“Prefereixo acabar amb un record positiu que seguir sense la motivació necessària” - Altaveu el diari digital d'Andorra\n“Prefereixo acabar amb un record positiu que seguir sense la motivació necessària”\nMarc Casal deixa la competició de primer nivell assegurant que feia un parell d’anys que no sentia el desig escaient i que cada cop li costava més preparar les curses; “el cap és el que mana i m’estimo més ser sensat i fer un pas al costat”\n08/06/2022 (11:45 CET)\nMarc Casal just abans de l'acte, en què hi ha hagut un moment que s'ha emocionat. Toni Solanelles\nMarc Casal tanca la seva etapa esportiva com a corredor de muntanya de primeríssim nivell amb el campionat del món d’ultra ISF assolit l’any passat a la Vall de Boí encara en el record imminent. “Prefereixo tenir un record positiu que seguir competint, seguir fent curses, sense la motivació necessària”, ha afirmat l’atleta en l’acte de comiat, que ha estat “ple d’emocions però no és un dia trist”. “El cap és el que mana”, ha afirmat i “prefereixo ser sensat” després “d’un parell d’anys” en què la motivació anava a la baixa.\nCasal ha formalitzat la retirada de l’alt nivell -no pas de l’esport ni d’eventuals curses; de fet, el president de la Federació Andorrana de Muntanyisme (FAM), Patrick Frases, li ha recordat que “encara estàs a un bon nivell i ets seleccionable, potser encara ens podràs ajudar en alguna cursa- al costat de familiars -els seus pares i el seu germà, el també atleta Òscar Casal, i amics procedents essencialment de l’àmbit federatiu -el director tècnic, Carlo Ferrari- i representants dels principals patrocinadors o el secretari d’Estat d’Esports, Justo Ruiz.\n“De la meva part no ha faltat res, ho he donat tot”, ha remarcat el corredor, que ha deixat clar que “hem obert moltes portes per a la gent que ve al darrera”\nEl corredor de muntanya, que ha deixat clar que no té res decidit encara el seu futur, ha començat l’acte de comiat agraint el suport de la federació, dels patrocinadors i de la família. I ha assegurat que “de la meva part no ha faltat res, ho he donat tot” des que “vam començar amb el meu germà fa 14 o 15 anys” després d’anar molt temps en moto però no haver corregut mai. Casal, el petit dels dos germans, ha explicat que “tot té una data” i que feia un parell d’anys que cada cop li costava més preparar les curses. Per tant, s’estima més “tancar-ho amb els resultats de l’any passat”, el campionat del món.\nEn un dia “ple d’emocions però tampoc trist”, Marc Casal ha afirmat que “no és la fi ni d’anar a la muntanya ni de fer esport”, encara que no té res de previst inicialment i tampoc es veu, hores d’ara, havent de seguir cap calendari concret de res. Participacions puntuals en curses de disciplines variades -ha parlat de bicicleta de muntanya, de ‘La Purito’…- no ho descarta de cap manera. Més implicació, per ara no. “No seguir cap campionat” i “buscar les coses que em motivin”, ha dit després de reconèixer que “no tinc cap objectiu clar. No tinc res planificat ni res pensat”.\nMig seriosament mig en broma, ha explicat que quan va comentar a casa que ho deixava, “la que està més contenta és la meva mare, que m’ha dit que així em podré dedicar més a pencar”. No sent que deixi a l’estacada el seu germà Òscar, amb el qual sempre ha competit en proves per parella amb excel·lents resultats. De fet, Marc ha destacat la seva sintonia amb el seu germà, tant com a germà com a corredor malgrat les diferències que presenten quant a atletes.\nMarc Casal durant l'acte de comiat.\nÒscar hauria acceptat com no podia ser d’una altra manera la decisió de Marc i aquest no té “res a dir” amb la decisió del seu germà de continuar com a mínim una temporada més perquè encara es veu amb forces. “Res a dir si la motivació l’acompanya”, ha deixat dit tot remarcant que ja no era el seu cas i per tant ha preferit “fer un pas al costat” i deixar via lliure als joves.\nJustament, poder ajudar els més joves podria ser un dels elements que el continuessin mantenint lligat a la federació. “Si em necessita per qualsevol cosa, ja sap que hi seré”, ha dit Casal al costat d’un Patrick Frases, que ha reconegut que per a la FAM la decisió del petit dels germans canillencs “és una mala notícia” tot i que “no el descartem” per a res, tampoc per a córrer puntualment en alguna cursa. “Comptem amb ell”, ha afirmat després d’assegurar que “molta gent no se n’adona del que ha fet”.\n“El més important que m’emporto, més enllà de formar part d’un equip, d’una federació, perquè no tothom hi pot ser, són les vivències”\nPerò malgrat els resultats -Marc ha destacat el campionat del món i la Transalpine per equips- el corredor canillenc ha explica que “el més important que m’emporto, més enllà de formar part d’un equip, d’una federació, perquè no tothom hi pot ser, són les vivències”. I ha assegurat que sempre ha destacat més la companyonia feta en els viatges, per exemple que els resultats. I “trobar-te gent pel carrer, gent gran que no conec, que et parin per Canillo, per Andorra, i que m’hagin felicitat després d’una cursa”. Ha ressaltat que això és el que més l’ha omplert. Això i “haver posat el meu gra d’arena a fer conèixer Andorra a nivell mundial”.\nI és que Marc Casal ha explicat que quan juntament amb el seu germà començaven a córrer i acudir a proves internacionals, “ens confonien amb Angola”. A poc a poc i gràcies als bons resultats, Angola va donar pas a Andorra i ha estat el Principat qui s’ha situat plenament en el mapa internacional de les curses de muntanya. “Hem obert moltes portes per a la gent que ve al darrera”, ha sentenciat l’atleta.


CALAMARSONS FARCITS AMB TINTA - Artencuina\nCALAMARSONS FARCITS AMB TINTA\n75 gr. de pernil\nPrimer de tot, bullim dos ous durant 10 minuts, fins que estiguin ben cuits. Els reservem mentre es refreden.\nNetegem els calamarsons i reservem les potes, les aletes i les bossetes de tinta.\nPer fer el farciment, en una paella, amb un raig d’oli d’oliva, posem a sofregir, a foc lent, una ceba i un gra d’all, tot ben picat.\nMentre, amb una ganivet, piquem les potes i les aletes dels calamarsons, el pernil i els ous durs. Pelem les gambes, reservem els caps i també piquem les cues.\nQuan la ceba estigui ben confitada, hi afegim les potes i les aletes, ho deixem saltejar uns 10 minuts i hi afegim les cues de les gambes picades i el pernil. Ho remenem mentre es cou durant uns cinc minuts i, finalment, hi tirem els ous durs picats. Ho remenem, ho rectifiquem de sal i parem el foc.\nPer fer la salseta, posem a sofregir l’altre ceba, el pebrot i un gra d’all, tot ben picat, en una paella, amb un raig d’oli d’oliva. Quan comenci a agafar color, hi afegim els caps de les gambes, la copeta de vi blanc sec, la tinta dels calamarsons i els tomàquets, ratllats i sense llavors. Deixem que faci xup-xup uns 25 minuts. Si cal, hi afegim una mica d’aigua mineral.\nPassats aquests minuts, passem la salsa pel colador xinès i la posem en una cassola.\nPer acabar el plat, farcim els calamarsons, els tanquem amb un escuradents i els col·loquem en la cassola amb la salseta. Ho posem al foc i ho deixem coure, a foc suau, uns 30 minuts.\nPassat aquest temps, ho rectifiquem de sal i hi escampem una mica de julivert picat pel damunt.\nEls calamarsons farcits amb tinta són un dels plats més típics de la gastronomia del País Basc. Es tracta d’una recepta que porta una mica de feina però que pot ser molt efectiva per a qualsevol celebració. De totes maneres, admet variacions que ens poden ajudar a fer-la més senzilla.\nEl farciment el podeu fer sense pernil, sense els ous durs o sense les gambes; no cal que continguin tots els ingredients. Podeu fer qualsevol combinació o, fins i tot, afegir-ne algun altre, com, per exemple, fruits secs picats o cansalada viada en lloc de pernil. Si voleu, en lloc de ratllar els tomàquets, podeu utilitzar salsa de tomàquet ja preparada (amb una mica n’hi haurà prou).\nFinalment, si us passa com a mi i alguns calamarsons us arriben sense tinta o la vesseu en treure-la, podeu utilitzar les bossetes de tinta que venen en la majoria de supermercats i peixateries.\nAixò sí: cal que la salsa sigui prou líquida i abundant per poder cobrir els calamarsons.


L’obra completa de Fabra, una eina cabdal per al català\nFotografies de Jordi Pareto\nAmb la publicació del novè i darrer volum de les Obres completes de Pompeu Fabra es culmina un projecte iniciat fa més d’una dècada i que posa a l’abast del públic una eina fonamental per a la llengua i la cultura catalanes. Coincidint amb la presentació de l’obra, s’ha fet la donació del Fons Pompeu Fabra de Jordi Mir a l’Institut, s’ha inaugurat l’Espai Fabra i s’ha presentat un nou espai web sobre l’obra fabriana.\n«Cal no abandonar mai ni la tasca ni l’esperança». Aquest lema, que va presidir sempre el treball sistemàtic i tenaç de Pompeu Fabra, ha estat també l’esperit dels dos directors de les Obres completes del gramàtic català, Jordi Mir i —fins a la seva mort— Joan Solà, que durant més d’un decenni han investigat, ordenat i editat l’obra de Pompeu Fabra, fins ara dispersa i difícil de consultar. La presentació de les Obres completes es va fer a l’Institut d’Estudis Catalans el 30 de maig en un acte que va ser presidit per Salvador Giner, president de l’IEC, i en què van intervenir el conseller de Cultura de la Generalitat de Catalunya, Ferran Mascarell; el president de la Secció Filològica, Isidor Marí; el curador del novè volum, Josep Murgades, i el director de l’obra, Jordi Mir.\nCol·laboradors de l'edició de les Obres completes de Fabra\nLes Obres completes de Pompeu Fabra són el resultat d’un projecte de recerca de l’Institut d’Estudis Catalans, la Generalitat de Catalunya i el Govern de les Illes Balears, fruit d’un conveni de col·laboració signat l’any 2002. Els nou volums que les formen recullen des de la bibliografia essencial de Fabra —com ara el Diccionari general de la llengua catalana, les diferents gramàtiques, les Converses filològiques, l’Epistolari o les Normes ortogràfiques aprovades per la Secció Filològica— fins a escrits ignorats i fins i tot inèdits. En paraules de Salvador Giner, «posen l’obra completa de Fabra a l’abast de tots els lingüistes, filòlegs i ciutadans dels nostres països i d’arreu del món interessats a conèixer la nostra llengua mitjançant l’obra del més gran dels seus coneixedors, codificadors i bastidors moderns».\nEn la seva intervenció, Jordi Mir —que va recordar emocionat els anys de treball compartits amb Joan Solà— va destacar que «no tenir a l’abast una eina cabdal com aquesta per a l’estudi i el coneixement de la llengua era impensable en qualsevol cultura normalitzada». Per a Mir, que la culminació de les Obres completes de Fabra «es doni just l’any del centenari de les Normes ortogràfiques, en la concreció de les quals ell va ser determinant, és altament significatiu i segur que el complauria profundament».\nFabra com a exemple, avui\nEl president de la Secció Filològica de l’IEC, Isidor Marí, es va referir a la situació actual del català i va posar Fabra com a exemple a seguir. «Ens cal mirar endavant, amb una clara consciència del que representa avui, per al nostre futur col·lectiu, disposar del llegat sencer de Pompeu Fabra [...]. L’ambició de Pompeu Fabra i de la seva generació és, doncs, ben viva entre la nostra societat i la consecució de la plena igualtat és irrenunciable i abastable, si seguim el seu exemple». Marí va afirmar que és urgent i imprescindible assolir la igualtat en termes lingüístics, culturals i nacionals i va ressaltar que «si els poders estatals o europeus continuen indicant-nos reiteradament de fet que no hi ha més camí fins a la igualtat que construir un estat sobirà, valdrà molt més que concentrem en aquesta obra els esforços». En aquest sentit, el conseller de Cultura, Ferran Mascarell, va destacar que «el problema de la llengua catalana no és la llengua catalana, sinó que el problema és polític i institucional». «Sembla evident», va dir el conseller, «que el català necessita al darrere un estat que el faci costat».\nEl llegat de Fabra, més accessible\nCoincidint amb la presentació de les Obres completes, es va celebrar també l’acte de donació del Fons Pompeu Fabra de Jordi Mir a l’Institut d’Estudis Catalans, que és format per un fons bibliogràfic amb 1.535 registres d’obra impresa i un fons d’arxiu de 1.853 registres, que ha estat inventariat, catalogat i ordenat a l’Arxiu de l’IEC.\nAmb l’objectiu de facilitar la difusió i la investigació de la persona i l’obra de Pompeu Fabra, l’IEC ha creat el web Espai Pompeu Fabra, on es poden consultar les fitxes originals manuscrites de Pompeu Fabra amb el contingut del Diccionari general de la llengua catalana del 1932 i que permet cercar les referències de tota l’obra fabriana. La creació de l’Espai Pompeu Fabra a la xarxa es complementa amb la inauguració, a la Casa de Convalescència, d’un espai d’homenatge a qui va ser membre de l’Institut i president de la Secció Filològica i en què s’exposa una mostra de material bibliogràfic, manuscrits, fotografies i objectes relacionats amb Fabra i altres membres de l’IEC que hi van tenir relació.


