Valls disposarà d’una vintena d’habitatges més per a ús social | Diari de Tarragona\nValls disposarà d’una vintena d’habitatges més per a ús social\nL‘Ajuntament signarà en breu dos convenis amb l’Agència d’Habitatge de Catalunya (AHC) Sostre Cívic per ampliar el parc públic de pisos de la ciutat\n10 de Diciembre de 2019 - 19:40 hs\nEls 21 habitatges que ha adquirit el consistori es troben als numeros 6 i 8 del carrer Paborde de Valls. FOTO: ALBA TUDÓ\nL’Ajuntament de Valls signarà en breu dos convenis que permetran ampliar el parc d’habitatges per a ús social en una vintena de pisos més. La Junta de Govern ha aprovat el conveni amb l’Agència d’Habitatge (AHC) de Catalunya de la Generalitat i, en els propers dies, donarà llum verd també al conveni amb la cooperativa Sostre Cívic, en els dos casos, per l’adquisició d’aquests 21 immobles que es troben situats al carrer Paborde, a la zona de la plaça de Jaume I.\nL’ampliació del parc d’habitatges és el resultat d’un treball que va arrencar l’any 2015 amb els primers contactes amb el Banc Mare Nostrum, en aquell moment propietària de dos blocs de pisos en aquesta zona.\nTot i que aleshores les converses no van fructificar perquè el banc va duplicar el preu de venda inicial un cop impugnada la Llei de l’Habitatge al Tribunal Constitucional i també perquè els pisos havien anat passant a mans de diferents bancs, aquest any l’Ajuntament comença a fer el seguiment dels habitatges per tal que, si es posaven a la venda, l’administració pugués fer ús del dret de tempteig i retracte.\nAquesta és una opció de compra preferent per part dels ajuntaments i entitats del tercer sector en zones d’alta demanda d’habitatge social com és el cas de Valls.\nEl passat mes de maig, l’Ajuntament i l’Agència d’Habitatge de Catalunya coordinen l’estratègia per a la compra dels dos blocs de pisos situats als números 6 i 8 del carrer Paborde i, al juliol, amb l’opció de compra sobre la taula, les dues administracions sumen a Sostre Cívic en l’operació per coordinar la compra.\nEl primer dels convenis, entre l’Ajuntament i l’AHC, permetrà l’adquisició de cinc habitatges que les dues parts compren per meitats i proindivís al 50% al carrer Paborde 8, una operació regulada pel conveni de col·laboració que estableix que l’Ajuntament s’encarregarà de la gestió.\nL’operació de compra suposa una inversió de 173.000 euros en total que les dues administracions finançaran a parts iguals.\nA més, en el conveni s’estableix també que els tres pisos que l’Agència d’Habitatge de Catalunya ja tenia en aquest mateix bloc passaran a ser gestionats pel consistori.\nEl segon conveni és el resultat de l’acord amb la cooperativa Sostre Cívic que adquireix 13 habitatges al bloc situat just al costat, al carrer Paborde número 6, a la mateixa zona de la plaça de Jaume I. Aquests pisos es destinaran a facilitar l’accés a l’habitatge de col·lectius vulnerables.\nLa cooperativa també compra els habitatges mitjançant la fórmula de tanteig i retracte per destinar els pisos a ús social.\nEn aquest cas, Sostre Cívic i l’Ajuntament de Valls aprovaran el conveni que regula la col·laboració del consistori que donarà suport econòmic a la cooperativa per la compra dels pisos i, en contraprestació, l’administració local podrà fixar els criteris d’accés en una part dels habitatges amb finalitats socials.\n«És un orgull poder engegar les línies de tempteig i retracte i l’adquisició de patrimoni que forma part del mercat especulatiu i apostem molt fort per la col·laboració público-cooperativa que és la que ha de permetre ampliar el parc públic del país», va remarcar ahir en roda de premsa,Gemma Vendrell de la cooperativa Sostre Cívic.\nEl suport econòmic municipal s’ha establert en total en 60.000 euros, 20.000 euros per aquest 2019 i 40.000 més per al 2020.\n«Amb aquestes dues accions impulsades per l’Ajuntament, a través de la Regidoria d’Habitatge, es segueix avançant en les polítiques socials que pretenen facilitar a col·lectius amb més dificultats l’accés als habitatges», va assegurar el regidor d’Acció Comunitària a l’Ajuntament de Valls, Jordi Cartanyà. Va afegir que «hi havia un mancança d’habitatge públic. Ha costat però estem satisfets del resultat». Pel que fa els terminis encara no se saben.«L’operació ja està aprovada però estem pendents de l’operació de notari. A principis d’any signarem l’operació i després haurem de donar d’alta els subministraments», va concloure el regidor Jordi Cartanyà. La voluntat municipal és que l’any vinent aquests habitatges ja estiguin en ús.


