Adhereix-te al I Congrés d'Educació Pública · FMRPC\n- Calendari del I Congrés EP\nD'on surt la idea ?\nAquesta iniciativa sorgeix en una primera trobada entre escoles i persones relacionades amb l'educació, el món universitari i entitats diverses, per definir una iniciativa col.lectiva que comportés una acció per parlar d'educació. El resultat va ser la idea de convocar un Congrés de l'Educació Pública de Catalunya.\nLa característica clau del Congrés és que l'organització recau en els propis centres educatius públics (educació infantil, educació primària, educació secundària, educació d'adults, educació especial…), que són els que hauran d'organitzar els debats i elaborar-ne les conclusions. Es vol que el Congrés sigui la veu d'escoles i instituts a través de les seves comunitats educatives (professorat, famílies, alumnat).


Convulsió a la política local de Gandia pel resultat de les primàries de Compromís\nMai unes primàries a Compromís de Gandia havien generat una convulsió al conjunt del sistema polític local com les que este divendres 15 de juny han servit per a designar a Josep Alandete com a candidat a l’alcaldia per esta formació. Alandete es va imposar a la regidora Alicia Izquierdo per uns cinc punts de diferència, el que mostra també l’existència de dos blocs ben igualats i definits a Compromís.\nAixò, que en teoria només havia de preocupar a Compromís, ha generat inquietuds i esperances a la resta de l’espectre polític local. Inquietud d’una banda perquè Alandete no massa partidari de la fòrmula de Més Gandia amb la que Compromís ha compartit candidatura amb altres forces polítiques per a fer regidors a persones com Nahuel González i Xavier Ródenas, que res tenen a vore amb Compromís. I esperança de l’altra banda perquè una dispersió del vot progressista faria somiar a la dreta en retornar al govern local, encara que resta per vore amb quin reequilibri de forces.\nOn més preocupació ha generat l’elecció d’Alandete ha estat al PSPV, més fins i tot que al sector de Compromís que ha donat el seu vot a Alicia Izquierdo. Reeditar Més Gandia és una decisió que està en mans de Compromís, i Compromís sembla que està en mans del sector d’Alandete. D’ací a l’hora de presentar les candidatures davant la Junta Electoral veurem tot tipus de pressions, reunions, negociacions, emissaris, i recomanacions de la direcció nacional.\nNo cal oblidar el shock que ha causat la victòria d’Alandete sobre el 46% de la militància de Compromís que s’havia decantat per Alicia Izquierdo, una persona que ha demostrat interès i eficàcia en la gestió institucional, i que no obstant no s’ha vist recolzada a la seua pròpia casa.


Espanya registra 9.419 nous positius per covid-19 i suma 182 morts més La República\nACN Madrid.-El Ministeri de Sanitat ha registrat 9.419 nous positius i 182 morts més per coronavirus a Espanya en relació amb el total de casos confirmats dimecres, amb 31.973 defuncions […]\nACN Madrid.-El Ministeri de Sanitat ha registrat 9.419 nous positius i 182 morts més per coronavirus a Espanya en relació amb el total de casos confirmats dimecres, amb 31.973 defuncions totals. Segons l’últim informe, des que va començar la pandèmia hi ha hagut 778.607 casos confirmats per proves diagnòstiques. Madrid continua al capdavant en nombre de contagis i n’acumula 238.423 des que va començar la pandèmia, 17.509 en la darrera setmana. A Catalunya se n’acumulen 140.416, 4.041 en els últims set dies. La comunitat autònoma amb més diagnosticats el dia previ torna a ser Madrid, amb 1.206 casos. La segueixen el País Basc, amb 367, Andalusia, amb 341, i l’Aragó, amb 275. A Catalunya se n’han diagnosticat 50 el dia previ.\nPel que fa a les defuncions, Sanitat xifra en 31.973 el total de morts per coronavirus a tot l’Estat espanyol, 182 més que dimecres. Segons l’últim informe del Ministeri, 547 s’han produït en els últims set dies. D’aquestes, 176 s’han produït a Madrid. A Catalunya n’hi ha hagut 8.Des que va començar la pandèmia, hi ha hagut 151.155 hospitalitzacions. En l’última setmana, se n’han registrat 2.372 i 187 ingressos en UCI, dels 13.694 que hi ha hagut des que va començar la pandèmia.De les 2.372 hospitalitzacions que hi ha hagut en la darrera setmana, 448 s’han produït a Andalusia. La segueix Madrid amb 346. Catalunya n’ha registrat 91 i 6 ingressos en UCI.


Mor Puri Martín, activista social de Sant Celoni\nEl Parc del Montseny adopta mesures per evitar la concentració de visitants i els comportaments incívics aquesta tardor\nEsteu veient:Inici»Política»Mor Puri Martín, activista social de Sant Celoni\nL’activista social de Sant Celoni Purificación Martín Campos, coneguda per tothom per la Puri, ha mort aquest dissabte 8 de febrer de 2020. Se l’ha reconegut sempre per la defensa dels drets socials, primer en la seva lluita per acinseguir millores de tot tipus per a les urbanitzacions del Montnegre on ells residia. Més tard va ser una membre activa de la PAH del Baix Montseny des dels seus inicis participant en diferents manifestacions i accions de protesta en entitats bancàries pèr evitar desnonaments.\nL’any 2015 va fer el salt a la política local ocupant el quart lloc a la llista de la CUP de Sant Celoni i La Batllòria aconseguint entrar com a regidora a l’Ajuntament de Sant Celoni. En el ple del 26 de maig de 2017 va presentar la seva renúncia “per raons estrictament personals”, tal com va explicar la cap de llista de la candidatura Mariona Pascual en absència de Puri Martín a la sessió plenària.\nPuri Martín, la vuitena de la cua, en una acció reivindicativa de la PAH. Foto: Arxiu La Vila\nEn aquella sessió va rebre l’agraïment per part del seu grup municipal per “tot l’esforç dedicat a la CUP al llarg d’aquests dos anys com a regidora i per tants d’altres tornarien a trobar en els diferents espais socials i polítics de Sant Celoni i la Batllòria. També va tenir el reconeixement per part dels altres grups polítics representats en el ple, en aquell moment CiU, PSC, CUP, ERC i ICV-EUiA.\nMitjançant les xarxes s’han publicat diversos missatges de condol com el de la CUP de Sant Celoni\nEns ha deixat la Puri, lluitadora compromesa i honesta.\nEt trobarem molt a faltar, companya, et portarem sempre al cor pic.twitter.com/NcWPPOxSTL\n— CUP Sant Celoni (@CUPSantCeloni) February 9, 2020\nTambé l’exregidor de la CUP, Dani Corpas, ha piulat\nDes d’avui Sant Celoni és una mica menys digne, menys lluitador, menys honest.\nI sobretot més trist.\n— en Dani Corpas (@embrunat) February 8, 2020


L'arribada de turistes internacionals puja un 54,1% fins al novembre i la despesa es dispara a 31.274 milions\nPublicat 04/01/2022 10:30CET\nEspanya va rebre la visita de 28,2 milions de turistes internacionals els onze primers mesos del 2021, la qual cosa suposa un 54,1% més que el mateix període del 2020, segons les dades que ha publicat aquest dimarts l'Institut Nacional d'Estadística (INE).\nLa despesa dels turistes estrangers que van visitar Espanya entre gener i novembre de l'any passat es va disparar un 63,8% respecte al mateix període del 2020, fins a arribar als 31.274 milions d'euros.\nEls principals països emissors els onze primers mesos del 2021 van ser: França (amb prop de 5,3 milions de turistes i un augment del 42% respecte al mateix període del 2020); Alemanya (amb gairebé 4,7 milions i un increment del 107,5%), i el Regne Unit (amb gairebé 3,9 milions de turistes, un 27,6% més).\nNomés al novembre Espanya va rebre la visita de més de 3,3 milions de turistes internacionals, set vegades més que el mateix mes del 2020. Aquests turistes van gastar 3.748 milions d'euros, la qual cosa suposa multiplicar gairebé per vuit la despesa del novembre del 2020.


Goigs en llaor de Santa Llucia Verge i Martir Patrona de la reverenda i secular Comunitat de Preveres de la Basílica de Santa Maria de Vilafranca del Penedés. · Biblioteca Digital del Centre de Lectura de Reus\nGoigs en llaor de Santa Llucia Verge i Martir Patrona de la reverenda i secular Comunitat de Preveres de la Basílica de Santa Maria de Vilafranca del Penedés.\nVilanova i la Geltrú: Imp. Ricard Vives i Sabaté, 1960\nDe l'autor, n. 200\nEdició patrocinada pel degà i procurador general de la mateixa, mossen Josep Maideu i Auguet, prevere, que la dedica cordialment a en Pere Regull i Pages, arxiver del Museu.\nVives i Sabaté, Ricard, 1907-1995, Vinyes, Lluís, i Maideu i Auguet, Josep, 1893-1971, “Goigs en llaor de Santa Llucia Verge i Martir Patrona de la reverenda i secular Comunitat de Preveres de la Basílica de Santa Maria de Vilafranca del Penedés.,” Biblioteca Digital del Centre de Lectura de Reus, consulta 16 juny de 2021, https://bd.centrelectura.cat/items/show/17629.


moianès.net, el portal del Moianès i rodalies - El congrés europorc a Vic\nOsona: El congrés europorc a Vic\nEnviat el Dimecres, 25 de maig a les 05:55:00 per Redaccio\nEl congrés internacional del porcí, Europorc, tractarà aquest any temes de màxima actualitat que no només afecten la producció de bestiar porcí sinó que també tenen una repercussió directa en el consumidor final. Els dies 25 i 26 de maig, a Vic (Barcelona), conferenciants de reconegut prestigi a nivell mundial presentaran els seus coneixements sobre benestar animal, sanitat i mercat.\nEl congrés tindrà lloc, com en les anteriors edicions, a l’edifici el Sucre de Vic. Els congressistes poden escollir entre una inscripció per un dia o una de completa. Des de la setmana passada ja es poden formalitzar les inscripcions a través del web: www.europorc.net\nEl primer dia de congrés hi haurà una sessió de conferències genèrica, al matí, i dues sessions simultànies, a la tarda. L’australià Paul H. Hemsworth i el català Xavier Manteca tractaran de qüestions de benestar animal. Hemsworth va ser un dels primers a parlar de la necessitat de donar un bon tracte als animals, per això se’l considera pioner en benestar.\nEn les sessions de tarda, es podrà escollir entre temàtiques de sanitat i d’alimentació. En el primer cas, Dan Tacker parlarà de les malalties que es contagien d’animals a persones; Mike Bailey exposarà el seu saber sobre immunitat, i Martín Pérez es referirà a genètica, quant a crear animals resistents a les malalties.\nDijous, 26 de maig, hi haurà sessions simultànies al matí mentre que a la tarda tots els congressistes assistiran a les mateixes conferències. Guy Pierre Martineau abordarà amb el seu particular punt de vista filosòfic, l’origen de les malalties. Paral·lelament, Kees Sheepens basarà la seva ponència en mètodes d’eradicació de patologies.\nMés tard, es podran conèixer experiències concretes de la ma del mateix Kees Sheepens, Arnaud Lebrel i Quim Bringues. La sessió simultània estarà dedicada al maneig: Eduard Marcuello i Ángel Luengo exposaran el sistema danés; Luís Miguel Ramírez parlarà de deslletament i Miguel Sanz de la mesura de la grassa dorsal.\nLa darrera sessió del congrés, ja a la tarda, abordarà diferents realitats del mercat porcí. La situació conjuntural a la Unió Europea anirà a càrrec de Guillem Burset; el mercat espanyol el tractarà Esperanza Orellana i els coneixements sobre el continent americà els donarà Joaquin Spörke.\nSens dubte, el programa d’aquest any és ambiciós i de gran interès per als tècnics i productors del sector porcí. Al marge de les sessions teòriques, Europorc comptarà amb un sopar gastronòmic, el primer dia, i amb un espai comercial que funcionarà permanentment durant l’esdeveniment. Seran dues bones ocasions per establir contactes entre els congressistes."\nPerdona, els comentaris no estàn activats per aquesta notícia.