Acabo de tornar d'una reunió important. Hem parlat d'innovació pedagògica a les escoles del Sagrat Cor. Ens cal adaptar-nos als temps que empenyen, als alumnes que pugen, a les novetats que la ciència i la pedagogia ens aporten. Renovar-se o morir, que diuen.\nEl mateix m'aplico a les meves classes. Sempre hi ha el perill de repetir, una i altra vegada, el mateix contingut a alumnes que van passant i que poc tenen a veure amb els que ocupaven aquells pupitres quatre o cinc anys abans. Si de fet, cap alumne és igual a l'altre.... digueu-me una classe sencera !!\nUn parell d'anys abans de morir, passada la vuitantena, Magdalena Sofia Barat va dir: "els temps canvien i nosaltres hem de canviar amb ells". Tota una lliçó d'una dona sàvia que va viure sempre atenta al seu món.\na les 8:50 Cap comentari:


B l o g d e q u a r t\nDescobreix qui és qui.\nSóc el JOSEP. El meu esport preferit és el futbol, però també m’agrada l’handbol. Sóc bo jugant a escacs i a dames i m’agraden els dibuixos animats com l’Avatar. M’interessen la informàtica i els videojocs com el Fifa ’09. M’agrada la música pop rock, El Canto del Loco i la Monica Naranjo.\nSóc la MARINA i sóc bastant alta. Tinc el cabell mig llarg i arrissat. M’agrada jugar a futbol i a corda i fer amics nous. El meu grup preferit són els Jonas Brothers. També m’agrada el Miguel Bosé. El meus colors preferits són el blau i el fúcsia.\nSóc la NÚRIA. Sóc una persona divertida, una miqueta baixa i una miqueta pallassa. Tinc moltes amigues. M’agrada jugar a futbol i a corda. El meu grup preferit és El canto del Loco.\nSóc la ÍNGRID i m’agrada molt jugar, cantar i saltar a corda. També m’agraden la informàtica, l’ educació física i una mica les mates. Sóc una persona divertida i una mica egoista. Tinc el cabell llarg i llis i el meu color preferit és el groc.\nSóc l’ARNAU i m’agrada tot d’Egipte. Tinc els ulls enfonsats, la cara ovalada i les dents grosses. M’encanten les bromes i els còmics de Mortadelo i Filemón. Sóc llest i tinc amics, moltes joguines, llibres i DVDs. El color que més m’agrada és el negre.\nSóc la MIREIA. Tinc 9 anys. Sóc divertida, alta, morena. Tinc els cabells llargs i llisos i els meus ulls són verdosos. M’agraden molt les matemàtiques. Sé cantar i ballar i la meva cantant preferida és la Mònica Naranjo.\nSóc el PABLO i sóc el que corro més de la classe. Tinc la pell morena, els ulls marró fort i el pel negre i una mica vermell. Vaig nèixer a l’Equador. Quan tenia un any vaig arribar a Barcelona, després a Valls i al final a Vallmoll. M’agraden el beisbol i el Canto del Loco.


Legend of Zelda - Página 5\nFòrum no oficial 3xl :: Videojocs\npor Samus el Dt 22 Jul 2014, 13:40\nConfirmats Sheik, Ruto i Darunia d'Ocarina of Time.\nNombre de missatges : 362\nReputació : 40\nUbicació : Lo teu cul\npor Samus el Dj 24 Jul 2014, 00:13\nDLC roba Ocarina of Time\npor Grimmy el Ds 06 Des 2014, 14:06\npro encara li falta\nNombre de missatges : 1792\nReputació : 219\nUbicació : Tokyo, Japó\npor RAtango el Dg 07 Des 2014, 16:57\nNombre de missatges : 5445\nReputació : 1034\npor Shichibukai el Dt 09 Des 2014, 01:20\nDesprés de veure aquest gameplay m'he hagut de canviar de calçotets.\nHe llegit comentaris dient que s'ensenyava bastant poc, però tenint en compte l'historial de Nintendo en això crec que ha dit més de l'esperat (jo com a mínim, no m'esperava un gameplay fins d'aquí 4 - 6 mesos).\nSobretot hi ha hagut la voluntat d'emfatitzar la idea principal per la que Aonuma ja va apostar i que és el major canvi de direcció en relació a Skyward Sword: l'aposta pel món obert. És del que va tot el vídeo destacant que per arribar del punt marcat al principi es poden tardar (a cavall) tranquil·lament 15 minuts, sent una distància ínfima quan es visualitza al mapa:\nI és que el mapa és la síntesi del vídeo i de l'aposta del nou concepte de Nintendo. És fer el mateix que van fer amb el The Legend of Zelda original, A Link To The Past i salvant les distàncies amb la tecnologia, amb The Wind Waker.\nM'agrada molt sobretot la conceptualització del mapa, on per primer cop es prioritza la funcionalitat en pro del format artístic. Tot i que no s'hi utilitza escala ni cap magnitud d'altitud s'empra el color com element¡ identificatiu. Malauradament, en el vídeo i les captures d'imatge posteriors aquests no són discernibles en alguns casos. Esperem que hi hagi més funcions i indicacions segons l'exploració (de poblacions, ciutats, masmorres, etc) a més d'incloure els mapes en l'experiència jugable (que els hagis de comprar, obtenir, fer, al llarg de la història i side quests, etc). El concepte de balisa (sí, es diu així en català) aquí cobra un autèntic sentit i deixa de ser tant poc atractiva estèticament com ho era al Skyward Sword.\nA nivell gràfic, personalment penso que han fet servir dues demos, perquè el salt de la primera (durant el vespre) i la que apareix després en ple dia són totalment diferents (i a més no tenen sentit de ser; han tallat tant de tros perquè es fes de nit i després ple dia ?). Això penso que evidencia que ara mateix no es volen excedir en ensenyar massa coses, i s'han limitat a això gràficament i també a nivell jugable.\nEn relació a això últim trobem una substancial millora del combat a cavall que m'ha semblat molt satisfactòria. S'ha presentat el disseny d'un enemic que m'ha semblat més que encertat (retorn a un estil adult). Tot hi això, no m'ha agradat com es destaca l'impacte de les fletxes (amb tanta llum que tapa per complet l'enemic i amb la reiteració d'un so metàl·lic que no veig que hi encaixi).\nTambé es presenta el WiiU GamePad com una eina força útil en relació al joc, tant per mirar a forma de prismàtic quan escau com per apuntar fletxes i com a GPS integrat. Que s'apliquin totes aquestes funcions depenent de la situació (que pot canviar en qüestió de segons) crec que indica un gran treball en el Pad.\nI ja per últim, deixar anar una mica la imaginació a la seva inclusió a la línia temporal.\nServidor s'avorreix en època d'examens i ha decidit desentrellar posicions de zones icòniques de l'univers, aquí la síntesi amb un ús impecable amb el paint:\nA simple vista es veu ràpidament el Llac d'Hylia i el Desert Gerudo (marcats amb blau clar i groc clar respecitvament). En relació aquests els he comparat amb la resta de mapes de la saga i als que s'assemblen més, també a simple vista, és al mapejat de Twillight Princess.\nLlavors he comparat el riu Zora, que correspon amb gran similitud al de TP (marcat en blau fosc i alternant-se en una zona que en el passat joc estava connectada). Finalment, es localitzen, sobre el Desert Gerudo, els Pics nevats, que concorden perfectament en l'estructura del passat joc. La Muntanya de la Mort es el que queda més fora de lloc, però que de fet, concorda amb el que s'està observant de fons al gameplay, unes altes muntanyes roges de fons.\nLa única cosa que no quadraria de cap de les maneres és Ordon, que no es veu definible en el mapa.\nA més a més, a nivell comercial, penso que els hi escau fer una seqüela del TP, en tant que va ser el The Legend of Zelda que més èxit ha tingut als EEUU i mercats que tradicionalment es resisteixen a Nintendo. Aquest nou model pot atreure a un públic normalment aliè en aquests moments on l'empresa ho està passant malament tot i recuperar-se (Recordem que amb el The Wind Waker gairebé pleguen la franquícia, i és per això que van apostar per aquest model adult). Penso que ens trobem en un moment semblant.\nA més a més, recordar el principi i final del Twillight Princess, on es deia que el món era més gran que Hyrule (de fet, Ordon i els Pics no en formen part) i on es veia marxar a Link amb Epona cap el desconegut.\nDe moment, amb les dades que tenim, això és el que em sembla més plausible, tot i que és molt arriscat dir res!\nNi una cicatriu a l'esquena.\nProfessional de l'spam\nNombre de missatges : 4052\nReputació : 400\nUbicació : Al piquet de la teva facultat\npor RAtango el Dt 09 Des 2014, 09:25\nBon post! (i bon dia)\nJo ja et vaig dir la meva: ara toca que Lanayru sigui una muntanya nevada. O una jungla. O un paisatge lunar, perquè mai es decideixen aquesta gent! I és obvi que els paratges boscosos estan basats en el regne republicà anarquista del BAIX MONTSENY. I suposo que no cal que ho digui, però la part on Link comença a cavalcar sembla prou l'inici del joc, oi?\nCom ja has dit, han faltat molts petits detalls a trobar en el terra o pel camí, però espero que només sigui el començament.\nI una altra cosa, suposo que no treuran un altre model de wiiU d'aquí a que surti el Zelda, no? Volia esperar a comprar-me-la fins l'últim moment, però Nintendo sempre puteja i aquesta vegada vull sortir-ne ben parada.


Instant en el que la memòria activa el record de experiències viscudes, al olorar un aroma.\nActivitat que registra microexpresions facials que estàn connectades directament amb estats emocionals.\nReaccions psicofisiològics que representen modes d'adaptació a certs estímuls del individu quan percep un objecte, persona, lloc ¡, succés o record.\nTècnica sensible a la activitat neuronal agafant dades a través del cuir cabellut.\nL'aplicació d'un aroma pot ajudar a romandre més temps en l'establiment. Obtenir una experiència única, tornar i recordar el lloc en un futur.\nL'aplicació del aroma pot ajudar a aumetnar l'atenció, la concentració mental, incrementar la seva productivitat, reduir l'estrés, la fatiga i l'ansietat.\nMàquina aromatizadora amb presa de corrent per potenciar punts específics.\nMàquina per aromatizar un espai a través d'un conducte de climatizació.\nSenyal externa o interna capaç de provocar una reacció en una cèl·lula o organisme al olorar una olor.\nTemps de permanència del aroma en el lloc desitjat. De zero a tres minuts primera impresió, durant la primera hora s'olora la essència del aroma i fins a quatre hores o més, l'essència romandre en el lloc.\nMètode que consisteix en elaborar l'aroma correcte, tenint en compte els components aromàtics amb variables que ifnlueixen dels valors de la marca.\nHabilitat derivada d'una vivència aromatizada que es registra en la memòria olfactiva.\nTècnica del neuromàrqueting per analitzar el movimient dels ulls.


En total va romandre durant 13 temporades en la pedrera del F.C. Barcelona, passant per totes les categories, arribant a jugar durant dues temporades en el Barça Ath. on va coincidir amb Lionel Messi en el mateix equip, donant la casualitat que s’asseia al seu costat en el vestuari. Per a Alberto, es un orgull poder dir que el seu ex company, s’ha convertit en el millor jugador de la història. Finalment el nostre Director Esportiu, aconsegueix complir el seu somni, debutant amb el 1er equip del F.C. Barcelona davant el Benfica de Portugal, després de substituir a Carles Puyol.\nDesprés de tants anys a la pedrera del FC Barcelona, ha estat company de jugadors de la talla de Leonel Messi, Andrés Iniesta, Sergio García, Oleguer Preses, Albert Jorquera, Joan Verdú, Dani Güiza, Roberto Trashorras, Victor Valdés, Mikel Arteta, Pepe Regna, Xavi Hernandez, Carles Puyol… i molts jugadors més que actualment estan jugant en 1ª o 2ª Divisió.\nUna de les anècdotes més destacades de la seva etapa en el F.C. Barcelona, va ser als 17 anys d’edat, quan va tenir la gran sort de ser un dels elegits per anar a entrenar i compartir vestuari amb els jugadors de la millor selecció del món del moment, Brasil, selecció que va ser convidada per disputar un partit amistós contra el F.C. Barcelona, en la celebració del seu centenari. Es va donar la casualitat que per a l’entrenament de la selecció Brasilera, previ al dia del partit, necessitaven a 4 jugadors per completar els 22 d’un partit, sent Alberto un dels seleccionats. Alberto Aybar, va compartir entrenament al costat de grans jugadors com Ronaldo, Rivaldo, Romario, Roberto Carlos, Denilson… i molts més. Es va sentir privilegiat, doncs va complir un somni que molts nois haguessin volgut realitzar.