McAfee Total Protection Review McAfee és un dels noms més antics en antivirus i per una bona raó. L’última iteració del seu paquet de Protecció Total pot ser el millor possible, amb gairebé 100 per cent de protecció garantida contra virus. Consulteu la nostra revisió completa de McAfee Total Protection per comprovar que no tot […]\nESET NOD32 Revisió Tot i que no és el més inquietant dels noms, ESET NOD32 és una potent eina antivirus. Originalment dirigit a empreses, només ha entrat recentment al mercat de consum i, per tant, sembla més adequat per a persones que desitgen una experiència laboral. Llegiu la nostra revisió completa de NOD32 per obtenir […]\nComodo Internet Security Suite Review Tot i que és una mica exigent la vostra opció de navegació i la configuració del DNS, Comodo Internet Security Suite és una eina antivirus altament fantàstica que us permet escanejar a fons i relativament un preu decent. Llegiu la nostra crítica completa de Comodo per obtenir més informació. Comodo […]\nAvast Pro Revisió Tot i que lluny de ser perfecte, Avast Pro és una solució antivirus que s’adaptarà bé a aquells que no li importen pagar per mantenir-se segurs, però no volen trencar el banc només per una amenaça de malware. En general, aquest servei té una bona puntuació, tal i com podeu llegir a […]\nBullGuard Antivirus Review BullGuard Antivirus és un servei digne que podria fer una mica millor en gairebé tots els fronts. La seva interfície no és molt intuïtiva, el personal d’assistència és tènue i, tampoc, el millor és protegir. Llegiu sobre totes les nostres troballes en aquesta revisió completa de BullGuard. BullGuard Antivirus és un paquet […]\nPanda Security Review: avaluació de Panda Dome Review La Panda Security Suite és una coneguda eina antivirus gratuïta. En aquesta revisió Panda, parlarem d’aquesta cúpula Panda i decidirem si és bo. Espatllarem una mica els nostres resultats i us direm que mentre el pla gratuït sigui bo, no us recomanem que ho pagueu. Panda Security, […]\nEmsisoft Anti-Malware Home Review Ric en funcions i assequible, Emsisoft Anti-Malware Home és un paquet decent per a persones que volen protegir-se de les pitjors amenaces sense que això trenqui el banc. Tanmateix, a la consciència més gran de seguretat no li agradarà tant, com podeu llegir a la nostra revisió d’Emsisoft. Anterior Pròxim Emsisoft […]\nTrend Micro Antivirus + Revisió Trend Micro Antivirus + és una alternativa barata i resistent a altres solucions antivirus. Tot i que, en provar-lo, de vegades deixa la pilota, els usuaris habituals ho apreciaran pels seus punts forts. Consulteu la nostra revisió completa de Trend Micro Antivirus per obtenir més informació. Anterior Pròxim Trend Micro […]


"√√ Casa Rural independent , ARI en Pirineus, prop de Font-Romeu des Angles i Cambre d'Aze optiò 4 habitacions : chalet bela bartok"\nCasa Rural independent Bela Bartok, ARI en Pirineus, prop de Font-Romeu\ndes Angles i Cambre d'Aze.\nXalet en St Pierre dels Forcats per 10 persones: optiò 4 habitacions 10 persones 160 m²\nL'antiga casa rural independent o viure Bela Bartok està equipat per a 1 persona amb mobilitat reduïda (PMR) + altres 9 persones, una casa de camp de 4 dormitoris per a 10 persones.\nLa sala d'estar, cuina, un bany i un lavabo estan completament equipades per a persones amb discapacitat en una cadira de rodes per moure (rentavaixelles, microones, nevera, rentadora ...) Bela Bartok cabana de turisme està aprovat : "turisme i discapacitat", el xalet disposa de sauna amb sòl no apte turisme i minusvalidesa. Aquesta casa també està aprovat pels serveis de turisme dels Pirineus Orientals i Atout France.\nEn les habitacions, integrem llits de qualitat, llits independents o de costat a costat\nGaudeixi de la seva habitació adaptada per a PMR amb un llit per a 2 persones, els seus 2 habitacions amb 2 llits 1 persona al costat de l'altre o separats de la seva habitació de 4 llits, dues bany i 2 wc, 1 sauna.