Enguany, el “rànquing dels més venuts” continuarà sent un espai destacat dins de la nova temporada del programa que acabem d'estrenar. Principalment per saber per on van dirigits els gustos dels lectors i d'altra banda serveix alhora per disposar de més possibilitats de triar la vostra lectura.\nLa font d'informació és El Periódico de Catalunya, que en la seva passada edició del dimecres dia 23 de setembre va publicar el llistat dels més venuts, durant la setmana del 16 al 22 de setembre. Un recull elaborat amb les dades facilitades per les principals llibreries del país.\nI ens fixarem en primer lloc, amb els llibres de ficció en català. En cinquena posició destaca l'últim treball literari del brasiler Paulo Coelho, editat per Proa amb un total de 395 pàgines, “El vencedor està sol”. Retrat de la fama i el glamour al Festival de Cannes. Un registre diferent, del cultivador de la ment i el cos més internacional. En quart lloc: “Olor de colònia”, que continua amb la seva excel·lent trajectòria comercial. Obra de l'autora novell Sílvia Alcantara, on relata la vida quotidiana d'una noia en una colònia tèxtil. Recordem que el llibre l'ha publicat “Edicions de 1984”.\nTercera, segona i primera posició per la trilogia “Millennium”, i respectivament la primera part, segona i en primer lloc, el número ú de ficció en català, i des de fa deu setmanes, el tercer lliurament de l'obra pòstuma d'Stieg Larsson: “La reina al palau dels corrents d'aire”.\nD'altra banda en aquest apartat de ficció en català, volem destacar en sisè lloc, el llibre del mediàtic Toni Soler, amb la seva vesant històrica amb “L'última carta de Companys”, editat per Columna. Una hipotètica resurrecció del recordat ex President de la Generalitat de Catalunya, Lluís Companys, que torna a la vida l'any 2015.\nTambé ens ha cridat l'atenció la posició vuitena, on s'ha situat la versió en format butxaca del best-seller de John Boyne: “El noi del pijama de ratlles”, editat per LaButxaca. Un títol que va ser tot un impacte de lectura ara fa dues temporades i que ara, en format econòmic viu una nova època comercial. Fruit de la crisi, els llibres de butxaca viuen un excel.lent moment i que ha ajudat a més a equilibrar els balanços econòmics de moltes editorials. Un fenomen que ja vam fer-nos ressò la passada temporada.\nFutbol, la sort, els bolets i les cuinetes, i política social, son les matèries tractades per les cinc propostes de lectura que estan situades en les cinc primeres posicions del rànquing del més venuts de la no-ficció en català: cinquè lloc per “Plantem cara”, obra de l'autor Joan Solà, Premi d'Honor de les Lletres Catalanes amb un conjunt d'articles de molt interessant lectura. Edita La Magrana amb un total de 368 pàgines. Quarta posició per les “Cuinetes”, títol del llibre, obra de Fermí Puig, col.laborador habitual de l'emissora RAC1 i del seu programa matinal. Un recull de receptes de cuina que publica Columna. Tercer lloc, més cuina i en aquest cas concret amb “Bolets en temps de crisi”, una guia per trobar els milllors bolets de la geografia catalana. El llibre ha estat redactat per Marc Estévez i editat per Ara Llibres.\nSegona posició i des de fa més de 74 setmanes entre les cinc primeres posicions i moltes d'aquestes setmanes també número 1, “El secret” de Rhonda Byrne. El seu llibre continua creant expectació i la seva lectura ens porta a fer-nos una revelació que ens pot ajudar a canviar les nostres vides. I finalment en primer lloc del rànquing del més venuts, en l'apartat no-ficció en català: “Un any al paradís”, el diari personal de jugador del Futbol Club Barcelona, Andrés Iniesta, amb la seva particular visió de els moments viscuts en l'any del triplet. Ho publica Ara Llibres amb un total de 144 pàgines.\nJosep Maria solé - "Vols llegir?" -Ràdio Nova\nenquestes novetats rànquing


Luca de Meo: Connectant Barcelona al món\nLuca de Meo President de SEAT 20 de juliol de 2018 05:30\nPoques històries d'èxit es poden construir d'una manera tan ràpida com el Pier01. En només dos anys, el projecte més singular de Barcelona Tech City, i la seu de l'associació, s'ha convertit en un espai de referència. Amb més de 1.000 professionals desenvolupant la seva activitat a més de 100 organitzacions, el Pier01 és un exemple del millor que pot oferir Barcelona. Com a socis, partners i amics de Barcelona Tech City, estem compromesos per fer de la ciutat un dels principals hubs tecnològics a nivell mundial.\nA SEAT compartim la visió de Barcelona Tech City i, per aquesta raó, des de la inauguració del Pier01 al juliol de 2016 ens vam comprometre a formar part d'aquest espai de creativitat i innovació. De fet, vam ser la primera gran corporació que es va instal·lar en el Pier01, i ho vam fer amb el SEAT Metropolis:Lab Barcelona, un digital-lab integrat a la xarxa de labs del Grup Volkswagen i l'únic d'aquestes característiques, juntament amb el de San Francisco, fora d'Alemanya.\nEl SEAT Metropolis:Lab Barcelona té com a objectiu buscar solucions intel·ligents i àgils per als desafiaments als quals s'enfronta la mobilitat urbana del futur. Estem treballant molt intensament per fer realitat projectes apassionants i les sinergies entre startups i companyies com SEAT, unides a la labor d'associacions com Barcelona Tech City, són fonamentals per materialitzar grans idees. Per SEAT, el Pier01 és l'ecosistema ideal per trobar el talent, les idees i la flexibilitat que identifiquen a les startups.\n"Per SEAT, el Pier01 és l'ecosistema ideal per trobar el talent, les idees i la flexibilitat que identifiquen a les startups"\nMiguel Vicente i Miquel Martí, el president i el CEO de Barcelona Tech City, respectivament, van tenir molt a veure amb la nostra decisió. La ciutat hauria de valorar la immensa tasca que estan desenvolupant tots dos per portar Barcelona al següent nivell. Tots dos reuneixen coneixement, visió i passió, i compten amb el meu ple suport en els seus plans de futur per crear un campus tecnològic urbà i establir nous espais innovadors a Barcelona. La ciutat necessita un Pier02 que es pugui dedicar exclusivament a la mobilitat urbana, juntament amb empreses de serveis de mobilitat, startups, administració i fabricants d'automòbils. Com es poden imaginar, SEAT hi seria.\nLa indústria de l'automoció ha donat un gir de 180º i les marques hem passat de ser únicament fabricants de vehicles per a esdevenir proveïdors de mobilitat. La nostra estratègia passa per establir grans pilars i reptes que ja estem abordant, com l'impuls a la innovació i la mobilitat sostenible.\nEn aquesta línia, estem compromesos amb la millora de la mobilitat a les ciutats per fer que la nostra vida quotidiana sigui més segura, més sostenible i més eficient. La vida d'una ciutat flueix als seus carrers i solament a Barcelona, per exemple, es realitzen 5 milions de viatges diaris, 56% a peu o amb bicicleta, 30% en transport públic i 14% en automòbils privats o motocicletes. Una mostra del nostre compromís amb la tecnologia i la mobilitat és la posada en marxa d'una flota de prototips eMii elèctrics per donar servei de carsharing als més d'1.000 treballadors del Pier01. Sinergies i coneixements compartits i, amb aquest projecte, també vehicles compartits.\n"La ciutat necessita un Pier02 que es pugui dedicar exclusivament a la mobilitat urbana. Com es poden imaginar, SEAT hi seria"\nAra que el Pier01 celebra el seu segon aniversari, podem dir que la decisió d'instal·lar el SEAT Metropolis:Lab Barcelona va ser un encert absolut. I només és el principi. L'ecosistema tecnològic de Barcelona únicament aconseguirà la seva màxima expressió si segueix sumant la força de les corporacions a la capacitat disruptiva de les startups. SEAT farà costat a Barcelona Tech City en totes les iniciatives que proposin perquè Barcelona esdevingui un dels principals hubs tecnològics del món.