Espores - Arbres solars\nImagineu que sou a punt de quedar-vos sense bateria en el mòbil i esteu esperant una trucada important o heu d'acabar un treball i a la vostra tablet o portàtil li queden pocs minuts de vida... el que donaríeu per un endoll! I si poguéreu carregar els vostres dispositius fàcilment i a més amb energia solar, neta, gratuïta i sostenible?. Aquesta és la proposta d'Alba Escrig i Fernando Tomás, dos estudiants de Disseny Industrial de la Universitat Jaume I de Castelló (UJI) que proposen un nou concepte per al mobiliari urbà al servei de les noves tecnologies, els Arbres solars.\nUnes estructures de 4m d'altura i en forma d'arbre, que capten la radiació solar per a transformar-la en energia elèctrica a través de diferents plaques fotovoltaiques instal·lades en les seues branques. A més, disposen d'una base de fusta a manera de banc on poder asseure's tranquil·lament a carregar els nostres aparells mitjançant ports usb o el convencional endoll. Tenen una autonomia de 6 hores i a la nit es converteixen en fanals il·luminant fins i tot més que les normals, de llum ataronjada, ja que les seues bombetes són tipus LED, de llum blanca, i amb l'estalvi energètic que suposen ja que no depenen de la xarxa elèctrica.\nDe moment s'han instal·lat únicament dos arbres solars, un en el campus de la UJI i un altre en Espaitec, el Parc Tecnològic i Empresarial de la Universitat, però la idea és comercialitzar-los perquè puguen instal·lar-se en les places, carrers o avingudes de qualsevol ciutat, i més a la Comunitat Valenciana que per localització i climatologia disposem d'un gran potencial d'aprofitament d'energia solar.\nUn projecte finançat pel Ministeri de Ciència i Innovació i el Fondo Europeu de Desenvolupament Regional (FEDER), i que està emmarcat en el eLivingLab. Una iniciativa promoguda per la UJI i Espaitec que pretén crear un espai d'aprenentatge experimental per a impulsar i estendre la capacitat creativa i innovadora, a nivell tecnològic, dels estudiants i les empreses que formen part del complex.\nA més dels arbres solars, en el eLivingLab s'estan realitzant un altre tipus de projectes com el de petjada ecològica de 4TIC, que permet controlar a temps real les emissions dels vehicles que utilitzen el campus, el de Xop Física que ha instal·lat un sistema de control de reg, conductivitat i humitat en diferents instal·lacions, o la proposta de Cognitive Robots que ha desenvolupat dos robots de telepresencia per a situar-los en la recepció i la sala de videoconferències de espaitec. Tot un campus intel·ligent que pretén extrapolar-se després a la ciutat de Castelló i la seua provincia.\nPerò el concepte d'estructures amb forma vegetal que aprofiten l'energia solar no una cosa nova. És lògic, si pensem que és la base de la seua existència, ja que per a poder fabricar el seu propi aliment han de captar la radiació del sol i transformar-la posteriorment a través de la fotosíntesi.\nL'any passat, Aidan Dwyer de 13 anys va guanyar el Premi a Joves Naturalistes del Museu d'Història Natural de NY, en descobrir que les plaques solars són més eficients si es disposen com les branques i fulles dels arbres, i que curiosament ho fan seguint la coneguda successió matemàtica de Fibonacci, molt comuna en la natura. Tota una troballa que li ha portat ja a aconseguir una patent a tan curta edat.\nI és que la natura sempre ha servit d'inspiració a enginyers, inventors i dissenyadors a l'hora de crear els seus diferents projectes, ja siga a nivell estètic per a evocar la seua essència, o per l'eficiència del seu disseny, fruit de milions d'anys d'evolució. Però quant a arbres, plantes i flors solars ja podem trobar en el mercat un sense fi de dissenys amb diferents usos, sempre enfocats a aprofitar la font energètica més renovable que existeix, el sol, per a fer-nos la vida una mica més fàcil sense renunciar a la sostenibilitat.\nXD Design ens proposa "Solar sunflower" i "Solar suntree", dos carregadors solars per a posar a punt els nostres dispositius mòbils, mp3 o ipods. El primer, amb forma de girasol disposa en la seua base a manera de test d'una placa solar, mentre que l'altre és un xicotet arbre de bambú amb plaquetes fotovoltaiques disposades per les seues branques imitant l'efecte de les fulles.\nTots dos tenen una eixida d'USB per a connectar els gadgets i, encara que estan dissenyats per a aprofitar al màxim la radiació solar, sempre és recomanable situar-los prop d'una finestra com si d'una planta de veritat es tractara. Un toc de disseny a les nostres cases a més que ens evita l'efecte antiestètic dels cables. La idea també l'ha portat al mercat Vivien Muller amb "Electree", a manera de bonsai, açò sí, cal tenir en compte que en tots ells el temps de càrrega sempre serà major que si els connectàrem directament a l'endoll.\nSi cerquem una cosa més pràctica que puguem portar sempre amb nosaltres o quan estiguem en plena natura, podem utilitzar el "Sunny flower" del dissenyador xinés Fandi Meng. Funciona desplegant els seus pètals fotovoltaics i exposant-los directament a la llum solar que emmagatzema a la seua bateria, i fins i tot es pot pegar directament sobre superfícies de cristall, per exemple la finestra d'un cotxe o del tren per a aprofitar el temps mentre estem de viatge.\nI per al pròxim estiu, el "Portable solar tree", que encara que en aparença no s'assembla molt a un arbre està pensat per al seu ús en la platja. El tronc es clava a l'arena i té diferents eixides de corrent per a connectar el nostre reproductor de música o el telèfon. Encara que el millor de la platja, és la platja en si! pel que hauríem de gaudir del paisatge i deixar al marge els aparells electrònics per un dia. Ho deixarem per a casos d'emergència.\nPel que fa a mobiliari urbà, també trobem un ampli ventall de propostes. Amb un disseny menys atractiu que el d'Escrig i Tomás, trobem el "Black Tree" de l'arquitecte serbi Millos Milivojevic que ja podem trobar en alguns parcs de Belgrad. El seu funcionament és el mateix que el proposat des de la Uji però amb l'avantatge que en disposar d'una única placa de grans dimensions també permet donar ombra als usuaris que decidisquen asseure's al seu banc a utilitzar-lo.\nL'única cosa és que no tenen la funció d'il·luminar també per la nit. Per a açò tenim les "Solar tree" d'Artemide que enguany ha causat sensació a la Setmana del Disseny de Clerkenwell, Londres. Un arbre solar de Ross LoveGrove que s'assembla més a una planta de cinc metres d'altura amb tiges llargues de color verd format per tubs d'acer corbats. Disposa de diverses cèl·lules solars i de llums LED, i pot funcionar fins a en condicions adverses d'il·luminació.\nAmb una il·luminació nocturna menys intrusiva i més integrada als nostres parcs i jardins ens arriba "Invisible Streetlight", la proposta de Jongoh Lee guardonada amb el prestigiós premi IDEA (International Design Excellence Awards). Un enllumenat amb forma de fulles que s'integra fàcilment en les copes dels arbres entrellaçant-los entre les seues branques a través del seu cos flexible. Durant el dia guarden l'energia del sol per a retornar-la durant la nit, activant-se a través d'un sensor.\nI si volem anar més enllà tenim els fanals "Mango", que per a definir la seua forma s'han inspirat en la fulla i la tija del mango. A més de captar l'energia solar permeten arreplegar l'aigua de pluja alimentant una micro-turbina hidràulica que també generarà energia, i que està pensada per a zones de clima monsó. La il·luminació també és a càrrec de llums LED, que consumeixen menys que les convencionals.\nInspirant-se en una altra espècie en concret, en aquest cas el drago, arriben els "Treepods". A més, de servir com a fanals gràcies a les seues plaques solars, superen la semblança estètica sent capaces d'arreplegar el CO2 de l'aire i transformar-lo en oxigen. Arbres artificials pensats per a zones asfaltades, on no haja cabuda per a les espècies vegetals naturals, que netegen l'ambient contaminat per les emissions dels cotxes. De nit són tot un espectacle de colors que ens recorden als superarbres solars del Gardens by the Bay a Singapur, dels que ja us varem parlar en altre article.\nPrecisament són els cotxes però elèctrics el que ha portat a Neville Mars ha dissenyar els "Solar Forest", boscos d'arbres solars pensats com a zones de recarrega dels vehicles, amb plaques que van canviant la seua orientació al llarg del dia per a captar major quantitat de llum solar. A més, les seues grans plaques a manera de copes proporcionarien ombra i el complex en el seu conjunt es podria utilitzar com a pàrquing d'estacionament simultàniament. Diferents propostes, algunes encara en fase de prototip, sota l'únic objectiu d'acostar l'energia solar a la nostra vides a l'Any de l'Energia Sostenible per a Tots.


La Cotorra de la Vall: L'ESTAT DE LA QUESTIÓ: L’endemà o si voleu “el dia después”.\nL'ESTAT DE LA QUESTIÓ: L’endemà o si voleu “el dia después”.\nTots els grups de l'oposició contra la Llei Wert\nAhir tot el PP es va omplir la boca en la defensa del valencià. Tocava això perquè era el dia, només un dia a l’any, en què el PP de Fabra i demés s’esforcen en demostrar la seua valenciania. Cal defensar el valencià, cal estimar la nostra llengua, el valencia és el símbol de la identitat del nostre poble.... Mentira, tot mentira. Menteixen més que alenen. I avui hem tingut la prova.\nEl ple del congrés espanyol ha aprovat la Llei Orgànica de Millora de la Qualitat de l'Ensenyament (LOMQE) només amb els vots a favor del PP. Pel camí han caigut víctimes de la majoria absoluta i de la falta de consens del PP onze esmenes a la totalitat. Només s’han aprovat 36 de les 700 esmenes presentades per l'oposició. ¿Quines han tingut eixa sort? es preguntareu. Les pactades entre PP i UPyD amb un objectiu únic: enfortir el castellà com a llengua vehicular i considerar el professor com a autoritat pública.\nLa llei obliga a que el castellà siga la llengua vehicular de l'ensenyament a tot l'Estat i dicta que les comunitats autònomes amb llengua diferenciada – cas nostre- han d'ofertar-la a l'ensenyament. I ací ve el que deiem: L’Estat "assumirà integrament" la despesa de l'escolarització en una escola privada als alumnes que vulguen estudiar en castellà i restarà els diners del finançament a la comunitat autònoma. Si es a l’inrevés, no. El valencià – i el euskara, o el gallec, o el bable...- no pinten res.\nEls grups de l'oposició ja li ho han dit ben clar al PP i a Wert: la llei només estarà vigent mentre el PP dispose de majoria absoluta. Tots excepte UPyD van signar al juliol un compromís de ser la primera a derogar una llei pròpia del NO-DO de Franco quan canvie el govern.\nLa Llei introdueix camins diferenciats als 15 anys i transforma el sistema educatiu diferenciat per a ciutadans de primera i de segona, a més de suprimir Educació per a la Ciutadania com a obligatòria i establir la Religió com computable en la nota.\nLes primeres reaccions no s’han fet esperar. A Catalunya, la Generalitat de Catalunya ja té preparat un recurs al Tribunal Constitucional i ha anunciat un canvi de normativa que evitarà el compliment de la llei Wert sense que els centres facen insubmissió.\nAl País Valencià, i amb el govern ajupit a Madrid que tenim, els valencians ens la empassarem tota i més si poden. Es la forma que tenen de defensar la identidad valenciana: Per ofrenar noves glòries a Espanya....\nCompromís ha qualificat la LOMQE com a norma “classista, segregadora, descaradament ideològica i profundament injusta per a tots els agents educatius”. Sobre el ministre ha dit que “Wert passarà a la historia com el botxí de l’educació pública” i ha recordat la seua actitud “inquisidora, prescindint del diàleg amb els professionals per portar endavant una llei que afecta a molts sectors de l’educació en un acte més de supèrbia a la que ja ens té acostumats”.\nAl País Basc, la diputada del PNB Isabel Sánchez-Robles ha afirmat que el títol de la Llei és "un eufemisme" i ha acusat el ministre Wert d'haver imposat a la societat espanyola "amb autoritarisme" una reforma educativa "messiànica" i "recentralitzadora". Els nacionalistes bascos diuen que és una reforma educativa "sectaria i segregadora" feta des del "substrat ideològic de la dreta espanyola més conservadora i jacobina".\nEl portaveu d'Amaiur, Xabier Mikel Errekondo, ha fet part del seu discurs en basc i ha estat cridat a l'ordre pel president del Congrés, Jesús Posada, del PP que li ha demanat usara el castellà. "Aquesta és la seua educació: obeir i callar, i si no castigat com es feia a l'escola" i ha agafat els llibres i ha estirat adoptant la postura de l'alumne castigat propi de l'antiga escola de Franco.


