Tostas d'anxova: cinc receptes delicioses per als teus aperitius | Consumer\nAmb pebrots, amb fruita fresca, en salaó, sobre pa brioix o pa de poble, les anxoves fresques són un manjar inigualable per a començar un menjar\nData de publicació: Dimecres, 28deAbrilde2021\nLes anxoves, també conegudes com a aladrocs o bocartes, són un tipus de peix que s’obté en diverses zones del món i la varietat del qual més reconeguda és la que procedeix de la mar Cantàbrica. Aquestes anxoves són molt benvolgudes, sobretot, per la tersura de la seva carn, una característica que deuen a l’aigua freda de les costes. I és ara, a la primavera, quan estan en temporada i és possible gaudir-les fresques. Però, ja siguin del Cantàbric o del Mediterrani, fresques o en conserva, les possibilitats de preparar receptes amb elles són innombrables. En aquest article, s’ofereixen cinc idees delicioses per a degustar les anxoves com a entrants.\nA la primavera arriba l’anxova del Cantàbric. Si bé hi ha anxoves durant tot l’any procedents de caladors més calorosos, el sabor de les pescades en aigua freda és diferent, més suau. Per a aquestes ocasions en les quals es vol donar un toc informal al menjar i començar amb una mica de picotejo, a continuació es presenten unes quantes receptes d’anxoves sobre tostas. Hi ha una gran varietat de possibilitats!\n1. Tosta de pa de poble amb anxoves fresques i pebrots rostits\nPrimer s’escalfa el forn a 200 °C i s’introdueix una safata amb uns pebrots vermells, uns pebrots verds, dos grans d’all rentats (però amb pell) i un parell de cebes pelades i trossejades per la meitat; totes les hortalisses han d’estar untades d’oli d’oliva i amb un polsim de sal per damunt. Es rosteixen durant més o menys 50 minuts, donant tornades de tant en tant, fins que la carn de les verdures estigui rostida. I es treuen els ingredients, segons es vagin rostint: primer els pebrots verds, després els vermells i, finalment, les cebes.\nEs pelen els pebrots i es tallen en tires, igual que les cebes que es treuen en capes. Cal no oblidar-se de recuperar el suc del rostit de pebrots, colant-lo perquè no tingui impureses. Després es reserven les verdures rostides al costat dels seus sucs en un recipient.\nEs torren unes rodanxes de pa de poble i, sobre elles, es prepara una base amb els pebrots rostits, la ceba rostida i els grans d’all. Sobre ells es col·loquen unes anxoves fresques netes d’espines, lleugerament amanides amb oli d’oliva, sal i unes gotes de llimona i cuinades 20 segons en el microones amb unes fulles de julivert trossejades. Finalment, s’amaneix amb els sucs del rostit de pebrots lligats amb unes cullerades d’oli d’oliva verge.\n2. Torrades amb anxoves en salaó i tomàquet concassé\nCom a base de les torrades, s’elabora un tomàquet concassé, una crema de tomàquet que li aportarà un sabor potent a la torrada. En primer lloc, cal fer una incisió amb el ganivet al voltant dels tomàquets i submergir-los en una cassola amb aigua bullint durant 20 segons. A aquest procés se’l coneix amb el nom d’escaldat o blanquejat. Una vegada passat aquest temps es treuen els tomàquets de la cassola i se’ls submergeix uns 30 segons en aigua freda per a evitar que continuïn cuinant-se i per a pelar-los amb major facilitat. Quan ja s’han refredat i se’ls ha llevat la pell, es tallen per la meitat i es retiren els seus sucs de l’interior. D’aquesta forma, el que queda és només la polpa, que és la part que interessa emprar per a aquesta elaboració.\nSobre una superfície llisa es trosseja la polpa dels tomàquets en cuadraditos. En una paella amb un chorrito d’oli d’oliva es cuina el gra d’all pelat i molt picat. Quan l’all prengui color, s’agrega el tomàquet trossejat, només la polpa, i es cuina a poc a poc perquè vagin reduint els seus sucs i quedi una cremosa pasta de tomàquet. Se li dóna un toc de sabor al tomàquet concassé afegint un polsim de sucre, sal, pebre i orenga i es continua cuinant a foc mitjà fins a obtenir una consistència cremosa i untable. Es torren les llesques de pa, s’amaneixen amb un hilito d’oli d’oliva, s’unten amb la crema de tomàquet concassé i s’acaba de preparar aquest entrant amb uns filets d’anxoves escorregudes de la conserva i unes tires de cebollí i flors de romaní.\n3. Tosta d’anxoves arrebossada amb maionesa d’algues\nPer a elaborar una maionesa d’algues, es couen en un cassó amb aigua durant un minut unes fulles d’algues dessecades, fins que es rehidratin. Després de treure-les s’escorren. En un got de batedora es col·loquen les algues, un chorrito de suc de llima, un toc de gingebre i un ou trencat i tot això es bat fins a emulsionar. A poc a poc s’agreguen un hilito d’oli de gira-sol i un chorrito d’oli d’oliva verge suau, es bat fins a aconseguir una maionesa d’algues al gust, es posa a punt de sal i es reserva.\nEs netegen les anxoves llevant-los el cap, els budells i l’espina, es renten en un recipient amb aigua freda i immediatament s’assequen. Després, se salen lleugerament, s’enfarinen i se sacsegen amb cura, agafades de la cua per a eliminar l’excés de farina. A continuació, se submergeixen les anxoves en els ous batuts, s’escorren i es fregeixen en una paella amb oli calent. Segons es fregeixen, es van posant en un plat amb paper de cuina perquè escorrin l’excés d’oli de la fritada.\nEncara calents, es col·loquen sobre unes rodanxes de pa de multicereales lleugerament torrades i untades d’oli d’oliva i all i s’acompanyen de la maionesa d’algues i unes tiges d’algues rehidratades i enfornades.\n4. Pa de sègol amb anxoves a la planxa en vinagreta\nEs trossegen en cuadraditos una mica de pebrot verd, de pebrot vermell i de ceba. Es barreja tot amb l’oli d’oliva, el vinagre i la sal i es reserva la vinagreta resultant guarnida en la nevera fins al moment de ser utilitzada.\nEs rosteix la resta del pebrot verd i vermell, al costat de la ceba en una paella tapada amb una mica d’oli, durant 10 minuts a foc fort. Una vegada rostides les verdures, es posen a punt de sal i es trossegen en tires fines, reservant fins al muntatge del plat.\nEs netegen les anxoves llevant l’espina central i el cap, es passen pel doll d’aigua per a retirar les vísceres i es deixen escórrer en un escurridor dins de la nevera. Una vegada escorregudes, es cuinen volta i volta en una paella a foc fort amb una mica d’oli d’oliva. Després, es col·loquen sobre els pebrots i la ceba rostits i s’amaneix tot el conjunt amb la vinagreta guarnida. Se serveixen sobre unes rodanxes de pa de sègol i una cucharadita de salsa allioli lleugera.\n5. Pa de brioix torrat amb anxoves en oli amb allada\nEn primer lloc es netegen les anxoves. Per a això se’ls retira el cap, els budells i l’espina, es divideixen en dos lloms i se’ls lleva la cua. Es passen per aigua freda -gairebé gelada- durant un minut, s’escorren i s’assequen després de deslavar, quan ja estan netes.\nEs congelen durant 24 hores i després es descongelen dins del frigorífic. D’aquesta manera, s’eviten possibles contaminacions per anisakis, ja que aquesta anxova no es cuinarà amb temperatura superior a 65 °C.\nUna vegada descongelats els lloms d’anxova, cal salar-los lleugerament i col·locar-los en un recipient que es pugui tapar. Es cobreix amb vinagre de sidra i es deixa reposar en la nevera entre dues hores (com a mínim) i vuit hores (com a màxim).\nS’escorre del vinagre i, en un recipient semblant a l’anterior, es posen les anxoves per capes, s’aboca l’oli i s’agreguen un gra d’all molt trossejat i unes fulles de julivert (també molt trossejades) i es barregen. Es tapa i es reserva fins a consumir. Es conserva bé diversos dies i millor en nevera.\nPer a servir, es remullen unes gruixudes rodanxes de pa de brioix amb brou de peix i es torren en una paella amb una mica de mantega. Sobre la tosta es col·loquen un parell de lloms d’anxoves i uns trossets de fruita fresca (com a maduixes o préssec) i s’amaneixen amb unes gotes de l’amaniment de l’anxova.


El Cadet i els Veterans es disputen el Zamora de club | CF Alella\nEl Cadet i els Veterans es disputen el Zamora de club\nEls dos equips són els que presenten un registre inferior de gols encaixats en tota l’entitat. El Zamora és, de moment, compartit.\nDos dels líders classificatoris que el CF Alella disposa en aquesta temporada 2018-2019 han aconseguit situar-se també al capdavant dels registres defensius de tot el club. Parlem del Cadet i els Veterans, els dos conjunts amb el ràtio de gols rebuts més baix de tot l’Alella.\nDesprés de quasi dos mesos de competició oficial, el Cadet continua acumulant un ple de victòries amb 24 punts i un espectacular 8 de 8. Per cada gol encaixat, els jugadors d’Angel Bonilla en marquen més de 9, realitat que es tradueix en les següents dades: 8 gols rebuts en 8 jornades (1 per partit) i 3 partits deixant la porteria a zero.\nDavid Lozano, amb només 2 dianes encaixades en 4 encontres, i Hugo Gil (6 gols rebuts en 4 partits) són els artífexs sota els pals i acompanyats de la defensa que han mantingut el CF Alella com un candau davant dels rivals.\nEls Veterans tenen la millor diferència de gols dels dos grups de Segona i Primera i de la Divisió d’Honor.\nDades similars dels Veterans\nIgual que el Cadet, els Veterans també comanden la classificació de la seva lliga amb 30 punts de 36 possibles i mantenint-se invictes. En 12 jornades, el CF Alella ha rebut 12 gols (1 per partit), mateixa mitjana que l’altre Zamora del club: el Cadet. En tota la seva lliga, només el Pomar iguala la regularitat mostrada pels nostres porters Óscar Vives i Sergi Jo, i per la defensa alellenca.\nSi ens centrem en la diferència de gols, els Veterans presenten un més que positiu +37. Aquesta és la millor diferència de gols dels dos grups de Segona i Primera i de la Divisió d’Honor. En conseqüència, els registres del CF Alella són els millors de tots els equips de Veterans del Vallès-Maresme i el Barcelonès Nord!


Aconseguir una gran Freemake per a Mac i Windows alternativa\n> Recursos > DVD > Freemake alternativa: Descarregui Freemake per a Windows i Mac alternativa\nFreemake és una marca de creixent ràpid per promoure productes lliures, com ara el convertidor de vídeo, vídeo downloader, intèrpret de música, etc. Utilitza la plataforma de ffmpeg lliure per desenvolupar programes per a la conversió de vídeo i àudio. Encara que lliure i fàcils d'utilitzar productes Freemake, algunes característiques importants per a la diversió de vídeo estan absents. Per això, una poderosa alternativa Freemake és la solució.\nAquí us recomano Wondershare Video Converter Ultimate for Mac (Video Converter ) com Freemake per a Mac i Windows alternativa respectivament. No cal instal·lar Freemake múltiples programes més. Aconseguir aquesta Freemake alternativa i vídeo totes les solucions són a l'ordinador. Tant Windows i Mac version estan disponibles, en comparació amb solució Freemake Windows només.\nPart 1: Com Freemake ús per Mac alternativa (Puma suportat)\nPart 2: El que l'alternativa Freemake ofereix\nPart 3: Freemake per Windows alternativa\nPersones que utilitzen productes Freemake pot ser impressionat per la senzillesa per obtenir treballs realitzats. Video Converter Ultimate for Mac facilita la conversió de vídeo i àudio comuns al seu abast. Sota és com funciona en Mac.\nPas 1: Importació de DVD, vídeo o àudio arxius\nQuan s'inicia el programa, vostè veurà una finestra amb 3 opcions: convertir, cremada i descarregar. Triar un depenent de què vol fer. Veurà les finestres primàries tan sota. La dreta és el lloc que vostè pot importar vídeo o àudio. Tots els elements importats es mostraran a la safata d'element. Previsualitzar o editar l'element seleccionat si és necessari.\nFeu clic a la icona de format a la part inferior per mostrar la llista de format de sortida i triar un de la llista desplegable. Per comoditat, també es classifiquen els formats de sortida. Podeu veure més opcions per al format escollit, o fins i tot personalitzar el seu propi format.\nFreemake consells alternatius:\n1. per a DVD relacionats amb les tasques, aquestes opcions són proporcionats a la interfície "Cremades": SuperDrive, carpeta de DVD, arxius ISO i .dvdmedia. Cap llista selectiva disponible.\n2. totes les eines d'edició vídeo s'inclouen, com rotar, retallar, collita, ajust, subtitular, filigrana, etc.\nFinalment, faci clic el convertir botó en el fons per començar la conversió. Seure per relaxar-se i aquesta alternativa Freemake farà la resta.\nCom un tot-en-un Freemake per a Mac i Windows alternativa, Video Converter Ultimate li ofereix aquestes característiques en un lloc:\nConvertidor de vídeo: convertir el vídeo a i des de qualsevol format popular!\nExtractor d'àudio: extreure àudio de DVD, arxius de vídeo i vídeos en línia.\nDVD Converter: disc de convertir DVD a arxius de vídeo en ordinador per jugar sense disc de DVD.\nCremador de DVD: cremar arxius de vídeo a DVD de forma ràpida i senzilla.\nVideo Downloader: Descarrega vídeos en línia jugar sense connexió a ordinador i dispositius portàtils.\nFreemake convertidor d'àudio per a Mac: convertir àudio entre MP3, AAC, AC3, M4A, MKA, WAV, FLAC, OGG, APE, MP2, AMR, AIFF.\nVideo Converter Ultimate també té la versió de Windows, amb la mateixa funcionalitat amb versió de Mac. Com la versió de Mac com millor equivalent que Freemake per a Mac, és l'alternativa de solució all-in-one a Freemake per a Windows 8/7/Perspectiva/XP/2003/2000/NT4. Per a més detalls, consulteu la Guia d'usuari.