transport públic: de gener 2018\nLa sala d’exposicions del Museu del Càntir, llueix com quasi mai, ocupada com està per un fet purament museístic adient a la seva activitat, amb la presentació d’un petit tastet de càntirs de l’antigor procedents de la Col·lecció de Jaume Bagot, el jove argentoní que dirigeix i regenta una de les galeries arqueològiques més importants de Barcelona, si no la que més, i amb una gran relació amb grans col·leccionistes i alguns dels més importants museus del món .\nPer aquesta ocasió, que esperem i desitgem no si pas l’última, Bagot ens presenta un parell de dotzenes d’ ”askos” , procedents des de l’edat de bronze, l’imperi Hitita i la cultura xipriota ( totes ells del segon mil·lenni abans de Crist) , fins a peces pertanyents a la cultura Daunia, Canosa i Apúlia( Itàlia) , dels segles IV i V a. de Crist, amb l’afegitó d’alguna peça de la cultura micènica , del segle XII a. De Crist.\nUna col·lecció impressionant per la seva importància històrica però alhora també per la seva gran bellesa plàstica que a més a més ens permet fer-ne una translació mental a peces actuals i tradicionals de la ceràmica més propera.\nUnes peces , els askos, destinades per guardar líquids: olis, perfums i potser aigua lustral per a fer cerimònies religioses. És a dir aigua que no era per els homes i sí dedicada als Déus.\nUnes peces que vistes ara i aquí ens emocionen per la seva història, però també per el seu especial magnetisme estètic plàstic. Obres , les zootròpiques, emocionants per la seva simplicitat i alhora intensitat. I que dir de la ceràmica més pura i formal, amb una senyorial estructura de volums i decoracions, tot per acabar amb les peces ceràmiques d’estructures escultòriques i policromades , veritables joies plàstiques en les que l’equilibri entre formalitat i intencionalitat en el concepte se’ns presenten amb una rotunditat tal que bé podrien haver estat gestades per un artista de l’actualitat.\nUna exposició que no s’hauria de perdre ningú. Ja siguis amant de la història i/o l’arqueologia, o simplement siguis amant de l’art , sigui quina sigui la seva estilística o tècnica , trobaràs en aquest petit i meravellós tastet la millor font per sadollar la teva set cultural.\nUna exposició meravellosa que mereix tot aplaudiment , i com no , l’agraïment al col·leccionista Jaume Bagot, que esperem ens segueixi delectant de tant en tant amb tastets d’aquesta mena.\nMuseu del Càntir. Argentona. Fins el 25 de febrer de 2018\nBé està el que bé acaba. I evidentment poder gaudir de l’obra d’Eduard Alcoy, tot recordant el 30 aniversari de la seva mort, és un fet remarcable del que tots hem d’estar contents, malgrat que s’hagi produït després d’una negativa inicial, i simplement com mostra oportuna per tapar el forat produït per les negatives de Ricard Jordà i Pere M. Brasó, per raons diverses i oposades , a ser els protagonistes de l’exposició compromesa per Cultura amb els plàstics locals per compensar el seu abandonament habitual.\nÉs important aquesta exposició , no tan sols per la vàlua i l’interès del presentat, ans essencialment per què malgrat que Alcoy forma part del Parnàs artístic local, el cert és que el desconeixement del seu ser i el seu fer és majoritari, essencialment per dues raons. Per un costat pel fet de que cap dels seus treballs estigui visible en les col·leccions municipals, a bon segur per la lamentable i inexcusable absència d’obra seva en les col·leccions públiques , mentre que la seva única obra pública ( mural Palau Josep Mora) quasi ningú sap que és d’ell , i en segon lloc per que des de la seva mort (1987) tan sols han estat tres les exposicions que s’han fet de la seva obra. La primera a la sala d’exposicions de la Caixa Laietana/ Riera (1992) , que un va tenir el gran goig i honor de presentar, la segona la gran exposició antològica (1999) omplint les sales de l’Ateneu Caixa Laietana, Museu de Mataró i Can Palauet i la darrera , el passat mes d’Octubre , celebrada al Museu de Llavaneres, Can Caralt, exposicions a la que es podria afegir el petit tastet fet en el 2014 en la mateixa Ca l’Arenas en el cercle històric que es realitzà\nAquesta més que escassa presència pública , fa que sols aquells que depassin amplament la cinquantena i fossin afeccionats de ben joves, no en tinguin coneixement fora de les referències essencialment orals, de la veritable dimensió artística i personal, i molt especialment del que va significar per a la ciutat de Mataró, la figura d’Eduard Alcoy.\nUn desconeixement que ara en part es reparat per aquesta exposició que malgrat les seves òbvies limitacions espaials i pressupostaries, que no ha permès l’arribada d’algunes obres emblemàtiques, ni entrar en aspectes complementàris, permet descobrir a varies generacions , la veritat creativa de l’artista.\nLa mostra presentada amb el subtítol “Art i Encanteri ( 1950-1987)” ha esta comissariada per la seva filla Rosa Alcoy, catedràtica d’història de l’Art a la UB i gran especialista en l’obra del seu pare que coneix millor que el palmell de la seva mà, fets ambdós que permeten una raonada selecció i alhora distribució ambiental de l’obra presentada, que en aquest cas es distribueix en 5 àmbits que ens permeten seguir l’evolució de l’artista des dels seus primers espais màgics, seguint per la no figuració i l’expressió geomètrica, el grup Sílex i l’informalisme, l’autrisme figuratiu, amb les seves metafísiques, realitats impugnades, apocalipsi, ocells, caos i Bosch, amb parada especial a l’infern, per acabar amb l’època de comiat que de forma clara i per incidir en el tancament del cercle es situa en la primera sala al costat de les obres inicials.\nUn recorregut no estrictament cronogràfic, amb salts però sense fissures, que permet seguir i entendre la seva evolució creativa i que alhora permet recuperar èpoques, com la de l’abstracció geomètrica i l’informalisme, molt més desconegudes en les nostres contrades més coneixedores de la seva etapa de mons màgics que corresponen a la seva estada a la ciutat.\nPassejar per l’exposició a més d’un gran plaer és un apassionant aventura ja que davant de cada època, moment i obra , se’ns ofereixen reptes per desxifrar la rotunditat filosòfica, simbòlica i iconogràfica present en tots els seus treballs.\nEduard Alcoy és un artista peculiar . Ho és en la seva obra a la que quasi tots hem encasellat en el camp del realisme màgic , però sabent alhora que la seva obra és molt més.\nCertament la seva obra és inconfusible. Si col·loquem un dels seus personals treballs en mig d’una multitud d’obres d’autors que s’hagin mogut en aquests camps, la seva sempre serà del tot identificable per la seva personalitat quan curiosament , i en aquesta exposició s’evidencia prou bé, l’evolució d’Alcoy s’estableix en una síntesi i digestió d’innombrables referències esdevingudes influències.\nAquesta gran capacitat de síntesi que l’apropa a noms ben clars com és el cas De Tàpies i les avantguardes de Dau al set ( braus / toreros i altres obres dels començaments). Klee, Viola, Millares ( en l’abstracció geomètrica i l’informalisme). Picasso i Magritte en la renovació de la figuració, i òbviament el Bosco i els surrealistes en al definitiva estructura del seu llenguatge plàstic.\nUna síntesi que fa de la seva obra una obra que es pot considerar surrealista, però no en el sentit més clàssic del concepte i sí en una vesant onírica , però que alhora es vesteix amb l’estructura de formes arquitectòniques, amb total equilibri conseqüència d’aquella abstracció geomètrica amb la substitució de l’espai volumètric per la figuració.\nUna capacitat de síntesi a la que acompanyen , com molt bé diuen els experts en la seva obra, una gran capacitat literària i també una aposta per un apropament per el concepte clàssic de l’art , tant el tema d’ofici com de pensament humanista.\nUn component literari no tan sols d’apropaments als literats, la presència d’alguns d’ells en les seves obres és evident i la plasmació plàstica de conceptes i poemes també (“Grita el rojo com el cuchillo” de Goytisolo és per ex. l’eix de l’infern, el darrer capítol de l’exposició). És un component literari ja que Alcoy ens explica coses, quasi podríem dir que una història en cada obra , amb els seus personatges, les seves passions i emocions. Cada quadre és una història i cada bocí un capítol, essent apassionant intentar desgranar-la obra a obra. Amb petits detalls i elements que salten de peça a peça per establir un ignot lligam.\nUnes històries de les més diverses lectures. El mateix Alcoy m’explicava un dia que li agradava molt acudir a les seves exposicions i estar atent als comentaris dels espectadors. Per un que encertava les meves intencions , em deia, apareixien mil històries diferents , una bona part amb lectura justament contraria a la meva direcció, però per altre costat sempre apareixia alguna lectura que em servia com a font d’inspiració per a una nova obra\nI no cal deixar de costat l’aspecte clàssic en l’obra d’Alcoy. Clàssic en el fons i en la forma. Formalment Alcoy era un enderiat de la pintura , com queda ben evident. I una pintura ben feta , amb domini de l’ofici i perfecció en el seu desenvolupament. Una pintura estructurada en certa manera en el cànon , encara que disbauxada en la realitat del seu onirisme. Però també clàssica en el concepte de que l’art no ha de ser tan sols una plasmació estètica de la realitat o de sensacions i emocions de l’artista i sí en canvi ha de ser una crida constant en el conjunt de reflexions, dubtes en el context de la sempre necessària crítica social que ha de pregonar l’artista si és que es vol considerar com a tal.\nTotes aquestes reflexions queden visibles en la passejada per l’exposició que recomanem lenta i detinguda i en la que us recomaneu presteu atenció a les peces inicials especialment amb figures com la dels braus i els toreros (1953-54) que ens poden transportar a Tàpies i al record dels apunts taurins de Hernández Pijuan per el Ciero. S’observa la capacitat de reflexió personal davant el treball de diversos autors que clarament influencien en el seu caminar i que seran clarament digerits per la personalitat pròpia. Comencem a notar a Picasso, Chagall entre d’altres i molt especialment a Klee que romandrà actiu en la seva època de l’abstracció geomètrica.\nEspecial atenció cal prestar l’època de l’abstracció geomètrica i l’informalisme ja que son claus per esbrinar la concepció posterior i també per ser generalment la més desconeguda de l’autor, amb obres tan cabdals i riques com el “Yellow Dog blues” ( 1955), una de les seves obres essencials, veritable prodigi d’equilibri en una geometria quasi musical en moments en que el jazz agafava volada no sols en l’obra d’Alcoy ans en la modernitat artística barcelonina. Una obra en la que cal deturar-se en la pell de la mateixa per gaudir de la multiplicitat geomètrica i cromàtica existent en un homenatge suprem a Klee del qui traspua tota la seva sapiència. Això per seguir amb les seves obres informalistes de finals de la dècada, de potència aclaparadora , amb relectures de MIllares en el textural o de Viola en el gestual.\nEn el retorn a la figuració cal fer esment de l’homentage a la Gioconda , al Bosco,el Crit i al parell d’obres en aparença menor que ens retrotrauen a una evolució dels inicis en uns entorns màgics i maquinistes.la planta superior queda evidentment marcada per l’impacte excepcional dels seus “Quatre genets de l’apocalipsi”, que engloba en ells mateixos tota la filosofia vital i pictòrica de l’autor. Quatre obres espaterrants que abdueixen seduint per la seva altíssima qualitat, essent inici i final alhora del concepte formal i conceptual de l’artista.\nBen a prop i donant inici a la fase més coneguda ens trobem amb “Àvila” un altre obra excepcional que ens hauria agradat poder visionar al costat de l’obra parella feta per Rovira Brull i que no fa tant va estar exposada en les mateixes parets. A continuació apareix definitivament l’Alcoy més conegut dels mataronins , l’Alcoy dels magnífics homes ventall, homes vaixells, etc. i de tot el seguit de treballs que podríem qualificar com “desplegables” amb caos, museus, barques de folls, i tota mena dels seus paradigmàtics personatges , en aquest referència habitual al món màgic del Bosco,amb especial atenció al món de dimonis, excel·lentment recollit en el darrera àmbit , en el que el cromatisme vermell de fons, enlaira encara més la força i intencionalitat de les obres presentades.\nTot per conformar una esplèndida exposició en la que malgrat en la que posats a trobar algun petitíssim defecte , trobem a faltar esment del que podríem qualificar com creacions accessòries ,ja sols un parell de joies i escultures marquen la nota , deixant de costat tot el mon de la gràfica , tant en el cas serigràfic com en el de cartells , especialment els locals com el de Santes i altres esdeveniments que a bon segur haurien arrodonit encara més aquest recordatori alcoià.\nCom igualment , un petit recull de catàlegs i molt especialment algun acte complementari més enllà de les visites guiades o activitats infantils, com podria ser una conferència sobre l’autor i principalment una desplegament al voltant e la importància d’Alcoy en el món artístic i cultural de la ciutat , tant en el que d’influència artística com en el seu paper de despertar a un art nou, la mirada tradicional d’una adormida ciutat com era la Mataró quan ell hi arribà.\ni com no, lamento que la mostra no s'acabi podent creuar el carrer i acostar-nos a la casa Coll i Regàs a on presuposso es manté la col·lecció del Tarot del que una peça si és present a l'exposició.\nI per acabar no m’estic de fer esment una profunda , alhora que aparentment contradictòria, reflexió que Francesc Miralles feia en el catàleg de l’exposiicó celebrada el 1992 a la Caixa Laietana. Deia: “Eduard Alcoy poc té de màgic, poc té de mediterrani: la seva obra desenvolupa plàsticament les mateixes angoixes i incerteses que sentien i vivien un Werther o un Kirkeegard”. Per pensar-hi\nUn magnífica exposició d’obligada, repetida i detinguda visita.\nLes fotografies del post han estat extretes de la xarxa i poden no ser d'obres presents en l'exposició\nPublicat per pere pascual "pic" a 4:25 p. m. 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: Alcoy, ca l'Arenas


Estàs a: Inici\t> Administració > Escoles Bressol > Què fem\nEscoles Bressol | Què fem\nActualment, l’FPT gestiona un total de 37 Escoles bressol, de manera integral 18 escoles bressol de titularitat municipal i dona suport a 19 més, totes amb un denominador comú: el projecte educatiu de centre.\nPer tal de donar resposta a la demanda social, l’FPT vetlla per consolidar a cada escola una proposta fonamentada en una visió educativa global, plural i integradora i que parteix de l’entorn social i cultural en el qual s’ubica cada escola.\nEl projecte educatiu es vertebra a partir de tres grans eixos: els trets d’identitat que marquen la línia pedagògica del centre educatiu (qui som); els objectius generals i la metodologia (què pretenem i com ho desenvolupem); i l’estructura organitzativa.\nArran de l’experiència de la Fundació Pere Tarrés en la gestió d’escoles bressol, el curs 2009-2010 es va decidir, per part de l’equip pedagògic del Departament d’Escoles Bressol fer un tomb en l’orientació pedagògica de les escoles gestionades.\nAquest projecte innovador que es va engegar té el seu origen en les diferents tendències educatives que, poc a poc, es van obrint pas en l’atenció educativa a la primera infància. Les recerques cada vegada més sofisticades, gràcies al desenvolupament tecnològic, apunten cada vegada més la importància dels 3 primers anys de vida per el desenvolupament del cervell humà. Estudis de neuropediatria fan afirmacions que com a professionals de l’educació en aquesta franja d’edat ens fan interrogar sobre la nostra tasca diària a les escoles. Algunes d’aquestes afirmacions són:\n“El primer any de vida és de gran importància per al desenvolupament cerebral; la manca d’una interacció de qualitat, això és, afectuosa, generadora de respostes i lúdica, produeix un cervell 20% o 30% més petit del normal per a la seva edat, ja que és l’experiència facilitada per una adequada interacció, la que influeix més significativament en l’establiment de connexions”\nEl cervell abasta, en els tres primers anys de vida, aproximadament els dos terços de la seva mida definitiva i evoluciona a un ritme molt més accelerat del que ho farà posteriorment, en aquest període l’aprenentatge emocional és el més important de tots i el seu impacte és molt profund.\nD’altra banda, ens replantegem la funció de l’escola bressol com una extensió ascendent de la família en comptes d’una extensió descendent de l’escola primària. És a dir, l’escola bressol ha de ser un espai que doni seguretat i confiança als infants, un lloc en el que puguin desenvolupar les seves capacitats sensorials, motrius, emocionals, etc. I no é un lloc en el que haguem de preparar els infants per anar a l’escola primària, en aquest sentit, donem més importància al treball de les emocions que al treball dels conceptes, que es desenvoluparà posteriorment a l’escola infantil quan els infants estan madurativament preparats per interioritzar conceptes més abstractes.\nEn aquest sentit la proposta d’activitats que fem estan molt relacionades amb el món afectiu dels infants, constituït per la família, l’escola i el seu entorn més pròxim. Aquesta aposta educativa pretén canviar el “fer per fer”, en el que el que és important és la quantitat d’activitats que fan els infants amb l’activisme que això suposa i que moltes vegades provoca en ells agressivitat per l’estrès generat, per unes activitats centrades en els infants, és a dir, que aportin un valor pel seu desenvolupament; davant de cada proposta que els hi fem en hem de plantejar “Què aporta aquesta activitat a aquest nen o nena?”. Plantejar les activitats des d’aquest punt de vista ens permet tenir temps per mirar, per escoltar, per dedicar una estona a cada infant, cuidar-los, mostrar el nostre afecte.... En definitiva per atendre a cadascun com es mereix. Volem tenir a l’escola un clima adequat que faciliti i estimuli l’expressió dels infants, l’acceptació d’un mateix i les altres persones.\nPer créixer els infants necessiten temps, respecte i tranquil·litat. Necessiten afecte, suport i llibertat per actuar, per adquirir confiança i per aprendre ells mateixos. La nostra feina com educadores consisteix en motivar la seva curiositat, permetre l’experimentació perquè descobreixin i gaudeixin de les seves activitats, valorar el seu esforç i els seus avenços. Els infants són els protagonistes del seu aprenentatge i desenvolupament i no les educadores planificant grans activitats, grans sortides que responen més a expectatives professionals que a les necessitats dels infants, el seu paper passa a un segon pla amb la funció de facilitar l’aprenentatge en primera persona de l’infant.\nAquest nou plantejament com a FPT que després dels anys posant-lo en pràctica, ja forma part del projecte educatiu de totes les nostres escoles, ens ho prenem com una responsabilitat pensant en el futur dels nostres infants.\nSuport Educatiu a Escoles Bressol Municipals\nSuport educatiu a Escoles Bressol de Barcelona\nSuport educatiu a Escoles Bressol de Sant Cugat del Vallès\nServei d’allargament municipal Barcelona\nEl Bressol d’estiu de Barcelona\nEl Bressol d’Estiu és una de les modalitats d’activitat d’estiu que s’inclou dins la “Campanya d’activitats de vacances d’estiu” promoguda pels diferents districtes de l’Ajuntament de Barcelona durant la segona quinzena del mes de juliol per infants escolaritzats de 0 a 3 anys.\nTé com a objectiu, donar resposta a la necessitat de conciliació de la vida personal i laboral de les famílies.\nEl Bressol d’Estiu, està gestionat per la Fundació Pere Tarrés i organitzat conjuntament amb l’AMPA de l’Escola Bressol Municipal que ho demani.\nLa Fundació Pere Tarrés és una associació sense afany de lucre orientada a atendre les demandes de les famílies a nivell educatiu, participant activament en la programació i posada en marxa de les activitats d’estiu a les escoles bressol.\nÉs un servei d’acollida d’infants de 4 mesos a 3 anys que s’ha posat en marxa conjuntament amb l’Ajuntament d’Esplugues per donar temps personal a les famílies. El programa està concebut com un espai de respir, on les famílies poden deixar els seus fills en cas de necessitat, si han de fer alguna gestió o portar a terme alguna activitat que sigui incompatible amb la cura de l’infant.\nXerrades a les famílies\nDes de l’Àmbit d’Escoles Bressol de la Fundació Pere Tarrés es realitzen diferents xerrades dirigides a les famílies, amb l’objectiu de fomentar la sensibilització en aquestes en relació a aspectes del desenvolupament dels seus infants. Es proposen xerrades vinculades amb temes d’interès comú en les famílies que tenen infants entre 0 i 3 anys.\nLes diferents demandes són les següents:\nAutoestima positiva: nens feliços, autònoms i reeixits.\nEls límits en l’educació dels infants de 0 a 6 anys\nImportància dels hàbits i les rutines en el desenvolupament dels infant\nJornada d’Escoles Bressol\nAmb la intenció de crear una xarxa per compartir experiències i mètodes de treball, un cop l’any es realitza la trobada d’Escoles Bressol, on més d’un centenar d’educadors/es exposen diferents programes dels seus respectius centres.


