Encuentra aquí información de Cròniques de la veritat oculta; Pere Calders para tu escuela ¡Entra ya! | Rincón del Vago\nCròniques de la veritat oculta; Pere Calders\nPere Calders va néixer el 1912 a Barcelona, però va viure en una masia del Vallès Occidental els primers vuit anys de la seva vida. Pels volts de 1920, la seva família es va instal·lar a Barcelona, fet que li va possibilitar l'accés a l'Escola Superior de Belles Arts, després dels estudis primaris. Posteriorment va treballar com a dibuixant d'un publicitari, i com a periodista a El Diario Mercantil i a l'Avui dels anys trenta, i a revistes com L'Esquella de la Torratxa. A l'Avui va publicar el seu primer conte, encara que ell considerava el dibuix i la il·lustració el seu ofici principal, entre altres motius perquè coneixia la dificultat de guanyar-se la vida com a escriptor professional en català.\nEl 1937 es va allistar com a voluntari a l'exèrcit de la República i va ser destinat com a cartògraf a la reraguarda de Terol, on va escriure per encàrrec les seves impressions personals a la crònica Unitats de xoc. Aquest dietari de guerra es va publicar el 1938 amb un pròleg de l'escriptor Carles Riba, i constitueix un dels documents literaris més significatius de la guerra civil espanyola.\nDe retirada cap a Barcelona va ser capaç d'escriure la seva primera novel·la llarga, Gaeli I'home Déu, tot i que no es va publicar fins al 1986. Amb la caiguda de la República, Calders va ser internat al camp de concentració de Prats de Molló, fet que descriu en un article de\n1974:\t"A la falda dels Pirineus i en ple hivern amb la moral i el cos malalt, érem una desgraciada gent. La major part d'aquells milers i milers de soldats patíem disenteria o altres afeccions intestinals i el camp va quedar cobert d'excrements en un espai increïblement curt; (...) dormíem i vivíem al ras al mig de la brutícia, i alguns, massa, van morir també al ras sobre una neu i una terra inundades. La merda era alguna cosa més que una interjecció proferida per un personatge de novel·la o per un recurs d'estil "vigorós" per a qualificar una situació."\nPere Calders no es va integrar mai del tot a Mèxic perquè va mantenir viu el desig de tornar a Catalunya, a part que es va relacionar de manera habitual amb els cercles intel·lectuals i socials dels catalans exiliats.\nTot i així, Joan Fuster va escriure: «És ben possible que, sense el pas per l'exili -sense l'escenari i sense els personatges que li proporciona Mèxic-, els contes de Calders haguessin derivat a factures més acostades a Poe, Pirandello o Kafka: al conte "filosòfic" tradicional. Mèxic li brindava una "realitat" susceptible d'interpretacions suggestives».\nL'editorial mexicana on treballava va comprar la barcelonina Montaner i Simon, i aquest fet li va facilitar el retorn a Catalunya l'any 1962. En el viatge de tornada portava alguns originals inèdits, però un d'ells va extraviar-se irremeiablement per la pèrdua d'una maleta. De nou a Catalunya va practicar "un periodisme de caire polèmic, segons Montserrat Roig, a revistes com Tele-Estel, Canigó i Serra d'Or. De seguida va publicar les novel·les L'ombra de l'atzavara (1964), amb la qual va guanyar el premi Sant Jordi i Ronda naval sota la boira (1966)- per a alguns crítics la seva millor obra-, i la narració curta Aquí descansa Nevares (1967).\nPere Calders va col·laborar en llibres col·lectius i va continuar escrivint articles per a Canigó, Serra d'Or, El Temps i Avui. Ell equiparava la literatura i el periodisme, vàlids tots dos per explicar la realitat, malgrat que confessés: «He viscut una monarquia que va caure, un parell o tres o dictadures, una República, una guerra, dos intents d'autonomia, un llarg exili, una transició democràtica (amb restauració monàrquica) i un espectacular triomf del socialisme. Sembla que, en una ocasió o altra, m'hauria d'haver estat possible de practicar el periodisme (que m'atreu força) sense reserves ni pors. Doncs no ha estat -ni és- així».\nL'any 1984 es va iniciar la publicació de les seves Obres Completes a la col·lecció Clàssics Catalans del segle XX, d'Edicions 62, i el 1986 va rebre el Premi d'honor de les Lletres Catalanes. Va morir a Barcelona la nit del 21 de juliol de 1994. El seu llegat literari, amb nombrós material narratiu inèdit, està dipositat a la Universitat Autònoma de Barcelona, que el va donant a conèixer gradualment. El primer volum -no venal- ha estat Entre la ratlla i el desig (1996). Cal destacar finalment que el passat any 2000, Pere Calders i la seva obra van protagonitzar una exposició temàtica al Centre de Cultura Contemporània de Barcelona.\nresum, comentari i reflexió de contes inclosos dins les\nEn el conte Calders fa una reflexió sobre la vida i la facilitat que té aquesta per canviar d'un moment a l'altre sense poder-hi fer res. És interessant també veure el final del conte quan per una distracció del protagonista, aquest obre la mà i deixa perdre allò que l'havia estat salvant del dolor i que amb tanta obsessió havia estat protegint dins la seva mà.\nLa ratlla i el desig.\nÉs interessant observar en aquest conte, no l'argument en si, que no amaga gaire cosa, sinó la caracterització dels personatges. El protagonista és poruc i indecís per afrontar el que realment estan veient els seus ulls. L'home gran al qual li explica la història per demanar-li consell, està totalment absent i només li fa un comentari al final que el farà dubtar més. Al venedor no li interessa per a res la narració i només mostra interès quan es fan referències a objectes i coses materials. És doncs un clar reflex de la societat de l'època.\nNarra la història d'un assassí, però amb una normalitat i lleugeresa admirables. La història comença un bon matí en què Depa Carel·lí, està ultimant els detalls per al seu proper assassinat. Així doncs després de llevar-se fa una ullada al seu material i decideix la seva pròxima víctima serà morta amb una arma blanca. Però al moment en que es disposava a empunyar l'arma a casa seva li apareix un àngel que li fa unes quantes reflexions referents a la seva propera acció i que porta un maletí vermell on hi ha totes les conseqüències de la seva futura acció. Finalment l'àngel no aconsegueix convèncer-lo i Depa decideix dur a terme la seva acció. Un cop ha arribat al lloc on es produirà el crim, es tornar a trobar l'àngel que intenta parlar amb ell un altre cop però li resulta impossible. Depa acompleix els seus objectiu si torna tranquil·lament cap a casa seva.\nUna vegada més cal destacar la gran musicalitat que té el text i la forma tan brillant que té Calders per presentar-nos la vida quotidiana d'un assassí que es lleva com aquell que va a treballar a la fàbrica i que es prepara pel seu pròxim treball que serà un assassinat. A part d'això també destaca la manera que utilitza per fer aparèixer l'àngel, com una cosa totalment habitual.\nL'any de la meva gràcia.\nCalders explica la història d'un personatge que des del seu naixement ha tingut una marca divina al seu cos, concretament un creu al paladar. Però anaven passant els anys i no es mostrava res de diví en la seva vida. Un bon dia pels volts de Nadal, quan l'home havia arribat gairebé a l'equador de la seva vida, es dirigia a casa quan va veure en un aparador una preciosa nina que el va atraure. El seu baix preu el va interessar per regalar-la a la seva filla. Un cop amb el regal a la mà i apunt d'entrar a casa, l'home va descobrir finalment i després de molta espera la seva divinitat. Va tocar la nina i aquesta va prendre uns colors totalment especials i bonics, sense que ell hagués de fer res de res per aconseguir-los, simplement tocar la nina. Al arribar a casa va presentar l'esdeveniment a la seva família i els va deixar totalment sorpresos. Després de cavil·lar-ho molt, i gràcies a la idea de la seva dona que era d'esperit emprenedor, van decidir muntar una fàbrica de nines. El negoci va engegar prou bé, i van aconseguir passar pròsperament algun temps, fins que es va acabar la sort. El llançament al mercat d'unes nines austríaques més boniques i barates que les seves els va portar a la ruïna. Ell, desesperat, va intentar demanar protecció al govern contra la importació de les nines austríaques o si més no una protecció de les seves nines, apel·lant a la protecció que abans oferia l'Estat. La resposta, però, va ser molt clara: l'Estat abans no us hauria pogut ajudar, haguéssiu estat cremat per bruixot.\nÉs aquesta una història que com totes les anteriors planteja un fet totalment impossible i irreal com una cosa quotidiana a la qual ningú dins de la història li dóna importància.\nEl príncep de la saviesa\nAquesta història narra la història d'un milionari d'opulent casa i jardí que un bon dia troba una mà humana entre unes flors. Sorprès per la troballa i desitjós de saber la història, l'origen i el propietari de la mà, decideix posar un anunci al diari dient que es busca el propietari d'una important mercaderia que ha estat oblidada en una casa bona. Amb aquest pretext passen per casa el protagonista diferents personatges tots ells realment especials i amb històries molt peculiars, els quals que asseguren haver perdut al jardí del milionari importants pertinences. Des d'un lladre que ha perdut la seva cartera, un lampista que ha perdut la memòria fins a un enamorat en busca d'un vis de vandi del gramòfon. Finalment arriba a la casa del milionari un personatge que es dedica a la quiromància al qual li donen la mà amputada perquè la llegeixi. Finalment es descobreix que la mà és d'un conegut filòsof de la contrada. Després d'estar parlant una estona amb el protagonista, el filòsof li diu que l'únic que volia fer deixant-li la mà al jardí era donar-li una lliçó. La conversa continua i llavors el milionari s'adona que realment el seu jardí té una atracció especial per a la gent de la contrada i li pregunta al filòsof què pot fer per arreglar-ho. La frase final que pronuncia el filòsof és desconcertant: convertiu el vostre jardí en municipal i ompliu-lo de rètols que diguin que està permès fer malbé les flors i desplomar els ocells, llavors no hi vindrà ningú.\nAquest, és un conte on Pere Calders aconsegueix mantenir l'atenció del lector i tenir alhora una ironia i cinisme molt picants i especials. La crítica que acaba fent de la societat és força important, sobretot en la última frase que és senzillament genial.\nAquest és un conte en què Calders explica la història d'un home que ha estat víctima de les bombes durant la Guerra Civil. La narració comença amb les reflexions que fa un amic a un altre respecte la invariabilitat del destí i la impossibilitat de fer res per evitar que allò que ha de passar passi i que totes les accions que realitzem tenen una conseqüència en un futur. Després d'aquesta filosòfica conversa els dos amics s'acomiaden i al cap d'uns dies un rep la notícia, des de l'hospital, que l'altre company ha estat ferit per un bombardeig. Així doncs un cop a l'habitació el ferit li diu al seu amic que està a punt de morir però que abans li vol explicar alguna cosa. I li explica la seva vivència sobre la reflexió que havien fet uns dies abans sobre el destí. Explica l'amic que com qualsevol altre dia es va llevar i va tenir una sensació estranya, de seguida va entendre i sentir que la mort l'esperava al final del dia al mig d'un bombardeig. La seva reacció va ser intentar canviar el destí i enfrontar-se evitant-lo i fent tot allò que de ben segur mai hauria fet en aquest dia. Però la desesperació es va anar apoderant d'ell fins que es va haver de rendir i seguir amb la seva vida rutinària i normal. Després de refer el camí va arribar a l'oficina i un cop allà va sentir les sirenes i va començar el bombardeig. Després ja es trobava a l'hospital. Un cop havia explicat aquesta història al seu amic i havia reflexionat sobre el destí, va morir a mans de l'amic. I quan aquest sortia de l'habitació fa al metge el següent comentari: “l'han matat les il·lusions, no us sembla?” i el doctor respon “No ho cregueu pas. Les il·lusions no maten a ningú”\nAquest conte com tots els de l'obra de Pere Calders, destaca per la normalitat amb què passen coses bastant surrealistes. Però cal fer menció també en l'època que està escrit el conte i el missatge que es transmet amb un final com aquest. Escrit el 1938 en plena Guerra Civil queda plasmat en l'ambient i l'entorn, però potser el que crida més l'atenció són les dues últimes frases que en mig d'aquella època i en aquell ambient, destaquen per ser optimistes i transmetre l'esperança i ganes que el conflicte i el sofriment s'acabin ben aviat.\nExplica la història d'un inventor que vivia totalment tancat en si mateix i al seu taller sense pensar en res que inventar i idear nous utensilis. Aquest home no menjava, ni dormia, ni feia res més que passar-se les 24 hores del dia pensant nous objectes, i fins i tot no sentia el dolor a causa de l'estat en què estava. Fins que un dia a causa d'uns dolors que sentia va haver d'anar al metge i aquest li va dir que no tenia res en especial i que potser el seu remei estaria en la conveniència enamorar-se. Sortint de la consulta capficat en allò que el metge li havia dit, va xocar amb una noia i degut al cop, aquesta es va fer sang provocant l'escàndol de tota la gent que estava esperant el seu torn. L'inventor veient la consternació del públic i per intentar arreglar la situació, va decidir proclamar allà mateix que es casaria amb la noia.\nAixí doncs queda amb la mare de la jove per tal d'anar el dia següent a conèixer el patriarca de la família per veure si realment era un home de profit per a la seva filla. L'endemà l'inventor es presentava elegant a la porta de la casa de la seva futura esposa. Després d'entrar, parlar amb el pare i de passar algun moment de tensió arriben a un acord per casar-se. Però la relació amb l'inventor no funcionava perquè dedicava la seva ànima a la invenció sense deixar temps per a la seva esposa, ja que encara que l'anava a veure cada dia només hi estava de cos present i la seva ànima estava pensant en invents. Així doncs cada dia arribava a casa la seva muller més pàl·lid sense esma de res, fins que finalment un dia estant tota la família junta el telèfon va sonar i era l'ànima de l'inventor que demanava pel seu cos ja que li havia de comunicar una cosa molt important. L'inventor va fugir de la casa esperitat per tal d'anar ràpidament al taller mentre el pare consolava la seva filla i li deia que el seu marit moriria ben aviat de mal d'amor.\nPere Calders pretén en aquest conte fer una reflexió sobre la importància de dedicar-se completament a la feina sense realitzar-se en cap més aspecte humà. Així doncs el protagonista és un inventor obsessionat en inventar i inventar sense ni tan sols viure ni relacionar-se amb altra gent, ni menjar, ni dormir, ... L'autor també fa una reflexió sobre els matrimonis de conveniència encara usuals en l'època en la que està escrita el conte, 1949. A part de les reflexions que fa Calders sobre la seva societat, també inclou com sempre trets del realisme màgic com és el de l'aparició d'un àngel de la guarda que acompanya el protagonista durant un trajecte pel carrer i amb el que fins i tot l'inventor parla i s'enfada.\nEl protagonista de la narració és un home que viu una experiència si més no sorprenent i curiosa. L'acció es situa en un matí de diumenge quan el protagonista es lleva i com que se sent d'una manera especial decideix vestir-se elegantment per anar a fer una volta pel barri. Tot el que passa és normal fins que un cop l'home està a punt d'arribar a casa i busca les claus, no les troba perquè les té en un altre vestit. La situació en principi però no li planteja cap problema, perquè a casa seva hi ha d'haver una criada que l'hauria d'obrir. La història però dóna un gir copernicà quan al trucar al timbre al protagonista li obra la porta un home de mitjana edat i que li pregunta què desitja. Aquest totalment desorientat pregunta per la seva criada i l'home li respon que al pis no viu ningú amb aquest nom però que de totes maneres el convida a entrar i a dinar amb la família. Un cop a dins l'home tot sorprès veient com el seu pis amb els mateixos mobles, decoració, catifes, ... és habitat per altres persones, insisteix en demostrar que el pis és seu, però pare de família li ensenya els papers que justifiquen qui és el propietari.\nDesprés d'aquesta absurda situació inicial el pare li comenta ràpidament al convidat si la manera com ha entrat a la casa és un truc per estar amb la filla gran de la família i li pregunta si és el seu promès. Tot sorprès l'home diu que no mentre veu com apareix la filla i és captivat per la seva bellesa. Després d'aquests fetes Calders torna al present i el narrador, que és a la vegada el protagonista de la història, explica com és actualment la seva vida i el matrimoni amb aquesta noia.\nSi els contes de Calders sorprenen per la seva singularitat, aquest seria un dels exemples més clars. L'escriptor presenta una situació absurd i totalment extravagant a partir de la qual fa una reflexió sobre el destí i com aquest influeix en les nostres vides marcant-nos el camí a seguir sense que hi puguem fer res.\nAl llarg del resum s'ha parlat del realisme màgic. Aquestes són algunes de les característiques més importants del moviment.\nEl realisme màgic és un moviment literari hispanoamericà que neix com a via d'experimentació de noves formes narratives. Recull aspectes del regionalisme, del neorrealisme i de la novel·la de protesta, i intenta adoptar els recursos estilístics de la poesia a la prosa. Amb la imaginació com millor aliada, transforma els fets normals i quotidians, en un relat mític i fantàstic, i el dóna un aire més eteri gràcies a la utilització de recursos onírics. És un moviment innovador, que ha integrat en la literatura el univers físic i simbòlic del mon indígena americà: les creences ancestrals, la natura, la història, el mite i la màgia. Amb la combinació de tots aquests aspectes, i buscant la autenticitat, aconsegueix que l'irreal sembli real, i que la narració es converteixi en una "història-somni-poesía".\nEl primer escriptor que va començar a impregnar la realitat de la màgia va ser Demetrio Aguilera Malta, encara que no va ser conscient de la rellevància que tindria la seva innovació estilística. Alguns anys després de la aparició de les primeres obres de Aguilar Malta, Miguel Ángel Asturias i Alejo Carpentier anunciarien la teoria de "lo maravilloso", i marcarien les bases i característiques del nou estil. Posteriorment, el realisme màgic ha donat escriptors com Gabriel García Márquez, Isabel Allende o Laura Esquivel.\nArundhati Roy ha estat comparada amb Gabriel García Márquez, pel poder de evocació que té la seva narrativa, la riquesa de la descripció i la seva capacitat per anar més enllà dels límits palpables de la realitat. Qualificada per molts com escriptora del realisme màgic, la seva prosa reuneix la tríade "història-somni-poesia", i el seu domini absolut de les imatges i del llenguatge, fan que la seva recreació del món de la infància sigui insuperable.\nLiteratura española contemporánea del siglo XXNarrativa catalanaNovela surrealista de posguerra # ArgumentPersonatges