Creix la tensió entre independentistes i unionistes a Cambrils | Canal Reus TV\nCreix la tensió entre independentistes i unionistes a Cambrils\n12:50 - 23 agost 2018\nLes dues concentracions han coincidit a la cantonada del carrer Gimbernat de Cambrils. Segons els Avis i Àvies per la Llibertat de Cambrils, fa cosa de mes i mig que els unionistes s'hi troben i els increpen.\nAvui a la manifestació dels avis i àvies per la llibertat de Cambrils ha gaudit de la presència de @vox_es, els GdR i els tabernicoles. Amb la inestimable ajuda de @antena3com i @EFEnoticias #NoPassaran@Reusantifa @PlataformaTgn @avisiaviesreus @AvisxRepublica pic.twitter.com/A7zAIWRRYA\n— CDR Cambrils #ElPoderDelPoble (@cdr_cambrils) 22 d’agost de 2018\nCom cada dimecres els Avis i Àvies per la Llibertat de Cambrils s'han reunit a la plaça de la Vila per celebrar la seva habitual concentració per demanar la llibertat dels presos polítics. En aquesta ocasió, la seva manifestació ha coincidit amb una contra-convocatòria d'un grup unionista que s'ha trobat a la cantonada del carrer Gimbernat. Aquest cop, el grup era una mica més nombrós que la setmana passada, arribant fins a una vintena de persones. Tot i l'intercanvi de càntics i consignes, no hi va haver incidents remarcables.\nSis mesos tenyint de groc la plaça de la Vila de Cambrils\nEls partits independentistes s'haurien de presentar junts?


Com esborrar el fons de les teves fotos de forma ràpida i senzilla amb Remove.bg | CLMGF\nCom esborrar el fons de les teves fotos de forma ràpida i senzilla amb Remove.bg\n18 desembre 2018, 00:45\nAvui et anem a ensenyar a utilitzar una senzilla eina en línia per esborrar el fons d’una fotografia. El web utilitza un algoritme que reconeix a les persones que apareixen en una foto, de manera que després és capaç d’eliminar el foto i mostrar una imatge amb fons transparent en la qual només es vegi la persona.\nLa web es diu Remove.bg, i funciona de forma totalment automàtica. El procés tot just dura uns segons, i és totalment gratuïta d’utilitzar. Utilitza una IA que ha estat entrenada específicament per detectar persones, i separar les capes de la imatge de fons. Tu ganes poder usar-ho gratis, mentre que ells poden seguir entrenant la seva IA amb les proves.\nTambé has de saber que les imatges estan limitades a una resolució de 500×500. Pel que fa a la privacitat, les imatges es pugen amb una connexió xifrada SSL / TLS, i després de mantenir els resultats durant una hora perquè puguis descarregar-ho eliminen tot dels seus servidors.\nEsborra el fons de les teves fotos amb aquest web\nEl primer que has de fer és entrar al web www.remove.bg. Un cop dins tot és extremadament senzill, i només has de prémer en el botó Select a photo per iniciar el procés triant una foto. També pots utilitzar Enter a URL per escriure l’adreça web d’una foto que hagi online.\nQuan premis a Select a photo, se’t obrirà una finestra amb l’explorador d’arxius del teu sistema operatiu. En ella, has de navegar fins a la foto que vulguis utilitzar i seleccionar prement el botó Obrir després, o simplement fent doble clic a sobre.\ni ja està, l’aplicació reconeixerà automàticament la teva figura i eliminarà el fons de la teva fotografia deixant només a tu. Després se’t mostraran els resultats, i només et quedarà prémer el botó Download per descarregar-les sense fons en format png.\nLa qualitat de l’resultat dependrà en part de el fons de pantalla. Com has vist a dalt, si hi ha zones amb colors similars els cabells pot fer alguns estranys a l’eliminar a el fons. No obstant això, com veus ara, si el fons té un color homogeni els resultats són molt millors.\nUna altra cosa que has de recordar és que aquesta web només elimina el fons a fotos de persones. Això vol dir que si intentes posar-les de la teva mascota, el web no reconeixerà ningú en ella i no podrà procedir a separar el fons de la imatge principal.\nCom veure si un canal WiFi està saturat des del teu mòbil Android »\n« El que explica la ciència sobre el gel en els ponts de les carreteres


DONES VISUALS OBREN LA CONVOCATÒRIA D’ACCIÓ VIVER\nTermini d'inscripció: 14 de gener del 2018\nAcció Viver és una oportunitat única i exclusiva en el nostre país per al desenvolupament creatiu i efectiu de projectes liderats per dones. Acció Viver és un programa becat d’assessorament professional fet a mida i obert a guionistes i directores. De tots els guions presentats només 6 seran seleccionats per formar part d’aquest esdeveniment exclusiu.\nAcció Viver té una durada de cinc mesos i s‘estructura en dos punts essencials:\n● Dos retirs i una trobada intensiva de guia, prioritzant en el primer retir el GUIÓ, en la trobada, la PRODUCCIÓ i en el tercer retir la DIRECCIÓ: tallers, mentories i assessories, tant en grup com personalitzades. Les participants tindran també l’oportunitat de rodar una seqüència del seu projecte per testar l’estil visual del film.\n● Un seguiment personalitzat de cada projecte entre les setmanes de guia mitjançant trobades presencials o via mail amb les tutores corresponents.\nCada projecte compta amb una tutora de guió que les acompanyarà al llarg de tot el procés creatiu, una mentora de producció i una mentora de direcció. Acció Viver vol ajudar a construir els projectes liderats per dones des de l’excel•lència i també des de la viabilitat, per això es dimensionarà el projecte a nivell de producció i s’introduirà a la indústria en una sessió de networking en el marc del Festival Internacional de Cinema d’Autor de Barcelona, D’A.


PCPC: 1er de maig: pel Socialisme\n1er de maig: pel Socialisme\nTreballadors i treballadores:\nEl Partit Comunista del Poble de Catalunya (PCPC) i els CJC-JCPC cridem al conjunt del nostre poble a convertir aquest 1r de maig, Dia Internacional de la Classe Obrera, en una jornada de mobilització combativa i d'optimisme revolucionari per a la defensa dels nostres interessos i drets com a classe. No hem de permetre, per tant, que la significació històrica d'aquesta jornada sigui adulterada per intentar convertir-la en un simple dia de "festa", allunyat del caràcter de lluita que per al conjunt del moviment obrer sempre va tenir.\nLa crisi estructural del capitalisme avança sobre les condicions de treball i de vida del conjunt del nostre poble. El PCPC i els JCPC afirmem que la gran patronal i els servils governs al seu servei han desencadenat una veritable guerra contra els nostres drets socials i laborals, que no ens van regalar, sinó que vam aconseguir arrencar gràcies a un tenaç esforç d'organització i de lluita en els centres de treball i als carrers.\nNo passa un dia sense que alguna de les institucions (autonòmiques, estatal, de la Unió Europea)decideixin aprofundir en el seu brutal full de ruta amb l'enèsima mesura que, invariablement, està destinada a per salvaguardar els privilegis d'una minoria explotadora, a insuflar aire a un sistema capitalista basat en l'explotació i el robatori quotidià a la majoria obrera i popular, encara a costa d'estendre la desocupació crònica, la total precarietat, la ruïna, la pobresa creixent i fins i tot la gana en alguns sectors.\n6 milions de treballadors i treballadores a l'atur; centenars de milers de famílies expulsades dels seus habitatges, una joventut d'extracció obrera i popular forçada a abandonar els seus estudis davant la impossibilitat de fer front a les taxes universitàries, o obligada a l'exili davant la falta d'un futur laboral que li permeti guanyar-se la vida, una taxa de pobresa infantil situada en el 20%, una sanitat i serveis socials públics que estan sent desmantellats a marxes forçades per convertir-los en negocis rendibles per al capital privat i dels quals només faran ús qui pugui pagar, una dona treballadora forçada a tornar a ocupar el paper tradicional a la llar i la cura familiar, que és on el capitalisme pretén recloure; una classe obrera que assisteix a la liquidació dels convenis col·lectius, o del sistema de pensions que ens proporcioni uns últims anys de vida amb dignitat...\nAquesta és la realitat que el sistema capitalista ofereix a la majoria. Aquestes són les conseqüències del momentani triomf d'un capitalisme que, al mateix temps destrossa les nostres condicions de treball i de vida, augmenta el grau de repressió contra aquells sectors que vam decidir fer-los front: la persecució i criminalització de les organitzacions revolucionàries, l'augment de les penes pels que s'organitzen i manifesten contra l'actual dictadura del capital, la impunitat més absoluta d'unes forces repressives a les que es convida, i proporciona cobertura, per l'ús de la violència que considerin oportuna per intentar aplacar la lluita del poble.\nNo podem quedar-nos de braços creuats esperant que la situació "millori". Tampoc confiar en els que ens prometen retornar des de les institucions l'anomenat "estat del benestar" i un suposat "capitalisme social".\nÉs moment de convertir cada fàbrica, cada centre de treball i d'estudi, cada barri obrer, en un lloc per a l'organització i defensa dels nostres drets. És necesari donar unitat a les lluites i reforçar cada vegada més, incloent la convocatòria de noves vagues generals. Una unitat al voltant de reivindicacions laborals, salarials, socials i civils, que assegurin una vida plena pel poble treballador. Una unitat que assenyali clarament a qui imposen les brutals mesures que ens han portat a aquesta situació, és a dir, l'oligarquia financera, els governs al seu servei i els seus principals organismes internacionals: la Unió Europea i OTAN, de les quals els i les comunistes del PCPC i els JCPC-CJC apostem per la sortida unilateral i immediata.\nHem d'unir-nos i reforçar les organitzacions obreres, instruments indispensables per salvaguardar els nostres drets. Hem d'impulsar les assemblees de treballadors i treballadores per convertir-les en veritables espais d'unitat i lluita contra la patronal i els polítics al seu servei, i organitzar Comitès per a la Unitat Obrera (CUO), que ens permetin treballar en la perspectiva de superar la divisió sindical existent.\nI, sobretot, és moment de situar entre la classe obrera la necessitat d'un sistema que superi aquesta situació: el Socialisme-Comunisme. El PCPC i els JCPC-CJC no van a enganyar al poble dient-li que és possible afermar definitivament els nostres drets dins el capitalisme. Això és fals i irreal. Per això, creiem que cal començar a nuclear lluites en l'articulació del Front Obrer i Popular pel Socialisme (FOPS) per disposar al servei de la majoria obrera i popular tots els sectors econòmics estratègics de l'economia, de dirigir políticament i econòmicament el país i els seus recursos per a la satisfacció dels nostres interessos. És moment del poder obrer i popular.\nJa no hi ha camins intermitjos, o amb la patronal, o amb els treballadors i les treballadores. Podem i hem de viure sense patrons i sense capitalisme. Hem de vèncer, i vencerem.\nVISCA EL 1r DE MAIG, DIA INTERNACIONAL DE LA CLASSE OBRERA!\nTOT EL PODER PER A LA CLASSE OBRERA!\nEtiquetes de comentaris: CJC-JCPC, PCPC, Resolucions