Quinze municipis de l'Alt Pirineu opten al programa d'habitatge adaptat al món rural - FÒRUM.ad\nEl 23/02/21 11:40\nMunicipis que opten al programa d’habitatge del Departament de Territori i Sostenibilitat (Mapa: DTES)\nEl Departament de Territori i Sostenibilitat de la Generalitat de Catalunya ha tancat el període d’inscripció per participar al Programa de mobilització de l’habitatge en el món rural. Un total de 50 municipis s’han interessat en acollir les proves pilot, dels quals se n’escolliran 3 de l’Alt Pirineu, on s’han presentat 15 sol·licituds. Els municipis que hi opten tenen una població total de 9.213 persones i ocupen una superfície de 169.909 hectàrees.\nEl municipi més petit que hi vol participar és el de Josa i Tuixén, a l’Alt Urgell, amb 106 habitants, mentre que el més gran és el Pont de Suert, a l’Alta Ribagorça, que en té 2.220. També hi han presentat sol·licituds Peramola (Alt Urgell) i Lles de Cerdanya i Prats i Sansor, a la Cerdanya. Al Pallars Jussà s’hi han inscrit Isona i Conca Dellà i la Torre de Cabdella; i al Pallars Sobirà, Alins, Alt Àneu, Baix Pallars, Lladorre, Soriguera, Sort i la Guingueta d’Àneu. També hi concorre Vilamòs (Val d’Aran).\nEl Programa de mobilització de l’habitatge en el món rural té com a objectiu facilitar que les persones i les famílies puguin instal·lar-se en nuclis rurals, a través de la rehabilitació d’habitatges en desús. El Departament de Territori i Sostenibilitat del govern català impulsa la iniciativa “per tenir un país viu; per un país ple i per evitar el despoblament; per mantenir o atreure famílies als pobles i micropobles del nostre país”, ha posat en valor el conseller de Territori i Sostenibilitat, Damià Calvet. L’objectiu es durà a terme “mitjançant la diagnosi i la rehabilitació, el que generarà a més activitat i dinamització econòmica i ocupació”, ha subratllat.\nLa proposta vol contribuir a “evitar la pèrdua de població i incentivar la realització de projectes i actuacions estratègiques, sectorials i singulars innovadores que estimulin i reforcin l’accés a l’habitatge”. La convocatòria de la prova pilot s’adreçava a 372 municipis de l’àmbit rural, de menys de 500 habitants i de menys de 3.000 habitants amb 10 o més nuclis de població.\nEl programa es desenvolupa en dues fases. En la primera se seleccionaran 20 municipis -3 a l’Alt Pirineu i Aran- amb una dotació de 2 MEUR. La segona, genèrica, es convocarà el juliol vinent i s’hi podran acollir la resta de municipis possibles beneficiaris dels ajuts.\nL’acció vol incentivar a viure i treballar als municipis petits, molts dels quals es troben en un context d’estancament però on, alhora, s’ha detectat un incipient moviment de nous residents. Els possibles nous veïns veuen limitades les seves opcions per l’existència d’habitatges buits que no estan en el mercat per manca de conservació. Alhora, els petits municipis tenen dificultats per afrontar intervencions de millora i conservació en les seves trames urbanes, el que limita l’atractiu.\nIncentius per a la rehabilitació d’habitatges\nNotícia Anterior: L’Operació ‘Estella’ permet detenir un presumpte traficant de marihuana\nSegüent Notícia: Andorra participa en el Dia internacional de la llengua materna


Codis de família\nL'educació en diferents països\n(Resum sobre el Codi de família marroquina extret Del Lligall, núm. 27 (26 d'octubre de 2004),en Rhimo el Majdoub ben Omar)\nLa immigració marroquina és un dels col·lectius majoritaris a Espanya i específicament a Catalunya.\nEls conflictes que es plantegen al sí de la família immigrant marroquina resident a Espanya, als com la dissolució del vincle matrimonial i els seus efectes, fa necessària la intervenció dels jutges o tribunals espanyols, que han de pronunciar-se sobre la controvèrsia, amb un desconeixement absolut sobre la regulació jurídica de l'Estatut personal aplicable als cònjuges de nacionalitat marroquina.\nAls immigrants marroquins els és aplicable el text legal de la Moudawana, que és l'estatut personal dels marroquins i que regula institucions com el matrimoni, el divorci, la filiació legítima, successions... totes elles molt arrelades en la societat musulmana, i que tenen com principal referent el llibre sagrat "Alcorà".\nLa Moudawana va ser promulgada en dues etapes entre 1957 i 1958, i reformada pel Dahir de 10 de setembre de 1993. Posteriorment es va produir una altra modificació que va entrar en vigor el 4 de febrer de 2004 i la Moudawana ha passat a denominar-se Codi de Família. Les esmentades reformes es van produir gràcies a les pressions que van exercir, entre d'altres, les associacions de dones.\nDesprés de la reforma de la Moudawana, se li dóna una nova concepció al matrimoni. En l'article 5 defineix el matrimoni com un contracte legal mitjançant el qual un home i una dona consenteixen a unir-se a fi d'assolir una vida conjugal en comú i duradora. Tenen com a finalitat viure en la fidelitat, l'honestedat i la fundació d'una família estable i sota la direcció dels dos esposos, conforme a les disposicions del Codi.\nAquest precepte no sols recull la coresponsabilitat familiar, sinó que a més a més introdueix el consentiment i substitueix el terme procreació pel de fundació d'una família, d'acord amb l'evolució social que s'està suscitant al si de la societat marroquina, i sobretot pel rol que la dona exerceix, amb la seva incorporació a l'àmbit laboral i la seva correlativa assumpció de les càrregues familiars.\nEls requisits per a la validesa del matrimoni són:\nEl codi de l'estatut personal de 1993 establia que la capacitat legal per contreure matrimoni, en el cas de l'home era a partir dels 18 anys, i en el de la dona era a partir dels 15 anys. Després de l'última reforma es recull el principi d'igualtat en matèria d'edat per contreure matrimoni, que queda fixada uniformement en 18 anys.\nEl dret a forçar o coaccionar recollit en el Dret Musulmà Clàssic, que permetia al pare o al tutor matrimonial casar els seus fills sense el consentiment d'aquests, va ser derogat el 1993, moment en què es comença a exigir el consentiment i la signatura de l'esposa en l'acta matrimonial davant dos adulis (notaris).\nEncara així, la dona no podia contreure matrimoni per ella mateixa, havia de passar necessàriament per la mediació d'un home a qui ella li donava el mandat per casar-la, que era el tutor matrimonial (Ouali).\nAmb la reforma del 2004 tota dona major d'edat pot concloure per si mateixa el contracte de matrimoni, és a dir sembla la figura de l'Ouali.\n3. El dot "sadaq"\nL'Estatut Personal estableix el dot, com una condició de fons indispensable per a la validesa del matrimoni, i així tot acord que impliqui la no fixació del dot és nul. S'entén per dot "sadaq" tot bé dau pel marit a l'esposa i que pot ser una quantitat de diners o un bé moble o immoble.\nSi bé la determinació del dot constitueix un requisit de validesa per a la conclusió de l'acte matrimonial, la llei no estipula ni el mínim ni el màxim que l'espòs ha de versar a l'esposa; són les parts els qui de comú acord estableixen quin serà la quantia o el bé objecte del dot. En la pràctica quotidiana els factors que porten a la fixació del dot són els següents:\nEls usos i costums del lloc\nLa classe social a la qual pertany l'esposa\nLa situació socioeconòmica de l'espòs\nL'espòs no pot exigir a l'esposa la consumació del matrimoni, si no ha versat la totalitat del "sadaq". El "sadaq" passa a ser de propietat exclusiva de la dona que té la lliure disposició sobre el mateix. L'espòs no pot exigir a la futura esposa cap contraprestació pel "sadaq".\nEn matèria de capacitat matrimonial un dels punts més polèmics del dret islàmic és l'admissió de la poligàmia. El baró pot tenir fins a quatre manilles mentre que la dona no pot contreure vàlidament matrimoni més que amb un baró.\nMalgrat les pressions socials exercides per les diferents associacions de dones per a la supressió de la dita institució, no ha estat derogada però la Moudawana de 1993 va introduir algunes limitacions.\nL'article 30 de la Moudawana, recollia la redacció següent:\n1. La primera esposa ha de ser avisada de la intenció del seu espòs de contreure un nou matrimoni. Aquesta última també ha de ser avisada que el seu futur espòs està ja casat.\n2. La dona té dret a demanar que el seu marit es comprometi en l'acta de matrimoni a no incorporar una nova esposa i en el cas que aquest compromís fora violat, l'esposa té dret a demanar la dissolució del matrimoni.\n3. Si la dona no s'ha reservat el dret d'opció, i el seu marit contreu un nou matrimoni, ella pot sol·licitar al jutge que apreciï el perjudici que li causa aquesta nova unió.\n4. En tot cas, si una injustícia causa perjudici a les manilles, el jutge denegarà l'autorització a la poligàmia.\nLa principal novetat de la reforma de 2004 és la introducció del control judicial de la poligàmia; el jutge ha d'assegurar-se de la inexistència de qualsevol presumpció d'iniquitat i estar convençut de la capacitat del marit de tractar a la segona esposa i als seus fills en peu d'igualtat amb la primera i garantir-los les mateixes condicions de vida (Aquesta primera regla no és més que l'aplicació d'un manament diví - Versos 3 i 129, les dones).\nLa poligàmia no serà autoritzada pel tribunal si el marit no disposa de suficients recursos per mantenir les dues famílies i garantir-los tots els drets (la pensió d'aliments, l'allotjament i la igualtat entre les manilles).