Aquesta casa de Remuera, molt ben dissenyada, té una zona exterior envejable - de banda amplaLlegir Més\nPrincipal de banda ampla Aquesta casa de Remuera, molt ben dissenyada, té una zona exterior envejable\nAmb una àmplia zona a l’aire lliure, aquesta casa de Remuera agradarà a aquells que busquen viure i entretenir-se a una escala generosa amb un mínim de manteniment extern.\nAdreça : 31A Lucerne Road, Remuera, Auckland\nSuperficie del terreny: m²\nContacte : Greg Gibson, 021 940 048\nSubhasta: 11:00 dimecres 6 de març al lloc (tret que es vengui abans)\nBéns immobles il·limitats potencials\nEspai, llum i proporcions generoses en aquesta residència impecablement presentada. Dissenyada i detallada sense compromís, aquesta important casa de Remuera agradarà a aquells que busquen viure i entretenir-se a una escala generosa amb un mínim de manteniment extern.\nDes del seu suntuós interior, la vida s’estén a un pati exterior cuidat i a un jardí enjardinat, complet amb asseguts. Els accessoris, accessoris i especificacions generals agradaran a aquells que tenen un ull per al detall i el desig del millor.\nEnvolat en un plànol flexible que inclou una habitació doble i un bany al nivell de la sala d'estar i una sala de masses separada per a la planta alta amb una llar de foc. Situat a poca distància a peu de cafeteries, restaurants i parcs, realment és la solució definitiva per a aquells amb confort de la criatura com una prioritat alta.\nDissabte 23 de febrer de 2019 14.00 a 14.45 h\nDiumenge 24 de febrer de 2019 14.00 a 14.45 h\nAquesta casa està ubicada en algunes de les escoles més buscades de Christchurch\nElegant Bungalow Inspired Residence a Singapur: Sunset Terrace House\nEls articles de papereria que necessiteu al vostre escriptori per a un 2020 més organitzat\nIdees de disseny de cuina petita i moderna a mitjans de segle que voldreu robar\nAquesta casa familiar en venda Hokowhitu es sentirà com un refugi davant del mar


Marc Márquez supera un magnífic Quartararo per vèncer a San Marino - Regió7\nMarc Márquez supera un magnífic Quartararo per vèncer a San Marino\nEl cerverí, amb 93 punts de marge sobre Dovizioso, està a punt de guanyar el seu sisè títol de MotoGP\nFabio Quartararo i Marc Márquez van lluitar fins a l'últim gir per la victòria i el de Cervera va ser el més llest REUTERS/RAFAEL MARRODAN/PHOTOCALL 3000\nEl pilot català Marc Márquez (Repsol Honda) té a tocar un nou Campionat del Món de MotoGP, la màxima categoria del motociclisme. Ahir va aconseguir la setena victòria de la temporada, al Gran Premi de San Marino, disputat al Circuit de Misano. El de Cervera va superar en un duel individual el francès Fabio Quartararo (Petronas Yamaha SRT), que va disputar un magnífic gran premi, però finalment es va haver de conformar amb el segon lloc de la cursa després de ser avançat en l'última volta.\nMárquez va fer ahir un pas de gegant cap al títol final, ja que ara mateix el seu màxim perseguidor, Andrea Dovizioso, es troba a una important distància de 93 punts respecte al cerverí.\nEl podi el va completar el pilot català de Yamaha Maverick Viñales, que va perdre l'oportunitat de sumar una nova victòria després d'aconseguir la pole position. La seva sortida va ser bona, però només va poder ser el líder de la cursa durant les tres primeres voltes.\nÀlex Rins, guanyador de l'última cursa, al Gran Premi de la Gran Bretanya, a Silverstone, va caure a la volta 16, va haver d'abandonar la cursa i va veure com Danilo Petrucci (Ducati) el superava en la classificació general tot i obtenir només el 10è lloc.\nPerilla el liderat d'Àlex Márquez\nSi un dels germans té cada vegada més a prop ser campió del món de MotoGP un altre cop, a Àlex Márquez se li torna a complicar després de la segona victòria consecutiva d'Augusto Fernández.\nEl pilot madrileny va aconseguir la primera posició en la cursa de Moto2 després d'estar a punt de tocar-se amb Di Giannantonio quan va tornar a la pista des de fora dels límits, fet que no va suposar-li cap sanció. Fernández està a 26 punts d'Àlex Márquez. A Moto3 va guanyar Tatsuki Suzuki.


Descens brusc de les temperatures en les pròximes hores\nEl mercuri rondarà els 24 graus fins al cap de setmana que patirà un lleuger ascens.\nQuant al temps, núvols i clars durant tota la jornada amb possibilitat d’algun ruixat localitzat al migdia. El mercuri no passarà dels 25 graus. Són temperatures agradables però a causa dels núvols i l’estat del cel, pot ser que refresque.\nPer a demà els núvols persistiran igual que les temperatures que seguiran rondant els 25 graus. Temperatures més agradables sobretot tenint en compte que el dia d’ahir va ser molt calorós fins i tot amb vent de ponent, per la qual cosa s’agraeix esta baixada de temperatures.\nMapa provincial. Cels coberts en tot el territori. Ademuz serà la que registre les temperatures més altes i més baixes amb 27 i 14 graus respectivament. La resta valores similars que rondaran els 25 graus.\nPer a la resta de la setmana. Núvols en el cel però el mercuri serà més alt que dies anteriors, és veritat que no arribarà als 30 graus però sí patirà un ascens d’un parell de graus.\nQuant al risc d’incendis, la província de València està en un nivell baix, però de totes maneres cal extremar les precaucions i si s’albira foc hem de cridar immediatament al 112 que és el nombre del Centre d’Emergències de la Generalitat Valenciana.