\nVostè pot si vostè vol utilitzar de forma gratuïta, a l'allotjament, ADSL il·limitat internet Wi-Fi per mantenir-se en contacte amb amics o de treball (no es proporciona l'equip i no podem garantir la permanència d'aquesta connexió dels perills de la wifi hi ha 3 routers)\nTindran una vista panoràmica de la Cerdanya i el Capcir. al nord es veurà, Mont Louis i la seva fortalesa de Vauban, tant Péric el Carlit i les estacions d'esquí dels Angles, Pirineus 2000 i Font Romeu. Al sud s'obté una visió panoràmica del Canigó, el coll MIDJA i Cambre d''Aze. En un dia clar es pot veure la costa mediterrània. Les nostres cabanes són 30 metres una ruta de senderisme. Vostè pot anar d'excursió directament a les muntanyes de Cambre d'Ase, anar i acabar la carena a Espanya si ho desitja. Les nostres cases són a 1 km de la primera elevació (st pierre dels forcats l'estació d'esquí agermanades amb l'estació d'esquí de Eyne), a 8 km senders d'esquí de fons i 9 km de les pistes d'esquí dels Pirineus 2000 / Font-Romeu i 13 km de l'estació d'esquí dels Angles. No us oblideu de portar el seu vestit de bany per gaudir del sofre calent brolla a 10 km de la casa o bany .\nPreu: de 13 € a 45 € PPN , basen 10 persones en la cabanya\nESTAN INCLOSOS en els nostres preus:\n• les sábadas i fundes de matalassos, L'aigua, Electricitat i gas (50kWh / d)\nEls llogaters han de proveir:\n• la fusta o carbó per la barbacoa, les tovalloles i els draps de cuini\nAbans de marxar, els inquilins han limpiau la casa, si no, es factura un plus (100 €) Es agraira liquidar el dipòsit de garantia en efectiu (500 €)\n• Comença el week-end divendres a les 16 s'acaba el diumenge a les 15\n• la setmana comença el dissabte a les 16 i es conclou el dissabte següent a les 10\n• Quant als dies a escollir\n• La setmana fora de vacances, posar-se en contacte.\ncap de setmana els preus de divendres 16h a diumenge 15 h:\nTotes les disponibilitats i preus clic aqui


Ciutadans qüestiona Forcadell per falta de "pluralitat"\nRivera aspira a seduir reformant Espanya QUIQUE GARCÍA / EFE\nBarcelonaEl líder de Ciutadans, Albert Rivera, ha qüestionat aquest dimarts que JxSí proposi Carme Forcadell com a presidenta del Parlament, i ha assegurat que "té un històric de declaracions que posen en dubte la seva pluralitat". En concret, li ha retret unes paraules sobre que el govern espanyol, PP i Ciutadans eren "adversaris del poble català".\nEn roda de premsa, ha criticat també que JxSí reparteixi càrrecs al Parlament quan encara no se sap si podrà formar Govern: "Obliden que no tenim Govern i que pot ser que no s'estreni la legislatura. El més lògic és que primer hi hagi un Govern", ha afegit.\nSobre si les eleccions espanyoles condicionen els tempos de la negociació entre JxSí i la CUP, Rivera ha considerat que "és curiós que uns partits independentistes estiguin tant pendents del que passa al Congrés".\nEl partit taronja ha confirmat aquest dimarts que el seu candidat a la vicepresidència del Parlament serà el número 3 per Barcelona en les eleccions del 27-S, José María Espejo-Saavedra.\nCarme Forcadell Albert Rivera 27-S Parlament de Catalunya


Converteix Francs suïssos (CHF) i Gourdes haitians (HTG) : Canvi de divises Calculadora de conversió\nFranc suís (CHF) i Haití Gourde (HTG) Canvi de divises Calculadora de conversió\nAquest Franc suís i Haití Gourde convertidor està al dia amb tipus de canvi de 20 agost 2019.\nIntrodueixi l'import que voleu convertir a la casella a l'esquerra de Franc suís. Utilitzeu les monedes "swap" per fer Haití Gourde la moneda per defecte. Fer clic a Gourdes haitians o Francs suïssos per convertir entre aquesta moneda i totes les altres monedes.\nEl franc suís és la moneda en la Suïssa (CH, CHE), i Liechtenstein (LI, LIE). La Gourde haitià és la moneda en la Haití (HT, HTI). El símbol per CHF pot ser escrit SwF, i SFr. El símbol per HTG pot ser escrit G. El franc suís es divideix en 100 rappen (centimes). La Gourde haitià es divideix en 100 centimes. La taxa de canvi de el franc suís es va actualitzar per última vegada el 19 agost 2019 de El Fons Monetari Internacional. La taxa de canvi de la Gourde haitià es va actualitzar per última vegada el 20 agost 2019 de Yahoo Finance. La CHF factor de conversió té 6 dígits significatius. La HTG factor de conversió té 4 dígits significatius.