La Nit del Col·legiat serà en l’entorn d’una masia a Sant Cugat - Notícies - Enginyers BCN\nPortada > El Col·legi > Notícies > La Nit del Col·legiat serà en l’entorn d’una masia a Sant Cugat\nLa Nit del Col·legiat serà en l’entorn d’una masia a Sant Cugat\nLa gran festa del Col·legi se celebrarà el 28 de juny fora de Barcelona ciutat. Concretament a Masia Rosàs, a Sant Cugat del Vallès. La comunicació és excel·lent i serà tot a l’exterior (si el temps ho permet). Demana les teves entrades aquí o presencialment (15€/persona). Inclou sopar bufet i festa final amb DJ.\nLa Nit del Col·legiat i la Professió es reinventa. Aquest any se celebrarà el 28 de juny a Masia Rosàs (Sant Cugat del Vallès), amb un entorn únic (la intenció és que l’esdeveniment sigui exterior) i una excel·lent comunicació (t’ho expliquem a sota). El Col·legi s'apropa així al Vallès Occidental, on hi ha gairebé 1.000 col·legiats.\nEs pot dividir en quatre parts:\nDesprés, començarà l'acte central. Amenitzat per les actuacions de la cantant Beth, l’arpista Berta Puigdemasa i el pianista Mateu Peramiquel, tindrà moments per a tot: hi haurà un homenatge als col·legiats que porten 25 i 50 anys amb nosaltres, es resoldran els concursos de pintura, fotografia i fotografia jove i s’entregaran els Premis ENGINYERS BCN als millors treballs de fi de grau, a l’empresa innovadora i al col·legiat distingit. Sempre amb l’ajuda dels patrocinadors: Escola Universitària Salesiana de Sarrià (EUSS), Banc Sabadell, Caixa d’Enginyers i CIRCUTOR. A més, l’empresa Bestours Viatges sortejarà un cap de setmana a una ciutat europea entre els assistents.\nFinalment, hi haurà un espai per a la música i el ball, i l’opció de gaudir d’un combinat. Un DJ animarà la vetllada.\nLa Nit del Col·legiat i la Professió és la teva nit, la de l’enginyer de l’àmbit industrial. Ens veiem el dia 28!\nMasia Rosàs des de l'aire\nMasia Rosàs (el punt vermell), des de Google Maps


La XVII Trobada de Corals ompli de mÃºsica la Pobla del Duc - Portal de Xàtiva\nLa XVII Trobada de Corals ompli de mÃºsica la Pobla del Duc\nLes set formacions participants tancaran lâ€™acte amb un cant comÃº\nLa Vall dâ€™Albaida // 22.10.2009.- â€œMoltes de les millors i mÃ©s treballades veus dels nostres municipisâ€, en paraules de Filiberto Tortosa, es reuniran aquest dissabte, 24 dâ€™octubre a les 19.00 h, a lâ€™EsglÃ©sia de lâ€™AssumpciÃ³ de Nostra Senyora de la Pobla del Duc amb motiu de la XVII Trobada de Corals de la Vall dâ€™Albaida. En total, participaran set formacions procedents de CastellÃ³ de Rugat, Bocairent, Albaida, Aielo de Malferit, lâ€™Olleria i BenigÃ nim a mÃ©s dels amfitrions.\nDurant uns quinze minuts, cada una dâ€™elles interpretarÃ tres peces amb una â€œvariada selecciÃ³ dâ€™obres adaptades al cant coral, algunes dâ€™elles procedents de la nostra tradiciÃ³ mÃ©s popular i arreladaâ€, segons destaca el president de la Mancomunitat de Municipis de la Vall dâ€™Albaida. Per la seua banda, lâ€™alcalde de la Pobla del Duc, Natalio J. Navarro, assegura que Ã©s â€œun orgull donar la benvinguda a les corals participants en la XVII Trobada de Corals de la nostra comarca, una cita musical per a la qual estic segur han treballat de valent amb lâ€™objectiu dâ€™oferir-nos el millor del seu repertoriâ€.\nA mÃ©s a mÃ©s, Navarro agraeix a totes les persones i entitats la seua colÂ·laboraciÃ³ i el seu esforÃ§ perquÃ¨ â€œel nostre poble puga acollir el dissabte que ve aquesta trobadaâ€ i molt especialment a la regidora de cultura de la Pobla del Duc, MarÃa Ãngeles Sandiego, al President de la Mancomunitat de Municipis de la Vall dâ€™Albaida, Filiberto Tortosa, i al Conseller de Cultura i alcalde de BenigÃ nim, Juan Antonio Puchades.\nEl cant de â€œÃ‰s lâ€™hora dels adÃ©usâ€ a cÃ rrec de tots els participants posarÃ el colofÃ³ a lâ€™acte. Una cita â€œsense dubte importantÃssima en lâ€™articulaciÃ³ cultural de la nostra Vall dâ€™Albaidaâ€ que posa de manifest â€œlâ€™esforÃ§ que tots els coralistes fan any rere any en la promociÃ³ de la seua aficiÃ³ i la seua tasca de difusiÃ³ musicalâ€, segons Tortosa.\nTota la informaciÃ³ d’aquest event en PDF (15 fulles)\nPublicado el octubre 23, 2009 Autor Portal de XàtivaCategorías Eventos, Música, Pobla del Duc, XàtivaEtiquetas Pobla del Duc, trobada de corals\nAnterior Entrada anterior: Jornada informativa sobre planificaciÃ³n en el cierre fiscal y contable organizada por ADEXA\nSiguiente Entrada siguiente: Ontinyent acude con un stand turÃstico a la Fira de Tots Sants de Cocentaina


S’ha desfermat una agra —i del tot innecessària— polèmica pel díptic que va repartir Xavier García Albiol, dirigent del PP de Badalona. En ell es relacionava, d’una manera directa, barroera i gens subtil, la immigració amb la seguretat —o el que és el mateix, amb la delinqüència. Una situació, cal recordar-ho, que no és nova, car el mateix protagonista ja havia recorregut a un controvertit vídeo —titllat de xenòfob— en l’anterior campanya electoral, on identificava immigració irregular amb criminalitat. A tot estirar, la novetat ha consistit a apuntar amb el dit, com ho evidencia ben clarament la fotografia que acompanya i il·lustra la frase “¿Tu barrio es seguro?”, la població romanesa d’ètnia gitana.\nParlem-ne\tTags:campanya electoral, economia, Política, xenofòbia\nPrevious Post: Els quaderns de Malte, de Rainer Maria Rilke\nNext Post: Alicia Sánchez Camacho i la coherència del PP\nComment (1) on “La culpa és dels immigrants”\n12 de maig de 2010 a les 7:13 PM


Argimon lloa la iniciativa privada en el tractament de malalties neurodegeneratives com l'Alzheimer\nEl conseller inaugura a Reus el Centre Terapèutic per a l’Alzheimer i la Unitat de la Memòria, en marxa des de 2019\nImatge del conseller de Salut, Josep M. Argimon i la resta d'autoritats durant la visita al Centre Terapèutic per a l’Alzheimer i la Unitat de la Memòria de Reus ARIADNA ESCODA / ACN\nDimarts, 21 Setembre 2021 23:55\nEl conseller de Salut, Josep M. Argimon, ha lloat aquest dimarts a la tarda la iniciativa privada en el tractament de malalties neurodegeneratives com l'Alzheimer. Coincidint amb el dia mundial d'aquesta demència, Argimon ha apuntat que "una societat no pot fer-ho tot a través de l'administració" i ha posat de relleu projectes de caràcter privat com el de la Fundación Rosa Maria Vivar, impulsora del Centre Terapèutic per a l’Alzheimer i la Unitat de la Memòria. Actiu des del desembre de 2019, l'equipament dona servei a 140 persones i gestiona una trentena de professionals multidisciplinars que imparteixen tractaments com l'estimulació cognitiva des de Reus. Segons Argimon, aquest centre "millora la qualitat de vida dels pacients".\nLa presidenta de la Fundación Rosa Maria Vivar, Margarita Oliva, ha coincidit a distingir el centre com un lloc on els pacients, sense exclusions, puguin millorar el seu dia a dia. Per això, ha insistit en què "no poden fer-ho sols" des de la fundació i segons ha assegurat, aquest treball "igual que la malaltia, aquest és un camí llarg i difícil". L'any 2020, la Generalitat i el centre van arribar a un acord per oferir 90 ajudes directes i beques en concepte de places subvencionades en diferents modalitats, així com també beques menjador i ajuts al transport adaptat dels usuaris. A dia d'avui, la convocatòria per aquestes ajudes segueix oberta.\nSegons el conseller de Salut, també cal dipositar "esperança" en la recerca d'aquesta malaltia i s'ha mostrat "convençut" que la investigació mèdica permetrà trobar una cura a aquesta demència. A dia d'avui, la Generalitat calcula que 86.000 persones estan diagnosticades amb Alzheimer, el 64,5% de les quals són dones. L'Organització Mundial de la Salut (OMS) apunta que al 2030 hi haurà més de 75 milions de pacients al món amb algun tipus de demència.\nLa inauguració, que ha comptat amb la plana major d'autoritats polítiques i agents implicats en el projecte que s'ha gestat en menys de dos anys, ha servit d'homenatge a la fundadora de la Fundación Rosa Maria Vivar, qui va traspassar recentment. Des del centre també han reconegut la tasca de mecenes i empreses que s'han implicat en la creació de l'equipament. És el cas per exemple de la Fundació La Caixa, que ha aportat 200.000 euros en el tram final de construcció de les instal·lacions reusenques. Durant l'acte, el conseller no ha fet declaracions als mitjans de comunicació, així com tampoc ha admès preguntes per part de la premsa present.


Localitzen el cadàver de Martín Ezequiel, el parricida de Barcelona\nMartín Ezequiel Álvarez, considerat el responsable de la mort del seu fill de 2 anys | Catalunya Diari\nA falta de les proves forenses que ho confirmin, l'han trobat en una zona boscosa entre el Prat de Llobregat i Barcelona\nper Antonio Ramos 15/09/2021 14:55h\nEls Mossos d’Esquadra han localitzat aquest migdia el cadàver d'un home que tot sembla indicar que seria de Martínez Ezequiel Álvarez, l'home que va matar el seu fill en un hotel de Barcelona la nit del passat 24 d'agost. La troballa s'ha produït en una zona boscosa entre els municipis del Prat de Llobregat i Barcelona.\nAixí ho ha avançat el digital 'El Caso', citant fonts de la policia catalana, que xifren en un 90% que sigui el cos del parricida. En aquest sentit, les proves forenses haurà de confirmar si el cos trobat correspon a Martín Ezequiel.\nUna tragèdia que va colpir tota Catalunya\nLa tragèdia va sacsejar Barcelona a primera hora del passat dimecres, dia 25 d'agost. Els fets es van produir la nit anterior, al voltant de dos quarts d'onze del vespre. Els agents de la Guàrdia Urbana de la capital catalana van ser els primers a arribar al lloc dels fets, l'hotel Concòrdia, situat a l'avinguda Paral·lel, al districte de Sants-Montjuïc.\nAllà van trobar el cos del menor, un nen de 2 anys, en una de les habitacions. Paral·lelament, es va activar el Sistema d'Emergències Mèdiques (SEM). Les primeres hipòtesis ja van apuntar com a presumpte autor dels fets el pare de l'infant.\nDe fet, el nen va arribar a l'hotel amb el seu pare, qui estava en procés de separació de la mare, a qui hauria enviat missatges amenaçadors, avisant-la que «se'n penediria».\nLes càmeres de seguretat de l'hotel van poder captar l'home fugint de l'edifici, després de saltar un mur de la zona de la piscina. Amb aquestes primeres informacions, tot apuntava que era el responsable de la mort del petit.\nUna recerca intensa\nHores després de la tràgica troballa, els Mossos d'Esquadra van iniciar un dispositiu de recerca i van difondre el nom i la fotografia del pare del nen de 2 anys mort en una habitació d'un hotel de Barcelona. El cos policial va demanar la col·laboració ciutadana per trobar el presumpte homicida, que va fugir de l'hotel.\nEls Mossos explicaven que l'home, de 44 anys, fa 178 cm d'alçada, porta el cabell rapat, barba retallada, pell morena, complexió atlètica i ulls marrons. Els agents també deien que es tractava «d’una persona relacionada amb la mort del seu fill menor d'edat al districte de Sants-Montjuïc».\nLa policia catalana van demanar que qualsevol persona amb informació truqués al 112. Els Mossos també van informar que l'home que buscaven era Martín Ezequiel Álvarez Giaccio.\nFinalment, el Govern i l'Ajuntament de Barcelona van condemnar l'homicidi del nen, que la investigació ja apuntava aleshores que es tractaria d'un cas de violència vicària.\nMor amb 25 anys en posar-se pega al penis per no embarassar la seva parella\nBombers reben 187 avisos per un incendi a l'AP-7: El foc obliga a tallar l'autopista\nBarcelona Mossos d'Esquadra Violència Masclista