La bellesa de la imperfecció. Part II | Podria ser...\nLa bellesa de la imperfecció. Part II\nFa poc vam publicar la primera part d’aquest article on parlàvem de les noves tendències fotogràfiques que busquen anar més enllà de la tècnica i dels avenços tecnològics.\nEn aquell article us parlàvem de la Harinezumi i, si bé la Harinezumi ens proposa retrobar-nos amb un format ple de nostalgia (el super 8), la proposta d’avui és el retrobament amb tot un procés que té un plantejament molt diferent del que té la fotografia digital: la fotografia analògica.\nMolt abans que la batalla dels píxels envaís la nostra vida existia un altre concepte de fotografia. Les càmeres no tenien una pantalla on podíem veure de forma immediata els resultats de la nostra fotografia, teníem un número limitats de dispars que estava marcat pel número de fotografies que permetia el carret i havíem d’esperar bastant a veure el resultat final que passava per uns negatius i uns positius.\nPer a qui ha nascut en plena era digital li resulta complex entendre tot plegat, però només cal dir que abans era tot més lent, exigia més planificació, pensar molt més i una capacitat imaginativa molt alta (ja que, havies de projectar la teva fotografia en la ment sense poder comprovar el resulta molt més tard).\nActualment, moltes persones consideren que la fotografia digital ha desterrat completament la fotografia analògica. No obstant, el que molts consideren una limitació d’altres la consideren un catalitzador de la creativitat.\nÉs aquest el cas de les càmeres lomogràfiques. Aquest tipus de càmeres lomogràfiques es caracteritzen per ser manuals, però senzilles. També tenen unes possibilitats estètiques impressionants que van acompanyades, inevitablement, d’unes possibilitats creatives gairebé interminables. No podem obviar que aquestes càmeres també tenen un estètica que les fa víctimes possibles del col·leccionisme i el fetitxisme i que les fa molt atractives. Són ideals per a explorar de forma molt primària i manipulativa els mecanismes de la fotografia i entendre ben bé en què consisteix això “d’escriure amb la llum”.\nLes càmeres lomogràfiques permeten, com hem comentat, fer tot tipus d’efectes extravagants. El més conegut és l’ull de peix que distorsiona la imatge, però també et permeten altres efectes com exposar una fotografia sobre una altra o mostrar en els revelats les perforacions de la pel·lícula. Però el més característic d’aquest tipus de fotografies és la saturació dels colors, el contrast i l’efecte difuminat que es produeix als extrems de la fotografia.\nAl voltant d’aquestes càmeres hi ha el que es coneix una comunitat que té el seus propi bloc i les seves pròpies no-normes. A Barcelona existeix una botiga dedicada exclusivament al món lomogràfic on els usuaris poden trobar des de tot tipus de complements, accessoris, càmeres rodets, serveis de revelats i cursos.\nL’adreça i el telèfon de la botiga són els següents:\nc/Rosic, 3. Telf: 93.319.70.06/93.268.16.05\nA continuació us afegim un link on podreu veure algunes mostres de fotografies i fer una passejada pel món lomogràfic:\nI a continuació ens complau presentar-vos una mostra cedida per la Nadia, tota una artista lomogràfica, on podeu veure tot un seguit de fotografies fetes amb la Diana F+ on podreu reconèixer alguns dels efectes que hem comentat anteriorment (Fisheye, doble exposició, saturació dels colors, etc). Des d’aquí li donem les gràcies per les seves fotografies!!!\n~ per electrotipia a Març 7, 2011.\nArxivat a Art Contemporani, Blocs interessants, Fotografies


Els dies de Dèdal: de desembre 2005\nEscrit per sgiralt el dia 28.12.05 0 comentari(s)\nRestes romanes trobades fora del nucli arqueològic de Sagunt\nLes obres d'urbanització al nord del riu Palància, a Sagunt, han tret a la llum diverses restes arqueològiques a més d'un quilòmetre de distància de la Ciutat Vella. Es tracta de peces originàriament d'època romana, entre les quals destaca una gran pedra que revela distints usos, atès que conté una inscripció funerària hebrea (c. 1300) i després va ser buidada per a utilitzar-la com pila en un molí del segle XV.També s'han trobat altres vuit peces que han estat datades en l'època romana: bases i fusts de columnes, rodes de molí i algunes materials arquitectònics. En opinió dels arqueòlegs, aquests elements van ser reaprofitats en èpoques posteriors per a altres obres. Des d'ahir estan dipositats en el nou Museu Històric de Sagunt.\nper cortesia d'Ana Ovando\nEscrit per sgiralt el dia 24.12.05 0 comentari(s)\nEls Museus Capitolins de Roma han ampliat la seva estructura fins a assolir els 10.000 metres quadrats. Una nova ala projectada per l'aquitecte Carlo Aymonino, una èxedra recoberta de vidre, acull des d'ahir l'estàtua de bronze eqüestre de Marc Aureli, l'emperador filòsof, a pocs metres de la còpia situada a la piazza del Campidoglio. L'acompanya el també famós cap gegantí de Constantí (amb altres membres de la mateixa estàtua), a més d'altres peces ja conegudes i troballes més recents.\nCom sabreu l'estàtua de Marc Aureli és el motiu de la moneda italiana de 50 cèntims:\nFoto: Banc Central Europeu\nNotícia: La repubblica / Avui\nEscrit per sgiralt el dia 23.12.05 0 comentari(s)\nEl president del Consell Valencià de Cultura, Santiago Grisolía, ha defensat a les Corts Valencianes que el Castell de Sagunt es convertexi en un parador nacional per aconseguir més reconeixement internacional del conjunt històric, al seu parer poc valorat per la gent.\nNotícia: Panorama Actual\nEscrit per sgiralt el dia 22.12.05 0 comentari(s)\nDonació d'un retrat funerari romà al Museu d'Història de la Ciutat\nLa família Aragó Gassiot ha donat al fons del Museu d'Història de la Ciutat de Barcelona un retrat funerari de marbre blanc procedent de la muralla romana de Bàrcino, segons fonts del centre, que han qualificat aquesta donació particular "com la més important de la història del museu". El retrat, d'un personatge masculí de Bàrcino, va ser fet en un taller d'escultura local en marbre de Carrara.\nTot i que ara que s'acosten les festes no és el millor moment, potser voleu donar una ullada a dos recursos pensats per a clàssiques a secundària:\nProjecte tempus fugit és una iniciativa d'uns professors valencians: un llibre-agenda (2006) per treballar la mesura del temps a Grècia i a Roma, el temps i mitologia, el vocabulari llatí i català-valencià relacionat amb el temps. Podeu consultar un tríptic que m'ha fet arribar Ana Ovando.\nOdissea. El retorn d'Ulisses és una versió en Flash de la navegació descrita a l'Odissea sobre el mapa del Mediterrani (Labyrinthus).\nEscrit per sgiralt el dia 20.12.05 0 comentari(s)\nJordi Pujol en la presentació de la Ilíada de la Fundació Bernat Metge\nJordi Pujol, expresident de la Generalitat, parlarà avui de la contribució de la Fundació a la cultura catalana. També hi intervindrà Jaume Pòrtulas, catedràtic de filologia grega de la Universitat de Barcelona, que parlarà d'Homer i la Ilíada. L'acte se celebra amb motiu de la presentació del volum 350 de la col·lecció Bernat Metge, La Ilíada d'Homer, I. També està prevista l'assistència de la consellera de cultura de la Generalitat, Caterina Mieras, el rector de la UB, Màrius Rubiralta, i el secretari general de l'Institut Cambó, Ramon Guardans.\nUniversitat de Barcelona, Aula Magna (Gran Via de les Corts Catalanes, 585), 19 de desembre, 19 h.\nFont: Avui / Universitat de Barcelona\nEscrit per sgiralt el dia 19.12.05 1 comentari(s)\nUna inscripció confirma que Xàtiva era munipici romà\nUna inscripció romana, trobada per sorpresa pels arqueòlegs mentre treballaven en el palau islàmic de la costa del castell de Xàtiva, demostra que la ciutat de Sètabis (Saetabis) va esdevenir municipi de dret llatí en època d'August. La inscripció està gravada a la base del pedestal d'una estàtua dedicada al geni o divinitat protectora de la ciutat. Això ha fet pensar també que a la vora s'hi podria alçar un temple.\nNotícia i foto: Levante\n(Per cortesia d'Ana Ovando)\nEscrit per sgiralt el dia 16.12.05 0 comentari(s)\nLa pròxima aventura cinematogràfica d'Astèrix serà rodada a la Ciutat de la Llum, el complex cinematogràfic d'Alacant, segons ha anunciat el president de la Generalitat Valenciana, Francisco Camps. La tercera pel·lícula de l'heroi gal en carn i ossos serà Astèrix als Jocs Olímpics. Els alacantins, doncs, podran veure estrelles del firmament francès com Gerard Dépardieu (Obèlix) i Alain Delon (Cèsar), passejant-se per la seva ciutat.\nEscrit per sgiralt el dia 15.12.05 0 comentari(s)\nAvui toca fer una revisió de temes tractats en altres posts. De primer ja han sortit les primeres crítiques de la sèrie Roma, que no la deixen pas malament. Per exemple la de Salvador Llopart, a La Vanguardia, acaba així:\n"Será cierto o no, pero, desde luego, Roma consigue transmitir el sentimiento de extrañeza que produce adentrarse en una cultura - y en unas vidas- regidas por unos parámetros tan distintos. Roma resulta un ilustrativo viaje en el tiempo. La visita a una cultura que no es la nuestra ni lo puede ser". Per llegir-la tota (cal estar registrat).\nJoan Tharrats, a l'Avui, diu:\n"L'ambient, a la Roma antiga estava fatal. Quan menys s'ho esperaven, per qualsevol motiu els podien clavar un ganivet dels grossos. Això sí, abans molt probablement, haurien consumat un fotimer d'actes sexuals. És la impressió que fa aquesta sèrie. Molt ben realitzada, amb un tic de fotografia consistent en el contrallum (en tot moment hi ha un clarobscur per realçar els perfils) i una posada en escena perfecta per introduir-nos en aquesta ficció de romans agressius".\nLlegiu la resta.\nSi voleu dir-hi la vostra en un comentari, podrem contrastar opinions.\nD'altra banda El Periódico promociona el nou llibre d'Astèrix:\nDes de fa gairebé tres dècades -Goscinny va morir el 1977- Uderzo no només dibuixa sinó que també inventa les històries. "El més difícil de tot va ser ser guionista", va reconèixer ahir. En aquesta història d'extraterrestres El cap dels alienígenes dolents té un nom semblant a Bush i el seu interès per la Terra és fer-se càrrec d'una arma secreta, "en referència a les que buscaven a l'Iraq".\nRealment té tota la raó del món. Saber dibuixar no implicar saber fer guions. I un ha de conèixer les pròpies limitacions i, en comptes de deixar-se endur per la cobdícia o l'orgull, buscar-se un nou col·laborador per seguir fent bones històries i no ensorrar una sèrie amb tant d'èxit.\nFinalment us recomano que visiteu els dos posts (i 2) al web d'Èlsinor sobre la Domus Aurea.\nEscrit per sgiralt el dia 15.12.05 2 comentari(s)\nLa Domus Aurea de Neró estarà tancada almenys dos anys\nSegons informa La Vanguardia el Ministeri de Cultura d'Itàlia va anunciar ahir el tancament al públic durant almenys dos anys de la Domus Aurea, la luxosa residència que l'emperador Neró va construir-se al centre de Roma, sobre la zona devastada pel famós incendi del 64 d.C. El motiu és el perill d'ensorrament per infiltració de l'aigua després de les pluges abundants de les darreres dues setmanes, que ja han afectat alguns frescos. El monument, que rep un miler de visites diàries, va ser obert al público el 1999, després d'haver estat vint anys en restauració. El ministre de Cultura reclama una inversió de 60 milions per condicionar-la enfront de la retallada que han patit els pressupostos de l'estat del 2006. En altres monuments de la ciutat, com les termes de Caracal·la i el Palatí, s'hi han detectad problemes similars. Al passat novembre va ensorrar-se un tram de mur de quinze metres del fòrum romà (si sí, com a la nostra Tàrraco, agermanada també en això amb la seva ciutat mare). La ciutat dita eterna sobreviurà Berlusconi o s'enfonsarà finalment? La Domus Aurea estarà uns altres vint anys amb el temible cartellet de "in restauro"? Tot això només ens ho dirà el temps.\nLes termes romanes de Lleida declarades Bé Cultural d'Interès Nacional\nConsiderant que es tracta d'un dels jaciments arqueològics més rellevants del país, el Consell executiu de la Generalitat de Catalunya ha aprovat avui la declaració de Bé Cultural d'Interès Nacional les termes públiques romanes d'Ilerda (Lleida). Les termes. que es van descobrir el 1998, sembla que van ser construïdes l'últim terç del segle I d.C., i ocupen una superfície de 1800 metres quadrats d'un edifici de planta quadrada situat en una important cruïlla de carrers de la ciutat. Les termes constaven de diferents espais, una palestra i un cos de bany.\nEscrit per sgiralt el dia 13.12.05 0 comentari(s)\nFa uns dies ens fèiem ressò de l'emissió per la BBC de Roma, una sèrie en dotze episodis ambientada als darrers temps de la República romana, des de l'any 52 fins al 44 a.C., que havia provocat escàndol a la Gran Bretanya per les seves escenes de sexe i violència. Bé, doncs, ara ja la podrem criticar (o elogiar) des d'aquí perquè a partir de demà, dimarts, a les 22h., l'emetrà el nou canal de televisió Cuatro (atenció: dos episodis seguits!). Al web del canal en trobareu informació i algun vídeo d'avançament, entre altres materials com un mapa i un joc.\nPer cert és del tot recomanable (almenys des del meu punt de vista) un llibre relativament recent que narra la història de l'última etapa de la república romana, però amb un període força més ampli, centrat en el darrer segle de la república: Rubicon de Tom Holland (traducció castellana a Planeta, 2005). No és una novel·la, però es llegeix com si ho fos: amb molta grapa i amb molt de rigor, entra en els intersticis de la política i de la societat romanes, sense idealitzar-la.\nEscrit per sgiralt el dia 12.12.05 2 comentari(s)\nEscrit per sgiralt el dia 9.12.05 0 comentari(s)\nAvui és previst que finalitzi la primera fase de les excavacions arqueològiques a la vora del campanar de Sant Romà de Sau, que han tret a la llum un nucli de població humana anterior a la construcció de l'església romànica. Les troballes han permès concretar que l'assentament pot ser de l’època romana, d'entre els segles II i IV. Fins ara s'han descobert les restes de tres cosos humans en tombes enllossades antropomòrfiques, alguns fragments de ceràmica i els fonamentes del que podria ser una casa romana. Si els nivells de l'aigua ho permeten, a principis de l'any 2006 podria iniciar-se la segona campanya arqueològica.\nEscrit per sgiralt el dia 7.12.05 0 comentari(s)\nLa Ilíada, un manual d'autoajuda per pujar a tercera divisió\nEl president del Saguntí, Jorge Raúl Ferrer, regalarà un exemplar de la Ilíada a tots els jugadors d'aquest equip de futbol valencià. L'objectiu és ascendir a tercera divisió. Segons Ferrer el poema d'Homer servirà per convèncer els jugadors que una utopia es pot fer realitat: "Amb aquest manual tot és possible. Són molt bons jugadors, ara cal que s'ho creguin". Però naturalment amb tenir el llibre a la prestatgeria no n'hi ha prou i està previst organitzar un sopar per fer preguntes sobre la Ilíada, altrament dit: una prova de lectura. Pel que fa als jugadors han quedat la mar de contents amb la idea.\nHaurem d'estar atents a la trajectòria del Saguntí per saber si la iniciativa tindrà èxit (i des d'aquí ho desitgem de tot cor).\nper gentilesa d'Ana Ovando\nTarraco iterum / again\nAquests dies en què se celebren els cinc anys des de la declaració de patrimoni universal per a Tarragona és un bon moment per fer-ne balanç, com ja hem vist aquí. Avui us recomano un article que ens posa al dia de la situació monument per monument:\nPatrimoni per apuntalar d'Oriol Margalef (Avui)\nEscrit per sgiralt el dia 6.12.05 0 comentari(s)\nTemes: filologia, literatura, societat\nFossa d'un campament romà a la Vilajoiosa\nS'han descobert unes fosses romanes a la Vilajoiosa (Marina Baixa) que envoltaven la tanca que envoltava un campament dels legionaris romans, probablement pertanyents a l'exèrcit de Pompeu que va arrasar la ciutat València el 75 a.C. durant la guerra de Sertori, segons l'arquèoleg responsable, Antonio Espinosa. La fossa, de 2 metres d'alçada per dos de profunditat, s'ha trobat al solar de l'antic cine Olímpia, i representa una de les poques troballes militars romanes en terres valencianes.\nNotícia: Panorama actual.es\nEl perfum dels romans\nEl Museu Nacional Arqueològic de Tarragona ha presentat una nova activitat per als nens durant aquest Nadal, amb el lema 'Perfuma't el Nadal!', en què els nens podran crear el seu propi perfum a l'estil dels romans.\nMort de Pere de Palol\nPere de Palol (Girona, 1923), especialista en Arqueologia Paleocristina i Medieval, expresident de la Secció Històrico-Arqueològica de l'Institut d'Estudis Catalans (IEC), catedràtic d'Arqueologia Cristiana i Medieval a la Universitat de Barcelona, va morir ahir a Barcelona als 82 anys.\nDonació a la Biblioteca d'Alexandria\nLa Generalitat de Catalunya donarà un fons de 146 llibres i documents de música i vídeo a la Biblioteca d'Alexandria, Egipte, representatiu de la història, la ciència, l'art i la literatura de Catalunya. La selecció del fons documental l'han fet els bibliotecaris de la Biblioteca Marià Vayreda de Olot (Garrotxa), que aquest any celebra el seu centenari. L'acte d'entrega es farà diumenge que ve a les 11.30 hores a la seu de la Biblioteca d'Alexandria.\nEscrit per sgiralt el dia 5.12.05 0 comentari(s)\nToni Orensanz publica avui una interessant crònica a La vanguardia sobre els canvis que ha observat a Tarragona en els cinc anys des de la declaració de patrimoni universal per a la ciutat. Visita els monuments romans acompanyant un grup de llatí de Sant Sadurní d´Anoia. A banda de l'interès detectat en els adolescents, de les seves impressions destacaria els avenços que hi ha hagut en la gestió del patrimoni arqueològic romà, malgrat la poca inversió de les administracions catalana i espanyola, el creixement del turisme cultural i, sobretot, el canvi de mentalitat dels tarragonins, que han passat de considerar les pedres com una guitza per a qualsevol construcció fins a l'orgull actual per la ciutat i el seu passat romà. Els ciutadans s'han convertit ara en promotors i defensors de les restes, de manera que s'afanyen a avisar de qualsevol possible vestigi.\nPer llegir-lo: Tarraco, año V, La Vanguardia\nA Sagunt els arqueòlegs desenterren tombes, restes d'edificis i més de mil peces\nLa campanya arqueològica sota la Glorieta de Sagunt ha descobert quasi 90 enterraments humans, més de mil peces d'èpoques romana i medieval, tant islàmica com cristiana, entre les quals monedes romanes, agulles i punxons d'os, elements decoratius, a més de restes d'un convent franciscà del 1294 i estructures romanes dels segles II i III d.C. L'excavació es tornarà a cobrir almenys fins al nivell del convent, que probablement quedarà a la vista. Amb aquestes troballes el projecte inicial de fer-hi un aparcament subterrani es veu cada volta més difícil de portar a terme.\nMés informació: Las provincias\nEscrit per sgiralt el dia 4.12.05 0 comentari(s)\nEl projecte de restauració de l'aqüeducte de Tarragona, en el qual han intervingut arqueòlegs, arquitectes, químics, entre altres, amb l'objectiu d'aplicar les últimes tecnologies per recuperar-lo pedra a pedra, resta a l'espera d'iniciar-se des del 2003. El govern espanyol anterior s'havia compromès a aportar 2'8 milions d'euros, però el govern actual no ha complert encara amb el conveni signat i els pressupostos per a l'any vinent tampoc no preveuen ni un euro per al monument, malgrat que l'ajuntament de Tarragona ja n'ha condicionat tot l'entorn.\nEn canvi l'ajuntament de Segovia podrà rehabilitar l'aqüeducte d'aquesta ciutat gràcies al fet que fos inclòs, a iniciativa de la conselleria de Patrimoni municipal, en la llista dels cent monuments en més perill segons el Fons Mundial de Monuments. La inclusió, tot i que força criticada en el seu moment, suposarà una inversió de 531.000 euros per a la seva restauració. Per ara s'han engegat ja els treballs preliminars, alhora que l'ajuntament s'ha interessat pel projecte de Tarragona, que serà explicat a la mateixa Segovia per Maria Mercè Martorell, consellera de Patrimoni de la ciutat catalana.\nEscrit per sgiralt el dia 2.12.05 0 comentari(s)\nLa seu del Museu d´Arqueologia de Catalunya a Empúries tindrà un nou edifici de dues plantes subterrani al costat de l´antiga esglèsia del convent dels monjos i l´antic port. El projecte permetrà disposar d´un magatzem per guardar les restes de les excavacions arqueològiques que han desbordat les actuals instal·lacions i també ampliar l´espai museístic. El nou edifici, de dues plantes, se situarà entre l´església del segle XVII i l´antic port romà al sector occidental de la ciutat grega d´Empúries. La superfície serà de 1000 metres quadrats. El projecte ha estat adjudicat al prestigiós despatx d´arquitectes Obiol, Moya i Associats S.L. La construcció s´emmarca en les actuacions previstes pel Pla Director d´Empúries, que s´ha d´executar abans del 2008, any del centenari de l´inici de les excavacions institucionals a Empúries.\nEscrit per sgiralt el dia 1.12.05 0 comentari(s)