MON-RA-MON: UNA MENA DE JIVARITZACIÓ\nUNA MENA DE JIVARITZACIÓ\nEls jívaros tallaven el cap als seus enemics i després el reduïen a la mida d’una taronja.\nAvui dia, a casa nostra, els mitjans de comunicació, siguin de propietat pública o dels principals grups de pressió econòmica, política o religiosa ens ataquen sovint de tal manera que sembla que, sense tallar-nos el cap, ens vulguin reduir el cervell a la dimensió del d’un mosquit. I a fe que ho estan aconseguint quan veus com es comporta una part considerable de la població.\nTendències, costums, modes, aficions, opinions i creences s'imposen des de la televisió, la ràdio i els diaris. Les xarxes socials ho amplifiquen ràpidament i es creen corrents crítiques o de seguidisme gairebé automàtiques d'un dia per l'altre; la majoria sense reflexió ni argumentari.\nLes pilotes es fan grosses i tot això els medis ho tornen a recollir i un cop manipulat en funció dels interessos dels seus amos, li donen carta de naturalesa i ens ho tornen a revertir fins que ho graven a foc als cap de la gent o ens ho fan oblidar.\nEstà clar que hi ha moltes sortides i refugis per utilitzar davant de tanta misèria i que cal separar el gra de la palla, però sembla que són molts més els que s'endollen al consum massiu de bajanades malintencionades que els que cerquen continguts d'un cert nivell.\nLes conseqüències són devastadores. Només cal veure alguns dels "espectacles" que es produeixen cada dia al nostre voltant.\nSort, però de la bona gent; dels que treballen honradament, dels que transmeten bon rotllo, d'aquells que fan agradable i plaent la vida a qui els envolta amb les seves obres o la seva manera de ser. (1)\nA tots els vampirs que hi ha al camp de la política, de l'economia, de les religions i a totes les activitats humanes; a tots els que viuen de xuclar el cervell i els diners de la gent: Aneu a fer punyetes!. Som fràgils; exemplars únics en vies d'extinció que volem viure en pau.\n(1).- Al acabar d'escriure aquest paràgraf, m'han vingut al cap aquests versos d' Antonio Machado, que m'agraden molt:\nImatge baixada d'internet.\nCaram! Vas fort avui. No puc més que asentir en tot el que dius, i també en lo que va ens va deixar en Machado.\n14 de maig de 2014 a les 20:35\nJOSEP LLUÍS: Si, una espècie de "dia de la ira". Sort que no m'agafa cada dia, jaja.