La setmana passada, l’ONG Rowing Together va rebre una donació imprescindible de Lleida.net: un nou mòbil per la coordinació en terreny del projecte Suzanne.\nRowing Together és una ONG espanyola que va començar el seu camí prestant assistència mèdica amb mitjans bàsics i una ambulància, recorrent els camps de refugiats del nord de Grècia.\nDes de 2018, es va centrar a oferir assistència ginecològica i obstètrica a les dones del camp de refugiats de Moria, a l’illa de Lesbos. En aquesta clínica s’atenen diàriament entre 30 i 40 dones amb totes les seves necessitats: seguiment de l’embaràs, anticonceptius, consells i resolució de dubtes sobre la seva salut, infeccions, casos de violència sexual, i tota mena de problemes ginecològics.\nDes de fa unes setmanes, el mòbil de coordinació del projecte va començar a fallar i l’empresa Lleida.net es va oferir a donar un nou dispositiu per substituir-lo gairebé a l’instant.\nTot aquest projecte i totes aquestes dones impliquen, a més d’una tasca assistencial detallada, atenta i individualitzada, una feina que no s’aprecia a simple vista: un necessari suport tècnic a través del qual es realitza el contacte amb nous i propers voluntaris, comandes de farmàcia i material per la clínica, relacions amb altres ONG, reunions de coordinació i una infinitat de tràmits més.\nDes de la clínica de Moria, no podem més que agrair amb tot el nostre afecte a Lleida.net pel seu suport incondicional i el seu ràpid interès per intentar millorar la comunicació en qualsevol àmbit, valorant molt positivament la seva implicació en aquest projecte sociosanitari en el qual estem immerses.


El novembre és temporada de magranes! - Fundesplai Món Escolar\nInici » Blog » Menjador escolar » El novembre és temporada de magranes!\nEl mes d’octubre et vam presentar la carabassa, i ara et volem presentar un dels ingredients estrella del mes de novembre, la magrana!\nLa magrana és una fruita boníssima, i és que una vegada l’has descobert no pots deixar de menjar-ne. Aprofitem els aliments de temporada per parlar de l’alimentació saludable i de proximitat. Perquè com t’hem comentat en diverses ocasions, és molt important el consum que fem dels aliments, i si prenem consciència de les nostres accions, farem que el món sigui molt millor. Si vols conèixer més aliments de temporada per treballar-ho més a casa, a l’escola o a l’esplai pots consultar aquest calendari de productes de temporada, basat en el clima català o aquest altre que et mostra les fruites i verdures de temporada amb il·lustracions.\nDes de Fundesplai treballem molt en la línia de l‘educació alimentària, i és que creiem fermament que calen canvis en els hàbits de consum per afrontar la crisi climàtica i global que hi ha en el nostre planeta. Educar als infants des de la base és clau per tal que es puguin seguir unes línies d’acció més coherents i respectuoses amb el medi ambient. Enguany hem presentat la nova proposta educativa MENJAR CANVIA EL MÓN, pel dret a l’alimentació sostenible i saludable. Si vols descobrir-ne més i fer un cop d’ull a les activitats específiques que presentem, vés al web de la nova proposta educativa.\nD’ON VE LA MAGRANA?\nLa magrana és una fruita que es caracteritza per tenir una forma arrodonida amb la pell llisa i que pot anar del color grogós al marró. El seu interior està format per unes llavors vermelles i sucoses.\nNo està clar l’origen exacte d’aquesta fruita, però es situa per la zona de l’Índia, Egipte i Pèrsia, estenent-se així per tota la zona mediterrània. Gràcies a la ruta de la seda, també va arribar fins a la Xina, país en el qual se li va donar un ús medicinal per afeccions de l’aparell digestiu, enfortir genives o calmar les llagues bucals. És doncs, una fruita amb grans propietats que cal incloure en la nostra dieta.\nPROPIETATS DE LA MAGRANA\nConté vitamina B, concretament la B9 (producció de glòbuls vermells i blancs) i la B3 (afavoreix al sistema digestiu).\nRECEPTES AMB MAGRANA\nCom que sabem que t’agrada la cuina i als infants també, et proposem 6 receptes que pots fer, molt senzilles amb la magrana. Són receptes ideals per fer-les juntament amb els més petits i petites, ja sigui a l’escola, a casa o a l’esplai.\nCuinar amb els aliments de temporada és un plaer, així que no ho deixis passar, i en marxa! Tothom a la cuina!\nAmanida d'espinacs amb magrana\nUna recepta molt ràpida i bona, ideal per a famílies i molt saludable!\nAlbergínia amb magrana i herbes\nBatut de magrana, plàtan i taronja\nNo en quedarà ni una gota!\nCombina les fruites que més t'agradin!\nAmanida de magrana i figues\nACTIVITATS EDUCATIVES AMB MAGRANA\nLa magrana és una fruita que pot servir per experimentar amb els infants. Tocar-la, olorar-la, observar-la… i si aprofites i fas una activitat artística?\nJuguem, creem, experimentem… a través de la magrana podem fer un munt d’activitats molt enriquidores!\nEL JOC DE LA MAGRANA\nJoc de la magrana\nPLANTEM UN MAGRANER\nCom germinar llavors de magrana\nAprofita que encara estem a la tardor i coneix la magrana, una fruita amb moltes possibilitats i amb la que pots passar una molt bona estona! Recorda que l’alimentació saludable és clau pel desenvolupament dels nostres infants i d’un món més sostenible.\nI si t’ha agradat… Comparteix l’entrada a les xarxes! Moltes gràcies!


Debats i reptes entorn la diversitat i les indústries culturals | Interacció\nInici Apunts Debats i reptes entorn la diversitat i les indústries culturals\nPublicat per Centre d'Informació i Documentació el 22/01/2018 - 09:02 | Última modificació: 22/01/2018 - 12:37\nEls temes protagonistes giren entorn la comunicació, amb una forta presència de la ràdio però també de la televisió. A més a més, també es centra en aspectes relatius al servei públic i en normativa jurídica. Per entendre la connexió entre la diversitat cultural i les indústries culturals, cal tenir en compte una perspectiva integral de les fases de funcionament d’aquestes: “des de la mateixa creació-producció de continguts fins al gaudi d’aquests per part del ciutadans”. El primer article serveix per donar sentit al fil conductor del volum, des dels vells debats als nous desafiaments. Els vells debats es relacionen sobretot amb el plantejament teòric per a afavorir la diversitat cultural en tant que és una orientació d’interès general. Els nous reptes es situen en l’esfera de l’entorn digital, ja que es tracta d’un “escenari crucial en què avui dia es dirimeix el poder de comunicar i de modelar percepcions sobre allò social”. Les plataformes digitals, però, es poden presentar alhora com una amenaça o bé com una oportunitat ja que donen disponibilitat als continguts però també generen tendències de concentració del mercat i fomenten barreres d’entrada. Existeix també el perill que la revolució digital acabi monopolitzada per una lògica purament mercantil que segueixi instrumentalitzant la cultura.\nL’aproximació a l’estructura jurídica europea i espanyola en matèria de diversitat i indústries culturals, deixa palesa la mera declaració d’intencions que s’esbossa en la legislació. També es presenta una lectura sobre el paper de la UNESCO i els reptes que se li plantegen en l’àmbit digital. Trobem diferents estudis de cas, un d’ells “Ràdio musical i serveis públic, a qui li importa? A la CCMA” conclou que és necessari obrir una línia de recerca que es dirigeixi a “com tractar els oients com a ciutadania i no com audiència”. Aquest volum utilitza diferents òptiques territorials d’anàlisi, però el que afirma de forma robusta, és la necessitat de comptar amb estratègies internacionals de llarg abast.\nPDF Quaderns del CAC: «Diversitat i indústries culturals»\nHTML Quaderns del CAC: «Diversitat i indústries culturals»\ndiversitat, legislació, governança


The Book Collector: Els escriptors més ben pagats\nEls escriptors més ben pagats\nJa fa dies que corre la notícia anunciada per Forbes dels escriptors més ben pagats del món aquest 2013. O sigui, els que han recaudat més diners amb les seves obres. M'agradaria destacar la significativa quantitat de dones que escriuen romàntica que hi ha a la llista, perquè és un gènere que en general es passa per alt però que ven milions a tot el món.\nLa llista dels deu escriptors que més van cobrar l'any passat és la següent:\n1. E. L. James, $95 milions - Cinquanta Ombres d'en Grey.\n2. James Patterson, $91 milions - Lluna de Mel, El 4 de juliol i 12th of Never.\n3. Suzanne Collins, $55 milions - La trilogia Els Jocs de la fam.\n4. Bill O'Reilly, $28 milions - Amb Killing Lincoln: The Shocking Assassination that Changed America Forever i Kennedy s Last Days: The Assassination That definida a Generation.\n5. Danielle Steel, $26 milions - Experta en el gènere romàntic, porta venuts més de 600 milions d'exemplars en tota la seva carrera.\n6. Jeff Kinney, $24 milions - Diversos llibres infantils com ara Diari d'en Greg.\n7. Janet Evanovich, $24 milions - Diversos llibres detectivescos incloent-hi Visions of Sugar Plums, Finger Lickin Gigteen i Hot Six.\n8. Nora Roberts, $23 milions - Escriptora prolífica del gènere romàntic. Sacred Sins i Perfect Hope són alguns dels seus últims llibres.\n9. Dan Brown, $22 million - El codi Da Vinci, La Fortalesa Digital i Inferno.\n10. Stephen King, $20 milions - Diversos llibres de terror, com ara Joyland.\nAtres autors coneguts continuen la llista, com Rick Riordan al lloc 14 amb 14 milions de dolars, o Rowling en el número 15 amb 13 milions.


Anguila del Delta de l'Ebre – Gastroteca\nL’anguila és un peix de cos molt llarguerut i cilíndric, amb escates petites i superfície mucosa i relliscosa de color marró o verdós. És una espècie migratòria que viu tant a l’aigua salada com a la dolça. Les anguiles petites, dites angules, no sobrepassen els 10 cm. De grans poden arribar als 80 cm de llargària. Per a la seva captura, a les Terres de l’Ebre s’utiliza la pràctica del gànquil, que consisteix en l’ús d’una bossa de xarxa allargada sostinguda per una estructura rodona de ferro. Tenen un sabor intens i una carn consistent.\nÉs un peix blau i, per tant, té un alt contingut en greixos i colesterol. Però, a diferència de la resta de peixos blaus, l’anguila té poca quantitat d’àcids grassos omega-3. L’excel•lència d’aquest peix és conferida per la gran quantitat de vitamina A que emmagatzema dins del greix, que ajuda al creixement de l’organisme, millora la visió i l’estat de la pell. També té una quantitat destacable de vitamina E, amb activitat antioxidant.


Artistes d'avantguarda, dones emancipades: Olga Sacharoff, Xerrades i Conferències a Girona – Oci a Diari de Girona\nEts a: Diari de Girona > Canal d'Oci > Agenda > Girona > Xerrades i Conferències > Girona > Artistes d'avantguarda, dones emancipades: Olga Sacharoff\nArtistes d'avantguarda, dones emancipades: Olga Sacharoff\nEn el marc de l'exposició "Olga Sacharoff: pintura, poesia i emancipació"\nCoincidint amb el dia de la dona treballadora, conversem entorn de l'artista Olga Sacharoff com a cas paradigmàtic d'una artista l'obra de la qual ha estat jutjada i i valorada, per la crítica en el seu moment i la Història de l'Art després, partint del seu ser dona, amb tots els condicionants que això suposava en la primera meitat del segle XX.\nEn el marc de l'exposició "Olga Sacharoff, pintura, poesia i emancipació"\nParticipen: Glòria Bosch, directora de la Fundació Vila Casas; Àlex Mitrani, doctor en Història de l'Art i comissari d'exposicions; Susanna Portell, historiadora de l'art i comissària d'exposicions. Modera: Elina Norandi, comissària de l'Any Sacharoff. Organitza: Museu d'Art de Girona.