Sou a: Portada > Novetats d'inter�s\nEl BST assoleix l�acreditaci� +500 de l�EFQM\nEl Banc de Sang �s una de les set empreses de Catalunya acreditada amb el segell +500 de la Fundaci� Europea per la Qualitat en la Gesti�, l�EFQM. Aquesta segell certifica l�excel�l�ncia del model de gesti� del BST, aix� com la seva responsabilitat i efici�ncia en la gesti� dels recursos p�blics. El segell +500 acredita tamb� que el BST �s una empresa que t� en compte les persones i els col�lectius als quals s�adre�a, escoltant-los per poder atendre les seves necessitats.\nL�equip auditor ha destacat la qualitat de la mem�ria del BST, aix� com l�estrat�gia de l�organitzaci� i l�an�lisi sistem�tic d�indicadors per millorar la presa de decisions. El 2010, el BST es va certificar amb el segell +400 de l�EFQM. Ara, l�empresa p�blica ha assolit el llist� m�s alt pel que fa l�acreditaci� de la qualitat en la gesti� a que pot aspirar una organitzaci�.\nEl BST aprova el nou Pla Estrat�gic d�Investigaci� 2013-2015\nEl pla pret�n generar coneixement i desenvolupar productes que responguin a necessitats de salut en el diagn�stic, la sang, els progenitors, els teixits i les ter�pies cel�lulars avan�ades. Els recursos per recerca, m�s de 4 milions d�euros l�any 2012, provenen de convocat�ries competitives, convenis amb la ind�stria i fons propis. L�R+D+i �s un element prioritari de l�activitat i del futur desenvolupament del BST.\nEl BST publica la Mem�ria Cient�fica de Recerca de 2012\nLa publicaci� recull l�activitat investigadora del BST durant el darrer any, en qu� han augmentat els recursos globals dedicats a I+D+i. El 2012 destaca l�activitat feta en xarxa per professionals de diferents disciplines i centres hospitalaris, aix� com els assajos cl�nics duts a terme per la l�nia de ter�pies avan�ades del BST, Xcelia, per avan�ar en el tractament de malalties de l�aparell locomotor. Arxiu adjunt\nEl BST esponsoritza una aula de formaci� de la FUB\nEl Banc de Sang i Teixits esponsoritza una de les aules de formaci� continuada de la Fundaci� Universit�ria del Bages (FUB). El director del BST a la Catalunya Central, Ramon Salinas, i el director general de la FUB, Valent� Mart�nez, han formalitzat aquest acord, que es tradueix en la col�locaci� d'un r�tol que identifica l'espai amb el nom de l'entitat patrocinadora.\nL'esponsoritzaci� d'una aula �s una mostra de la voluntat de les dues institucions d'estr�nyer vincles i explorar espais de col�laboraci�.\nM�s de 200.000 persones han donat sang l�any 2012\nL�any 2012 s�ha tancat amb 275.499 donacions de 203.036 donants a tot Catalunya, recollides i processades pel Banc de Sang i Teixits. D�ells, 40.401 eren donants per primera vegada, un 6% m�s que l�any anterior.De mitjana, cadascun ha donat sang 1,34 vegades, per� hi ha hagut 4.913 persones que han donat el m�xim de cops possibles (1.548 homes que han donat 4 cops l�any i 3.365 dones que n�han donat 3).Informaci� relacionada\nLes reserves de sang milloren gr�cies a la Marat� 2.0\nEl Banc de Sang disposa de reserves de sang per set dies, dos m�s que el 10 de gener. Aquesta millora s�ha aconseguit gr�cies a la 1a Marat� 2.0 de donants de sang i a l�efecte derivat que ha tingut en la resta de campanyes de donaci� que s�han fet arreu de Catalunya.\nEn una setmana, en la Marat� 2.0, s�han sumat 4.009 donants, que han contribu�t a recuperar les reserves de sang, que havien baixat molt durant les vacances de Nadal.Informaci� relacionada\nEnric Argelagu�s, nou director gerent del BST\nEnric Argelagu�s ha estat nomenat nou director gerent del Banc de Sang i Teixits. Argelagu�s substitueix Ramon Pau Pla, que deixa aquesta responsabilitat per jubilaci�.\nArgelagu�s �s hemat�leg i ha desenvolupat la seva carrera professional tant en l��mbit assistencial com en el de gesti� sanit�ria. Ha estat gerent de l�Institut Catal� de la Salut i subdirector General d�Ordenaci� i Planificaci� Sanit�ria, entre altres responsabilitats. L��ltim any ha estat responsable dels Centres Territorials del Banc de Sang i Teixits. Ramon Pau Pla deixa el BST despr�s de consolidar la unificaci� de tots els bancs de sang hospitalaris de Catalunya en un �nic centre, que ha esdevingut refer�ncia pel model de gesti� i qualitat dels productes i serveis que subministra.\nEl BST organitza la 1a Marat� 2.0 de donats de sang\nTindr� lloc divendres 11 i dissabte 12 de gener a Barcelona. Per primera vegada, la difusi� es fonamenta en les xarxes socials. A m�s, qui no pugui donar sang, podr� compartir el missatge a trav�s de d'Internet.Ja es pot reservar dia i hora accedint al web www.donarsang.gencat.cat/marato.Informaci� relacionada\nXcelia explica els aven�os en ter�pies avan�ades al centre d�investigacions de biotecnologia m�s important de R�ssia\nLa Fundaci� Skolkovo, el centre d�investigacions de biotecnolog�a m�s important de R�ssia, ha convidat el BST per aportar el seu coneixement i experi�ncia en una jornada celebrada a Moscou. Joan Garcia, director d�Xcelia, la divisi� de ter�pies avan�ades del BST, ha exposat a m�s de 100 cient�fics de diferents pa�sos del m�n, els aven�os m�s destacats en ter�pies avan�ades. D�altra banda, Joan Ovejo, director de Serveis Generals, ha explicat els requeriments d�infraestructures necess�ries per desenvolupar aquestes ter�pies avan�ades. Skolkovo reconeix aix� el BST en general i Xcelia en particular com a referents en ter�pies avan�ades a nivel internacional.Informaci� relacionada\nEl BST presenta un p�ster del seu programa d�Aprenentatge i Servei\nL'equip d�Aprenentatge i Servei ha presentat un p�ster sobre l�experi�ncia del BST en aquest projecte educatiu en el marc de les 4es Jornades d'experi�ncia d'APS.\nLa trobada va tenir lloc a l'espai Jove de Fontana el divendres 16 de novembre i va acollir al voltant de 100 educadors i docents de diferents centres de Catalunya.\nEl BST va exposar l�experi�ncia en centres com l'escola Solc Nou i Pont de l'Arcada. Arxiu adjunt\nAnterior P�gina 1 de 32 1 ... Seg�ent