El drac de Vilallonga de Ter protagonitza un conte infantil - Diari de Girona\nEl drac de Vilallonga de Ter protagonitza un conte infantil\nPilarín Bayés ha il·lustrat la història inspirada en la llegenda d'un camprodoní entorn de la peça de forja\nARIADNA RECHE. VILALLONGA DE TER\n25·04·21 | 23:14\nPere Sau amb el conte i el drac, al parc temàtic de Vilallonga de Ter. ARIADNA RECHE\nUn drac, una jove i una bruixa són els personatges principals del conte conte El drac de Vilallonga acaba de publicar amb il·lustracions de Pilarín Bayés El relat és una adaptació per a infants de la llegenda El drac del Quer que va escriure el camprodoní Josep Miró Ballabriga entorn de l'enorme drac de forja que hi ha al municipi, ubicat sota la masia del Quer.\nEl drac de Vilallonga barreja elements de rondalles tradicionals del poble, com la bruixa Malavella, amb personatges nous.\nTant la llegenda com el conte han estat impulsats per Pere Sau, fill del Quer, i es materialitzen en un «petit parc temàtic» que ell mateix va construint -amb peces pròpies i del ferrer Pep Hubach- en un vessant de muntanya sota la masia.\nEl drac va ser la primera peça del conjunt que Sau va encarregar al ferrer de Pardines. Un parell de cops al dia, surt de la balma on s'amaga movent les ales i traient fum per la boca. Des que es va instal·lar, ara fa set anys, no ha parat d'atraure visitants al municipi. I Sau espera que la publicació? del conte encara n'hi atregui més.\nActualment, al recorregut que es pot fer a peu, s'hi poden veure més figures de ferro com la bruixa o una àguila, però? també? creacions de l'artífex del Quer com la capella, la Trona o l'Univers Esgarriat, entre d'altres.\nTots els elements apareixen al conte i la construcció no s'atura perquè? encara hi falta algun personatge. De fet, tant la figura de la Violant -la jove del conte- com de la casa d'ella ja estan en marxa. «En un futur, m'agradaria posar-hi també un bar i que la gent s'hi pugui estar més estona», explica Sau.\nLa iniciativa d'aquest projecte transversal va sorgir el 2014. Sau disposava d'uns «terrenys buits» amb «vistes del poble a vol d'ocell». «Vaig pensar que s'hi havia de fer alguna cosa i a partir d'aquesta idea va néixer tot», explica. Editar un conte infantil no ha estat casual: «Si l'espai té èxit, és gràcies a la mainada». I per això s'ha decidit fer un conte per fer-los l'experiència més enriquidora. A més, el vilallonguí creu que ambdues iniciatives es complementen: «El llibre es veurà més arreu i, en canvi, les peces són només aquí».\nPer a la publicació, «el millor reclam era la Pilarín». Un cop acceptada la petició, la il·lustradora es va desplaçar fins a Vilallonga de Ter per conèixer l'espai de prop. Gràcies a la visita, als dibuixos del conte s'hi reconeixen els diferents personatges i el terreny on estan col·locats. «Tot el que figura al conte, va lligat amb el que hi ha aquí», diu Sau.\nEl llibre -editat per l'Ajuntament amb el suport de la Diputació de Girona, l'entitat Jovent de Vilallonga i el mateix Sau- pot comparar-se per dotze euros a diferents establiments de Vilallonga de Ter, Camprodon i Sant Joan de les Abadesses. Aviat, s'espera poder distribuir per altres punts de la comarca part dels mil exemplars d'aquesta primera edició?.


Abusos a menors: com detectar-los en l'àmbit domèstic i escolar | Faros HSJBCN\nEls casos d’abusos a menors estan patint un increment en els últims anys i, per això, cal que els pares coneguin els símptomes i senyals als que han d’estar atents, per saber si el nen està patint algun problema d’aquest tipus. A més, els professors i cuidadors també s’han d’implicar en el cas, si consideren que el nen pot estar sent objecte d’alguna conducta abusiva, i denunciar-ho. Si bé moltes vegades l’abusador és del propi entorn familiar del nen, aquest també pot ser víctima de moltes altres persones del seu entorn, com ara de l’àmbit escolar.\nPerill per negligència: Es parla d’aquest tipus de problema quan algun menor s’exposa a algun perill per part dels pares o cuidadors, de forma reiterada. Això pot tenir a veure amb la roba, l’alimentació, la manca d’orientació, etc. En aquest cas, potser el problema no sigui greu, ja que no es deu a l’estrès o a la manca d’autocontrol dels pares, sinó simplement a una imprudència. No obstant això, tal com assenyala Healthy Children, pot portar conseqüències greus.\nAbús psicològic de menors: Una situació així es dóna quan un adult menysprea o ridiculitza de manera reiterada i exagerada a un menor. Podem observar quan els pares o tutors són irracionalment exigents o crítics amb els fills. Si aquesta conducta és reiterada, el nen pot veure seriosament danyada la seva autoestima i les seves habilitats socials. En casos molt greus, els nens arribaran a la automutilació i a pensar en el suïcidi. Normalment, els pares que cauen en aquesta pràctica ho fan sense ser conscients del dany que pateix el fill, ja que ells mateixos solen haver crescut en entorns similars.\nViolència física contra menors: En molts casos es tracta de conflictes heretats (el pare o la mare ja els patien). Altres causes poden ser l’alcohol, les drogues o altres addiccions, perquè són problemes recurrents a més d’una llar. Moltes vegades es tracta de pèrdues de control reiterades dels pares cap als fills. Davant un cas així, si tenim coneixement de què passa, estem obligats a denunciar-ho a la corresponent autoritat i a implicar-nos-hi. Hem de tenir present que possiblement els serveis socials puguin ajudar el menor.\nHem de sospitar que un nen està patint alguna mena d’abusos quan:\nApareixen lesions sospitoses, com morats, cops o cremades que no pot haver-se fet jugant, o que el nen no vol explicar.\nEl nen mostra una agressivitat inusual davant determinades situacions.\nObservem símptomes de depressió, com plorar sovint sense motius aparents.\nTé temors o fòbies, li costa dormir o té malsons i terrors nocturns.\nPassa hores al pati en sortir del col·legi i demora l’arribada a casa.\nEl pare, mare o tutor evita parlar de les lesions que presenta el nen, o es posen molt nerviosos quan ho fan.\nÉs poc inclinat a parlar de què fa quan està al costat del suposat abusador.\nDavant qualsevol sospita has de consultar amb un professional.\nChild Abuse: What Every Parent Should Know. Healthy Children. 2012 [accés 13 d’abril de 2012].


Entrevistats 86 candidats per participar en el programa SOIB Formació amb Compromís de Contractació de l’àrea d’Atenció sociosanitària de l’entitat DomusVi (SARquavitae) | Servei d'Ocupacio\nEntrevistats 86 candidats per participar en el programa SOIB Formació amb Compromís de Contractació de l’àrea d’Atenció sociosanitària de l’entitat DomusVi (SARquavitae)\nEl SOIB Empreses ha convocat avui un job day per preseleccionar els alumnes que podran participar en el procés de Formació amb Compromís de Contractació de l’àrea d’Atenció sociosanitària, en concret, per fer feina com a cuidador o cuidadora de persones amb discapacitat o dependència en centres sociosanitaris. Es tracta d’un sector que registra una gran demanda de personal qualificat.\nA la jornada, que ha tengut lloc a l’Escola d’Hoteleria, s’han entrevistat 86 persones que optaran a les 45 places de la formació que s’impartirà en les instal·lacions de DomusVi (SARquavitae) als municipis de Palma, Marratxí i Calvià. Els 4 tècnics del Soib i els 3 de l’empresa han fet les entrevistes i després, amb la llista dels alumnes preseleccionats en farà la tria final. Està previst que la formació comenci a principi del mes de març.\nAquesta actuació s’emmarca en la convocatòria SOIB Formació amb Compromís de Contractació i disposa del cofinançament del Servei d’Ocupació Estatal (SEPE). És la segona vegada que l’entitat DomusVi (SARquavitae) participa en aquest programa que ofereix el certificat de professionalitat de nivell 2 en Atenció sociosanitària a persones dependents en institucions socials de 450 hores de durada (370 hores teòriques + 80 hores de pràctiques).\nUna vegada finalitzada la formació, com a mínim un 60 % de les persones que hagin estat aptes seran contractades en alguna de les residències de DOMUS VI(SAR-QUAVITAE). La contractació es farà com a màxim en el termini de 6 mesos des de que acabi la formació i, a més, ha de suposar un augment de la plantilla real de l’empresa.\nA la convocatòria de 2018, aquesta entitat va contractar un total de 60 alumnes i, en el marc de la Formació amb Compromís de Contractació, el SOIB li va concedir un subvenció de 184.140 euros.