Vinaròs treu a licitació les adequacions dels col·legis Assumpció i Sant Sebastià | Castelló Extra\n23/06/2022 - Castelló Extra\nL’Ajuntament ha publicat a través de la Plataforma de Contractació del Sector Públic la licitació per a reformar els col·legis Assumpció i Sant Sebastià. En tots dos casos els projectes suposaran adequar les instal·lacions i millorar tant l’eficiència energètica com l’accessibilitat dels edificis.\nEn el cas concret del col·legi Assumpció, suposarà una inversió de 596.000€ (IVA inclòs) per millorar l’eficiència energètica dels tres edificis, dos d’infantil i un de primària, amb el canvi de les actuals lluminàries per unes de tecnologia LED. D’altra banda a l’edifici de primària es farà la instal·lació d’un ascensor, es substituirà la caldera, s’adaptaran els lavabos, s’adequaran les sortides contra incendis i s’actuarà a la biblioteca. Així mateix, també millorarà l’accessibilitat a l’exterior dels edificis i farà un pintat general del centre.\nPel que fa al col·legi Sant Sebastià, es farà una inversió de 375.000€ (IVA inclòs) per adequar els patis d’infantil i primària, amb l’objectiu de crear més espais verds, a més d’instal·lar mobiliari per a realitzar classes a l’exterior i altres activitats. D’altra banda també es millorarà l’eficiència energètica, per tal de rebaixar el consum i s’adequarà la pista esportiva.\nL’alcalde, Guillem Alsina, ha indicat que les obres s’executaran a través del Pla Edificant de la Generalitat Valenciana amb una inversió de més 971.000€ que assumirà de forma íntegra el Govern Autonòmic. En aquest sentit, ha destacat que “gràcies a aquesta iniciativa s’ha pogut construir el nou col·legi Jaume I amb una partida de més de 5 milions d’euros, a la que ara s’afegirà gairebé un milió més per adequar els col·legis Assumpció i Sant Sebastià”.\nPer la seua banda, el primer tinent d’alcalde i regidor d’Urbanisme, Marc Albella, ha assenyalat que el Pla Edificant és una mostra del compromís de la Generalitat per a millorar les instal·lacions educatives de tota la Comunitat, assumint de forma directa les inversions, mentre que els ajuntaments es fan càrrec de la gestió administrativa, que “en el cas de Vinaròs ens ha permès eliminar els barracons del Jaume I”.\nVinaròs oferirà una nova edició del Campus d'Estiu Illa\nVinaròs avança amb el Pla d’Acció de l’Agenda Urbana\nCultura presenta el III Festival Vinaròs Arts Escèniques\nVinaròs obri la circulació al carrer de Santa Magdalena


Cap Vermell - Resultats del I Duatló de Cala Rajada\nAmb una magnífica organització i una posada en escena molt atractiva, el diumenge 24 de marc es va celebrar la primera edició de la Duatló de Cala Rajada.\nMalgrat l’ajornament de la prova (s’havia de celebrar el diumenge anterior) va comptar amb una notable participació, i més tenint en compte que es tractava de la primera edició i el dens calendari de proves. De fet, hi van participar “oficialment” 74 atletes, ara bé, cal comentar que un nombrós grup va fer la prova en homenatge a Xavi Llompart, que estava inscrit i va morir el divendres anterior en un accident de circulació. Aquest grup no va completar la prova i se’l classificà en el tercer lloc en el pòdium per equips, sortiren junts ( i arribaren junts) el darrer tram de 4km de carrera, en record del finat Xavi. En total completaren la prova 66 inscrits, 7 abandonaren i un va ser desqualificat.\nEl matí va resultar molt agradós per la pràctica de l’esport, com se sol dir. No va fer ni fred ni calor, per bé que els participants de la prova suaren de valent en cobrir els 8 quilòmetres de carrera inicials, les 5 voltes a un circuït en bicicleta (total 32 quilòmetres) i , per acabar, 4 quilòmetres més de carrera. El vencedor absolut va ser Toni Colom qui s'imposà amb superioritat, completant el circuit amb poc més d'una hora i mitja.\nLa Sortida va ser a les 10 en punt, des del passeig marítim, just davant del Pasta-Pasta (patrocinador de la cursa, juntament amb el Beach Club Font de Sa Cala) i l’arribada va ser la Plaça Castellet. Cal dir que el fet de ser un recorregut bàsicament urbà (excepte una part de la cursa ciclista, com és obvi) va fer que prou públic veiés la prova, i especialment al final hi hagué molt d'ambient a la plaça.\nEntre d’altres hem pogut fotografiar part del Club Ciclista de Capdepera, del qual formen part la majoria de participants locals.\nSegons comentaven els corredors, la part de cursa a peu no va ser especialment dura, pel que fa al traçat, però la part en bicicleta, amb pujades a Capdepera per la carretera de Sa Font de Sa Cala (cementeri) i baixades per l’autovia Joan Carles I va sert molt forta.\nEn acabar hi va haver un bon servei refresc i menjar per als corredors i acompanyants, així com begudes de recuperació i servei de massatge. Cada corredor va rebre una motxilla amb samarreta i gorra amb el logotip de la prova.\nNombroses empreses i professionals van col·laborar en la en el patrocini de la prova, a més de muntar carpes oferint serveis i producte.\nDurant la prova només cal lamentar la caiguda d’un corredor.\nEn definitiva una bona arrancada per aquesta prova en la que el grup d’organitzadors (enhorabona per la feina feta!) havien posat moltes ganes, temps i esforç. Sense deixar el nombrós grup de col·laboradors que han aconseguit agombolar.\nAra els temps per categories:\nAbsolut masculí M30\n1r Toni Colom Mas 1:30:41\n2n Andreas Lindén 1:34:48\n3r Joan Nadal Clar 1:35:50\n1r Sebastià Janta 1:44:42\n2n Miquel Febrer Mesquida 1:44:42\n3r Joan Tur Rabassa 1:47:20\n1r José M Estrella Garrido 1:47:12\n2n Leandro Pérez Cortés 1:50:01\n3r Xixo Escarrer Lorente 1:52:17\n1a Bernie O’Donovan. 2:04:43\n1a Montse Cruz Servera 2:22:46\n1r Bartomeu Massanet i Tomeu Fem 1:36:00\n2n José Bernat i Danvid Parraga 2:15:55\n3r Amics de Xavi Llompart\nDurant l’acte d’entrega de trofeus en Toni Colom va oferir el dorsal de guanyador a Xavi lliurant-lo als seus emocionats companys.\n1r Toni Morey Guiscafré 1:47:49\n2n Juan Carlos Barrantes Palomino 1:49:49\n3r Luis Paniagua Díaz 1:54:48\nA la pàgina d’elitechip trobareu el PDF amb tots els temps:\nCap Vermell ha ofert les seves fotografies de les curses i de l’arribada i a l’organització. Aquí teniu un parell:\nArribada del primer absolut\nArribada del primer local


Imant de samari-cobalt - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nAuriculars vintage dels anys 80 amb imants de Samari-cobalt\nUn imant de samari-cobalt és un tipus de imant de terres rares, un fort imant permanent fet d'una aliatge de samari i cobalt . Van ser desenvolupats a principi dels anys 1970 per Albert Gale i Dilip K. Das de la Raytheon Corporation. Són de manera general el segon tipus més fort de imants, menys forts que els imants de neodimi, però tenen majors temperatures de treball i una major coercivitat . Són fràgils, i propensos a esquerdar-se i esmicolar. Els imants de samari-cobalt tenen productes d'energia màxims (BH max) que van des de 16 mega gauss - oersted (MGOe) fins a 32 MGOe, que és aproximadament entre 128 kJ / m3 i 256 kJ / m3; el seu límit teòric és de 34 MGOe, al voltant de 272 kJ / m3. Estan disponibles en dues "sèries", anomenades Sèrie 1:5 i Sèrie 2:17.\n1 Sèrie 1:5\n1.1 Coeficient de temperatura reversible\n1.2 Mecanisme de coercivitat\n2 Sèrie 2.17\n2.1 Mecanisme de coercitivitat\n3 Mecanització de samari-cobalt\n6.1 Propietats materials\nAquesta sèrie d'imants d'aliatge samari-cobalt, generalment escrita com SmCo 5 o Sèrie SmCo 1: 5, té un àtom de samari-cinc àtoms de cobalt. Pel que fa al pes, l'aliatge d'aquest imant típicament contindrà 36% de samari amb la resta de cobalt. Els productes d'energia d'aquests aliatges van des del rang de 16 MGOe fins a 25 MGOe, el que és aproximadament 128 kJ / m3 - 200 kJ / m3. Aquests imants de samari-cobalt generalment tenen un coeficient de temperatura reversible de -0.05% / °C. La saturació de magnetització pot ser aconseguida amb un camp magnetitzant moderat. Aquesta sèrie d'imants és més fàcil de calibrar a un específic camp magnètic que la sèrie d'imants SmCo 2:17.\nEn la presència d'un camp magnètic moderadament fort, els imants desmagnetitzats d'aquesta sèrie tractaran d'alinear el seu eix d'orientació cap al camp magnètic. Llavors es magnetitzaran lleugerament . Això pot ser un problema si el post-processament requereix l'imant sigui laminat o revestit. El lleuger camp que l'imant recull pot atraure runes durant el procés de laminat causant una potencial falla en el revestiment o una condició mecànicament fora de tolerància.\nCoeficient de temperatura reversible[modifica]\nB r es desplaça amb la temperatura i és una de les característiques importants del rendiment magnètic. Algunes aplicacions, com ara giroscopis inercials i tubs d'ona progressiva (TWT), necessiten tenir un camp constant sobre un ampli rang de temperatura. El coeficient de temperatura reversible (RTC) de Br es defineix com:\n(ΔB r / B r) × (1 / Δ T) × 100%.\nPer aconseguir aquests requeriments, els imants de temperatura compensada van ser desenvolupats a la fi dels anys 1970s. Per als imants convencionals de SmCo, B r disminueix a mesura que la temperatura s'incrementa. De manera inversa, per imants de GdCo, Br s'incrementa a mesura que ho fa la temperatura dins de certs rangs de temperatura. Mitjançant combinar samari i gadolini en l'aliatge, el coeficient de temperatura pot ser reduït a gairebé zero.\nMecanisme de coercivitat[modifica]\nEls imants SmCo 5 tenen una molt alta coercivitat (força coerciva); és a dir, no són desmagnetizados fàcilment. Es fabriquen mitjançant empacar pols magnètics d'ampli rang de gra i d'un sol domini. Totes les motes són alineades amb el eix de fàcil imantació . En aquest cas, totes les parets dels dominis estan a 180 graus. Quan no hi ha impureses, el procés invers de l'imant a granel és equivalent a motes d'un sol domini, on el mecanisme dominant és la rotació coherent. No obstant això, a causa de la imperfecció en la fabricació, poden ser introduïdes impureses en els imants, les quals formen un nucli. En aquest cas, pel fet que les impureses poden tenir menor anisotropia o eixos de fàcil imantació desalineats, les seves direccions de magnetització són més fàcils de girar, el que trenca la configuració de 180 ° de la paret de dominis. En aquests materials, la coercivitat és controlada per nucleació. Per obtenir molta coercivitat, el control d'impureses és crític en el procés de fabricació.\nAquests aliatges (escrits com Sm 2Co 17, o SmCo Sèrie 2:17) són endurides per envelliment amb una composició de dos àtoms de samari i 13-17 àtoms de metalls de transició. El contingut de metalls de transició és ric en cobalt, però conté altres elements com ara el ferro i el coure. Altres elements com ara zirconi, hafni, etc. poden ser afegits en petites quantitats per aconseguir una millor resposta al tractament amb calor. En massa, l'aliatge generalment contindrà 25% de samari. Els productes d'energia màxims d'aquests aliatges van des del rang de 20 a 32 MGOe, el que és al voltant de 160-260 kJ / m3. Aquests aliatges tenen el millor coeficient de temperatura reversible de tots els aliatges de terres rares, sent típicament de -0.03% / °C. Els materials de "segona generació" poden també ser utilitzats a majors temperatures.\nMecanisme de coercitivitat[modifica]\nEn els imants de Sm 2Co 17, el mecanisme de coercitivitat està basat en el fixat de la paret de dominis. Les impureses dins dels imants impedeixen el moviment de la paret de dominis i d'aquesta manera es resisteix al procés de magnetització inversa . Per incrementar la coercitivitat, són afegides impureses de manera intencional durant el procés de fabricació.\nMecanització de samari-cobalt[modifica]\nEls aliatges són típicament Mecanitzades en l'estat desmagnetitzat. El samari-cobalt ha de ser mòlt usant un procés de mòlta en humit (refrigerants basats en aigua) i una mola de diamant. El rebuig de la mòlta produït no se l'ha de permetre assecar completament, ja que el samari-cobalt té un punt d'ignició molt baix . Una petita espurna, com les produïdes per electricitat estàtica, poden fàcilment començar la combustió. El foc produït serà extremadament fort i difícil de controlar.\nEls mètodes de reducció / fos i reducció / difusió són utilitzats per manufacturar els imants de samari-cobalt. El mètode de reducció / fos serà descrit pel fet que és usat tant per a la producció de SmCo 5 i Sm 2 Co 17. Les matèries primeres són foses en un forn d'inducció omplert amb gas argó. La barreja és llançada dins d'un motlle i refredada amb aigua per formar un lingot. El lingot és polvoritzat i les partícules són a més mòltes per reduir encara més la mida de partícula. La pols resultant és pressionat en un donat de la forma desitjada, dins d'un camp magnètic per orientar el camp magnètic de les partícules. S'aplica sinteritzat a una temperatura de 1100˚C-1250˚C, seguit per un tractament en dissolució a 1100˚C-1200C finalment es realitza un temperat a l'imant al voltant de 700c-900C. És llavors mòlt i magnetitzat per incrementar les seves propietats magnètiques. El producte acabat és provat, inspeccionat i embalatge.\nEls imants de samari-cobalt poden esmicolar fàcilment; s'ha d'utilitzar protecció als ulls quan se'ls estigui manejant.\nPermetre als imants xocar entre si es facin miques, el que pot causar un risc potencial.\nEl samari-cobalt és manufacturat mitjançant un procés anomenat sinterització, i com amb tots els materials sinteritzats, les inherents esquerdes són molt possibles. Els imants no proveeixen integritat mecànica; en el seu lloc, l'imant ha de ser utilitzat per a les seves funcions magnètiques i altres sistemes mecànics han de ser dissenyats per proveir la fiabilitat mecànica del sistema.\nSón extremadament resistents a la desmagnetització.\nTenen bona estabilitat amb la temperatura (temperatures màximes d'ús entre 250 i 550 ° C; temperatures de Curie, de 700 fins 800 ° C).\nSón cars i estan subjectes a fluctuacions de preu (el cobalt és sensible als preus del mercat).\nAlgunes de les propietats dels imants de samari-cobalt inclouen: \nDensitat : 8.4 g / cm³\nResistivitat elèctrica: 0.8 × 10 -4 Ω · cm\nCoeficient d'expansió tèrmica (perpendicular a l'eix): 12.5 micres / (m · K)\nVariació de la densitat de flux menor a 5% per a un canvi de temperatura de 100 ° C (en el rang de 25-250 ° C)\nFender utilitza un dels últims dissenys del llegendari dissenyador de guitarres Bill Lawrence anomenada Sèrie de Pastilles Silencioses de Samari Cobalt (SCN per les sigles en anglès) en la clàssica de Fender Hot Rod '57 Stratocaster. Les pastilles silencioses de samari-cobalt van ser utilitzades en la Sèrie de Luxe de Guitarres i Baixos Americans des de 2004 fins a inicis de 2010.\nAltres usos inclouen:\nMotors elèctrics d'alta gamma usats en les classes més competitives en carreres d'automòbils a escala Slot .\nImants de tubs d'ona progressiva .\nAplicacions que requereixen que el sistema funcioni aa temperatures criogèniques, o molt altes temperatures (més de 180 ° C).\nAplicacions en les quals es requereix que el rendiment sigui consistent amb el canvi de temperatura.\n↑ «Manufacturing Methods for Samarium Cobalt Magnets». Google Books. Defense Technical Information Center. [Consulta: 18 maig 2015].\n↑ «Fender Vintage Hot Rod '57 Stratocaster». Fender Hot Rod '57 Stratocaster. Fender. Arxivat de l'original el 20 d'abril de 2012. [Consulta: 15 abril 2012].\n↑ Smith, Dan. «THE HEART & SOUL OF THE NEW FENDER AMERICAN DELUXE SERIES». The Story of the Samarium Cobalt Noiseless Pickups. Fender. [Consulta: 14 desembre 2007].\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Imant de samari-cobalt\nMagnets patents history.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Imant_de_samari-cobalt&oldid=24780847»