Les precipitacions fora de la Terra: pluja d’àcid, de metà, d’heli, de ferro o de diamants\nVista artística de la superfície d'un planeta rocós orbitant una nana vermella | ESO/M. KORNMESSER\nL'estudi de les condicions atmosfèriques i la composició química dels planetes ha permès a un equip de científics estudiar si és possible que hi hagi pluja a altres planetes i, fins i tot, esbrinar de quina mida deuen ser les gotes que la formen\nDe la mateixa manera que passa a la Terra, en altres planetes també hi ha precipitacions i, com a casa nostra, també hi ha pluja, neu i fins i tot calamarsades. La formació de núvols i les precipitacions funcionen d’una manera molt semblant i, així, com més saben els investigadors de la composició química d’un planeta, més fàcil és que puguin saber quin tipus de precipitació hi ha, quin clima i, fins i tot, imaginar-se com havia estat en el passat i com ha evolucionat. En un article a la revista ‘Journal of Geophysical Research: Planets’, un equip d’experts ha arribat a la conclusió que és possible, fins i tot, saber quina forma tenen les gotes de pluja, a quina velocitat cauen i quan triguen a evaporar-se les gotes de pluja en altres indrets de l’Univers, ja que en alguns indrets, és clar, tornen a convertir-se en gas abans d’arribar a la superfície del planeta.\nA la Terra, la pluja està formada per gotes d’aigua per bé que duen altres elements i compostos dissolts que, a vegades, poden ser fins i tot nocius. És el cas de la pluja àcida, causada per la contaminació i que és el resultat de la presència d’àcid nítric o d’àcid sulfúric a l’aigua. Les vertaderes pluges àcides, però, tenen lloc en un altre indret: a Venus, on, tot i que s’evapora abans de tocar a terra, un tram de l’atmosfera és format per gotes d’àcid sulfúric, tal com van descobrir les sondes soviètiques Vega quan van aterrar al planeta a mitjans dels anys vuitanta. A Mart, en canvi, on hi havia hagut rius d’aigua dolça durant molt de temps i és possible que hagués tingut una atmosfera i un clima relativament semblant al nostre, no hi plou, sinó que hi neva, però tampoc no és aigua sinó gel sec, és a dir, diòxid de carboni en estat sòlid.\nComposició de dues imatges del terra àrid de Mart captades per l’Opportunity | NASA\nEncara una mica més lluny, a Júpiter, on és ben conegut que hi ha grans tempestes com la que forma la Gran Taca Vermella, hi plou heli líquid i a la lluna més gran de Saturn, Tità, hi plou metà i hi ha calamarsades amb grans boles d’amoníac sòlid caient cap a la superfície. Continuant amb els compostos que contenen carboni, com el CO2 o el metà, és possible que el carboni en la seva forma més valuosa per a nosaltres, els diamants, protagonitzi una pluja constant a Neptú, amb petites joies caient sobre el fluid supercrític, a mig camí entre líquid i gas, que forma la seva superfície. Fora del Sistema Solar hi ha planetes, com WASP-76b, on plou ferro líquid perquè, durant el dia, el seu sol escalfa prou com per evaporar-lo –a la Terra això passaria a 2.862ºC– i, a la nit, torna a caure en forma líquida, un estat que, al nostre planeta, cal escalfar-lo fins superar els 1.500ºC.\nI malgrat això, la mida de les gotes sempre es regeix pel mateix: la força gravitacional del planeta. Com més gravetat, més petites són les gotes, tot i que la temperatura, la pressió de l’aire, la humitat relativa i la distància a la superfície també hi juguen un paper. Coneixent aquestes dades, es pot saber com de grosses poden ser les gotes a altres indrets i, segons els càlculs fets en aquest estudi, es mouen entre la meitat i sis vegades la mida d’una gota de pluja a la Terra, que no pot superar en cap cas els 11,18mm abans de trencar-se en gotes més petites.


Un mar de Vinyes - Visit L'Escala\nL'Escala, Fins el 30 setembre 2016 des de les 10:00 fins a les 20:00\nExposició Temporal Nunc est Bibendum (és hora de beure!)\nLa producció i el consum de vi a Empúries i a l'Empordà s'introdueix a l'època de les colonitzacions i durant l'època grega es va consolidar com un element de prestigi i un mitjà de relació social. Però no va ser fins l'època romana que aquest territori va passar de ser àrea consumidora a una terra d'inversió per desenvolupar una vinya especulativa destinada a produir un excedent de vi per al comerç, sovint fins a territoris molt allunyats.\nL'exposició explica de manera motl gràfica el procés històric que va portar a la implantació del conreu de la vinya en època romana. Així mateix ens permetrà conèixer aspectes molt diversos de la seva producció a l'antiguitat, des de les tècniques de conreu, passant pel procés de vinificació, fins a la seva comercialització i consum final del vi; en un territori que avui dia segueix produint vi i té una llarga tradició vitícola.\nEntrada gratuïta (amb l'entrada del MAC-Empúries)\nMés informació macempuries.cultura@gencat.cat\no al telèfon 972770208