Parlem amb Marc Campeny sobre la recerca que fa el Museu a Cumbre Vieja – Museu de Ciències Naturals\n24 març 2022 29 març 2022\nFa pocs dies Marc Campeny, conservador de mineralogia del Museu, va poder viatjar al Parc Natural de Cumbre Vieja, a l’illa de La Palma, on el passat mes de setembre va entrar en erupció el volcà Cabeza de Vaca. Tot un privilegi, ja que l’accés a aquesta zona és restringit i són necessaris permisos especials. L’objectiu de la seva visita era recollir mostres per iniciar una investigació sobre els minerals associats a les fumaroles volcàniques que s’han desenvolupat en aquesta fase de l’erupció.\n– Pots explicar breument què anàveu a buscar en un volcà que tot i que es considera apagat sembla que encara està molt actiu? Per què era important anar-hi en aquest moment?\nPrimer de tot, cal aclarir que el volcà de La Palma, no està “apagat”. Ara mateix, es troba en una fase que anomenem post-eruptiva. Durant l’erupció ja s’ha produït l’emissió més important de material però en la fase actual, encara hi ha processos de naturalesa volcànica, tot i que és cert que de menor intensitat. En aquests moments, els materials que van ser expulsats pel volcà s’estan refredant, però es segueix produint un alliberament significatiu de gasos. Un fenomen molt característic associat a aquest procés són les fumaroles volcàniques: zones o petites fissures sobre el terreny a partir de les quals s’allibera vapor d’aigua i altres gasos de composició molt diversa. Al voltant d’aquestes fumaroles, a causa de la circulació d’aquests gasos, es formen associacions minerals molt característiques i rares, que contenen elements com ara clor, fluor, sofre o nitrogen. L’objectiu principal de la campanya de camp va ser, precisament, el mostreig dels minerals associats a diverses d’aquestes fumaroles, i que hem detectat en diferents àrees del volcà.\nVista del vessant oriental de l’edifici volcànic que s’ha format des de setembre del 2021. Es distingeixen unes àrees de color groc associades a la precipitació de sofre i altres elements associats a la presència de fumaroles. Imatge deMarcCampeny/MCNB\n– Quines característiques tenen aquests minerals? Què els fa especials? Tenen un ús pràctic?\nL’ambient geològic associat a les fumaroles és molt especial. Els gasos alliberats estan a gran temperatura i es refreden sobtadament. Es produeix un procés de sublimació que fa que precipitin alguns minerals de composicions molt rares. De fet, en els darrers anys, una gran majoria de les noves espècies minerals que s’han descobert provenen d’aquest tipus d’ambients que s’han descrit en països com Itàlia, Islàndia o Rússia. Per tant, el primer objectiu era caracteritzar aquesta associació i identificar els minerals que la formaven, amb l’objectiu de caracteritzar possibles noves espècies. Per altra banda, la composició d’aquests minerals ens dona informació sobre els gasos que ha emès el volcà en aquests darrers estadis de l’erupció, de fet, amb els primers resultats ja hem constatat que l’activitat de fluor, per exemple, ha estat realment significativa. Aquests paràmetres ens proporcionen informació molt valuosa sobre com ha evolucionat l’erupció volcànica.\nDiferents àrees del volcà on es distingeixen crostes de minerals secundaris de coloració ataronjada molt característica. Aquests minerals s’han format a causa de l’activitat fumaroliana. Imatge de Marc Campeny/MCNB\nPunt actiu d’emissió de gasos. Es distingeixen fàcilment les fases minerals que han precipitat al voltant de la fumarola i que presenten diferents tipus de coloracions (blanc, groc, taronja…). Imatge de Marc Campeny/MCNB\n– Com és la mort d’un volcà? Quan pot trigar, mesos, anys?\nEl concepte “mort” no funciona per entendre els processos geològics i molt menys el vulcanisme. A l’illa de La Palma, per exemple, durant el segle XX, ja hi va haver dues erupcions, la del 1949 (volcà de San Juan) i la del 1971 (Teneguía). Aquestes dues erupcions, també aquesta del 2021 o, fins i tot, la del Hierro del 2011, formen part del mateix sistema magmàtic de la qual, un edifici volcànic no és res més que la seva expressió en superfície. Per tant, el sistema magmàtic profund (per dir-ho d’alguna manera, l’arrel del volcà) no està ni molt menys mort i amb total seguretat, a La Palma on en d’altres illes, es tornaran a produir erupcions en els propers anys. Quan? No ho sabem. Però és segur que passarà. Cal tenir en compte que en escala humana, 50 anys (que és el temps que feia que no hi havia una erupció a La Palma) és molt de temps, però en escala geològica, aquesta erupció del 2021 i les precedents que hem citat, són pràcticament instantànies i formen part d’un mateix procés geològic. El que no podem saber és si la lava sortirà pel mateix punt o per una altra banda, però el que és segur és que, en algun moment, hi haurà una reactivació.\n– El fet de poder estudiar una erupció volcànica des del minut ú fins a la seva extinció progressiva imagino que és una oportunitat única…\nSí, per suposat. Estudiar alguns dels processos associats a l’erupció d’un volcà actiu és, realment, una privilegi. En aquest cas, el volcà no estava en erupció però qualsevol persona que hagi vist una erupció en directe, et podrà dir que és un fenomen únic i hipnotitzant. No obstant, també cal recordar que tot i la seva bellesa, les erupcions comporten un elevat risc geològic associat i, de fet, aquesta erupció ha generat un fort impacte sobre la població i les activitats econòmiques de la illa. És un procés fascinant però que a la vegada genera molt d’impacte. S’ha de tenir en compte aquesta contradicció, tot i que és part de la bellesa del paisatge volcànic i de la història dels territoris volcànics com ara les illes Canàries.\n– Com vau anar equipats per realitzar el mostreig ? Quina indumentària era necessària?\nTot i que el volcà es troba en fase post-eruptiva, va caler prendre diverses precaucions per realitzar el mostreig. Primer de tot, cal remarcar, que la zona propera al volcà està restringida i només s’hi pot accedir amb permisos molt específics. Això és així per que els materials que durant l’erupció sortien a uns 1000-1200 ºC, encara estan molt calents i són perillosos, de fet encara vam arribar a mesurar temperatures de més de 400ºC en algunes zones i tenim constància que alguns companys d’altres institucions van captar mesures molt més altes en algunes fractures. D’altra banda, també estan els gasos. Ja hem comentat que la desgasficiació continua i alguns compostos de sofre, clor o carboni són molt tòxics i poden provocar problemes de salut importants en altes concentracions. Per aquests motius, havíem d’anar tapats de cap a peus i equipats amb mascaretes específiques per protegir-nos dels gasos. A més, portàvem un detector de gasos portàtil que ens alertava si la concentració d’algun dels gasos més tòxics augmentava. De fet, en algun moment ens va canviar la direcció del vent i vam haver de marxar de la zona on estàvem. Per últim, portàvem un termòmetre sonda per mesurar la temperatura dels materials. Això ens permetia saber la temperatura de les fumaroles que mostrejàvem i també controlar com de calent estava el terra que trepitjàvem i evitar algun ensurt. En algun moment vam notar que la goma de les soles de les botes es tornava més plàstica i al mesurar la temperatura del terreny vam veure que estava a més de 100º, vam haver de sortir d’allà per no quedar-nos sense calçat.\nMarc Campeny (esquerra) i José Mangas (dreta), de la Universidad de Las Palmas de Gran Canaria, mostrant el detector de gasos. L’aparell està programat per alertar quan hi ha concentracions elevades de compostos de sofre, clor o carboni que poden ser potencialment tòxiques. Imatge de Marc Campeny/MCNB\n– A quina distància vau poder arribar del cràter?\nDurant l’erupció d’aquest 2021, hi va haver fins a 8 boques eruptives. Nosaltres vam mostrejar la base de les boques est i oest, a més d’algunes fumaroles que s’havien desenvolupat a les colades de lava ja allunyades del punt d’emissió. A les boques principals, situades a més alçada, no hi vam poder accedir ja que la concentració de gasos era molt elevada i hagués estat perillós pujar-hi. Haguéssim necessitat més equipament de protecció i tampoc no era necessari arriscar-se ja que les mostres que ens interessaven les podíem aconseguir més avall.\n– Quin equip portàveu per poder recollir les mostres?\nGeneralment, els minerals que recollíem estaven a una temperatura suportable, tot i que en alguns casos si detectàvem que estaven massa calents els extrèiem amb compte amb l’ajuda d’unes pinces llargues però després els deixàvem apartats de la fumarola per que es refredessin. A vegades s’ha de ser pràctic. Les mostres les guardàvem en pots de vidre o plàstic.\n– Vas notar un terratrèmol, què vas sentir? Tot i que s’hagi acabat l’erupció es preveu que segueixin havent terratrèmols? Fins quan? Es pot dir?\nSón petits moviments molt superficials associats al mateix alliberament de gasos, és completament normal tot i que quan estàs allà impressiona. De terratrèmols no n’hi ha parat d’haver des que va iniciar-se el procés eruptiu, amb més o menys intensitat i més o menys periodicitat. De fet, en seguirà havent i el que s’ha de controlar és, precisament, la seva intensitat, la seva periodicitat i la profunditat a la qual es produeixen. Diversos equips científics d’institucions com l’IGME (Instituto Geológico Minero de España) o l’IGN (Instituto Geográfico Nacional) tenen monitoritzada la zona del volcà i controlen aquests aspectes per mesurar i interpretar el risc volcànic associat a cada fase del procés.\n– L’erupció del volcà ha afectat profundament la població de La Palma: hi ha gent que ha perdut cases, camps de conreu, feines, s’han malmès carreteres etc… Com has trobat l’ambient a l’illa? Has pogut parlar amb alguns dels seus habitants?\nLa situació ha estat complicada però s’ha de destacar que hi ha hagut una bona organització i coordinació entre la població i els diferents equips i institucions que han participat en la gestió de l’erupció, ja que no hi ha hagut cap víctima mortal. Tot i així, l’afectació a la població (cases, camps de plataners i altres cultius, comunicacions…) ha estat molt destacable. Tanmateix, s’ha de considerar que aquests processos formen part del paisatge de les illes Canàries i que és inevitable haver de conviure amb ells. La gent estava neguitosa però resignada. Ara queda un treball molt important de reorganització i planificació del territori que serà clau per trobar un equilibri entre preservació del nou entorn volcànic que s’ha format i l’activitat de la gent de la illa que viu a la zona, no serà gens fàcil, però és un repte que toca assumir.\nVista d’un sector de la localitat de Las Manchas, àmpliament afectat per la caiguda de fragments de piroclastos procedents del volcà. Imatge de Marc Campeny/MCNB\nPrevious Post Rèplica digital de l’armadillo de la Col·lecció Salvador\nNext Post Els unicorns blaus del Museu Martorell


MIRA QUÈ FEM ARA!: de novembre 2012\nCom ja us vaig comentar, tinc molt poc temps per actualitzar el bloc però, l'altre dia la meva sorpresa va ser que tot i estar poc connectada encara hi ha prsones que pensen en mi!\nMagda del bloc "Els petits infants" i Meritxell del bloc "La maleta del precinema a infantil" van tenir un detall molt bonic pensant en aquest bloc i concedint-me el premi Dardos.\nAquest premi és un petit reconeixement a l'esforç, creativitat i dedicació que dia darrere dia dediquem als nostres blocs.\nNo sé si a hores d'ara em mereixo aquest premi però de totes maneres, MOLTES GRÀCIES!!!\nAra toca passar aquest premi a 15 bloc així que són aquests:\nMoltes gràcies i fins aviat! ;)\nEnviat per Eugenia a 21:03 10 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nPerdoneu per la tardança en actualitzar el bloc, però és que últimament hi ha hagut una sèrie de canvis que han fet que em quedi molt poc temps per dedicar al bloc i creieu-me que em sap molt de greu.\nBé, doncs ara que tinc una estoneta, us vull mostrar una troballa que vaig fer l'altre dia a l'Abacus i que em va encantar.\nNo és una novetat però com que jo no el coneixia doncs em va encantar.\nEs tracta d'un llibre amb un recopilatori de cançons de tardor amb unes il·lustracions xulíssimes i que a més a més inclou un cd!\nÉs de l'editorial Baula de la col·lecció CANTEM.\nDins la mateixa col·leció també podem trobar els llibre de les cançons d'hivern, de primavera, d'estiu i un de nadal.\nEspero que us agradi i que no tardi tant en fer la pròxima publicació!\nEnviat per Eugenia a 12:05 9 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: cançons, cd, Estiu, hivern, llibres, nadal, Primavera, tardor


Les entitats internacionals condemnen l'assassinat de menors en l’últim bombardeig a Idlib\nEs tracta del bombardeig a escoles més gran de l'últim any. Font: Unicef\nEntitats com Unicef o Save the Children han condemnat els atacs. Font: Unicef\nQuatre dels centres que van rebre l’impacte dels projectils eren ajudats per aliats d'Unicef. Font: Unicef\nAlmenys nou infants van perdre la vida al nord de Síria en el bombardeig a escoles més gran de l’últim any. Unicef i Save the Children recorden que les instal·lacions educatives s’han de protegir dels conflictes.\nDeu escoles infantils van ser l’epicentre de l’últim bombardeig a Idlib, ciutat situada en el nord-oest de Síria. Almenys nou infants i tres docents van perdre la vida i 40 persones van resultar ferides en el que ha estat l’atac a centres escolars més gran de l’últim any.\n“Una vegada més, estem commocionats per l'onada de violència implacable”, han lamentat des d’Unicef. Quatre dels centres que van rebre l’impacte dels projectils eren ajudats per aliats d’aquesta ONG, que recorda que “les escoles i altres instal·lacions educatives són un lloc sagrat per als nens” i que “atacar-les és una greu violació dels drets de la infància”.\nSegons expliquen, el conflicte a Síria ha obligat a més de mig milió de nens i nenes a fugir del país. I dels que es queden, almenys 280.000 no poden anar a l’escola, ja que al nord del país n’hi ha 180 que no estan operatives -o perquè han estat atacades o perquè s’utilitzen com a refugi per a desplaçats-. Enguany, ja són 22 els centres educatius que han sigut bombardejats.\nLes poques escoles que funcionen ho fan en un horari limitat, que varia en funció dels possibles atacs. Normalment els alumnes acuden als centres de 7:30 h a 10:30 h, que és quan es va dur a terme l’últim bombardeig. “Al voltant de les 9 h ens va sorprendre un bombardeig que va colpejar directament a les escoles”, va explicar un testimoni a Save the Children.\n"Han aconseguit nivells catastròfics de violència"\nSonia Khush, directora de Save the Children a Síria, ha denunciat que l’atac és “una confirmació més que els combats en el nord-oest de Síria han aconseguit nivells catastròfics de violència contra els nens i els civils, que van molt més enllà del que és acceptable en els conflictes”.\nKhush també recorda que s’ha de respectar el Dret Internacional Humanitari, que recull diferents normes que tenen per objectiu la protecció de les persones que no participen en hostilitats. “Els dos bàndols han de protegir dels atacs les escoles, hospitals i altres infraestructures vitals pels civils”, demana en nom de l’organització.\nprocessos de pau, conflictes armats, conflicte sirià