L'embassament del Catllar: ximpleria fins l'última gota - Jornal.cat - Blogs de Jornal.cat\nL'embassament del Catllar: ximpleria fins l'última gota\nDijous, 22.1.2015 22:45h\nAcostuma a ser normal que davant l'espectacle d'un riu més o menys crescut, sempre hi hagi algú que comenti la llàstima que li produeix que tanta aigua es perdi al mar. La solució per a aquesta gent seria fer un embassament que retingués tota l'aigua que porta aquest riu i, d'aquesta manera, aprofitar-la. Segons sembla, això mateix va ser el que van pensar els constructors de l'Embassament del Catllar, a Tarragona.\nL'embassament del Catllar, inaugurat el 1975, és a prop del municipi homònim, a la conca del riu Gaià, un petit riu mediterrani amb una conca d'uns 390 km2, una longitud de 59 km i un cabal mitjà de 0.57 m3/segon. Aquest pantà, una vella reivindicació dels regants de la zona des de finals del segle XIX, va ser finalment construït per REPSOL per proveir d'aigua de refrigeració les instal·lacions petroquímiques que aquesta empresa disposa a les rodalies de Tarragona. No obstant això, els despropòsits generalitzats de finals del franquisme van fer efecte en el projecte.\nPer començar, el projecte primigeni no situava la presa a l'emplaçament actual -l'estret del torrent de Renau-, sinó uns quilòmetres més amunt, a l'estret del Cardenal, al municipi de Salomó. Aquest pantà primer havia de tenir una capacitat màxima d'uns 11 hm3, però encara no se sap per què, a més de canviar la ubicació, els enginyers van decidir augmentar la mida de l'embassament dels 11 hm3 inicials als 60 hm3 finals, construint una formidable presa de terra i pedres de 79 metres d'alt. La rumorologia diu que després d'unes grans riuades ("gaianades", com es diu a la zona) que van comportar importants danys a les obres, els enginyers van decidir augmentar el marge de seguretat "per si de cas". Però no s'acaba aquí la matusseria de la construcció.\nEls estudis geològics marcaven que l'òptim d'altura de la presa era a la cota altimètrica 96, ja que a partir d'aquí els materials que havien de retenir l'aigua deixaven de ser impermeables per tornar-se totalment porosos. Encara, tot i conèixer aquesta dada, es va decidir pujar la presa fins a arribar als 131 metres. El sobredimensionat de l'embassament, al costat del poc cabal habitual del riu Gaià, van provocar que els 11 km de riu aigües avall de la presa no hagin portat aigua de forma natural des de la construcció de la presa, convertint-se de facto en una conca apart de la resta de la conca.\nTot el cúmul de despropòsits han fet que l'embassament de Catllar no s'hagi omplert mai, sent el màxim assolit la cota 110, o el que és el mateix, un terç del total (20 hm3), amb una ocupació habitual d'uns 6 hm3 (10%), que no arriben ni a mullar els peus de la presa. A sobre, quan l'aigua puja per sobre de la cota 96, tota l'aigua per sobre -i com ja es sabia- s'escapa per filtració, saturant els aqüífers de la conca veïna del Francolí i tornant a sortir aigües avall en el tram mort del Gaià.\nPer la seva banda REPSOL-YPF, justament per aquesta inutilitat manifesta de la presa, té les instal·lacions totalment deixades de la mà de Déu. Les formidables comportes -totalment obertes, per deixar passar una aigua que mai ha circulat i difícilment circularà- estan totalment en desús, totes les instal·lacions estan destrossades pel vandalisme i l'interior del pantà està totalment cobert de vegetació. Una autèntica pena.\nEl més lògic seria enderrocar l'inútil monstre de pedra i roques que és la presa, i utilitzar l'aigua resultant de les depuradores de la zona per a les tasques de refrigeració que necessita la petroquímica, en comptes d'aigua neta com ho està fent fins ara, però els drets d'explotació del riu Gaià heretats del franquisme per la petroliera pesen massa en les administracions. Però no tot està perdut.\nLes entitats ecologistes de la zona, que han lluitat contra REPSOL i l'Agència Catalana de l'Aigua, han aconseguit finalment que pel riu baixi un cabal ecològic mínim i totalment insuficient que, tot i els continus incompliments, ha permès restablir mínimament la categoria de riu a la vall baixa del Gaià.\nÉs un petit pas, però és un alè d'esperança per poder arreglar el que la bogeria humana va destruir alegrement.


Primera prova esportiva a la ciutat per “remuntar Barcelona” • ALL ANDORRA\n01.07.2020 Esport, Les notícies, Les noticies dels Pirineus\nDiumenge, 5 de juliol, els carrers de la ciutat tornaran a ser l’escenari d’un esdeveniment esportiu popular. La finalització de l’estat d’alarma i la recuperació de la normalitat impulsen la celebració de la prova “1, 2, 3, a remuntar Barcelona”\nL’esdeveniment, organitzat per l’Institut Barcelona Esports, consistirà en una prova de quatre disciplines esportives: natació, ciclisme, cursa a peu i, per acabar, una classe magistral de ciclisme de sala a l’esplanada del Palau Sant Jordi. S’espera que hi participin 600 atletes.\nLa nadadora Mireia Belmonte, el ciclista Miguel Induráin i el maratonià Martín Fiz seran els ambaixadors de la prova.\nEsport amb totes les garanties sanitàries\nLa prova s’ha dissenyat per garantir les mesures de seguretat i de salut pública. Les persones participants escolliran quan sortiran i en quines modalitats participaran. Es garantirà el distanciament entre les persones que hi participin, es disposarà de gel higienitzant i de mascaretes en tots els segments, hi haurà un guarda-roba en cada sortida i l’equip tècnic estarà equipat amb els elements de seguretat necessaris.\nUna triatló per lluitar contra la covid-19\nL’esdeveniment multidisciplinari “1, 2, 3, a remuntar Barcelona” destinarà els beneficis de la inscripció dels atletes a la lluita contra la covid-19 que encapçala l’Hospital del Mar, que avança en la recerca i el desenvolupament de mètodes eficients per diagnosticar i tractar els pacients de covid-19, sobretot els més greus.\nUn total de 46 firmes de cervesa artesana d’arreu de l’Espanya s’han adherit a la campanya “Cobeer-19”\nLa Guàrdia Urbana de Figueres adquireix un aparell analitzador de drogues per poder sancionar més el consum al carrer\nEl Cicle Gaudí torna a Cardona a l’aire lliure, amb “Un monstre em ve a veure”\nS’incorporen 199 agents a la Guàrdia Urbana de Barcelona\nLa xarxa pública Endolla Barcelona ha sumat nous punts de recàrrega per a vehicles elèctrics\nDesxifrat el genoma de la fil·loxera que va arrasar les vinyes europees el segle XIX


▷ ⭐Definició de estrep⭐ - Significat, Exemples i Sinònims\nelcorrector.cat » Definició de estrep\nDefinició de estrep\nara pots trobar La definició i bastants exemples de com utilitzar la paraula estrep, en aquesta col·lecció de correccions ortogràfiques pots descobrir com es pot usar en un text Veritable aquesta paraula i utilitzar un dels sinònims que et recomanem de la llista completa que veuràs aquí també pots veure la seva Definició perquè et sigui moltíssim més fàcil entendre què significa estrep.\nPeça de metall, de fusta o de cuir que, penjada a un i altre costat de la sella per mitjà d’una corretja, subjecta i sosté el peu del genet.\nEsglaó que serveix per a pujar i baixar d’un cotxe.\nPetita escala de corda amb travessers de metall lleuger que hom fa servir per a superar algun pas difícil o algun sortint.\nBarra horitzontal que serveix perquè el terrissaire hi descansi el peu.\nOsset situat a la part més interna de l’orella mitjana, entre l’enclusa i la finestra oval.\nCorda o cable que suporta, des de la verga, la corda o cable del marxapeu.\nContrafort d’una serralada.\nContrafort d’un mur.\nMassís d’obra, de pedra o de terra situat als dos extrems d’un pont, que s’eleva per damunt del terreny natural i hi transmet directament les accions de l’extrem corresponent de l’estructura.\nMassís d’obra construït al costat d’un arc o d’una volta perquè resisteixi els esforços horitzontals en el seu mateix pla.\nExpressions i frases fetes amb estrep\nQué vol dir perdre els estreps\nal final de la discussió va perdre els estreps i li va pegar una bufetada.\n¿Cóm es diu estrep en castellà? / ¿Cómo se escribre y se dice estribo en catalán?\nSi tens ganes de saber com es diu en castellà estrep has de saber que la seva traducció és estribo pots veure en la nostra pàgina web més exemples en català perquè et sigui més simple contextualitzar-la en castellà.\nExemples de com utilitzar estrep\nA l’compensar la barra de […] panxell i l’estrep del peu, ha estat possible […] dissenyar l’articulació amb dimensions tot just […] més grans que la d’una articulació de turmell normal.\nPressionant-, s’ajunti […] els dos costats de tancament de la coixinet de l’estrep, fins que quedin lleugerament superposats.\nSobre els […] 2 costats del tron i sobre l’estrep posterior dret estaven gravades […] algunes inscripcions.\nPer fixar el piranòmetre l’estrep de suport, cal treure primer la pantalla de protecció, desenroscant els tres cargols; després d’haver fixat […] […] l’instrument, s’acaba l’operació tornant a posar la pantalla blanca de protecció.\nOpcions de […] camal: – Elàstic doble amb estrep.\nL’enganxament d’estrep a 2 punts per a la major llibertat de moviment de l’eix cardan simple de gran angle i amb marxa lliure.\nLa nostra facultat per avaluar el sàcul es deu a la seva proximitat a l’estrep.\nAbans de la invenció de l’estrep, que va donar més estabilitat […] al genet, aquest havia de agafar-se a les crineres del cavall per evitar una caiguda.\nSi el martell no toca la corda, doble l’estrep de muntatge amb el ganxo de cordes tant com sigui possible cap amunt, sense que tingui lloc un contacte amb la corda.\nEstapedectomia – Aquest és un procediment microquirúrgic per tractar otosclerosi en el qual es remou […] l’os de l’estrep i es reemplaça […] amb una pròtesi.\nGràcies a la seva genial […] mecanisme plegable, l’estrep es porta a la regió […] occipital i es pot posar i treure còmodament.\nPosteriorment es va executar l’estrep costat sud, una de les […] bigues principals i el tauler del pont.\nEn els túnels et passes a l’estrep i et amarres els braços amb filferro.\nPer descomptat, en primer lloc els dirigents polítics austríacs hauran de respondre a aquesta pregunta existencial per al futur de la democràcia, […] començant pels que acaben de córrer l’immens risc de permetre que […] l’extrema dreta posi el peu a l’estrep.\nPoseu l’altra rosca plàstica sobre l’allotjament de cables […] per assegurar l’estrep.\nEl «uniforme» del cavaller, amb la cota de malla i l’armadura metàl·lica, que, juntament amb els tornejos, va ser la […] característica de l’era de la cavalleria millor coneguda per les generacions posteriors, no [… ] hagués estat possible sense l’estrep.\nL’estrep per al peu baix i flexible evita […] que es mogui, millorant l’eficàcia de la ortesis.\nel genet va posar el peu a l’estrep i va pujar al cavall.\nEls gresos calcàries afloren en un tram més […] superior de l’estrep esquerre.\nEs tracta davant […] tot d’una pedagogia de l’acció de responsabilitzar i d’un mitjà pràctic de posar-los el peu a l’estrep.\nFig. 4.7 […] – Exemple d’estrep de suport equipament\nLa plataforma modular de 6 ‘6 «és lleugera, […] ve completa amb un estrep d’acer a la caixa […] de protecció contra el vent, que […] proporciona una major resistència general i estabilitat a la plataforma.\nEn la prova de les esquitxades un estrep giratori amb 24 filtres projecta un raig d’aigua a alta pressió des de tots costats de forma ininterrompuda.\nGràcies al seu material flexible i a una frontissa en l’estrep per a la regió occipital, Roar es pot plegar a una mida mínima.\nSi la pantalla està muntada sobre estrep, resulta fàcil treure-la i tornar a col·locar-la per raons de seguretat o protecció.\nA això s’ha d’afegir que, gràcies a l’innovador estrep de fixació, és possible girar els elements lluminosos […] en la direcció desitjada.\nMuntatge amb enganxi de estrep a les barres inferiors del tractor.\nEn el seu estrep esquerre es […] va emplaçar el sobreeixidor de superfície.


Blog - Pàgina 2 de 2 - Pau Font\nFa temps que parlem de noves tecnologies i és un concepte que cada vegada fluixeja més. Segurament que a mitjans del segle dinou quan Antonio Meucci va inventar el telèfon i en altres moments al llarg de la història, la gent d’aquell temps pensessin que allò era...\nUna de les frases que més dèiem fa uns anys és: A internet hi és tot! amb el temps estem veient que no ho necessitem tot, si no que necessitem una cosa concreta i, a poder ser que sigui certa, però teníem tantes ganes d’atipar-nos d’informació que ara ens...\nFa uns quants anys que remeno apps de tota mena perquè m’agrada però també per feina, i la veritat és que en trobes poques que siguin bones de veritat. Quan dic bones, no parlo de disseny o de com estan fetes, que seria un altre article, si no de què aporten de...\nHi ha poc mercat per fer apps en català! Un argument clàssic per justificar que no val la pena incorporar el català a les aplicacions mòbils és que Catalunya és un mercat petit i no hi ha demanda. Com que estic totalment convençut que no és així, he volgut...