Xavier Rius Sant: de febrer 2020\nEl fiscal de Tarragona manté la petició de 8 mesos de presó per Juan de Haro, en el judici per haver dit que calien més atacs com el de Blanquerna\nAquest matí s'ha celebrat en el Jutjat Penal número 1 de Tarragona el judici contra l'exdirigent de Democracia Nacional Joven, Juan de Haro, per haver dit en un programa digital de ràdio que calien més accions o atacs com el de Blanquerna.\nEl fiscal ha mantingut la petició de pena de 8 mesos de presó, multa i 4 anys d'inhabilitació per treballar en l'àmbit educatiu, esportiu i del lleure amb joves. Però De Haro ha manifestat que pensava que les seves opinions no podien ser considerades delictives, en formar part de la seva llibertat d'expressió. I ha recordat al tribunal que el Tribunal Constituciónal va anul·lar fa un mes i mig les condemnes a 4 anys de presó imposades pel Tribunal Suprem, pel que finalment el de Blanquerna seran condemnats a una pena molt més lleu, inferior a l'any de presó.\nPer altres afirmacions fetes en aquest canal digital, De Haro també està processat en una altra causa juntament amb el també membre de DNJ, Javier García. Té també una causa pendent amb altres sis militants o exmilitants de Democracia Nacional per la campanya contra l'oratori del carrer Japó de Barcelona. I també està pendent de judici per la causa que instrueix el Jutjat número 5 de Cerdanyola per la baralla o agressions del 12 d'octubre de 2018 en un bar de Ripollet. Per aquestes presumptes agressions el fiscal li demana dues penes de cinc anys de presó.\nFa un any i mig De Haro va ser absolt d'amenaces i coaccions a periodistes el 12 d'octubre de 2016 a Montjuïc. Actualmente està apartat de l'acció política i ha tancat les seves xarxes socials. El juliol passat De Haro va ser notícia en ser apartat de la seva feina de control de seguretat a la festa major del Vendrell, per les queixes de grups antifeixistes.\nEtiquetes de comentaris: Democracia Nacional, DNJ, joven, Juan de Haro, judici, radio, Rebélate, Tarragona\nEl fins fa nou mesos, cap de Democracia Nacional Joven (DNJ), Juan de Haro, serà jutjat demà dimecres, 26 de febrer al Jutjat Penal 1 de Tarragona, per unes declaracions que va fer al programa de ràdio digital de DNJ, "Rebélate", afirmant que calien més accions com l'atac de Blanquerna per aturar l'independentisme. El fiscal li demana 8 mesos de presó.\nEl passat 13 de desembre va haver-hi un acte judicial previ en el que el fiscal de delicte d'Odo de Tarragona va proposar un pacte de conformitat amb una pena menor de la proposada pel judici, si De Haro reconeixia la seva culpabilitat. Com De Haro ho va rebutjar, es va fixar data pel judici per demà 26 de febrer de 2020. La Fiscalia li demana 8 mesos de presó.\nPer altres afirmacions fetes en aquest canal digital, De Haro també està processat en una altra causa juntament amb el també membre de DNJ, Javier García. Té també una causa pendent amb altres sis militants o exmilitants de Democracia Nacional per la campanya contra l'oratori del carrer Japó de Barcelona.\nPerò la causa que, en cas d''acabar amb una condemna, podria comportar-li entrar a presó es la que instrueix el Jutjat número 5 de Cerdanyola per la baralla o agressions del 12 d'octubre de 2018 en un bar de Ripollet. El fiscal li demana dues penes de cinc anys de presó per dues agressions. Fa un any i mig De Haro va ser absolt d'amenaces i coaccions a periodistes el 12 d'octubre de 2016 a Montjuïc. Actualmente està apartat de l'acció política i ha tancat les seves xarxes socials. El juliol passat De Haro va ser notícia en ser apartat de la seva feina de control de seguretat a la festa major del Vendrell, per les queixes de grups antifeixistes.\nEtiquetes de comentaris: condenado, Democracia Nacional, Democracia Nacional Joven, DN, DNJ, El Vendrell, Juan de Haro, judici, juzgado, sentència, Tarragona, ultra\nDemà 26 de febrer seran jutjats al Jutjat Penal número 3 de Sabadell sis ultres vallesans, entre els que hi ha l'ex dirigent del Movimiento Social Republicano (MSR), Alejandro Fernández, que després militaria Plataforma per Catalunya i al Casal Tramuntana, pels incidents, insults, amenaces i intents d'agressió amb llançament d'ampolles, perpetrats la nit del 30 de maig de 2014 a Sabadell al barri de La Concòrdia que estava en festes. Els altres cinc acusats són Juan N.J, Raúl S.C, Antonio M. , Albert E.R, i Iván C.Galguns dels qual tenen vincles amb el grup Último Bastión.\nAixí esl sis acusats acompanyts d'altres ultres no identificats van acudir al parc on actuava el grup Pirat’s Sound Sistema, que té cançons de suport a diferents movimenst socials, i des de terrassa d'un bar haurien estat insultant i amneçant a joves i veïns que havien anat a escoltar l'esmentat grup. I en acabar el concert, segons l'escrit d'acusació, mentre es desmuntava l'escenari el grup d'ultres va agredir a diverses persones amb ampolles de vidre.\nDiverses persones van avisar als Mossos d'Esquadra i la mateixa Associació de Veïns de la Concòrdia va interposar una denúncia i s'ha personat com acusació particular.\nPublicat per Xavier Rius Sant a 21:49 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Alejandro Fernández, Barri, barrio, Casal Tramuntana, Concordia, la Concòrdia, MSR, PxC, Sabadell El Vallès, Último Bastión, ultres\nLlegir en català a El Periódico.\nXavier Rius Sant, periodista. Diumenge 23 de febrer, dilluns 24 de febrer de 2020\nXavier Rius Sant, 23/ 24 de febrero de 2020\nLeer en El Periódico de Extremadura.\nPublicat per Xavier Rius Sant a 18:29 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: articles, artículos, Ceuta, concertinas, de Catalunya, devoluciones en caliente, devolucions en calent, El Periódico, Fernando Grande Marlaska, Ley de asilo, Melilla, periodista, Sant, Xavier Rius\nPublicat per Xavier Rius Sant a 18:36 Cap comentari:\nPublicat per Xavier Rius Sant a 11:04 Cap comentari:\nLa plataforma Catalanes por España, integrada per diferents col·lectius de la ultradreta espanyolista, que s'han manifestat diverses vegades contra els talls de la Meridiana que fan cada dia grups independentistes, convoquen una concentració, sense tallar el trànsit pel proper diumenge a partir de les 17 hores davant l'estació de Renfe de Sant Andreu-Fabra i Puig, just al costat d'on es talla cada tarda el carrer.\nCom a resposta col·lectius antifeixistes han convocat a concentra-se a les 4 de la tarda.\nÉs un fet que una part important de l'independentisme discrepa de mantenir aquest tall diari de la via d'entrada i sortida de Barcelona, i per això es van deixar de fer els talls de carrers i carreteres contra la sentència del Procés. Però molta gent prefereix callar i no s'atreveix a criticar-ho o dir que ara ja no aporta res positiu pels presos. Altres partits no independentistes però favorables a una solució al conflicte i per la llibertat dels presos també callen. I llavors, en deixar-se aquest espai buit, és la ultradreta qui l'ocupa i el monopolitza.\nAra caldrà veure si els Mossos o la gendarmeria francesa permeten que el bus arribi a Perpinyà per evitar que hi hagi algun incent o agressió.\nFotos. Xavier Rius Sant\nAquests grup també convoquen a contramanifestar-se el dia 29 a Perpinyà on es farà l'acte del Consell per la República amb el suport d'Omnium i l'ANC en el que intervindrà Puigdemont\nEtiquetes de comentaris: agresión, agressions, Alberto Pérez Molina, catalanes por España, espai públic, Frente Nacional Indentitario, Meridiana, periodista, ultres, Xavier Rius\nRafa Ripoll dimite de su cargo de presidente de España 2000, cargo al que accedió para modernizar el partido, criticado en ámbitos ultras por el pasado profesional en ANELA de su fundador José Luis Roberto. Ripoll no consiguió revalidar su acta de concejal en Alcalá de Henares el pasado mes de mayo, con lo que se quedó sin cargo público, mientras los que habían sido socios de España 2000 en la Fedreración Respeto entraron en Vox\nRafa Ripoll ha emitido hoy un comunicado titulado "Con alegría", anunciando que dimite de su cargo de presidente de España 2000. Cargo al que accedió tras lo buenos resulados del partido en el Corredor de Henares madrileño en 2015, dónde consiguieron seis concejales y él revalidó su acta como concejal de Alcalá.\nRipoll pretendía dar una imagen de modernidad al partido que permitiera pasar página a las críticas que se vertían en el ámbito ultra y patriótico, por el pasado empresarial en la Asociación Nacional de Locales de Alterne (ANELA), del fundador del partido, José Luis Roberto. Ripoll además apostó fuerte por la federación Respeto, que aglutinaba a España 2000, Plataforma per Catalunya (PxC) y Partido por la Libertad-con las Manos Limpias, Federación que se rompió hace catoce meses, tras lo buenos resultados de Vox en Andalucía, cuando PxC y PxL anunciaron que se disolvían para entrar parte de sus miembros en Vox.\nY tras los malos resultados de España 2000 en las elecciones municipales de mayo, en las que Rafael Ripoll no consiguió revalidad su acta de concejal en Alcalá de Henares, se quedaba sin cargo público y perdía su capital político para liderar este partido, que no quiso o no pudo disolverse para entrar en Vox.\nRafa Ripoll, junto al ahora coordinador de Vox en Girona y exconcejal de Olot, Nacho Mulleras\nLÁZARO POLO, ALCALDE DE ESPAÑA 2000 EN LOS SANTO DE LA HUNOSA\nMientra la mayoría de concejales y militantes de España 2000 en el Corredor de Henares han abandonado el partido, los tres concejales de España 2000 en Los Santos de la Humosa continuan en el mismo , y su cabeza de lista, Làzaro Polo, es alcalde del municipio, gracias al apoyo de Vox y el PP.\nEtiquetes de comentaris: Alacalá de Henares, ANELA, dimite, España 2000, España2000, José Luis Roberto, Lázaro Polo, presidente, Rafa, Rafael, Ripol, Ripoll, Xavier Rius\nPRESENTO DIMECRES A MATARÓ EL DOCUMENTAL "CHRIS EL SUÍS" D´ANJA KOFMEL, QUE RELATA LA HISTÒRIA DEL PERIODISTA CHRISTIAN WÜTENBERG QUE DECIDÍ SUMAR-SE A LA LLUITA ARMADA CONTRA L'EXÈRCIT IUGOSLAU I ELS PARAMILITARS SERBIS I MORÍ A OSIJEK. També intervindrà el periodista mataroní Joan Salicrú\nEl proper dimecres a les 19 hores presento a Mataró 'El Documental del Mes' al Cafè de Mar que organitza Clack.cat que aquest mes tracta del periodista Christian Wütenberg, "Chris el Suís" que l'any 1991 anà a Croàcia per informar sobre la guerra per la independència d'aquesta república exiugoslava, i va acabar implicant-se agafant les armes amb un batalló de voluntaris internacional que lluitava contra l'exèrcit iugoslau i els paramilitars serbis.\nA principis del gener de 1992 van trobar el seu cos sense vida a Osijek prop de Vukovar (Croàcia) uniformat com un mercenari. Segons l'autòpsia que se li va practicar, va morir estrangulat. De fet, unes setmanes abans en Chris s'havia convertit en membre del PIV (Primer Batalló de Voluntaris Internacionals), un grup paramilitar que va ser fundat per Eduardo Rózsa‐Flores, "Chico", que s'encarregava de "netejar" la població sèrbia en les àrees frontereres. L'altre líder d'aquest grup de mercenaris d'extremadreta era l'espanyol, Alejandro Hernández Mora,\nactualment resident a Elx.\nVint anys més tard, la cineasta Anja Kofmel investiga el perquè de la seva mort i què va portar el seu cosí a la guerra. Gràcies a un diari personal que en Chris va deixar, l'Anja comença a imaginar com van ser els seus últims mesos de vida. El que comença com una curiositat per entendre les motivacions d'un noi suís de 27 anys que se'n va anar a cobrir una guerra, es converteix en una investigació acurada i personal. Per fer‐ho, reuneix testimonis com els membres de la seva família, els seus ex‐companys periodistes, mercenaris del PIV i, fins i tot , l'ex‐terrorista Carlos el Chacal.\nDel documental es desprén que Wütenberg es va unir i vestia l'uniforma d'aquesta brigada croata d'extremadreta per veure de prop les atrocitats d'aquest grup paramilitar. Es projectarà subtitulat el dimecres 12 de febrer, a les 7 de la tarda, a la sala d'actes del Cafè de Mar, Mataró. Intervindrè jo mateix i el periodista del Clak, Joan Salicrú, també periodista amb experiència professional relacionada amb el conflicte dels Balcans.\nAlguns articles meus sobre la guerra de Bòsnia\nLlegir informació de l'acte al Capgròs de Mataró\nChris the Swiss, Chris el suizo\nPublicat per Xavier Rius Sant a 19:38 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Bosnia, Bòsnia i Herzegovina, Chis el Suís, Christian Wütenberg, documental, Joan Salicrú, Mataró, periodista, Sèrbia, Serbia Croàcia, Vulovar, Xavier Rius\nLA ULTRADRETA CRISTIANA, OPOSADA A LA POSTURA FAVORABLE A L'AVORTAMENT I MATRIMONI GAI DE MARINE LE PEN I WILDERS, AGRUPATS AL GRUP DE CONSERVADORS I REFORMISTES ES REUNEIXEN A ROMA AMB LA PRESÈNCIA D'ORBÁN, PENDENT QUE SE L'EXPULSI DEL PARTIT POPULAR EUROPEU. Abascal hi assisteix i es reuneix amb Orbán. També hi participa Marion Maréchal Le Pen contraria al feminisme de Marine Le Pen\nAbascal amb Viktor Orbán a la cimera\nEl sector ultracatòlic o més tradicionalista de la ultradreta europea, s'ha reunit ahir i avui a Roma en una cimera organitzada per la Fundació Edmund Burke, propera ideològicament a l'ara en retirada Steve Bannon. Hi han estat presents Girorgia Meloni, dels Germans d'Itàlia -que ha actuat gairebé com anfitriona-, i de Santiago Abascal i Herman Tersch de Vox, que formen part del Grup de Conservadors i Refomistes del Parlament Europeu. Els Germans d'Itàlia és el partit hereu del neofeixista Moviment Social Italià (MSI). També hi ha participat l'ara independent Marion Maréchal Le Pen, neta de Jena Marie Le Pen, que no comparteix el progressisme de la seva tia Marine pel que fa a l'avortament o em matrimoni gai. Però el protagonista de la cimara ha estat el primer minstre hongarès, Viktor Orban, de fortes idees antisemites, que encara forma part del Partit Popular Europeu, si bé es probable que aviat en serrà expulsat.\nA la cimera s'han expressat fortes crítiques al Papa Francesc i s'ha marcat distància amb les postures d'igualtat de gèner que defensen grups com Alternativa per Alemanya o el Reagrupament Nacional de Marine Le Pen, integrats al Parlament Europeu en el grup Identitat i Democràcia. La Lliga de Matteo Savini, que no ha participat enla trobada, també és membre d'Identitat i Democràcia.\nEs dona la paradoxa que la N-VA flamenca que dóna suport a Carles Puigdemont, també forma part del Grup de Reformistes i Conservadors on està Vox\nMeloni amb Orban\nAbascal amb Orban\nVOX PREN LA INICITIVA AL CONGRÈS DELS DIPUTATS I ALS TRIBUNALS\nAl marge d'aquesta cimera, hi ha nerviosisme al PP i Ciudadanos per la capacitat que està demostrant Vox interposant recursos. Així fa una setmana Vox interposar recurs a la llei de Normalització de l'Euskera del Parlament basc, avançant-se al que dies després interposaria el PP. I el dijous de la setmana passada Vox va interposar una denúncia a la Fiscalia per la reunió del ministre José Luis Ábalos a Barajas amb la número dos de Nicolás Maduro, Delcy Rodríguez, que té prohibida l'entrada a territori europeu.\nEtiquetes de comentaris: Conservadores i Reformistas. Germans d'Itàlia, ultres, Viktor Orbán, Vox\nEl Jutjat d'Instrucció nº 3 de Reus accepta la denúncia de l'advocat Hilal Tarkou contra Santiago Abascal per dir que el 70% d'imputats per delictes sexuals de "manadas" són estrangers, i contra Iván Espinosa de los Monteros per declarar que els estrangers són tres vegades més propensos a cometre violacions que els autòctons. Els dos dirigents de Vox seran citats en condició d'investigats i s'hauria de demnanar suplicatori.\n(Actualitzat a 13 de febrer de 2020: El jutjat de Reus ha remés el cas al Jutjat d'Instrucció d'Alcobendas a Madrid, en entendre que és a San Sebastián de los Reyes on Santiago Abascal hauria fet les declaracions)\nEl Jutjat d'Instrucció número 3 de Reus ha acceptat la denúncia de l'advocat Hilal Tarkou, contra el president de Vox, Santiago Abasacal, per haver afirmat en el debat televisiu del passat 4 de novembre que des de la Manada de San Fermín, hi ha hagut cent agressions sexuals fetes per cent manades més, i els 70% d'aquests delinqüents sexuals són estrangers.\nEl Jutjat també ha admés a tràmit la denúncia contra Iván Espinosa de los Monteros per haver afirmat també en campanya electoral a Antena3 que els estrangers són tres vegades més propensos a cometre violacions que els autòctons. Així el jutge ha iniciat diligències per tal que Hilal Tarkou compareixi com a acusació particular si ho estima pertinent i que els dos dirigents de Vox designin advocats i declarin en condició d'investigats per un presumpte delicte d'injúries. El Jutjat haurà de preguntar al Congrés dels Diputats si són o no aforats.\nMés a més d'aquest cas, Hilal Tarkou ha interposat diverses denúncies contra dirigents de Plataforma per Catalunya i de Vox. Properament se celebrarà a Reus el judici contra la antiga Executiva de Plataforma per Catalunya per un presumpte delicte d'incitació a l'odi, pel que seuran a la banqueta del acusats els ara presidents de Vox Barcelona i Girona, Juan Garriga i Nacho Mulleras, i la Secretària provincial de Vox de Barcelona, Mónica Lora.\nTambé és part a la causa judicial contra Ortega Smith per diverses declaracions contra els ciutadans musulmans, havent demanat ara el Jutjat de Reus informació al Congrés dels Diputats sobre la seva condició de parlamentari d'Ortega Smith.\nL'advocat Hilal Tarkou als jutjats de Reus\nEtiquetes de comentaris: de Reus, Hilal Tarkou, instrución, Iván Espinosa de los Monteros, Javier Ortega Smith, jutjat, juzgado, número 3, Santiago Abascal, Vox, Xavier Rius\nAnalitzo a NacióDigital els 4 requisits que s'han de tenir en compte per que un procés d'independència tingui èxit i que no es van valorar suficientment en el Procés català, i per això no ha acabat bé. Criticar l'independentisme màgic no vol dir creure o defensar el el federalisme esotèric.\nNacióDigital, diumenge 2 de febrer de 2020\nEl primer element que cal és tenir clar quin és el marc jurídic intern que es vol trencar o que s'ha d'aplicar per separar-se. Espanya, a diferència de la URSS i Iugoslàvia, no és jurídicament una federació de repúbliques agermanades como ho eren aquests dos estats (si més no sobre el paper). Més enllà que a Eslovènia, Croàcia o Bòsnia hi hagués una guerra, i Belgrad no reconegués els nous estats, quan els presidents d'Eslovènia, Croàcia o Bòsnia enviaven al Secretari General de l'ONU una carta informant que, en aplicació de la constitució, havien exercit el seu dret a separar-se, eren reconeguts per l'ONU de manera gairebé automàtica. Agradés o no a Rússia, que era membre del Consell de Seguretat. Catalunya no és una república federada dins d'una unió d'iguals. La Constitució atribueix la decisió que una part del territori se separi a tota la ciutadania de l'estat espanyol, que hauria de ratificar en referèndum els canvis que afectessin a la unitat d'Espanya. Ens agradi o no.\nEtiquetes de comentaris: a, anàlisi, articde, article, de, digital, El procés, independentisme, Nació, NacióDigital, notícies, opinió, per, Sant, Xavier Rius\nVOX OBRE SEU A BARCELONA AL CARRER DEL CAMP 17, TOCANT RONDA GENERAL MITRE, AL COSTAT DEL FRANQUISTA CLUB EMPEL OBERT FA DEU MESOS. Ortega Smith, després d'inaugurar la seu de Vox ha entrat a saludar a Javier Barraycoa dins del Club Empel. A L'acte d'inauguració no hi assisteixen molts dels qui eren membres de l'Executiva Provincial de fa un any que van ser escombrats després que exdirigents de PxC es fessin amb el control de Vox a Catalunya\nImatge de l'acte al carrer del Camp d'inauguració de la seu de Vox al costat del Club Empel. Ortega Smith i els cosins Garriga.\nAquest migdia, en mig d'un desplegament de la Briga Mòbil, Vox ha inaugurat la seva seu de Barcelona al carrer del Camp número 28, sobre General Mitre, al costat de la seu del local ultra Club Empel, que està al número 17 del mateix carrer.\nEn l'acte, tant en els parlaments que s'han fet dins del local com fora al carrer han interveningut el Secretari General, Javier Ortega Smith, el diputat Ignacio Garriga i el seu cosí i president de Vox a la província de Barcelona, Juan Garriga. Bona part dels qui eren membres de l'Executiva Provincial de Vox a Barcelona fa un any, no hi han assistit, donat que van ser escombrats de la direcció provincial i d'importants comitès locals quan els exdirigents de Plataforma per Catalunya es van fer amb el control de Vox a Catalunya.\nOrtega Smith ha aprofitar l'acte per entrar al Club Empel a saludad a Javier Barraycoa i altres membre de l'entitat d'ideologia franquista que és a pocs metres de la seu de Vox.\nOrtega Smith saludant a Barraycoa dins del Club Empel\nEtiquetes de comentaris: 17, 29, calle Camp, Carrer del Camp, Club Empel, Ignacio Garriga, Javier Ortega Smith, Joan, Juan Garriga, Vox, Xavier Rius