Curs d'estiu en Creative Illustration » IED Barcelona - Design School Curs d'estiu en Creative Illustration » IED Barcelona - Design School\nCurs d'estiu en Creative Illustration\nEl que no ha canviat al llarg dels anys és aquesta lluita personal que cada il·lustrador lliura per intentar expressar el contingut del seu treball. El desenvolupament d’un estil personal es basa en dos processos fonamentals: poder assumir riscos creatius i aprendre una habilitat fonamental: el dibuix.\nLa il·lustració ha existit durant molt temps i des que van sorgir els programes digitals, aquesta forma d’art (si podem dir-li així) s’ha diversificat i ha ajudat a obrir la porta per a nous treballs creatius en molts àmbits diferents (Internet, televisió, editorials, medicina, ciència, diaris, teatre, revistes, cinema, empreses, publicitat, etc.). La ràpida evolució de les noves tecnologies ens ha aportat eines extraordinàries per estudiar creacions visuals que fa dues dècades serien inimaginables. Aquesta tecnologia tan extraordinària i màgica que tenim a la nostra disposició és indispensable per als il·lustradors actuals i del futur. Però, malgrat tot això, no hem d’oblidar el que és necessari per a una base artística sòlida: el dibuix.\nL’art de la il·lustració requereix, des del primer esbós sobre el paper fins a l’elaboració digital i la impressió, una formació sòlida en dibuix i una profunditat de reflexió concreta receptiva als símbols i arquetips culturals del nostre al voltant. El Curs d’Estiu en Creative illustration es basa en els tres objectius de qualsevol artista gràfic d’avui dia: poder aprofitar aquest ampli repertori iconogràfic contemporani i desenvolupar un estil personal d’expressió, convertir-se en un dibuixant amb talent i, finalment, formar-se en una intel·ligència especial per transformar idees i símbols originals en metàfores visuals.\nProjecte del Curs d'estiu en Creative Illustration\n– El curs prepara als estudiants per aprendre a afrontar els reptes creatius d’elaboració d’il·lustracions amb contingut i forma.\n– Inclou dos processos paral·lels: en primer lloc, desenvolupar la destresa del dibuix en cadascun dels projectes del curs, des de l’inici a les sessions de brainstorming, les miniatures, fins a les il·lustracions finals fetes a mà, i, en segon lloc, desenvolupar el treball de cada estudiant amb contingut i significat i la seva elaboració amb metàfores visuals i invenció creativa.\n– Destaca la importància del contingut i el significat per a la creació d’imatges. Per això, conté classes que analitzen mites, arquetips i símbols. Tots ells ens permeten comunicar amb imatges i es troben a tot arreu en un territori cultural ampli de la nostra societat.\n– Convida als estudiants a experimentar amb diferents materials artístics tradicionals i tècniques de disseny manual i també a treballar posant l’accent en l’estil personal.\nEl curs comença amb una breu història de la il·lustració. També s’analitzen les fonts teòriques i simbòliques que ens ofereixen eines conceptuals per interpretar idees amb imatges. Gràcies a elles, trobem les solucions per desenvolupar millor projectes imaginatius. Després d’això, els estudiants assisteixen a tallers d’introducció a les tècniques i materials d’il·lustració bàsics més importants: llapis, aquarel·la i collage. Aquestes tècniques es treballen en tallers de projectes amb èmfasis sobre les múltiples aplicacions professionals en àmbits com la moda, el món editorial, els llibres infantils, etc.\nAquests tallers es sustenten en dos importants aspectes dinàmics de treball de la il·lustració:\n– Dibuix en suport físic, com en paper, i descobriment de les diferències creatives més importants que els distingeixen dels processos de creació digital.\n– Diferents projectes amb exercicis diaris, un treball setmanal i un projecte de finalització de curs.\nAquest curs està dirigit a estudiants interessats en àmbits del disseny com la il·lustració, els gràfics i les arts visuals, així com altres activitats relacionades amb la imatge, que tinguin certa experiència i coneixements en dibuix i pintura. També està dirigit a aquells estudiants interessats a aprendre com crear i elaborar il·lustracions d’art fetes a mà amb especial recalcament en el dibuix, així com en l’ús de la imaginació. També servirà per analitzar processos que generen il·lustracions com a metàfores visuals.\nJavier és un il·lustrador, gravador, pintor i professor que va néixer a Santiago de Xile.\nVa estudiar Belles Arts a Estats Units i es va graduar en Comunicació Visual en el Delgado College de Nova Orleans. Després d’establir-se a Barcelona al 1983, va continuar desenvolupant el seu treball, va exposar a diversos països i va treballar com a il·lustrador freelance per a diaris com El País i La Vanguardia, a Espanya, i altres diaris, revistes i editorials d’Europa i Estats Units.\nTé experiència i ha participat en projectes de disseny a Espanya, Dinamarca, Alemanya i Estats Units, així com en tallers i classes de teràpia artística a Barcelona. Ha escrit sobre art per a diverses editorials i ha treballat en diferents col·leccions privades, així com per al Museu Victoria & Albert de Londres. Algunes de les seves obres van ser seleccionades pel departament WID Word and Image per a la col·lecció permanent del museu.


Encerts nadalencs - TDB Actualitat\nJa és un fet del tot habitual quan s’apropa el Nadal, veure engalanats els carrers dels municipis d’arreu. Places, avingudes, carrerons… es vesteixen de gala per conduir tots aquells que hi circulen als esdeveniments que, durant aquestes dates, ocupen les agendes de gran part de nosaltres. I, no cal dir-ho, a la Torre no som menys! Arbres guarnits, fanals encorbatats amb LED’s i tot de garlandes lluminoses de balcó a balcó, ocupen la gran majoria dels espais públics de la vila. Sempre amb el permís de tot un seguit d’alcaldes que competeixen en nombre de bombetes, com si d’un rànquing de lúmens es tractés.\nPerò no només els llums i els guarniments fan Nadal a Torredembarra. Ja fa uns quants anys, una de les regidories del consistori impulsa una activitat que fa que petits i grans s’aturin una estona més davant els aparadors dels comerços locals. Es tracta d’una ‘gimcana d’aparadors’, una activitat que barreja l’oci i el fet comercial. Una iniciativa que, a diferència d’altres èpoques de l’any, fa que s’observi certa ebullició a l’eix comercial torrenc. A més de la bona feina per part dels comerciants, que s’esmercen en embellir la cara més visible dels seus establiments. Això sí, també cal dir que, fer d’Indiana Jones a la recerca de l’objecte amagat, també té la seva recompensa, i això anima un pèl més tothom a aixecar-se del sofà i passejar-se per l’eix comercial de la vila.\nProbablement, més iniciatives d’aquest tipus ajudarien a un comerç local que veu com n’és de complicat subsistir en l’època de les grans superfícies i del comerç digital. Tant de bo, els caps pensants de les altes esferes, tornin a donar a llum una altra iniciativa tan encertada com la que destacàvem en aquesta columna. De moment, passejarem pels carrers de la Torre, que ja troben a faltar els guarniments. Més endavant, esperem no haver de destacar res de negatiu. Seguirem caminant-hi!


Antífones Llum de peu / de lectura\ntrípode ajustable i coberta que sigui fàcil de canviar la direcció de la llum.\nARЁD Llum de peu / de lectura\nEl llum de pis BARÒMETRE / lectura\nBLIKST Punt de llum, una funció de\nllum de peu Vidya\n4.0 /5 Avaluació (8 vots)\ntela de la cortina crea una il·luminació decorativa difusa.\nGUANYAR / LADDA Carregador + bateria 4\nEl carregador compacte és còmode per portar amb vostè. s'apaga automàticament quan les bateries estan completament carregades, danyats o massa calenta.\nLlum de taula Hawick - vidre blanc / esmerilat\n3.3 /5 Avaluació (20 vots)\nPetit llum bonica a qualsevol racó de la casa; posar la llum a la tauleta de nit, un prestatge o en un ampit.\nLlum de taula Hawick - vidre verd / esmerilat\n3.7 /5 Avaluació (18 vots)\nLlum de taula Hawick - taronja vidre / esmerilat\n3.0 /5 Avaluació (14 vots)\nLlum de taula Hawick - vidre de color rosa / esmerilat\nLlum de taula Hawick - / blau de vidre esmerilat\nLlum halògena GY 6.35\nllums d'aranya GOTЁ / paret\n4.0 /5 Avaluació (4 vots)\nvidre esmerilat dóna la il·luminació general sense reflexos. Es pot utilitzar al carrer; protecció contra la humitat i l'aigua.\nIKEA PS 2012 sostenidor\nEmpènyer un trípode de la paret a diferents distàncies, es pot ajustar la posició del llum.\n3.8 /5 Avaluació (21 vots)\n3.9 /5 Avaluació (9 vots)\nIKEA PS penjant 2012 llum\n2.1 /5 Avaluació (7 vots)\nProporciona una il·luminació direccional; adequat per a la il·luminació de taules de menjador o de cafè.\n3.7 /5 Avaluació (3 vots)


L'exdelegat de la Generalitat a Madrid que va haver de capejar amb feixistes, nou cònsol general d'Espanya a Andorra - Altaveu el diari digital d'Andorra\nL'exdelegat de la Generalitat a Madrid que va haver de capejar amb feixistes, nou cònsol general d'Espanya a Andorra\n13/06/2016 (05:32 CET)\nL\_'exdelegat de la Generalitat a Madrid que va haver de capejar amb feixistes, nou cònsol general d\_'Espanya a Andorra\nUn exdelegat de la Generalitat a Madrid és el nou cònsol general d’Espanya al Principat. Josep Maria Bosch Bessa era el delegat del govern català l’11 de setembre del 2013 quan al Centre Cultural Blanquerna de la capital espanyola van irrompre un grup de feixistes a cara descoberta que van rebentar l’acte, que suposava el debut en el càrrec del diplomàtic català. Nascut a Lleida el 1956, Bosch Bessa va prendre possessió del càrrec de cònsol general d’Espanya a Andorra l’1 de juny.\nLlicenciat en Dret per la Universitat de Barcelona. Des del seu ingrés a l’escola diplomàtica, l’any 1980, ha desenvolupat la seva carrera professional majoritàriament en aquest àmbit. Ha estat cònsol general d’Espanya a Montpeller (2008-2013) i, prèviament, va ser conseller diplomàtic de l’Alt Comissionat de Nacions Unides per als Refugiats (2006-2008) i representant permanent adjunt d’Espanya davant les Nacions Unides i altres organismes internacionals amb seu a Ginebra (2002-2006).\nAnteriorment també va ocupar, entre d’altres, els càrrecs de conseller d’Ambaixada a Londres (1991-1996), cònsol adjunt a Brussel·les (1984-1988) i secretari d’Ambaixada a Malabo -Guinea Equatorial- (1982-1984). Entre els anys 1988 i 1991 va treballar a la Generalitat de Catalunya com a assessor especial del gabinet jurídic de la Presidència, així com a coordinador del secretariat tècnic de la comissió per a les Relacions Institucionals amb l’Estat i coordinador de la comissió bilateral de cooperació Generalitat-Estat espanyol. Abans d’aterrar a la delegació de la Generalitat a Madrid, Bosch era cònsol a Montpeller.