Viatjar embarassada: És recomanable anar amb avió?\nMalgrat que algunes persones pensin que viatjar durant l'embaràs és dolent, no ha de resultar perillós sempre que es tinguin en compte algunes pautes. Per això, et vam informar sobre els avantatges i els riscos de cada mitjà de transport, així com de les destinacions recomanats i els que convé evitar.\nAutobús i cotxe\nPer què és perillós viatjar embarassada?\n¿Fins a quin mes és segur viatjar embarassada?\nÉs perillós viatjar embarassada de bessons?\nQuè passa si em poso de part en un avió?\nQuina seria la nacionalitat de l'nadó si neix en un avió? ¿I en aigües internacionals?\nHi ha alguns mitjans de transport en què no s'aconsella que una dona embarassada viatge a partir de certa etapa de la gestació.\nSi tens pensant volar amb avió mentre estàs embarassada, has de conèixer les condicions de l'aerolínia amb la qual has contractat el vol. Algunes d'elles exigeixen que presents un certificat mèdic a partir de la setmana 28 i no et permeten embarcar si estàs embarassada de més de 36 setmanes (32 si es tracta d'un embaràs múltiple). Són les següents:\nVolar estant embarassada\nAixí mateix, hi ha altres que, tot i tenir unes pautes similars, tenen alguna característica diferent a les anteriors. Les més importants són aquestes:\nsi se superen les 8 setmanes de gestació, s'ha d'acompanyar el formulari Transport de Passatgeres Embarassades d'un certificat mèdic.\nfins a la setmana 28, es pot volar amb la Carta Notificació de l'Client. De la 29 a la 37, també s'ha de presentar un certificat mèdic atorgat en els cinc dies anteriors. No poden volar les persones embarassades d'alt risc o de més de 38 setmanes.\nés possible fins a quatre setmanes abans de el part i es pot exigir un carnet d'embaràs o un certificat mèdic.\nsi el part és d'aquí a quatre setmanes, és obligatori un certificat mèdic realitzat en les últimes 48 hores. El límit s'allarga fins a 7 dies si és un vol domèstic de menys de cinc hores.\nel certificat mèdic es presenta a partir de la setmana 30 i aquest ha de tenir un màxim de 10 dies d'antiguitat. A més, s'ha de signar un document que eximeixi a l'aerolínia de qualsevol responsabilitat.\ntan sols s'ha d'omplir el document de Descàrrec de Responsabilitat a partir de la setmana 28 d'embaràs.\nestà permès volar fins a la setmana 35 o la 32 si és un embaràs múltiple.\nViatjar amb avió durant el tercer trimestre d'embaràs\nse sol·licita una autorització a partir de la setmana 28.\nno hi ha cap restricció ni demanen certificat.\nno aconsella volar a partir de la setmana 36.\nsi ho demanes amb al menys 24 hores d'antelació, pots comptar amb un servei de màxima assistència. S'ha de lliurar un certificat a partir de la setmana 28. Després de la setmana 36, s'ha d'aconseguir una certificació autoritzada pels metges de bateguin a les 48 hores anteriors a el vol. No es pot volar a partir de la 39.\nes recomana portar un certificat mèdic a partir de la setmana 28. Es pot volar fins a la 36 (la 28 si és gestació múltiple).\ns'admeten embarassades fins a 4 setmanes abans de el part. Si és un vol inferior a quatre hores, es podrà anar entre les 4 i les 2 setmanes anteriors a el part si es porta un certificat mèdic.\nsi es viatja a partir de la setmana 36 (32 si és embaràs múltiple), es necessita certificat mèdic.\nes pot volar fins a la setmana 36 d'embaràs, 32 si aquest és múltiple.\ndesprés de la setmana 28 es necessita un certificat mèdic.\nCondicions de les aerolínies pel que fa a l'embaràs\nLa raó principal per la qual les aerolínies limiten el dret a volar en les últimes setmanes d'embaràs és per evitar un part a bord. A l'marge de les condicions de cada empresa, la IATA (Associació Internacional de transport Aeri) Fixa el límit recomanat en les 36 setmanes de gestació, 32 per a un embaràs múltiple.\nUn dels pocs riscos de volar embarassada és el de patir trombosi venosa com a conseqüència de romandre asseguda en un espai estret durant massa temps.\nPer evitar això, s'aconsella triar un seient amb espai, portar mitges de compressió i aixecar-uns minuts cada hora. Així mateix, també es pot prendre heparina sempre que es compti amb prescripció mèdica.\nPel que fa a la radiació, malgrat que en un avió és més gran que en terra a causa de l'altura que aquest arriba, no hi ha cap estudi científic que justifiqui que això pugui perjudicar el fetus.\nPerills de volar estant embarassada\nTampoc hi ha cap problema afegit en altres mitjans aeris com són l'helicòpter o el globus aerostàtic.\nEn general, viatjar en un vaixell o creuer no és perillós per a una dona embarassada. No obstant això, algunes companyies sol·liciten un certificat mèdic o limiten el viatge a partir de certa etapa de l'embaràs.\nEn el cas de la companyia Naviera Armes, poden pujar a bord dones amb un embaràs de fins a 36 setmanes. En canvi, la naviliera Fred. Olsen Express no reuneix cap requisit específic en les seves Condicions Generals de Transport.\nEl símptoma que més es pot patir és el de les nàusees i els marejos, que s'incrementen en dones que estan en estat de gestació. No obstant això, com més gran sigui el vaixell, aquest és més estable i, per tant, hi ha menor risc.\nEls riscos de viatjar embarassada en vaixell\nL'autobús és considerat el pitjor mitjà de transport per a embarassades. Entre les causes, trobem que alguns models no compten amb bany. A més, gairebé no hi ha mobilitat i és perillós caminar per ell.\nSi vas a anar en aquest vehicle, és aconsellable escollir un seient el més espaiós possible i un trajecte en què es facin diverses parades en el cas que el viatge sigui llarg. També és inadequat moure en moto, ja que es corren més riscos.\nD'altra banda, el cotxe és una opció recomanada, ja que dota el viatge de major llibertat. És important parar cada dues hores per estirar les cames i caminar.\nLa pitjor etapa per conduir és a partir dels 7 mesos d'embaràs, ja que no es té la mateixa mobilitat. Així mateix, tant si es condueix com si no, el cinturó s'ha de posar sempre per sota el ventre, tal com podem observar en aquesta imatge:\nEl cinturó de seguretat durant l'embaràs\nA diferència de l'autobús, el tren és més recomanable durant el període de gestació, ja que es té més llibertat a l'hora de moure: no hi ha problema en aixecar-se a caminar i compten amb lavabos.\nAixí mateix, el moviment de l'tren no sol afectar les embarassades ja que és lleu, sobretot en els models més moderns de trens d'alta velocitat, com l'AVE (Alta Velocitat Espanyola).\nEl tren: una opció còmoda i segura\nAixò no obstant, quan s'estigui de peu, cal tenir precaució amb els possibles moviments bruscos. Aquests són més perillosos en altres mitjans de transport com el Metro, En el qual és més segur i còmode romandre asseguda.\nNo tots els països són recomanables si s'està embarassada, ja que és vital garantir la salut tant de la dona com de el futur nadó. Per això, a l'hora de triar una determinada destinació, s'han de tenir en compte aquests factors:\nRisc de contraure malalties\nQualitat dels hotels i el transport\nOferta turística adequada per a dones embarassades\nEntre les millors destinacions per viatjar en estat de gestació trobem Estats Units, sobretot la zona de Nova York. Els EUA és un país amb una sanitat avançada i per al qual no cal prendre cap precaució sanitària.\nLa major part de Europa, com Noruega, També és una bona idea, ja que no hi ha malalties endèmiques de risc i la qualitat de l'aigua i els aliments és en general bona.\nVisitar Noruega durant l'embaràs\nFins i tot hi ha llocs com Disneyland Paris en els que faciliten la visita de dones embarassades, ja que si aquestes presenten un certificat mèdic, els lliuren una targeta d'accés especial.\nHi ha alguns països que convé evitar si s'està embarassada. En primer lloc, són perillosos aquelles destinacions en què hi ha risc de contraure alguna malaltia, com és el cas del Brasil o l'Índia.\nAixí mateix, hi ha alguns estats en els quals la sanitat no sol ser òptima, com Tailàndia, Indonèsia o Filipines. És més convenient viatjar a un lloc en el qual es tinguin garanties mèdiques.\nD'altra banda, a les zones localitzades a una altitud de més de 3.000 metres, el nivell d'oxigen és més baix, com passa en algunes parts del Perú. En el cas de Machu Picchu, es troba a 2.430 metres sobre el nivell de la mar.\nViatjar al Perú estant embarassada\nA més, en general, els viatges llargs no són aconsellables, de manera que, des d'Espanya, convindria evitar destinacions com Dubai, Cuba o Mèxic.\nEl Ministeri de Sanitat, Serveis Socials i Igualtat d'Espanya facilita alguns consells per a les dones embarassades. Un d'ells és que el millor moment per viatjar durant l'embaràs és en el segon trimestre de gestació.\nEn relació a l'anterior, la vacuna contra la febre groga està contraindicada durant el primer trimestre d'embaràs. Tampoc es recomana la vacuna contra l'encefalitis japonesa en cap fase, tret que el risc d'infecció sigui alt.\nVacunes contraindicades per a dones embarassades\nS'han d'evitar les àrees endèmiques de paludisme o Hepatitis B. A més, durant el tercer trimestre, la hepatitis E és més greu, ja que la taxa de letalitat arriba al 20%.\nDe la mateixa manera, no convé exposar-se a el sol de manera perllongada, viatjar a zones amb una altitud major de 3.000 metres ni a llocs allunyats de centres sanitaris.\nViatjar no suposa un risc durant l'embaràs sempre que aquest no tingui complicacions i la dona posseeixi un bon estat de salut. No obstant això, és important seguir les recomanacions d'aquest article i els consells de metge.\nCom hem esmentat anteriorment, la millor època és el segon trimestre, ja que no hi ha risc de part prematur ni es tenen les molèsties dels primers mesos. Per tant, el millor és viatjar fins als 6 mesos, al voltant de la setmana 26.\nJa sigui un embaràs de bessons, bessons, o qualsevol que sigui múltiple, es considera que és de major risc que un corrent. No obstant això, no té per què ser perillós sempre que se segueixin les recomanacions de metge.\nCom hem indicat anteriorment, les aerolínies intenten evitar aquesta situació. Tanmateix, si s'escau, per norma general se sol·licita l'ajuda d'algun especialista mèdic que es trobi en el vol i els assistents de vol ajuden en la mesura del possible.\nÉs una qüestió difícil, ja que cada país té unes lleis diferents. En alguns, pel fet de néixer en el seu territori adquireixes la seva nacionalitat, però en altres no. Per això, si un nadó neix en un avió, s'ha d'atendre a la normativa de la nacionalitat que tingui l'aerolínia en la qual es vola. Per tant, no afecta que el part es produeixi en aigües internacionals.\nTenia pensat viatjar a alguna destinació de muntanya com Àustria, però estic embarassada de tres mesos. Creieu que hi hauria algun problema pel clima? O no m'afectarà? Qualsevol consell d'algú que hagi passat pel mateix em vindrà bé.


decibel.cat : Dueins\nBanda de rock vallesana que disposa d’un repertori propi influenciat per les grans bandes de rock anglosaxones des de la visió pròpia de cada component.\nEl projecte Dueins es comença a formar l’any 1999 amb el nom de Ressaca Divina. Dani Sierra i Fabià Asensi composen diversos temes i decideixen formar una banda per a poder tocar-los en directe. Reuneixen músics del Vallès que provenen de bandes com Fobia, Dibuixa’m un xai i Amanita musikaria.\nDesprés d’un any de sessions musicals i concerts la banda decideix editar una maqueta amb set temes. La maqueta es grava als estudis casolans d’en Pep Figueras, reconegut bluesman vallesà, que dirigeix i coprodueix la gravació. La maqueta és un popurri d’estils que van des de el rock, el pop fins al reagge. Per a editar la maqueta els membres del grup decideixen agafar el nom de Dueins.\nUn cop editada la maqueta i després de varis concerts de presentació, la banda decideix definir un estil musical més clar i renovar el repertori. Aquest fet provoca diversos canvis en la formació que fan participar durant un temps a Pau Carbó (Boxets) i que finalitza amb la formació actual.\nEls escenaris més destacats pels quals passa la banda són festa major de Terrassa 2004, espai jove tu també pots, London Bar a Barcelona, La Farinera a Barcelona i diferents edicions de la festa major de Matadepera.\nLes noves cançons així com la consolidació de la formació porten a l’edició del primer treball discogràfic del grup autoproduït l’any 2005. El treball discogràfic va ser editat per Temps Record i gravat a l’estudi del Cobert per Quim Serra. El disc està format per 6 temes propis i porta el nom d’ Apreta’m.\nEl disc es presenta a l’edició 2005 del concurs Enganxa’t a la música quedant entre els 20 primers i apareixent en un disc recopilatori amb l’aportació d’un tema.\nEl repertori del grup està format principalment per temes propis, però també hi ha alguna versió de grups com Black Crowes, Kula Shaker, Garaje Jack i Platero y tu. Les cançons en anglès es canten en català.\nClara Asensi: Veu i Coros\nFabià Asensi: Veu, coros i guitarra\nJaume Alonso: Guitarra\nJaume Roig: Baix\nÀlex Perez: Bateria\nOficial ( http://www.dueins.net )