El Bages acollirà la 1ª Trobada d’ Associacions de Cuineres de Catalunya – Castellvilarenc.info\nText i Fotos : Cuineres del Bages\nAquest proper divendres 13 de novembre,tindrà lloc a Manresa la primera Trobada d’Associacions de Cuineres de Catalunya, un esdeveniment que posarà l’accent en la gastronomia i que farà un recorregut per diverses instal·lacions de la capital del Bages.\nLa jornada començarà a les 10 del matí a l’Escola d’Hosteleria de la Joviat, on s’hi durà a terme un petit lunch de benvinguda i,a continuació,una visita de les seves instal·lacions. Seguidament, tots els assistents es traslladaran a l’ajuntament de la ciutat per trobar-se amb l’alcalde, Valentí Junyent i amb el regidor de Cultura,Joan Calmet.\nA la 1 del migdia,l’activitat es traslladarà a Sant Benet, on les cuineres i algun cuiner d’arreu del territori faran una visita per la Fundació Alícia i dinaran a Món Sant Benet. A les 4 de la tarda i a les mateixes instal·lacions, hi haurà un col·loqui on hi participaran personalitats del món de la cuina com:\nNandu Jubany; Toni Massanés, director General de la Fundació Alícia; Josep Sucarrats, Director de la revista Cuina; Benvingut Aligué, del restaurant Aligué de Manresa; Jordi Vilaseca, Director Pedagògic de l’Escola Joviat, i les Presidentes de les Cuineres de Sils, Sitges, Solc i del Bages com anfitriona i prescursora d’aquesta primera trobada,a nivell nacional.\nVal a dir també, que Catalunya ha estat guardonada “Regió Europea de la Gastronomia 2016”. Per aquest motiu, l’Agència Catalana de Turisme ha declarat el 2016 com l’Any de la Gastronomia i l’Enoturisme i realitzarà un pla d’accions, orientat a promocionar la gastronomia com un element identitari que permeti la diferenciació i singularització del territori català.


Ref. Jgo: Casa de pueblo a Binissalem\nCasa de pueblo a Binissalem\nA Binissalem casa de poble de 4 dormitoris i 2 banys\nOrientació : Sud-est\nm² edificats: 285,0 m²\nm² Terrassa: 10,0 m²\nPreu: 263.722 €\nAl nucli històric de Binissalem, casa mallorquina. Té més de 150 anys d'antiguitat. La casa té una superfície construïda de 285 m2 en dues plantes. PLANTA BAIXA de 145 m2 estan distribuïts en: rebedor amb paret de pedra i cisterna. Dormitori molt ampli amb armari encastat, arc de pedra que comunica amb el saló i a través del qual s'accedeix a l'altre dormitori, també molt ampli i la cuina molt espaiosa amb llar de foc, un bany amb banyera, bugaderia i un pati de 10 m2. Les parets de 80 cm de gruix fan que la casa estigui aïllada, poc fred a l'hivern i poca calor a l'estiu. Disposa de cèdula d'habitabilitat, plànols actualitzats, tv, telèfon i Internet per cable (vodafone). PLANTA 1ª: de 98,50 m2 distribuïts en 2 dormitoris dobles, saló menjador, sala d'estar, cuina moblada i un baño.Dispone d'unes golfes de 41 m2.\nLa planta baixa i la planta primera tenen entrades i escriptures independents. Actualment la planta primera està llogada fins a l'abril del 2.019. necessita actualitzar


Apologia de la curiositat: Conte de Nadal a l’aeròdrom de la petita ciutat interior del país llunyà\nConte de Nadal a l’aeròdrom de la petita ciutat interior del país llunyà\nUna persona amiga em repetia entre llàgrimes a les envistes de Nadal l’enyorament que sentia de la seva petita ciutat interior d’origen, a un país llunyà on havia deixat una part la família. Per ajudar-la a alleugerir el desconsol li vaig proposar de facilitar-li el viatge i acompanyar-la en l’anhelada visita. Ella va marxar abans i m’hi esperaria. La localitat disposava d’un petit aeròdrom. El dia de la meva arribada vaig travessar a peu la pista per cobrir la distància entre l’avió que m’acabava de transportar des de la capital del país llunyà i el reduït edifici de la terminal de la petita ciutat interior. El primer cop d’ull circular des de la pista de l’aeròdrom no em va proporcionar gaire informació sobre el lloc desconegut al qual desembarcava. La\nplanura, en aquell punt, semblava muda. Un grup de residents havien vingut a esperar els seus amics i familiars, als quals abraçaven efusivament per compensar una llarga impaciència.\nVaig estirar el coll per damunt del grup amb l’esperança d’albirar la persona que m’havia d’acollir a mi. No vaig localitzar-la, no hi era. El grup d’acollidors i de viatgers es va anar dispersant a bord d’una corrua de vehicles privats, entre els quals hi vaig distingir pocs taxis.\nLa terminal va quedar finalment sense ni una ànima. Els empleats es van fer fonedissos, atès que l’avió següent no arribaria fins l’endemà o l’endemà passat. Em vaig col.locar al carrer, amb la maleta als meus peus, sol.\nVaig ensumar amb delit l’aire lliure, després de les hores de vol, amb la boca pastosa del viatge sacsejat i la mica de mareig inevitable. No podia estirar gaire les cames pels voltants, per no haver d’arrossegar la maleta inútilment abans de l’arribada, sens dubte imminent, de la persona que m’acolliria.\nDes del punt fix de la meva espera a la vorera, l’únic element curiós de l’escenari era l’alt dipòsit d’aigua de l’aeròdrom, aixecat sobre una estructura piramidal d’enginyeria antiga. El vaig remirar llarga estona, sense trobar gran cosa a dir-nos. Molt de tant en tant passava algun cotxe pel carrer del davant.\nPosat a ser positiu, l’element que em va interessar de la situació d’espera desconcertada i solitària era el silenci. A aquella remota petita ciutat el silenci tenia una consistència apreciable. Podia resultar fins i tot relaxant trobar-me a la sortida d’un aeròdrom sobtadament despoblat, inert, si no fos pel neguit d’entendre què podia haver passat a la persona que m’esperava i que no havia comparegut a l’hora anunciada de l’aterratge.\nSuposava que algun d’aquells cotxes que transitaven distants giraria de sobte cap el punt on em trobava a l’espera i que una persona efusiva i agraïda m’abraçaria com als altres viatgers. Era impossible que no vingués a buscar-me. El motiu del meu viatge fins la petita ciutat interior del país llunyà era retrobar-me amb l’única persona que hi coneixia.\nQuan finalment va arribar, les excuses pel retard em van semblar vaporoses. La mateixa situació es va produir pocs dies després, arran del viatge de retorn, que també vaig emprendre abans que ella. Em va conduir a l’aeròdrom. En comptes d’esperar al meu costat fins al moment de l’embarcament, tal com feien els altres acompanyants efusius i agraïts, em va dipositar a la terminal i va marxar tot seguit.\nJa no em va estranyar tant com el primer dia. Li vaig trobar un punt conegut a la meva solitud en aquell aeròdrom de la petita ciutat interior del país remot.\nEtiquetes de comentaris: posat a ser positiu


L'Ajuntament substitueix el grafiti de la plaça del Gas per un altre sobre els drets de la gent gran - Diari de Sabadell\nOperaris de l'Ajuntament estan retirant aquests dies el grafiti mural de la plaça del Gas, al Centre. L'actuació es fa per deixar la paret a punt, precisament, perquè el consistori preveu ubicar-hi un altre grafiti, que en aquest cas estarà dedicat als drets de la gent gran.\nLa retirada del grafiti, aquest dijous / D.S.\nFonts municipals asseguren que el projecte es donarà a conèixer pròximament, de manera que aleshores es podrà saber qui en serà l'autor. El grafiti que hi havia fins ara és obra de Saturno, Miguel Ángel Sánchez.\nDes del consistori afegeixen que la paret està bé, no té problemes estructurals, i en terminologia tècnica es tracta d'arranjar-la; és a dir, deixar-la de la forma més adequada per a la propera acció.\nEl grafiti està ubicat en un mur de la Casa Grau, de titularitat municipal; a la sortida de l'edifici que entre altres acull el Servei d'Urgències i Emergències Socials (SUES) i el laboratori municipal i just davant, l'antic Despatx Corominas.\nTemes:Drets Humans, gent gran, grafitis, plaça Gas, Sabadell\n"Hem demostrat que podem competir davant qualsevol rival"\nEn estat greu una noia de 24 anys atropellada a la carretera de Castellar