Relació singular – El mussol d'Aqualata\nPosted on 11 Març 2018 7 Juny 2022 by Ricard Aldea\nFa uns anys vaig conèixer una persona especial. Jo treballava al centre de la ciutat, en un edifici que es troba davant de l’entrada nord del Gran Parc. Era a finals de febrer, però no feia fred. L’hivern havia sigut excepcionalment benèvol i la primavera, apressada per arribar, ens obsequiava amb un prematur reguitzell de dies esplèndids de sol, lluminosos com aquell. El parc estava molt bonic: arbres i arbustos es mostraven pletòrics de brots i els colors vius de les flors embellien els camins i convidaven a passejar-los. En l’ambient es respirava l’optimisme que acompanya a la bonança i a la gent se la veia exultant.\nEncara que fes fred, si no plovia, jo sempre aprofitava l’estona de l’entrepà del matí per sortir de l’oficina i estirar les cames. Travessava el carrer i m’endinsava en el parc, mentre menjava el sandvitx que m’havia preparat a casa. L’embarcador del llac i el seu bar queden a prop i jo m’hi acostava a fer un cafè assegut al sol abans de tornar a la feina.\nAllà, una dona solia atreure els ànecs tot llançant-los pa i hi havia un corredor que es maltractava fins a extenuar-se competint contra rivals invisibles. Tret d’aquells habituals i dels dos cambrers que atenien la cafeteria, normalment el parc estava tranquil i solitari a aquella hora primerenca. Era massa d’hora pels turistes, que no arribaven fins a migdia, com ventrades d’oques amb les càmeres al coll darrere d’un guia amb paraigua. El Gran Parc, el llac natural i el centre històric, són els atractius de la nostra ciutat.\nLa terrassa de l’embarcador estava més plena que de costum, aquell dia. A l’hivern, els cambrers no disposaven més d’una dotzena de taules i eren suficients. Aquí, els dies d’hivern solen ser rigorosos i no conviden gens a seure a l’aire lliure. Aquell matí, però, sens dubte degut al bon temps que gaudíem, totes les taules estaven ocupades. Resignat a no seure, ja em disposava a fer el cafè a la barra, quan em vaig adonar que em feien senyals des d’una de les taules més properes a l’aigua. Era un home a qui només coneixia de vista. No sabia qui era ni a què es dedicava, però ens creuàvem sovint pels passadissos del Gratacel, l’edifici de 20 plantes on jo treballava, el més alt de la ciutat.\nM’hi vaig acostar, convençut que era allò que em demanava. “Segui amb mi, si us plau! ―digué amistosament—. Serà un plaer compartir taula amb vostè!” El somriure li conferia una expressió serena i afable que m’inspirà confiança. Hi ha persones quina fesomia em convida a classificar-les entre les que em cauran bé si mai arribo a conèixer-les més a fons, i ell n’era una. Quant a l’edat, vaig pronosticar que devia faltar poc perquè jo doblés la seva.\nVaig seure. La conversa va durar el que costa prendre el cafè de l’esmorzar d’un dia feiner, però aquest breu espai de temps va ser prou per posar-nos al corrent de les nostres respectives ocupacions. En Martí posseïa una llicència de detectiu privat i exercia com a tal. Llogava un petit despatx en una de les plantes inferiors del Gratacel i allà rebia les visites dels clients, concertades per telèfon prèviament. Treballava tot sol i investigava infidelitats, entre les quals les de parella, que són les més freqüents. “Però no són les úniques ―afegí―. També hi ha molt empleat deslleial, no es pensi! Sobretot executius d’un cert nivell; com més amunt, més corromputs! Per això també treballo per bufets d’advocats a qui es confien empreses que tenen problemes d’aquesta mena.”\nDeia que, per deformació professional, sempre estava alerta i es fixava molt en tot el que passava al seu voltant. Creuava el parc tot sovint per anar a fer les seves indagacions i m’havia vist molts cops assegut allà on érem ara rematant l’esmorzar. “La teva manera d’actuar ―comentà― és tan rutinària que serviria d’exemple del que no s’ha de fer si volem esquitllar-nos de la vigilància d’algú.” M’havia tutejat i el fet no només no em va passar desapercebut sinó que em va afalagar que em considerés de la seva confiança. Jo no he tingut mai gaires amics.\nLi vaig explicar que jo feia de comptable en una asseguradora, però ja ho sabia. “Asseguradora El Crisantem, setena planta del Gratacel!”, digué divertit. Jo vaig fer cara de babau per la sorpresa i ell, fent comèdia, afegí histriònicament: “No oblidis que soc investigador privat!”. I deixà anar una entusiàstica riallada.\nVaig haver de marxar. El meu temps lliure s’acabava i havia de tornar a la feina. El Crisantem era aleshores una asseguradora d’àmbit regional, una companyia no massa gran, però prou important. Efectivament, la seu central ocupava la setena planta del Gratacel i el meu lloc de treball era al centre comptable, una gran sala dividida en multitud de caus com el que jo ocupava, un veritable formiguer d’individus animats per una febril activitat. Després de la conversa que havia tingut amb en Martí, aquell entorn se’m feia ensopit i recordo l’enveja que vaig sentir. Em va semblar que devia ser emocionant tafanejar en la vida dels altres intentant que no se n’adonessin.\nTanmateix, fent cara a la meva trista realitat, vaig seure a quadrar la facturació del gener. La conversa, però, havia agitat la meva imaginació de tal manera que ni la rutina de la feina i ni la solitud del meu refugi van ser capaces d’asserenar-la. Que en Martí sabés que jo treballava a El Crisantem no tenia res d’estrany, sent detectiu privat com era. Segurament estava al cas dels moviments de molts dels qui entraven i sortien diàriament del Gratacel, però això no em consolava i vaig acabar la jornada amb un regust amarg i amb certa inquietud perquè sospitava que en Martí podia haver accedit subreptíciament a la meva intimitat.\nFou ell qui vingué a seure a la meva taula. Era l’hora de l’entrepà i jo estava a la cafeteria de l’embarcador, com cada dia. Havia passat una setmana llarga i jo ja havia oblidat les meves cabòries. Em vaig alegrar de veure’l. La trobada va ser encara més breu que l’anterior. Ell anava apressat per la feina, però així i tot s’hi havia acostat per saludar-me i em proposà de dinar junts. “La meva dona també treballa ―va dir― i només coincidim a migdia els caps de setmana per culpa dels horaris. Ja deus haver descomptat que sempre dino fora de casa per la feina, no? L’Astrid té un horari fix i sort en tenim, d’això. Ella recull a l’Abril, la nostra filla, a mitja tarda.” Jo vivia sol i res ni ningú em condicionaven, així que hi vaig accedir.\nDinant parlàrem de tot una mica. D’això i d’allò, del que és humà i del que és diví, de moltes coses per sobre i de cap en profunditat. Si he de ser del tot sincer, no era que jo no tingués gaires coneixences, era que no en tenia cap amb qui pogués mantenir una conversa interessant. I probablement fou per això, i perquè el dinar i la xerrada resultaren una experiència agradable, que vaig començar a considerar en Martí com el meu amic.\nCrec que puc dir sense por d’equivocar-me que ell també aprecià la meva companyia i la meva conversa, perquè les trobades es repetiren, encara que d’una manera no gens sistemàtica. Malgrat l’èxit d’aquella primera vegada, tot i no haver-ho convingut mai, sota cap circumstància ens buscàrem l’un a l’altre de manera expressa, i no obstant això, mai tampoc no deixàrem passar les ocasions que ens oferien les trobades casuals per quedar i dinar plegats. I, vistos els fets amb la perspectiva que el temps ens atorga quan passa, fàcilment hom podria creure que l’atzar posà el seu seny al servei de l’equilibri, i aconseguí que ens trobéssim amb la mesurada i raonable freqüència que permeté que la nostra amistat creixés pausadament.\nVaig arribar a sentir per en Martí un afecte desinteressat que nasqué llavors i anà creixent i s’enfortí al llarg dels dos anys llargs que durà la nostra relació. Com queda entès, mai fórem uns amics gaire ortodoxos. No sortíem de copes, ni a fer altres coses que fan amics més convencionals. Mai vaig estar a casa seva i ni tan sols vaig saber mai del cert on vivia amb la seva família. Mai hauria conegut la seva dona i la seva filla si la casualitat no hagués volgut que ens trobéssim un diumenge a migdia davant la catedral. Ells sortien mudats d’un casament familiar i jo venia del mercat d’antiguitats, on m’agrada regirar en les parades de llibres, per si en trobo algun d’interessant.\nEn Martí i jo sempre ens vam veure amb una taula entremig, dinant o prenent cafè. Parlàvem d’allò que ens agrada i de les coses que ens preocupen. Els nostres interessos i neguits no sempre coincidien i sovint defensàvem postures diferents, però en general la diferència raïa més en la intensitat amb què abordàvem les qüestions, que en discrepàncies reals de punt de vista. Les diferències eren als matisos. Cap dels dos és religiós, políticament ens considerem d’esquerres i tots dos compartim afició pel futbol i devoció pel mateix equip. Podria semblar que els nostres debats no haguessin de ser-ho, i no obstant això, les nostres batalles dialèctiques sempre resultaren enriquidores, encara que haguéssim posat damunt la taula una qüestió banal. També podien arribar a ser aferrissades, perquè tots dos som vehements defensant les nostres conviccions, encara que en Martí és molt més radical que jo. Al principi, jo ho atribuïa a l’edat perquè quan era jove també era molt més inflexible que no ho soc ara. Però hi ha un punt de tossuderia en el caràcter d’en Martí que em fa pensar que potser no canviarà mai.\nDe fet, a més, en Martí pot ser molt obsessiu. És aficionat a temes misteriosos. Ovnis, fenòmens paranormals… qualsevol cosa que no tingui una explicació clara o prou demostrada pot cridar la seva atenció i excitar-li la imaginació. Empès per la seva tafaneria innata, intentava sempre estar al corrent de qualsevol novetat en aquest camp. I va ser justament aquesta inquietud que el va dur a entrar en contacte amb la teoria que sosté, entre altres coses, que la mort no existeix tal com la concebem, que es tracta només d’una il·lusió. En Martí defensava apassionadament els arguments que justifiquen aquesta afirmació. “Aquesta teoria ha aparegut com una evolució inevitable i necessària de la física quàntica, disciplina que, gràcies als seus avenços, avui ja pot demostrar empíricament aspectes espirituals que els científics han considerat creences sense fonament fins fa ben poc.” Podia parlar d’això sense descans. De fet, aquesta teoria passà a ser un tema recurrent de les nostres converses, el més polèmic de tots, perquè jo sempre he sigut molt escèptic en aquestes qüestions, molt racional, i em resistia a donar-li la raó. Però ell mai afluixà la corda i, com més reticent em mostrava jo, més redoblava els seus esforços per convèncer-me de la correcció dels seus raonaments i de la irrefutabilitat dels arguments que la ciència actual posa al nostre abast.\nEl Crisantem havia patit alguns revessos econòmics importants els anys precedents i tot i que, després de l’última ensopegada, tothom estava d’acord que la continuïtat estava molt compromesa, els màxims responsables encara no van fer res. Fruit d’això, la situació arribà a un punt que tots els analistes sense excepció conclogueren que l’empresa estava abocada al desastre si no s’adoptaven d’urgència una sèrie de mesures contundents. I fou aleshores que els directius decidiren que calia deixar anar llast per salvar el vaixell: “La direcció d’Asseguradora El Crisantem es veu forçada a prendre la dolorosa decisió de redactar amb els sindicats un Expedient de Regulació d’Ocupació que afectarà el 50% de la plantilla.” Així ho comunicaren a la premsa i amb aquestes mateixes paraules ens ho digueren als empleats més antics de la central. I fou així que, al cap de poques setmanes em trobava al carrer, com els altres afectats, indemnitzat i a l’atur. Amb 57 anys i alguns estalvis, la meva vida canvià.\nHan passat gairebé tres anys des de llavors i no he tornat a veure en Martí. Les trobades casuals ja no es produeixen i, sense elles, no podem citar-nos per dinar junts. Per una mena d’acord tàcit, mai cap dels dos va disposar del telèfon de l’altre. Ni tan sols ens el facilitàrem quan ja era un fet que m’anaven a despatxar i el nostre distanciament es feia inevitable. La nostra relació depengué sempre de l’atzar, que mai ens decebé com a tercer element de la nostra societat i fou fonamental en aquesta mena de joc que tots dos acceptàrem jugar sense lligams ni regles escrites. Al llarg del temps que ha passat hi he pensat moltes vegades. Trobo tant a faltar les nostres converses que sovint he estat a punt d’anar al Gratacel per fer-me trobadís i provocar-ne una de nova. Desitjo parlar amb ell com fèiem aleshores, i preguntar-li com li va la vida, i per l’Astrid i l’Abril. Però, al final, mai no ho he fet, perquè penso que seria trair l’essència de la nostra singular relació.\nAvui, però, he tingut notícies. Si puc evitar-ho, ara mai no vaig al centre de la ciutat durant la setmana, fujo de les aglomeracions i de l’enrenou del trànsit. M’estimo més d’anar-hi els diumenges, quan tot està més tranquil. M’agrada el Gran Parc i hi vaig de tant en tant i passejo al costat del llac i m’assec després en un banc, en algun racó tranquil, a llegir una estona fins a l’hora de dinar. Avui és diumenge i això és el que he fet. I ja era a la parada de l’autobús per a tornar a casa, quan en Lluc m’ha vist i ha vingut a saludar-me. En Lluc és porter del Gratacel i tenia moltes coses a explicar-me. És bon xicot, però tafaner i xerraire, i el lloc de treball li va que ni fet a mida. Darrere el taulell del vestíbul se n’assabenta de tot el que passa i m’ha volgut posar al corrent d’allò que ell pensa que pot interessar-me, que en realitat és ben poca cosa. Només al final me n’ha parlat d’en Martí. És mort des de pocs mesos després que jo plegués.\n“Fou víctima d’un malaurat accident fent la seva feina ―m’ha dit en Lluc―. Havia anat a fer indagacions a les Muntanyes Nevades, on un sospitós tenia el seu xalet d’anar a esquiar. De tornada, en un revolt molt tancat, el seu vehicle se sortí de la carretera i caigué pel precipici. Van trobar el Martí dos-cents metres més avall, atrapat dins el cotxe destrossat. El que sé ho sé per l’Astrid, que va venir al Gratacel a buidar el despatx del seu home i a tornar les claus, i m’explicà alguns detalls que els Mossos d’Esquadra li havien donat de l’accident. Cap certesa, només suposicions, hipòtesis no confirmades. Pensen que devia perdre els frens, però ella diu que és estrany, que el cotxe era nou. L’Abril estava bé. Amb 3 anyets que tenia aleshores, què vols? Era massa petita encara per adonar-se del que significa perdre el pare i, tanmateix, l’Astrid m’explicà que deia que el papà l’anava a veure cada nit. Un drama, noi!”\nQuan en Lluc m’ha deixat, estava trasbalsat. He tornat al parc i he caminat sense rumb. De sobte m’he vist a l’embarcador. A la terrassa, hi havia un lloc a l’ombra del desmai i m’he assegut. He demanat una infusió. No em podia treure del cap en Martí. Encara estava emocionat per la notícia, molt impressionat. Tot i ser a l’ombra, tenia calor i m’he tret la jaqueta. El cambrer ha deixat la comanda i s’ha allunyat. Aleshores, algú a qui no havia vist, m’ha agafat el braç des de darrere. M’he girat per veure qui era, però no he vist ningú i m’he esgarrifat. Jo notava clarament la pressió d’uns dits i veia les marques blanquinoses que em deixaven a la pell, però allà no hi havia ningú. Tot s’ha precipitat. He volgut aixecar-me i no he pogut. També he volgut cridar, però ha estat en va. “No temis Ernest, soc jo!”, ha dit una veu coneguda. I, amb parsimònia i una indissimulada satisfacció, en Martí ha afegit:\n― Ho veus? Jo tenia raó, la mort és només una il·lusió!\nElisa Rochel ha il·lustrat aquest relat, publicat en el Capítol 7 de la revista Narranación.\nPosted in Els relatsEtiquetat Amistat, Misteri, Mort, Reencarnació, Singularitat, Vida\nEntrada anteriorLlibertat d’expressió\nUn pensament sobre “Relació singular”\nEsgavellats – El mussol d'Aqualata\t 9 Març 202209:52\t Respon\n[…] tinc a mans l’exemplar de Narranación en què surt “Relació singular“. M’ha fet il·lusió veure el meu relat publicat en una revista de contes i relats […]