Inicien les millores de les rampes d'accés a la passarel·la\nLes tasques duraran unes tres setmanes i permetran renovar la tarima, els ancoratges i el paviment d'aquest equipament per garantir-ne la seguretat i la funcionalitat\nper Redacció 13/11/2019 13:30h\nImatge de la passarel·la de Lleida | LleidaDiari.cat\nL'Ajuntament de Lleida inicia aquesta setmana les obres de renovació de la tarima i el paviment de les dues rampes d'accés a la Passarel·la dels Ferroviaris sobre el feix de vies de l'estació de ferrocarril.\nEn els últims anys, aquest paviment, format per llistons de fusta ancorats a una estructura de ferro, havia anat sofrint una degradació progressiva, principalment per l'oxidació de les corretges metàl·liques que suporten la tarima. Això va obligar fa uns mesos a tancar-ne els accessos per precaució mentre no es duien a terme aquestes obres.\nRenovar i reparar la tarima i el paviment de la rampa\nL'objecte d'aquest projecte és renovar i reparar la tarima i el paviment de la rampa amb un material que garanteixi la seva durabilitat i funcionalitat i que també faciliti les tasques de conservació. També es millorarà el paviment de la plataforma de formigó que dona accés a la passarel·la pel costat del centre de la ciutat, que es troba força desgastat, per prevenir accidents.\nLa solució adoptada consisteix en la substitució total de la tarima de fusta i la instal·lació d'un nou sistema de corretges metàl·liques galvanitzades que evita l'acumulació de les aigües i l'oxidació d'aquestes. Per a la plataforma de formigó de la passarel·la es projecta el seu reperfilat i anivellació, la conformació dels pendents per l'evacuació de les aigües i l'aplicació d'un nou acabat amb material antilliscant.\nUna obra amb un pressupost de 39.031,67 €\nL'obra, que ha visitat aquest dimarts el tinent d'alcalde d'Urbanisme, Toni Postius, va ser adjudicada a l'empresa Kreum, amb un pressupost de 39.031,67 € (amb IVA inclòs). El termini previst d'execució, si les condicions climàtiques ho permeten, és de tres setmanes.\nMales notícies: Baixa la producció de vi de la DO Costers del Segre


El Ple #santjust aprova un reglament de serveis d'atenció domiciliària, el 1r Pla Intern d'Igualtat i els festius de 2017 | GESTOR DE COMUNICATS | Ajuntament de Sant Just Desvern\nsantjust.cat 01/07/16 Nota informativa\nEl Ple #santjust aprova un reglament de serveis d'atenció domiciliària, el 1r Pla Intern d'Igualtat i els festius de 2017\nL’Ajuntament de Sant Just Desvern va aprovar ahir al vespre un reglament sobre la prestació dels serveis d’atenció domiciliària que s'ofereixen a la població. L'atenció social domiciliària, a la qual Sant Just hi destina uns 200.000 € anuals, inclou la prestació de serveis d’ajuda a domicili i de suport tecnològic adreçades a atendre i compensar els dèficits que una persona o família pugui tenir ja sigui per manca d’autonomia personal i/o com a conseqüència de dificultats o problemàtiques socials i familiars especials. Les 440 prestacions d’aquests serveis, que actualment ofereix l'Ajuntament, facilita que la persona continuï vivint en el seu entorn habitual en les millors condicions possibles, proporcionant-li un conjunt de recursos i accions adreçades a proporcionar-li suport i cura a la seva pròpia llar.\nD’altra banda en el Ple d'ahir també es va aprovar, per unanimitat, el primer Pla Intern d’Igualtat de Gènere de l’Ajuntament. L’objectiu general d’aquest pla és assolir la igualtat efectiva de dones i homes que treballen a l’Ajuntament i eliminar els estereotips, actituds i obstacles que poden dificultar-la.\nEls objectius específics són assolir el compromís polític envers la igualtat, i incorporar quest principi en l’organització interna de l’Ajuntament de Sant Just Desvern; obtenir un coneixement actualitzat de la situació laboral de dones i homes; implementar mesures concretes per promoure la igualtat efectiva en tots els àmbits de l’organització; millorar la coherència entre el funcionament intern de l’Ajuntament i les polítiques públiques d’igualtat que es promouen envers la ciutadania.\nEl Ple de juny, celebrat ahir a l'Ajuntament, també va aprovar les festes locals per al 2017: El dijous 13 d’abril (Dijous Sant) i el dilluns 5 de juny (Dilluns de Pasqua Granada). Enguany no es proposa el 6 d'Agost, dia dels sants Just i Pastor, per caure en diumenge.\nA banda de donar compte exprés al Ple de la Informació periòdica sobre execució pressupostària i moviments de Tresoreria corresponents al 1r. trimestre de 2016, el Ple de juny també va debatre tres mocions.\nLa primera, presentada pel Grup Municipal del PP, que lamentava la visita d’Arnaldo Otegui al Parlament de Catalunya va ser rebutjada. La segona, presentada pels grups d’ERC, PSC, Movem Sant Just i Convergència a favor de l’adopció d’un salari mínim de 1000 € va ser aprovada; igual que la tercera que, a proposta del PSC, reclama a la Generalitat la millora de serveis a l’Hospital Moisès Broggi.\nPer últim el Ple va acceptar un darrer punt d'urgència referent a un suplement de crèdit per poder finançar el projecte d'obres per a la construcció d'una nova escala exterior d'emergència al Complex Esportiu Municipal de La Bonaigua.\nEn el torn de precs i preguntes, diverses persones treballadores de l'Ajuntament van voler reclamar públicament diàleg a l'Equip de Govern per evitar precarietat laboral i deteriorament dels Serveis Públics. La regidora de Personal va manifestar, en aquest sentit, que de diàleg n'hi ha hagut sempre i que prova d'això són els diferents temes que s'han anat treballant els darrers mesos.\nDesprés de les intervencions finals, va finalitzar la sessió plenària del mes de juny i es va donar pas a la Junta General de Promunsa, l'empresa municipal. Us recordem que podeu escoltar les intervencions del Ple a l'apartat Plens OnLine a santjust.cat http://ple.santjust.net/#/


Repte contra el Mediterrani – Club Natació Terrassa\nNov 15, 2019 Jaume Vidal General, Secció de Waterpolo\t0 comments prèvia mediterrani, waterpolo femení\nEl sènior femení de waterpolo, a pel tercer triomf consecutiu contra el Mediterrani\nEl sènior femení de waterpolo rebrà demà (18.00h) el CE Mediterrani en partit corresponent a la vuitena jornada de la Lliga Premaat Divisió d’Honor femenina. El conjunt de Xavi Pérez, cinquè amb nou punts, mirarà de sumar el tercer triomf consecutiu contra un rival directe per a les posicions de privilegi. El conjunt del barri de Sants ocupa el tercer lloc a la taula amb quinze punts.\nEl tècnic local assegura que és el partit més important del que queda de primera volta “perquè és el següent i perquè és contra un rival de la zona alta”. Pérez entén que el xoc esdevé tot un repte. “El Mediterrani és un equip fet, manté el bloc de la temporada passada, mentre nosaltres estem en procés de construcció”. En aquest sentit, l’entrenador egarenc es mostra satisfet de la progressió de l’equip les darreres setmanes. “Hem fet passes endavant. Ara, ens cal acumular competició i sumar partits per seguir creixent”. Ambdós conjunts van enfrontar-se enguany en els quarts de final de la Copa Catalunya, matx que es va adjudicar l’equip que entrena Marc Comas per un ajustat 10 a 9.\nEl CE Mediterrani va disputar fa dues setmanes la primera fase de l’Eurolliga. Va ser segon del grup C que va desenvolupar-se a Berlín amb un balanç de tres victòries i una derrota, resultats que li van proporcionar el passi a la segona fase. “Aquestes xifres més els números que presenten en lliga demostren el seu potencial”, assegura Pérez. El conjunt del barri de Sants compta amb dues cares noves respecte la temporada passada, la portera Paula Rutgers i la boia estatunidenca Kelsey Blacker, “que l’han convertit en un equip més fort i més complet”. El tècnic local en destaca el quartet que formen Clara Espar, Roser Tarragó, Sarah Lizotte i Helena Dalmases. “Les hem d’intentar aturar en les transicions i, en estàtic, hem de controlar les boies”.


J.G.G + Pablo Volt en concert a l'Heliogàbal 21:30h el February de 25, 2022, en Heliogàbal en notikumi\nJ.G.G + Pablo Volt en concert a l'Heliogàbal 21:30h\nFriday,\tFebruary 25, 2022 a las 21:30\nJ.G.G (Ediciones Populares / Cut surface)\nEl J.G.G. és l'àlias que el Jordi Gegé (Kou Keri Kou, Los Tesoros, Corte Moderno...) fa servir des del 2013 per als seus experiments instrumentals. La música de llibreria, la psicodelia, el dub i els sons de diversos continents i dècades han portat a J.G.G. fins a "Temps Mort", el nou disc que acaba d'editar i que ara presenta.\nPablo Volt (STA / Fuego)\nPablo Volt és el nom del projecte en solitari del Pope, conegut per la seva implicació des de fa anys en milers de grups com STA, Fuego o Barba Corsini, per esmentar-ne només alguns. Amb aquest sobrenom el Pablo ens entrega cançons on convergeixen l'electrònica i el dub amb una bona dosi de trompetes vibrants.\nPosant música estarà Jorge Páez ( dublab Barcelona / pargueland.net )\n"Tant a Pargueland -el seu show mensual per a Dublab Barcelona- com a la seva nova residència per a Paranaoise Ràdio de Thessaloniki, Grècia, el Jorge sempre es mou a la frontera on allò mutant i allò amable es fan una forta abraçada. Podeu esperar petites pistes de ball creades als marges. La forma lliure, és, definitivament, la forma."