l'hipotiroïdisme congènit (CH) – Termwiki, millions of terms defined by people like you\nHome > Terms > Catalan (CA) > l'hipotiroïdisme congènit (CH)\nl'hipotiroïdisme congènit (CH)\nUna condició de la deficiència d'hormona tiroïdal present en néixer. Aproximadament 1 en 4000 infants acabats de néixer té una deficiència greu de la funció tiroïdal, mentre que fins i tot més tenen graus lleus o parcials. Si no es tracta per a uns quants mesos després del naixement, l'hipotiroïdisme congènit pot conduir a la discapacitat intel • lectual com retard mental permanent i creixement anormal. En els Estats Units i molts altres països, tots els nadons són la prova de l'hipotiroïdisme congènit. Si el tractament s'inicia en el primer mes després de naixement, els nadons normalment es desenvolupen normalment.\nTractament en general consisteix en una dosi diària de l'hormona tiroïdal (tiroxina) per via oral. Perquè el tractament és simple, eficaç i barat, gairebé totes les pràctiques del món desenvolupat del nadó de cribratge per detectar i tractar l'hipotiroïdisme congènit en les primeres setmanes de vida.\nVida de Pi és un film d'aventures 2012 adoptat de la novel·la d'aventures de fantasia 2001 per Yann Martel. Pel. lícula és sobre un 16 - any d'edat ...


La Lleganya: Baiona 18 - USAP 16\nBaiona 18 - USAP 16\nTercera derrota consecutiva dels Catalans. La visita a terres basques no va servir per esgarrapar una victòria que capgirés la inèrcia de les darreres jornades, però no tot va ser negatiu. Es va arrencar un punt del Jean Dauger, i es van anotar setze punts. Insuficients per aconseguir la victòria però, tenint en compte la puntuació dels darrers partits, un indici de recuperació.\nI és que, després d'uns quaranta minuts inicials en què Sebastien Boyet va mortificar a puntades els pals defensats pels catalans, els Catalans van reaccionar al segon temps gràcies al peu de Jerome Porical i un assaig aconseguit per Damien Chouly (55'). La derrota catalana va tenir un regust encara més amarg: Pérez va estar a un pas d'aconseguir l'assaig de la victòria, però cometé un avant en el darrer sospir. Aquest fet, s'interpreta en positiu des de la plantilla i la direcció tècnica . Got mig ple o mig buit? En aquesta situació, ocupant el vuitè lloc de la classificació i a l'espera del retorn a la gespa dels mundialistes, és evident que cal triar la primera opció: la segona, la del got mig buit, ens abocaria a repetir l'experiència de la passada temporada. Cal renovar els ànims ja que el proper rival, Tolosa, no donarà gaire marge als errors des de la seva segona posició.\nPS. Alguns webs han indicat la possibilitat que Jerome Porical, que acaba contracte el juny de 2012, passi a formar part de la plantilla del Ràcing Metro de París. Notícia preocupant, sens dubte. Curiosament, els de París també tenen previst fitxar com a jòker mèdic Ryan Cross, actualment Sang i Or ... Tenint en compte el fitxatge de Durand la temporada passada ... estaran els parisencs "buidant" el vestidor català?


Publicat per Kosmos a 13:19 2 comentaris:\nSaps eixe sentiment de satisfacció que et recorre per dins i et fa tremolar sencer? Eixa satisfacció i eixe orgull, que només provoquen un xicotet gest facial. Un lleuger somriure, com de victòria, que penses que a penes serà perceptible des de fora. És la mateixa sensació que quan veus vindre al teu adversari en un joc de cartes i saps que no té res a fer. És com si l'adversari jugara amb les cartes destapades.\nLa inseguretat, eixa por per un futur incert, s'ha dissolt mentre intentava abordar el meu esperit. Quina imatge més patètica! Imagineu el meu esperit assegut a una butaca de despatx, girada de cul, a l'estil de El Padrí. En això entra la por a l'habitació, armada fins les dents, i quina és la seua sorpresa quan la butaca es gira de cara a ella i allà es troba el meu esperit, que li amolla amb una calma postorgàsmica i alegre: t'estava esperant.\nLa por, que abans era silenciosa i hàbil com un felí, ara és maldestra i sorollosa. He experimentat què significa això de potenciar les meues capacitats. Ara he viscut en primera persona tot allò que es trobava atrapat en l'esfera de les reflexions teòriques. I puc cridar als quatre vents que era cert. La invencibilitat amics, la invencibilitat a l'abast de tothom.\nNo seguiu una altra cosa que no siga el vostre camí. La resta, el paisatge, la pols i les pedres, els companys i companyes, els descansos... apareixeran i desapareixeran sols. Tots aquests elements esdevindran quan i durant hagen d'esdevindre. Serà així, perquè així haurà de ser. Desprèn-te de qualsevol tipus de fixació, perquè no s'ajusta en absolut al funcionament de les coses. La maquinària còsmica no practica l'aferrament, ni la llàstima, ni la por, ni l'obsessió, ni la incertesa. La maquinària còsmica és fluïdesa pura, vacuïtat, bellesa... però sobretot és una cosa: present. La ment que es mantinga en el present, estarà en l'eternitat, perquè només el present és etern.\nLa voluntat, lliure d'obstacles ni excuses, amb amor, amb alegria, i amb determinació.\nPublicat per Kosmos a 18:18 Cap comentari:\nPublicat per Kosmos a 8:05 3 comentaris:\nAllà on el mediterrani acaricia terres marcades per fogueres tribals; allà, on els humans estrenyen vincles al voltant de les flames, canten, dansen, i purifiquen els esperits a través de rituals prohibits; allà, on ja només queda l'animalitat dels homes i dones; allà, on cada batec de la Terra se sent amb total nitidesa a l'interior del cor; allà on s'ajunten tots els éssers per a formar-ne un de sol... Allà, existeix la vida. La vida que jo vull!\nSóc la Terra, i tot el Cosmos!\nEntrada relacionada: Hèlia i els Equinoccis\nPublicat per Kosmos a 0:00 5 comentaris:\nDocumental sobre al·lucinogens com la LSD, i drogues de disseny com la MDMA. Ací s'expliquen alguns dels processos químics que tenen lloc al nostre cervell quan consumim aquestes substàncies.\nA través d'aquest document, també podrem conèixer quines han sigut les motivacions principals a l'hora de consumir aquestes substàncies, i també a l'hora de prohibir-les.\nEtiquetes de comentaris: LSD, MDMA, Psicodèlia, Psilocybe Cubensis, Vídeos\nConsum de substàncies (aclarint conceptes i eliminant tabús)\nLes substàncies fiquen a l'abast de l'individu dimensions de percepció-interpretació alternatives. I donat el fet ("fet", perquè ho assumisc en la meua realitat) que no tinc la capacitat de percebre més del que els meus sentits em permeten, puc deduir que no existeix una realitat objectiva assolible. Així m'ho indica la meua experiència. Per tant, tots els escenaris aportats a través de l'experimentació de distintes perspectives de la realitat són vàlides en el mateix grau. Existisc interaccionant contínuament amb allò que m'envolta i que "sóc" (físic, químic...). I açò em condiciona de manera naturalment inevitable. Aquest condicionament que ens és propi i es déu a la interacció de les "partícules" que ens composen en l'esfera (o nivell) material, va esculpint un model base de percepció i interpretació.\nD'altra banda, la interacció voluntària i conscient amb determinades substàncies (allò que solem conèixer amb el nom de "drogues", a les que habitualment s'assigna una sèrie de valors -morals sobretot- degut a les limitacions i precategoritzacions pròpies del llenguatge), no són una altra cosa que la reafirmació d'aquest principi experiencial amb el que es fonamenta part de la nostra naturalesa: la interacció de la matèria.\nLes diferents combinacions d'elements (partícules, molècules, etc...) ens ofereixen distintes versions de la realitat. Aquesta té, per tant, una naturalesa (entesa com una característica que li és pròpia) dinàmica, contínuament mutant. Aquesta realitat (sempre subjectiva, pròpia, i independentment de la versió amb la que interactuem) no té per se, cap versió principal o de referència més enllà de la que la nostra experiència ens "aconsella" per a emprar-la de base. Cosa que no implica que la resta de versions possibles estiguen a un nivell qualitatiu inferior o secundari.\nUna vegada més, l'experiència de la vida ens anirà aconsellant, cada vegada d'una manera més eficient, més encertada i adequada, de quina versió de la realitat hem d'adoptar segons la situació. Aquesta versió adequada serà aquella que aconseguisca transmetre'ns més informació que considerem útil. Procés al que considere, en part, inconscient, ja que pense que la nostra ment ja funciona d'aquesta manera tot el temps.\nLes intencions sinceres i autèntiques que originen el canvi entre versions de la realitat, són una qüestió que per a res és de la meua incumbència més enllà de la meua persona. Només m'interessa, en quant aquest tema, conèixer les meues intencions i motivacions genuïnes, les de la resta no són cosa en la que m'haja d'immiscuir, naturalment.\nEntrada relacionada: L'expansió de la consciència sense límits ni tabús\nPublicat per Kosmos a 6:35 5 comentaris:\n...o mor en l'intent.\n"En el segle passat, els cotxes circulaven per carreteres sense més divisió entre sentits que una línia pintada al terra. Afortunadament els conductors sensats, abans desprotegits, disposen ara de separadors d'acer que impedeixen que conductors suïcides envaisquen el carril contrari per acabar amb les seues vides. Per sort també, fa cinc anys que hem regulat el dret al suïcidi, i els afectats ja disposen dels tràmits legals per fer-ho amb total dignitat. Hauran d'abonar, no obstant, els corresponents gravamens sota pena de presó i multa als signataris de la Custòdia dels Drets de Vida."\nDeclaracions del Ministre de Seguretat Ciutadana\namb el recolzament del Director de la Direcció General de Trànsit\nPublicat per Kosmos a 18:30 2 comentaris:


Anem de colònies al Delta de l'Ebre - Kultural Tours\nDIA 1: ESCOLA / DELTEBRE\nSortida de la nostra escola a primera hora del matí. Arribada a Deltebre i esmorzar. Creuer d’una hora i mitja pel Delta per veure la flora i fauna dels aiguamolls. Dinar lliure portat de casa i trasllat a l’hotel 3*. Repartiment de les habitacions. A la tarda farem multiaventura amb: quads, tir amb arc, rocòdrom… Sopar i allotjament a l’hotel.\nEsmorzar. Pel matí farem l’activitat de perxar a la llacuna de 2h 30’ de durada per aprendre un dels mètodes de navegació tradicionals, amb una barca típica per a aigües de poca profunditat. Dinar a l’hotel i a la tarda anirem amb bicicleta BTT, tot fent una ruta per la Bassa de les Olles al Port del Fangar. Sopar i allotjament a l’hotel.\nEsmorzar. Matí lliure per anar a la piscina o a la platja. Dinar a l’hotel i sortida cap a la nostra escola.\nAllotjament en hotel 3* en règim de pensió completa\nHabitacions múltiples pels alumnes\nExcursions i activitats indicades al programa\nPREU A PARTIR DE: 130€


Opus Dei - Resultats de l'etiqueta "Prelat"\nHi ha 138 resultats sobre "Prelat"\nVídeo: Felicitació de Nadal de Mons. Ocáriz\n"Que la nostra entrega sigui un intent d'imitar el Senyor, especialment ara per Nadal, lliurant-nos als altres, servint els altres". Són paraules del prelat de l'Opus Dei amb motiu del Nadal 2020.\nDel Prelat 21/12/2020\nNou llibre de Mons. Fernando Ocáriz: "A la luz del Evangelio"\n"Desitjaria que aquestes pàgines ajudessin a l'oració i convidessin a un contacte més directe amb Jesucrist", escriu el prelat en la presentació del seu nou llibre.\nDel Prelat 03/12/2020\nEl Prelat conversa amb professionals sanitaris d'Àfrica, Europa i Amèrica\nMons. Fernando Ocáriz va participar en la segona edició d'«Harambee Covid-19 Conversations», una sèrie de col·loquis entre professionals de la salut d'Àfrica i d'altres regions del món castigades per la pandèmia del coronavirus.\nIniciatives socials 08/07/2020\n“Cristianos en la sociedad del siglo XXI”: llibre entrevista al prelat de l'Opus Dei\nMons Fernando Ocáriz respon a les preguntes de la filòsofa i teòloga Paula Hermida sobre alguns reptes del nostre temps, la missió de l'Església i el desenvolupament de l'Opus Dei.\nAltres intervencions 22/06/2020\nDel Prelat 23/01/2020\nDel Prelat 22/12/2019\nDel Prelat 05/09/2019\nMons. Ocáriz: "La generositat amb Déu ens fa feliços"\nEl prelat de l'Opus Dei va fer estada al santuari de Torreciutat del 29 d'agost fins a l'1 de setembre. Hi va resar davant la Mare de Déu i va mantenir trobades amb famílies, professionals i joves de diversos països. Més d'un miler d'estudiants li van explicar experiències i il·lusions.\nDel Prelat 03/09/2019\nLes dues últimes tertúlies del prelat als EUA es van celebrar a Los Angeles. Vídeo resum de l'estada als EUA.\nDel Prelat 11/08/2019\nEl prelat de l'Opus Dei ha fet escala a Barcelona els dies 5 i 6 de juliol dins del seu pla de viatges pastorals per aquest estiu. Durant l'estada a la Ciutat Comtal ha participat del 60è aniversari de l'IESE, ha mantingut diverses trobades amb famílies, representants de la Institució Familiar d'Educació i fidels de la Prelatura.\nDel Prelat 06/07/2019\nL'escola de negocis de la Universitat de Navarra, IESE Business School, ha conclòs la celebració del seu 60 aniversari amb el congrés d'Ètica "L'empresa i les seves responsabilitats socials", en què ha participat Mons. Fernando Ocáriz, Gran Canceller.\nDel Prelat 05/07/2019


Arrenca una nova temporada de teatre a la ciutat\nInici » Actualitat » Notícies » Arrenca una nova temporada de teatre a la ciutat\nTEMES: Cultura,Arts en Viu, Centre Cívic Sant Jordi - Ribera Baixa, La Capsa, (Antic) Teatre Modern\nDes de les propostes més emergents a grans noms de l’escena, gaudirem d'un ventall ampli i divers d’espectacles als escenaris del Prat del febrer a juny\ndivendres, 12 gener, 2018 - 13:00\nUn cop acabades les Festes de Nadal, els equipaments culturals de la ciutat reprenen el seu ritme habitual i donen el tret de sortida a una nova temporada escènica carregada de nombroses i diverses propostes.\nEl Teatre Modern lidera la programació teatral de la ciutat amb un magnífic cartell que acostarà al Prat propostes clàssiques i multipremiades com La Celestina de la mà de la companyia Atalaya Teatro o Bodas de Sangre, dirigida per Oriol Broggi i aplaudida per la crítica. Cal fer una menció especial a Othelo, una versió en clau de clown que gira per Espanya a la primavera i que va aconseguir el Premi de Teatro del Mundo. També és temps de grans noms de l’escena com el de José Sacristán, que pujarà a l’escenari del Teatre Modern amb Muñeca de procelana.\nAltres propostes que estan donant molt que parlar són Les noies de Mossbank Road, que sota la direcció de la Sílvia Muntprometen ser un dels fenòmens de la temporada, com també Adossats, una història familiar al voltant de Sant Jordi amb un repartiment de luxe.\nMés enllà dels espectacles més mediàtics i amb més volada, el cicle Dijous Teatre ens acosta les millors propostes escèniques emergents que aborden temàtiques socials diverses amb noves narratives i llenguatges escènics contemporanis: les migracions, les violències quotidianes, l’adolescència o la idea de justícia i de recuperar la pròpia identitat. Així, pujaran a l’escenari del Teatre Modern Mos Maiorum, Claudia, Rebota rebota y en tu cara explota i Teenage Dream.\nLa Capsa, el Cèntric Espai Cultural i el Centre Cívic Sant Jordi-Ribera baixa també tenen un espai important en aquesta temporada.\nFinalment, podrem gaudir d'una programació regular a les golfes del Teatre Kaddish, així com de les propostes escèniques que ens acosten moltes de les companyies i entitats teatrals de la ciutat : Glee, Lady Macbeth de Mtsenks, El muerto al hoyo y el vivo al bollo, Sanatorio Show, Yo, tú y él, etc.\nEls abonaments de temporada es podran comprar el proper dimarts 23 de gener i dimecres 24, de 17 a 20 h, a la taquilla del Teatre Modern. La venda d'entrades estarà disponible a partir del 25 de gener.


El traspàs de Nélson Semedo donarà marge al Barça per reforçar la plantilla - Diari de Girona\nEl traspàs de Nélson Semedo donarà marge al Barça per reforçar la plantilla\nLa imminent sortida de Luis Suárez a l'Atlètic de Madrid també alliberarà més massa salarial\nagències 23.09.2020 | 23:37\nNélson Semedo jugarà amb el Wolverhampton. efe\nNélson Semedo jugarà amb el Wolverhampton.\nEl Barcelona va confirmar ahir el traspàs de Nélson Semedo al Wolverhampton Wanderers Football Club anglès, a canvi de 30 milions d'euros i 10 més en variables, en una operació que donarà aire a la seva tresoreria per emprendre alguna incorporació més a la seva plantilla. Semedo va arribar al club català en l'estiu del 2017 i en tres anys ha jugat 122 partits (82 a la Lliga, 23 a la Lliga de Campions, 16 a la Copa d'el Rei i dos a la Supercopa d'Espanya) des que va ser fitxat procedent del Benfica.\nAl portuguès li va costar fer-se amb un lloc al lateral dret, demarcació que va compartir amb Sergi Roberto. Es tracta d'un jugador amb molt físic, però amb algunes llacunes defensives, especialment per la seva formació com a extrem. En el seu moment, el Barça va pagar per ell 30 milions més 5 en variables i va signar un contracte fins al juny del 2022.\nLa presència de Jorge Mendes, agent de jugador, i propietari del 20% dels Wolves ha estat determinant per al tancament de l'operació. Des de l'arribada a l'accionariat de l'històric club de Gestifute, l'empresa de representació de Mendes, els Wolves tenen set jugadors portuguesos (Moutinho, Vitinha, Pedro Neto, Podence, Ruben Neves, Fabio Silva i Semedo), així com l'entrenador Nuno Esperit Sant.\nLa injecció econòmica que rebrà el Barça podria permetre als blaugrana tancar la contractació del lateral dret de l'Ajax Sergiño Dest, pel qual, segons publiquen diferents mitjans, els blaugrana han fet una oferta de 20 milions més cinc en variables.\nEls de Ronald Koeman aspiren a contractar un central i un nou per tancar la plantilla. Fins ara han abandonat l'equip Ivan Rakitic (Sevilla), Arturo Vidal (Inter de Milan) i Semedo (Wolves). En les properes hores es podria confirmar la marxa de Luis Suárez.\nVÍDEO | Luis Suárez s'acomiada plorant del Barça.