Rosamund Pike és ‘La Corresponsal’ | EL CINÈFIL\nRosamund Pike és ‘La Corresponsal’\nActualitat 14 d'Abril de 2019 Ylenia Cañadas 0\nEl film està previst que arribi a les pantalles el proper 31 de maig\nEls films biogràfics estan a l’ordre del dia, cada vegada són més les adaptacions de personatges que han viscuts fets que mereixen donar-se a conèixer. És el torn de La Corresponsal (A Private War), una pel·lícula que narra el que va viure la periodista Marie Colvin i que combina acció, drama i periodisme en un entorn de guerra. Basada en un article de la revista Vanity Fair sota el títol Marie Colvin’s Private War, escrit per Marie Brenner.\nLa historia se centra en Marie Colvin, una periodista que va ser reconeguda mundialment per la seva feina en diversos conflictes bèl·lics. Va ser testimoni d’algunes batalles cruentes recents, especialment el fets que van tenir lloc a Orient Mitjà. Colvin comptava amb el respecte tant dels lectors com dels seus companys de professió per la seva valentia i humilitat. Va ser la corresponsal al llarg de les últimes tres dècades per al diari Sunday Times.\nEl film està dirigit per Matthew Heineman (City of Ghosts o Cartel Land) i protagonitzat per Rosamund Pike (Gone Girl o Entebbe), la qual va estar nominada al Globus d’Or d’aquesta passada edició per aquesta pel·lícula, i Jamie Dornan (saga Fifty Shades of Grey o Robin Hood). L’elenc el completen Tom Hollander (Bohemian Rhapsody) el nominat a l’Oscar Stanley Tucci (Spotlight) i Greg Wise (The Crown), entre d’altres.\nEstà previst que arribi a les pantalles el proper 31 de maig de la mà de DeAPlaneta. A continuació es pot veure el tràiler oficial:


La Massana tanca el primer semestre amb un superàvit d'1,8 milion\nLa Massana tanca el primer semestre amb un superàvit d'1,8 milions\nEl comú de la Massana ha tancat el primer semestre de l'any amb un superàvit de gairebé 1,8 milions d'euros i un endeutament de 12,3 milions. Ho ha explicat el cònsol major durant la sessió de consell de comú d'aquest migdia, on també s'han declarat deserts dos concursos públics.\nLa Massana ha liquidat els comptes dels primers sis mesos del 2019 amb un superàvit d'1,8 milions d'euros. Una xifra que a final d'any serà d'uns 636.000 euros, ja que queden inversions pendents de liquidar. David Baró ha destacat els pressupostos realistes que s'han fet els darrers vuit anys i que han permès reduir el deute i augmentar la tresoreria. "Podem confirmar que en aquests vuit anys l'hem pogut rebaixar en 21 milions d'euros, 31 milions si no comptem l'operació de les preferents", celebra el cónsol major, qui creu que "hi ha un bon marge".\nEl consell de comú també ha declarat deserts els concursos per a la reforma i embelliment de la plaça de l'edifici de Casa Comuna i la reparació del servei d'abastament de la captació dels Hortons. Només s'hi havia presentat una empresa i, en tots dos casos, sobrepassava entre un 50 i un 70% l'estimació pressupostària. Una decisió que ha vist amb bons ulls la minoria comunal, ja que no són obres urgents.\nPer últim, s'han aprovat diversos suplements de crèdit. El més important de 127.000 euros per condicionar l'abocador de la collada de Beixalís. A més, s'han adjudicat els treballs d'enquitranament a les urbanitzacions les Canadilles, Sorribes i les Agudes.


Previstos tres mesos d'obres per millorar el carrer de Cal Gerrer - comentaris 10 a 11 - Societat - Rubí TV\nPrevistos tres mesos d'obres per millorar el carrer de Cal Gerrer\nS'ampliaran voreres, es repararà la calçada i s'actuarà al clavegueram i la xarxa d'aigua potable\nL’Ajuntament reurbanitzarà properament el carrer de Cal Gerrer des del seu inici, a la cruïlla amb el carrer Cervantes, fins a la part final, a l’encreuament amb el c. Magí Ramentol. L’objectiu del consistori és ampliar les voreres d’aquesta via per fer-les més transitables pels vianants i, alhora, reparar el ferm de la calçada, molt malmès pel pas dels vehicles. Prèviament, i aprofitant que es duu a terme aquesta actuació, SOREA executarà millores tant al clavegueram com a la xarxa d’abastament d’aigua potable.\nLes obres, que és previst que tinguin una durada total d’uns tres mesos, es dividiran en dues fases. La primera s’iniciarà la tercera setmana del mes d’abril al tram comprès entre els carrers Cervantes i Llobateres, mentre que la segona se centrarà en el tram entre els carrers Llobateres i Magí Ramentol.\n'La nostra intenció és ampliar i fer més practicables les voreres que condueixen al Mercat Municipal, amb l’objectiu d’afavorir l’accés peatonal a aquesta instal·lació. Pensem que, diàriament, molts rubinencs i rubinenques visiten aquest equipament per a fer-hi les seves compres i cal que els accessos estiguin ben habilitats', ha explicat la regidora de l’Àrea de Serveis Territorials, Maria Mas. La primera tinenta d’alcaldia ha afegit que 'a banda del carrer Cal Gerrer, també tenim previst dur a terme millores pel que fa a l’accessibilitat i a la xarxa de clavegueram i d’abastament d’aigua potable a d’altres vies d’aquesta zona, com ara els carrers Magallanes, Lluís Ribas, General Prim o Bartrina, entre d’altres. Aquesta és una zona que necessitava una remodelació'.\nPel que fa al clavegueram, SOREA construirà una xarxa separativa de sanejament per a la recollida de les aigües pluvials superficials amb nous embornals i pous, ja que actualment el sistema de clavegueram d’aquest carrer està format per una xarxa unitària que discorre a molta fondària (a més de 5 metres de profunditat), fet que fa molt difícil el seu manteniment i el dels embornals. Aquesta actuació compta amb un pressupost de 198.722,60 euros.\nEn el cas de la xarxa d’abastament d’aigua potable, se substituiran les canonades actuals de fibrociment i PVC per noves conduccions de fosa dúctil d’un diàmetre equivalent, amb un pressupost de 41.870,58 euros, amb l’objectiu de reduir els problemes que presenten les canonades d’aquests materials.\nLes obres de reurbanització consistiran en ampliar les voreres fins a un mínim de 2 metres d’amplada, actualment, les voreres tenen una amplada variable segons els diferents trams, amb un mínim d’1 metre i un màxim de 2 metres, així com reparar el ferm de la calçada, que actualment està en mal estat com a conseqüència del trànsit de vehicles. Aquesta actuació, que ha estat adjudicada a l’empresa Bigas Grup, compta amb un pressupost de 162.158,49 euros i una subvenció de la Diputació de Barcelona que cobreix la totalitat del cost de l’obra.\nAl tram comprès entre Cervantes i Llobateres es mantindrà una de les línies d’estacionament que hi ha actualment. En canvi, en el cas del tram entre Llobateres i Magí Ramentol s’eliminarà el cordó d’aparcament, fet que permetrà que una de les voreres tingui una amplada de 4 metres i l’altra, de 2,5 metres.\nDurant l’execució d’aquestes obres, la mobilitat a la zona es veurà afectada. Mentre es duguin a terme els treballs al primer tram, es tallarà la circulació al carrer Cal Gerrer entre Cervantes i Llobateres. Els vehicles s’hauran de desviar pel carrer García Lorca, itinerari alternatiu que estarà degudament senyalitzat. Posteriorment, durant l’execució de la segona fase, no es podrà circular pel tram del carrer Cal Gerrer entre Llobateres i Magí Ramentol i els vehicles hauran de circular pels carrers García Lorca i Magí Ramentol. L’accés al pàrquing del Mercat es farà a través dels carrers Lluís Ribas i Llobateres, aquest últim canviarà de sentit mentre durin els treballs. Tot i que l’autobús urbà s’haurà d’adaptar a aquestes afectacions de trànsit, les parades i les freqüències de pas no patiran cap canvi.\nEls contenidors de recollida d’escombraries també canviaran temporalment d’ubicació. Així, els que estan situats a la cruïlla entre els carrers Cal Gerrer i Llobateres es desplaçaran fins a l’entrada del passatge Llobateres.\nLlavors, si Ho he entès bé... A cal gerrer abans d'arribar al.mercat, de dos fileres de cotxes aparcats es quedarà amb una i el.carrer del mercat, no es podrà aparcar??? Si é així no.ho trobo gens bé, al final el.cotxe no el podrem fer servir perque no podrem aparcar a cap lloc\nPer fi!!! després del nyap de les darreres obres municipals haurem de veure com queden aquestes...\nEtiquetes: obres, millora, carrer, Cal Gerrer