EL SENYORIU DE FRANCESC D’ESPLUGUES, L’ANTIC\nFrancesc d’Esplugues fou el primer senyor en incomplir les disposicions dictades pel Fundador, ja que, per fer front als seus deutes, va separar la Pobla de la Casa d’Esplugues, separació que durà més d’un segle. La separació suposava la possibilitat de vendre o hipotecar el senyoriu lliurement, al no estar sota l’administració de la Casa d’Esplugues.\nFrancesc d’Esplugues, anomenat l’Antic, era fill de Bernat d’Esplugues, el Donzell, i Blanquineta Carroç. Foren germans seus Jaume, Elionor i Joan. Francesc d’Esplugues casà amb Ramoneta Suau i del matrimoni nasqueren Pere i Francesc.\nFrancesc d’Esplugues, l’Antic, visqué a la ciutat de València i serví com a cavaller a Joan I en les guerres de Catalunya (1374 – 1375). Consta que el 1355, 1373 i 1384 exercí de jurat, el 1379, 1386, 1387 i 1415 de justícia civil, el 1401, 1402 i 1416 de justícia criminal i entre el 1404 i el 1417 actuà com a jutge comptador del braç militar de les Corts. Es va veure immers en les lluites nobiliàries del segle XIV, entre els Centelles i els Vilaraguts prenent part del bisbe Jaume d’Aragó, contrari al bàndol dels Vilaragut.\nAcumulà tants nombrosos deutes, que en la segona meitat del segle XIV es veié obligat a acudir al jueu d’Alzira Deuslosal Mossé, aleshores un dels prestataris més importants de la Ribera, per a que li deixés 950 sous a canvi d’hipotecar uns objectes de valor. Es aquest un dels pocs casos en que un jueu presta diners a un noble.\nEl 4 d’octubre de 1362 actuà com a marmessor de les monges Magdalenes de la Penitencia junt a Raimon de Poblet i Arnald de Pamplona. Tots tres s’encarregaren de rebre les àpoques signades pels procuradors de les monges per un llegat de Raimon de Poblet.\nEl 1373 fou un dels encarregats de preparar les taules del banquet per complimentar als ducs de Girona en el seu viatge a València.\nEl 26 de març del 1401 el Consell de València encarregà a Francesc d’Esplugues i a Berthomeu Sist que quan arribaren el rei Martí I l’Humà i la seua muller a València a jurar els Furs i privilegis de la ciutat, els informaren sobre els problemes de les bandositats i que li pregaren al rei s’abstingués d’enviar cap lloctinent amb poders especials per intervindre en les bandositats. El 29 de maig de Francesc d’Esplugues enviat pel Consell de València, marxà junt a Joan Fabra, Pere Pasadores i Jaume Jofre a la Cort de Barcelona com ambaixadors per a gestionar o concretar els protocols a aplicar en la vinguda del rei.\nEl 1404 Francesc d’Esplugues es desplaçà a Gandia per a tractar amb el Duc un assumpte sobre un pagaments que les Corts tenien pendents i que pujaven a 12 florins. El mateix any, la Diputació de la Generalitat va elegir dos ambaixadors, tal com era costum, per a enviar-los a Castella a plantejant-li al rei la possibilitat d’eliminar les prohibicions que hi havia sobre el comerç entre els dos regnes. Per a dit assumpte els dos ambaixadors elegits en un primer moment foren el mestre de Montesa i mossèn Ximén Pérez. No obstant, el rei Martí l’Humà va considerar que els emissaris eren cavallers massa destacats per a tractar aquesta qüestió perquè el rei de Castella podria endurir la seua posició, i aleshores, els va substituir per altres dos ambaixadors menys principals: Francesc d’Esplugues, cavaller i Joan Ferrando, doctor en lleis.\nEl 4 de març de 1405 Francesc d’Esplugues i Joan Ferrando, en representació del rei, acudiren a la Cort de Castella, per a sol·licitar que foren tornades unes mercaderies que dues barques castellanes havien arravatat a uns mercaders valencians.\nEl 1406 Francesc d’Esplugues es va veure amb el problema de fer front al pagament d’un crèdit a Pere de Montagud. Aquest li reclamava 1.500 sous anuals de pensions vençudes i l’enemistat entre els dos anà pujant de to fins al punt que els seguidors de Montagud es declararen disposats a enfrontar-se cara a cara amb els seguidors d’Esplugues i amenaçaren amb destruir la Pobla. Les rendes de la Pobla no pujaven el suficient per a fer front al pagament que li reclamava Montagud pel que Francesc es plantejà la possibilitat de vendre el senyoriu i reduir l’import que pagava per les Obres Pies, que pujaven a 3.000 sous anuals.\nSobre la venda del senyoriu no hi havia cap problema, sempre que passés a un altre Esplugues, però la reducció de l’import de l’almoina contravenia les disposicions testamentàries de Pere d’Esplugues i era per tant il·legal. Aleshores, per a solucionar el problema de la reducció de l’almoina i per tant el pagament, Francesc d’Esplugues, Pere de Montagud, el bisbe i el capítol eclesiàstic de València donaren poders a quatre llicenciats en lleis, els canonges de la Seu, Bernat de Carsino, vicari general i Gerard de Llansol, al cavaller Alfons Suárez i a Francesc Blanch per a que arbitraren sentència. Els quatre jutges es pronunciaren el 13 d’abril del 1406 i en el document, quedà manifest la forma en què Francesc d’Esplugues havia de satisfer el crèdit. La possibilitat de venda del senyoriu quedava en mans del senyor de la Pobla, encara que, passara el que passés, les obligacions respecte a les Obres Pies havien de quedar intactes i no es podia de cap manera reduir el pagament. La sentència a més d’obligar a Francesc a pagar 1.500 sous anuals, que s’havien de carregar sobre la Pobla, i 6.000 sous de pensions retardades, va servir per a frenar posteriors intents senyorials de reduir l’almoina.\nPer altra part, Jaume de Castellví també li reclamava, de forma urgent, el pagament d’un deute que tenia pendent amb ell. Francesc d’Esplugues, en nom propi i com a procurador del seu fill Pere, per a satisfer el deute amb Castellví, es carregà amb un cens de 3000 florins d’or que sol·licità a mossèn Rodrigo Heredia. La hipoteca de la Pobla i els pobletans era cada vegada més elevada.\nEl 15 de setembre de 1408, el rei li demanà que actués com a representant seu i sol·licités al governador que donés les instruccions necessàries al seu lloctinent per a solucionar ràpidament un problema que tenia pendent amb el comendador major de Montesa.\nEl 29 d’octubre de 1411 els jurats d’Alzira presentaren un requeriment per part de mossèn Alfons de Proxita, senyor d’Alcosser, mossèn Eiximén Pérez d’Arenós, senyor d’Alberic i mossèn Francesc d’Esplugues, senyor de la Pobla, amb l’exigència que, com ells eren contribuents de les obres de Murs i Valls, igual que la resta d’habitants d’Alzira, en temps de perill i sospita de guerra, les seues persones i béns havien de tindre acollida dins dels murs de la vila, com així també els seus representants Dalmacio de Fluvià, alcaid d’Alcosser, Guillermo Benet, alcaid d’Alberic, i Antoni Vexà, batlle del lloc de la Pobla, que també tenien dret a ser acollits amb les seues persones i béns.\nEl 1414 Francesc d’Esplugues formà part d’una delegació dirigida al Papa.\nEl 20 de desembre del 1419 es formà una Comissió Apostòlica per commutar la venda de béns de tres beneficis concedits a Francesc d’Esplugues, senyor de la Pobla de l’Ardiaca.\nSembla que de la seua època és el Crist de la Pobla i el retaule de l’ermita, encara que crec, que la Pobla no ha tingut mai un retaule d’aquestes característiques.\nDels dos fills que tingué Francesc l’Antic, Pere i Francesc, sols hi ha referències de Pere, de qui descendeixen els Esplugues de la Pobla.\nPere d’Esplugues casà en primeres núpcies amb Úrsula Blanc, que morí el 1413 i d’aquesta unió, nasqueren Francesc, Jaume i Pere, que seria senyor. A l’enviudar, casà amb Beatriu de Corbera, també viuda i amb la que tingué dos fills Guillem, que seria senyor, i Violant. Mentre foren menuts, s’ocupà d’ells el cavaller Pere de Ciscar que fou tutor i curador dels fills barons.\nFrancesc d’Esplugues, l’Antic, casà primer amb Beatriu Llansol i després amb Joana Figuerola de la que nasqueren Gaspar Joan, Beatriu i Pere d’Esplugues. Francesc va fer l’últim testament el 3 d’agost del 1450 i la seua muller Joana testà onze dies després, el 14 d’agost del 1450. El seu fill Gaspar Joan, casà amb Brianda Navarro i tingué tres fills: Gaspar Joan, Francesc Galvany i Baltasar d’Esplugues, que fou senyor. La seua filla Beatriu casà amb el cavaller Joan Vich el 21 de març del 1460 i tingueren un fill, Anton Vich. El marit de Beatriu, Joan de Vich, feu testament l’1 de maig del 1489 i deixà hereu universal al seu fill Anton també cavaller. El 10 d’octubre del 1460, Beatriu signà una àpoca al seu germà Pere. Anton Vich casà amb Maria de Castellví i del matrimoni nasqué Joaquim de Vich. Anton de Vich va fer l’últim testament el 9 de novembre del 1558 i deixà com a hereu universal a Joaquim de Vich. Joaquim de Vich casà amb Esperanza Despes i tingué un fill Miguel de Vich, que el 1611 pledejà pel senyoriu de la Pobla contra Ximén Pérez, Simeón Alegre i Joan Torrelles. De Pere, germà de Gaspar Joan i Beatriu, no hi ha referències.\nDe Jaume, nét de Francesc d’Esplugues, l’Antic no s’han trobat referències.\nPere, nét de Francesc d’Esplugues serà senyor.\nGuillem Ramon, nét de Francesc d’Esplugues, l’Antic serà senyor.\nViolant, néta de Francesc d’Esplugues, l’Antic, casà amb Pere de Castellví.\n700 història senyors\nEtiquetes de comentaris: 700 història senyors


El camí de ronda de l'Illa Roja a Sa Riera ja no rellisca • Ràdio Capital de l'Empordà\nEl ministeri de Foment ha fet una sèrie d’actuacions al camí de ronda entre la Illa Roja i Sa Riera (Begur) que han permès millorar-ne la seguretat. Aquest dilluns al matí el delegat del govern espanyol a Girona, Albert Bramon, i l’alcaldessa de Begur, Maite Selva, han presentat aquestes mesures des de la platja de l’Illa Roja.\nEl conjunt de mesures han costat 50.000 euros i afecten un recorregut de 150 metres.\nUna de les mesures ha estat instal·lar un paviment metàlic antilliscant durant tot el recorregut en què el terra es trobava en més mal estat, a la pujada sortint de l’illa nudista. Es tracta d’una pujada molt pronunciada.\nEn tot aquest tram, s’hi ha posat una barana d’acer inoxidable enlloc de la de fusta que hi havia fins ara.\nA més, s’han reforçat els grans tal·lusos de roca per evitar noves esllevissades.\n“Hi ha hagut una bona col·laboració entre l’Ajuntament de Begur i el govern de l’Estat”, ha dit Bramon.\n“Estem contents de poder col·laborar amb altres institucions”, ha afegit Selva.\nArticle anteriorAtacats un grup de caiaquistes amb pedres a la cala Cap de Mort entre Sant Feliu i s’Agaró\nArticle següentMiki Núñez, Búhos o Ella Baila Sola a La Santa de Santa Cristina d’Aro


Hi ha camp per córrer en el Pacte Nacional per la Llengua | Actualidad - El Pais Noticias\nHi ha camp per córrer en el Pacte Nacional per la Llengua | Actualidad\nHi ha notícies de les bones que no saps per què però després no ho són, de notícia, per tal com han de competir amb detencions sonades a l’Alguer, erupcions volcàniques i declaracions sobre l’evangelització d’Amèrica. I aquesta setmana passada, com a coda del debat de política general al Parlament, es va produir una votació important, ni més ni menys que la tirada endavant del Pacte Nacional per la Llengua, promesa que va fer la consellera de Cultura Natàlia Garriga en agafar el càrrec i repte herculi per a Francesc Xavier Vila, secretari de Política Lingüística. No s’ha arribat encara a cap pacte ni res, esclar, però almenys els partits polítics s’hi han mostrat disposats.\nSi bé era sonada l’absència de la qüestió de la llengua en el debat polític, del qual semblava haver decaigut —que es diu ara en terminologia política—, se suposa que per no fer soroll ni atiar baixes passions, la delicada situació per la qual passa el català ha revifat l’interès per la seva supervivència, reflectida en la publicació de multitud d’obres i en la reincorporació de les estratègies de normalització a l’agenda política. Per fi comença a parlar-se sense embuts de les mancances en l’àmbit audiovisual i el tecnològic, de les febleses de la immersió o de la reculada de l’ús de la llengua en els joves, mentre s’aposta decididament per un gran acord polític que eviti l’extremunció.\nNo hi són tots els partits de l’arc parlamentari, esclar, la votació es va resoldre amb 115 sís i 20 nos, la identitat dels quals és previsible: PP, Ciutadans i Vox. Cal celebrar el vot favorable del PSC i d’En Comú Podem, no tant perquè hi hagués dubtes del seu compromís històric amb la llengua, inqüestionable en tots dos casos, sinó per les derives recents, en el primer cas per les novetats en les seves propostes quant a modificació del model escolar, donant entrada a més hores de castellà segons el context sociocultural; i en el segon, per la identificació que des del seu entorn intel·lectual s’ha fet de llengua i classe, tot provant de connectar el català amb un component burgès, excloent i decadent. Potser aquests partits continuen amb aquestes tesis, però almenys han convergit amb d’altres en la necessitat de fer-hi alguna cosa.\nLlàstima, però, que en el pacte no hi sigui el PP, hauria pogut desmarcar-se de forces tel·lúriques per reconnectar amb la seva pròpia tradició de, almenys, no oposició al procés de normalització lingüística. Si convenim que la normalització, al seu moment, significava la consecució de tres objectius (això és, que tothom sabés el català; que el català es pogués fer servir arreu; que la societat catalana no se separés en comunitats lingüístiques), cal admetre que els populars no s’hi van posar explícitament en contra. Basta recordar com, l’any 1983, quan la votació al Parlament de la llei de normalització lingüística, els contraris a la llei —que n’hi havia, malgrat el titular que encara ara recordem que la llei es va aprovar per unanimitat— van preferir absentar-se del ple abans que plasmar la seva negativa i boicotejar un dia que tothom qualificava d’històric. Entre aquells absents no n’hi havia de l’extraparlamentària Alianza Popular, l’ancestre de l’actual PP, però sí que hi eren els tardofranquistes de la UCD, que al cap dels anys hi anirien majoritàriament a petar. El fet que la llei de normalització lingüística s’aprovés per unanimitat per 105 vots —i una abstenció— es deu justament als contraris a la llei.\nEls anys noranta del segle XX seran convulsos, amb un PP lingüísticament bel·licós els anys 1993-1996 (calia castigar el suport de Pujol a González) però més mansoi a partir del Pacte del Majestic. I el segle XXI veurà la irrupció de dos partits, Ciutadans i Vox, que basaran el seu missatge en l’enderrocament inclement de conquestes clau de la normalització, com ara el sistema d’immersió o l’existència d’un canal de televisió en català. Llàstima, dèiem, que davant del pacte per la llengua el PP ni tan sols optés per absentar-se o abstenir-se, era una oportunitat per no semblar que només aspiren a arreplegar les despulles de Ciutadans.\nMalgrat tot, són 115 vots favorables al pacte per la llengua. Sense unanimitat, però amb deu vots més que la llei del 1983. Hi ha camp per córrer.