La Universitat d'Alacant presenta el Cicle de Concerts de Primavera de la seua Orquestra Filharmònica. Actualitat Universitària\nLa Universitat d'Alacant presenta e..a de la seua Orquestra Filharmònica\nL’OFUA oferirà quatre concerts, dos a Alacant de caràcter solidari, un a la Romana i un altre a Oriola\nMoments de la presentació del Cicle de Concerts de Primavera de l'OFUA en roda de premsa\nLa Universitat d’Alacant ha presentat aquest matí en roda de premsa el tradicional Cicle de Concerts de Primavera de l’Orquestra Filharmònica de la UA (OFUA). Enguany, el programa inclou quatre actuacions, dues de de caràcter solidari a la ciutat d’Alacant i dues més en les localitats de la Romana i Oriola. El cicle compta amb el suport dels patrocinadors anuals de l’OFUA, la Fundació Manuel Peláez, Vectalia, Hidraqua i Cajamar, a més de col·laboracions puntuals d’altres institucions per a concerts concrets del programa. Així ho ha anunciat avui Carles Cortés, vicerector de Cultura, Esport i Llengües de la UA, que ha detallat el calendari d’actuacions.\nEl programa començarà el dimarts 7 de maig al Teatre Principal d’Alacant, a les 20.30 hores, un concert solidari a càrrec del Quartet de Corda de l’OFUA, a benefici de l’Associació Espanyola contra el Càncer. Aquest concert compta amb la col·laboració específica de la Junta de Germandats i Confraries de la Setmana Santa d’Alacant, i les entrades donatiu tenen un preu de 15, 13 i 11 euros, ja disponibles al Teatre Principal, a la seu de l’Associació Espanyola contra el Càncer (av. Catedràtic Soler 4, baix) i a la Junta Major de Germandats i Confraries de la Setmana Santa d’Alacant (Casa de la Festa Manuel Ricarte, c/ Bailèn núm. 20-2n Alacant). Els grups de cambra de l’OFUA són el resultat del treball formatiu i pedagògic que orienta aquest projecte universitari. Constitueixen un element complementari que permet afrontar amb intensitat i rigor un repertori més ampli i versàtil que el que ofereix una orquestra íntegrament. Els joves intèrprets dels grups de cambra, dirigits per Tobias Gossmann, posen sobre l’escenari totes les seues capacitats i sensibilitat musical per a generar una important experiència estètica. El Quartet de Corda de l’OFUA està integrat per violins, María García Sivera i Antonio Milán Martínez; viola, Carles Soler Navarro, i violoncel, Javier Masiá Martínez.\nAquesta primera actuació del cicle està patrocinada per Vectalia, Hidraqua, Diputació d’Alacant, Fundació Manuel Peláez Castillo i Cajamar, i compta amb la col·laboració del Conservatori Superior d’Alacant Òscar Esplà i el Conservatori Professional Guitarrista José Tomás, d’Alacant, Conservatori Professional Vicente Lillo Cánovas, de Sant Vicent, i la Brass Academy Alacant.\nLa segona actuació portarà l’OFUA a la Casa de la Cultura de la Romana, el dissabte 11 de maig a les 20 hores, amb entrada gratuïta limitada a la capacitat del local; i el diumenge 12 de maig, a les 19 hores, l’OFUA interpretarà el seu repertori en el Teatro Circo d’Oriola, un esdeveniment organitzat per la UA i l’Ajuntament d’Oriola (entrada gratuïta limitada a la capacitat de la sala).\nL’últim esdeveniment del cicle tindrà com a escenari l’Auditori de la Diputació d’Alacant (ADDA), el dimarts 14 de maig, a les 20 hores, amb un concert solidari a benefici de la Fundació Noray Projecte Home d’Alacant. El preu donatiu de les entrades és de quinze euros, ja disponibles en la Llibreria Compàs de la UA, en Instanticket (www.instanticket.es ) i una hora abans del concert, en la taquilla. Per als qui hi vulguen col·laborar, però no puguen assistir al concert, s’ha habilitat la Fila Zero.\nEn la presentació d’aquest matí, Carles Cortés ha estat acompanyat pel director artístic de l’OFUA, Tobias Gossmann; per Consagració Jareño, presidenta de la Fundació Noray Projecte Home d’Alacant, i per Ana Isabel Martínez, coordinadora general del Departament de Psicologia de l’Associació Espanyola contra el Càncer. Els han acompanyat a més els patrocinadors anuals de l’OFUA, Concha Aldave, directora de la Fundació Manuel Peláez; David Marcos Baquero, director de Zona de Cajamar a Alacant; Martín Sanz, director de Relacions Institucionals i Comunicació d’Hidraqua; Ezequiel Moltó, director de Relacions Institucionals i Comunicació de Vectalia, i Alfredo Llopis, president Junta de Germandats i Confraries de la Setmana Santa d’Alacant, entitat que enguany col·labora amb el concert del Teatre Principal. Per part de l’Associació Espanyola contra el Càncer també hi han assistit Natalia Martínez, treballadora Social, i María Ángeles Jiménez, de l’àrea de programes de voluntariat.\nTobias Gossmann ha detallat que el repertori triat per al cicle d’aquest any pretén acostar els alumnes i el públic en general a les obres mestres del repertori mundial, però també a obres modernes. Per això ha seleccionat dues simfonies de Schubert i de Grieg, perquè, assegura, «totes dues tenen misteris sense resoldre». La Simfonia en si menor D 759 de Franz Schubert (1797-1828), «La Inacabada» de Schubert, es diu així perquè no se sap per què va quedar incompleta. Era la penúltima simfonia que va escriure Schubert, el seu contingut musical és extraordinari, però les investigacions musicològiques no han pogut aclarir per què el compositor no la va enllestir. Però així i tot, està considerada una obra mestra i té un lloc consolidat a les sales de concerts. La segona simfonia triada, la Simfonia en do menor d’Edvard Grieg, és l’única simfonia de Grieg que ha estat cent tretze anys sense ser tocada. El mateix compositor la va retirar del seu editor després d’estrenar alguns moviments i va escriure de la seua pròpia mà la misteriosa nota «no s’ha de tocar mai». Sobre la raó d’aquesta prohibició solament es pot especular. És a partir de 1980 que s’ha tornat a programar aquesta bonica simfonia, que per ser una «indesitjada» s’ha convertit en «La Desconeguda», ha detallat Gossmann.\nREPERTORI QUARTET DE CORDA OFUA\nTeatre Principal. 7 de maig, 20 hores\nWolfgang Amadeus Mozart, Divertimento in re, KV 136 (125a)\nWolfgang Amadeus Mozart, Divertimento in si bemoll, KV 137 (125b)\nWolfgang Amadeus Mozart, Divertimento in fa, KV 138 (125c)\nLudwig van Beethoven, Quartet en do menor, op. 18, núm. 4\nScherzo, andante scherzoso quasi allegretto\nREPERTORI PER A CONCERTS DE PRIMAVERA 2019 (OFUA)\nConcerts: Dissabte 11 maig, 20 hores, Casa de la Cultura de la Romana; diumenge 12 de maig, 19 hores, Teatro Circo d’Oriola, i ADDA, 14 de maig, 20 hores\nLes simfonies «Inacabada« i «Desconeguda»\nFranz Schubert, Simfonia en si menor, D 759\nEdvard Grieg, Simfonia en do menor


La inversió en eficiència energètica en el Departament de Salut Xàtiva - Ontinyent aconseguix el mig milió d'euros - Portal de Xàtiva\nInicio Destacado La inversió en eficiència energètica en el Departament de Salut Xàtiva –...\nLa inversió en eficiència energètica en el Departament de Salut Xàtiva – Ontinyent aconseguix el mig milió d’euros\nEl departament realitza la major inversió de la seua història per a l’eficiència energètica\nA la climatització i l’enllumenat més eficient s’unix la incorporació de gas natural per a les calderes i la renovació dels seus panells solars tèrmics\nEl departament de salut Xàtiva-Ontinyent arribarà enguany al mig milió d’euros invertits en eficiència energètica des de 2016. Esta xifra mostra el compromís del departament per l’ús eficient de l’energia així com amb la reducció d’emissions de CO2, accions que l’any 2019 van suposar un guardó al departament en la cimera europea del clima en la salut.\nD’un altre costat, la xarxa de climatització, que s’està millorant en estos dies amb nous equips, contempla que els climatitzadors industrials adapten la xarxa a la normativa vigent i per tant reduïsquen el consum energètic per mitjà de la recuperació d’energia calorífica.\nTotes estes iniciatives van en consonància amb la política de reducció d’emissions de CO2 que du a terme el departament i per la que en 2019 va aconseguir un premi al lideratge en accions contra el canvi climàtic de la cima europea del clima en la salut.\nAixí, la inversió econòmica en eficiència energètica ha passat en quatre anys de a penes ser prevista en inversions a un gasto acumulat de 414.280 euros en 2019, superant el mig milió d’euros en 2020, xifres que evidencien una ferma aposta per aconseguir un consum energètic més responsable al dedicar un 2’19% del total invertit a eficiència energètica.\nA més, des de la comissió de sostenibilitat s’està posant en marxa un estudi per a la instal·lació de filtres solars en els envidraments que major calor suporten a l’estiu a fi de reduir la necessitat de refredament. També es treballa en una campanya de conscienciació entre els seus professionals per a evitar en la mesura que es puga el “standby” d’aparells durant els temps que no s’usen així com l’eliminació de l’ús de paper incorporant la firma electrònica en tots els documents que suposaria un estalvi del 20% dels quasi 33.000 quilos de paper que anualment consumix el departament.\nD’un altre costat, s’està substituint per obsolescència els panells solars tèrmics que anys arrere proveïen d’aigua calenta. La finalitat d’esta actuació és que estos nous panells puguen reduir un 5% el consum d’altres energies en la producció d’aigua calenta sanitària.\nSobre tots estos aspectes seguixen oberts estudis i investigacions sobre els consums per part de la comissió de sostenibilitat a fi d’establir dinàmiques, moltes d’elles sense cost estimable, que milloren l’eficiència energètica i reduïsquen emissions CO2 per part de les instal·lacions sanitàries.\nSanidad tiene previsto administrar unas 68.000 dosis de vacunas esta semana\nEl 99,9% dels grups d’alumnes conclou la primera setmana de març sense incidències


Sant Tornem-hi: Les tres (i no pas dues) menes d’independentisme\nLes tres (i no pas dues) menes d’independentisme\nHom sol considerar que l’independentisme català està format per dues classes. La primera seria l’independentisme de tota la vida, de tipus identitari, que recolza sobre la llengua, la cultura, la història, etc. Més o menys correspon a un terç de la població catalana (el 2007, per exemple, donava suport a la independència un 30% de la ciutadania).\nLa segona classe s’hauria format a partir del greuge econòmic que viu Catalunya. Tindria la base en el dèficit fiscal (16.000 milions d’euros o més cada any que marxen de Catalunya, pagats en impostos pels mateixos catalans que no s’inverteixen a Catalunya) i altres greuges econòmics i financers (per exemple, la manca d’inversió en infraestructures o el fet que l’Estat espanyol dóna menys beques als estudiants catalans del que correspondria). Els opinionistes, els politòlegs, etc., en diuen “independentisme de butxaca”, una simplificació que pot tindre fins i tot un aire despectiu. Podem dir que correspon a un altre terç de la població catalana (dic un altre terç perquè, l’octubre del 2012, la població favorable a la independència se situa a l’entorn del 55%). I hi ha qui creu que aquest segon tipus es desfaria si l’Estat espanyol complís amb les seves obligacions econòmiques envers Catalunya.\nCrec, però, que hom obvia una tercera mena d’independentisme, gestat recentment i que pren forma a partir del setembre del 2012. És el que jo anomeno independentisme per dignitat democràtica. L’Estat espanyol, el Partit Popular (PP), el Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE), periodistes de renom, membres de l’Exèrcit espanyol, etc., per tal de combatre l’independentisme, han formulat tot d’amenaces (invasió militar, detenció del president, cancel·lació de l’autonomia catalana, etc.) i han atiat les pors reportant escenaris apocalíptics sense cap base (que si la Unió Europea ens expulsarà -encara és hora ara que ho digui la mateixa Unió, per cert-, que ens faran fora de l’euro -cosa literalment impossible-, que no es podran pagar pensions -una altra mentida, quan ara ja quasi no es poden pagar les pensions espanyoles-, que els títols universitaris no serviran -una altra mentida, que demostra que qui ho diu no té ni idea de com funciona el sistema universitari europeu-, etc.). Com que la gent mínimament formada té criteri, és evident que no admet aquesta deriva totalitària dels poders fàctics espanyols. I aquí és on arriba el ‘clec’: qualsevol persona amb un mínim de dignitat democràtica diu que per aquí no hi passa. I pot ocórrer que acabi donant suport a la independència només per a deslliurar-se d’un sistema polític (l’espanyol) corcat de dalt a baix, sense un bri de democràcia a dins (només en té aparentment). Conec gent d’aquest perfil, alguns castellanoparlants, que s’han posat del costat de la democràcia, i per tant defensant el dret a decidir. Segur que tothom en coneix un cas o altre i, a més, comencen a fer-se públics testimonis de l’esfera del PP (vegeu l’exdiputada del PP a Granollers que ha dit prou).\nVes que aquesta tercera mena d’independentisme no correspongui a l’altre terç de la població...\nEscrit per en Xavier Rull a les 12:36\nEtiquetes de coments: democràcia, independència, independentisme\nAlbert 4 de novembre de 2012 a les 13:39\nLa veritat és que els estaments espanyols estan fent campanya com ningú a favor de l'Estat propi. Ells sols, estan convencent a molta gent que tenia dubtes o que fins i tot hi estava en contra. És espectacular, per exemple, comprovar la diferència en positiu al respecte de la premsa internacional. Si continuem en la mateixa línia, ens en sortirem!\nBreu anàlisi dels resultats electorals / Oriol Jun...\nLes falsedats del PP i d’Alícia Sánchez-Camacho so...\nEl paper (galdós) dels sindicats\nD’espanyols que escolten i respecten Catalunya tam...\nUna lliçó d’economia... i de sentit comú


Phutthamonthon Hotels - PREUS AMB ELS DESCOMPTES MÉS GRANS a tots els hotels a Phutthamonthon\nexperiència [Phutthamonthon, Nakom Pathom]\nAl visitar Bangkok, vosté es sentirà com a casa a Salaya Pavilion Hotel, què li ofereix un allotjame\nAl visitar Bangkok, vosté es sentirà com a casa a Salaya Pavilion Hotel, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. El Salaya Pavilion Hotel, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha servei d'habitacions 24 hores, Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, seguretat 24 hores, servei de neteja diari, xemeneia. Salaya Pavilion Hotel té 43 habitacions, totes amoblades amb gust per tal d'oferir comforts com televisió de pantalla plana, accés a internet (sense fils), connexió sense fils a internet (cortesia), habitacions per a no fumadors, aire condicionat. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Salaya Pavilion Hotel no troba competidors en cap categoria.\nAl visitar Nakom Pathom, vosté es sentirà com a casa a The Palm Resort, què li ofereix un allotjamen\nAl visitar Nakom Pathom, vosté es sentirà com a casa a The Palm Resort, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Els visitants d'aquest hotel, poden gaudir d'anar a les atraccions més importants de la ciutat: Thanon Aksa, Central Plaza Salaya. Les instal.lacions i els serveis que proveeix The Palm Resort asseguren una estada plaentera als seus clients. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, servei d'habitacions, restaurant. Entri en una de les 24 habitacions i escapi de l'estrès del dia amb una ampla gama de comoditats com televisió de pantalla plana, connexió sense fils a internet (cortesia), habitacions per a no fumadors, aire condicionat, escriptori. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com jardí. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a The Palm Resort.\nSituat a Phutthamonthon, The Royal Gems Golf Resort és el lloc perfecte per gaudir de Nakom Pathom i\nSituat a Phutthamonthon, The Royal Gems Golf Resort és el lloc perfecte per gaudir de Nakom Pathom i els seus voltants. Amb aquesta situació a només 30 km del centre de la ciutat i a 20 km de l'aeroport, aquest hotel de 3-estrelles atreu nombrosos viatgers cada any. Un ambient ben cuidat i la seva proximitat a Central Plaza Salaya, Thanon Aksa donen a aquest hotel un encant especial. Aprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Nakom Pathom. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, servei d'habitacions, servei de cangur. Els clients poden triar d'entre 80 habitacions, i totes desprenen una atmòsfera de pau i harmonia total. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a The Royal Gems Golf Resort.\nRangsee Place, ubicat a Phutthamonthon, Nakom Pathom, és una destinació popular per a viatgers. Situ\nRangsee Place, ubicat a Phutthamonthon, Nakom Pathom, és una destinació popular per a viatgers. Situat només a 26.2 km del centre de la ciutat, els viatgers estan en un lloc boníssim per a gaudir de les atraccions i activitat de la ciutat. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. El Rangsee Place, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, seguretat 24 hores, servei de neteja diari, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara televisió de pantalla plana, accés a internet (sense fils), connexió sense fils a internet (cortesia), habitacions per a no fumadors, aire condicionat per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen centre esportiu, jardí estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Rangsee Place.\nfa 16 hora 54 minut Japó\nfa 11 hora 28 minut Tailàndia\nLlocs històrics de Phutthamonthon\nUniversitat Mahidol (Campus Salaya)\nPhutthamonthon és una base excelent per a explorar en profunditat les vistes de Nakom Pathom. Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. Phutthamonthon està agraciat amb envoltatns plens de vida, bons restaurants, zones de compra i increibles atraccions. Gaudeixi de les millors ofertes d'Agoda.com quan decideixi estar a Nakom Pathom. Amb una ampla gama d'hotels, incloent-hi Chatthanan Luxurious Apartment i The Royal Gems Golf Resort, trobar el lloc adequat on estar és fàcil. Digui'ns les seves dates de viatge ideals a Phutthamonthon i us direm els preus ideals disponibles.\nDescobreixi els barris de Phutthamonthon\nAllotjaments a Província de Nakhom Pathom Província\nHotels Phutthamonthon populars


Milions d'ampolles buides - Novel.la negra - Somnegra\n--> Novel.la català-->Novel.la negra-->MILIONS D'AMPOLLES BUIDES - MANUEL DE PEDROLO\nMILIONS D'AMPOLLES BUIDES - MANUEL DE PEDROLO\nEn Somnegra pots comprar online la novel.la negra Milions d'ampolles buides, de Manuel de Pedrolo.\nAutores Manuel de Pedrolo\nGénero Novel·la negra\nBarcelona, any 1968. El moviment antifranquista multiplica les accions en tots els fronts. El règim es defensa ampliant la repressió. En aquest context convuls i perillós, una organització revolucionària debat sobre l’ús de la violència. Després de llargues discussions, uns quants militants decideixen orquestrar un atracament per finançar la compra d’armes. Una acció planificada fins a l’últim detall que els portarà a una situació límit.\nA Milions d’ampolles buides, Manuel de Pedrolo conjuga el suspens de la millor novel·la negra amb les intrigues de les lluites polítiques de l’època. El resultat és una obra que ens atrapa amb tot l’arsenal narratiu del gènere policíac, però que es teixeix amb les reflexions d’uns personatges que ho arrisquen tot per les seves idees. Però, també, és un retrat excel·lent d’un moment històric de mobilització popular, així com dels anhels dels seus protagonistes. Tota una obra clàssica, censurada pel règim, d’un dels grans escriptors de les nostres lletres que es va caracteritzar pel seu insubornable compromís. Perquè, com remarca Jaume Cabré al pròleg d’aquesta edició, «el país no va morir escanyat per la pastanaga que ens volia fer empassar l’estat espanyol gràcies a la resistència tenaç i valenta d’una colla de pedrolos».


Per quan la depuradora? | Sant Pere Pescador .cat - Noticiari\nEl Programa de sanejament d''aigües residuals urbanes (PSARU 2005) de la Generalitat de Catalunya identifica 2 escenaris en funció de les prioritats: 2006-2008 i 2009-2014. Sant Pere és al primer escenari (pàg. 12), per tant té prioritat davant d''altres que son a l''escenari 2009-2014.\nTanmateix s''hi diu que Sant Pere Pescador i rodalies com l''Armentera tindran la seva pròpia depuradora, però en veu d''un dels tècnics de l''ACA, Sant Pere abocarà les aigües i fangs mitjançant canalitzacions fins a la depuradora de l''Escala tal i com explica a una noticia apareguda el 2006 a Vilaweb. Segons sembla aquest any es farà la correcció d''aquest text.\nAixí doncs, el projecte per sanejar les aigües del nucli antic Sant Pere s''ha de tramitar la seva resolució abans de la fi del 2008. Al mateix temps cal remarcar que l''entitat encarregada de portar a terme el projecte és el Consorci de la Costa Brava.\nActualment altres nuclis com el de Mas Sopes i Bon Relax (en reparació) disposen d’una pròpia a l’igual que els càmpings.


L’Infantil A destapa el Rafinha més personal - FC Barcelona\nHomeFutbolPrimer EquipNotíciesL’Infantil A destapa el Rafinha més personal\nL’Infantil A destapa el Rafinha més personal\nwww.fcbarcelona.cat - 24/12/2016 | 17:00\nEl brasiler se sotmet al qüestionari dels joves jugadors blaugrana i revela les sensacions d’arribar al primer equip des de la Masia\nRafinha, amb els jugadors de l'Infantil A | PACO LARGO - FCB\nRafael Alcántara do Nascimento, Rafinha, és un dels millors exemples de l’èxit del model formatiu del FC Barcelona. El brasiler va arribar a la categories inferiors del Club amb 13 anys i, després de molts anys d’esforç i formació, s’ha consolidat al primer equip. El seu cas el converteix en un mirall per als joves jugadors que es formen dia a dia a la Masia amb el somni d’arribar a jugar al Camp Nou. Així, el ‘12’ blaugrana va fer una visita molt especial a l’Infantil A, categoria en la que ell va començar el seu camí al Barça.\nUn cop superada la sorpresa inicial de tots els integrants de l’equip, Rafinha és sotmès a un qüestionari molt diferent als que està acostumat a afrontar durant la temporada. El brasiler es posa a disposició dels joves jugadors de la Masia i rep preguntes de tots tipus: les sensacions del debut, els coneixements adquirits al Club, el somni d’estrenar-se al Camp Nou...\nRafinha explica que jugar al primer equip és acomplir un somni, i que fins a l’etapa al filial no es va plantejar seriosament la possibilitat d’arribar-hi. A més, encoratja tots els jugadors de l’Infantil A a divertir-se jugant a futbol i a esforçar-se al màxim, i els anima a aprofitar l’oportunitat que suposa poder jugar al Barça.\nNo et perdis les respostes de Rafinha a les preguntes dels jugadors de l’Infantil A. El test més personal dels jugadors de la Masia al ‘12’ del Barça, en aquest vídeo.\n“Tenim un repte molt maco a la Lliga”\nBusquets, el test dels 400 partits\nEl 2016 del FC Barcelona, en dades


La independència unilateral de Catalunya difícilment es pot descartar, assegura el diari, The Irish Times,en el seu editorial d’aquest dimecres.\nEl que sembla una mica contradictori és que Madrid insisteixi en que una Escòcia independent rebria una freda benvinguda per part de la UE, només per tal d’afirmar que una Catalunya independent estaria condemnada a l’ostracisme per Brussel·les, assegura el rotatiu\nPerò és possible realment una Catalunya independent unilateralment es pregunta. Encara que sembli molt poc probable, darrerament s’han trencat tants motlles que aparentment no es podien trencar que gairebé no es pot descartar.\nEn aquest sentit, el diari critica l’estratègia contradictòria de l’estat respecte el ‘Brexit’ i la reactivació del debat independentista a Escòcia. Per Madrid, la perspectiva d’una Escòcia independent dins de la UE és una situació espantosa, mentre que pel s independentistes catalans, és una analogia reconfortant per al seu propi futur.\nEl diari explica que generalment la UE es refereix a la integritat territorial dels seus membres com a sacrosanta, i que diversos d’ells, i especialment Espanya, tenen un gran interès a oposar-se a la fragmentació de qualsevol altre membre. Però els catalans ja poden apuntar-se a una considerable simpatia a través de la unió a la independència d’Escòcia i la subseqüent adhesió a la UE després del Brexit.