Mossos d'Esquadra. Els casos de ficció - VV.AA/ Editorial Alrevés\n23 May Mossos d’Esquadra. Els casos de ficció – VV.AA\nAmb l’excusa de la commemoració dels 300 anys d’història, el cos dels Mossos d’Esquadra de la mà d’Editorial Alrevés, ens presenten ‘Mossos d’Esquadra. Els casos de ficció’, una antologia de relats amb un rerefons negre, molt negre de la societat en què vivim.\nEn la presentació que es pot llegir a la contraportada, ja ens expliquen que es tracta d’un exercici de divulgació. D’una manera pedagògica, senzilla, entretinguda i propera, els diversos escriptors-mossos que col·laboren en el contingut, exposen de manera brillant els casos.\n14 històries basades en fets reals, tracten temes de delinqüència quotidiana com furts, robatoris amb violència, assetjament escolar, ciberassetjament, violència de gènere…, fins a violacions en grup. Tots els casos es desenvolupen en un escenari fictici creat per al lector, perquè ens sigui més fàcil situar-nos i que aconsegueix familiaritzar-nos amb l’entorn, un poble, Veciana, un institut , l’IES Paco Camarasa i uns personatges que en acabar, trobarem a faltar.\nUn català ric, harmoniós, agradable al lector, gens feixuc ni empal·lagós, és el toc final per a fer d’aquest llibre sense pretensions, un manuscrit d’obligada lectura per al nostre jovent.\nUtilitzant la tècnica ancestral del conte i la faula, s’intenta educar al lector i instruir-lo en la prevenció i la seguretat ciutadana.\nEs repeteix al llarg de totes les històries el «podria ser el teu veí», però sense paranoia ni exageracions, amb la normalitat del món divers en què vivim i en el que cal estar alerta a certs indicatius.\n‘Mossos d’Esquadra. Els casos de ficció’ es pot definir com una lectura lleugera, que cuida els detalls: llenguatge, escenaris, personatges, trames… inclús el número de paraules per relat sembla que no han estat triades a l’atzar. Com a particularitat, no oblidaré esmentar que l’agressivitat o impressionabilitat dels casos, va in crescendo i d’aquesta manera, ens prepara per l’últim capítol, una història dura i desagradable.\nEn resum, cal felicitar als responsables d’aquest recull perquè sens dubte no deixarà indiferent a qui se’l llegeixi. Totalment recomanable com a regal educatiu.\nTítol: Mossos d’Esquadra: els casos de ficció


Editorials - Caràcter xinès\nD’editorials que publiquen obres traduïdes directament o no del xinès n’hi ha moltes, però algunes destaquen per una dedicació especial a les obres de la Xina i, en un sentit més ampli, de l’Àsia oriental.\nÉs per això que ens sembla just fer-los un reconeixement fent-vos-les conèixer. La llista que us donem no és exhaustiva, i us agrairem que si en teniu localitzada alguna que no consta aquí ens ho feu saber fent clic aquí.\nEl mercat català és molt més petit que l’espanyol, i també en el cas de les traduccions d’obres xineses queda superat per les obres traduïdes al castellà. Tot i així, algunes editorials fan l’esforç de traduir obres que, potser, no tindran una audiència gaire gran i que, en molts casos, ja han estat traduïdes al castellà.\nHo ha intentat breument La Magrana, amb la traducció desafortunada de L’esperit del llop. I també Viena Edicions amb la publicació de Família, de Ba Jin, amb una bona qualitat.\nAquesta és una de les editorials que més publiquen obres xineses. El format i l’edició són impecables, però les traduccions de vegades “rasquen” i es nota massa que no s’han fet directament del xinès i que, a més, el traductor no té gaires coneixements de cultura xinesa (podeu veure la nostra opinió sobre les traduccions directes i indirectes aquí).\nEditorial de solera, amb una certa reputació de “alternativa”. Ofereix traduccions que, en general, tenen bona qualitat.\nUna de les veteranes, també en aquest àmbit. Compten amb traductors de qualitat comprovada i ofereixen uns llibres que fa goig de guardar a la prestatgeria.\nPublicacions en francès\nA França hi ha una gran tradició d’acostament a la literatura xinesa. És per això que hi ha moltes editorials que publiquen traduccions directes del xinès a un preu accessible. Les llibreries grans solen tenir una secció dedicada a la literatura oriental on segur que trobareu obres publicades per aquestes editorials:\nEl nom deixa ben clares les intencions de l’editorial. Cal destacar que té una secció específica on podem trobar dades dels traductors que treballen per a ells.\nLa col·lecció de butxaca (Aube poche) és un dels vehicles més utilitzats per l’editorial per fer-nos arriba les traduccions d’obres xineses. Solen publicar les obres de Gao Xingjian.\nEditorial amb un interès especial en l’Àsia oriental i l’Índia. Publica un nombre important d’obres xineses, amb una clara aposta pels autors contemporanis. Igual que Bleu de Chine, dedica una secció als seus traductors.


Capturar l’essència de la F1 amb una càmera del 1913\nPassejant pel pit lane del circ de la Fórmula 1 és habitual trobar-se infinitat de fotògrafs\n4 min. Barcelona 02/06/2018 00:29\n651x366 Kimi Räikkönen, mirant amb la càmera de Joshua Paul -a l’esquerra- . / DAN ISTITENE / GETTY Kimi Räikkönen, mirant amb la càmera de Joshua Paul -a l’esquerra- . / DAN ISTITENE / GETTY\nPassejant pel pit lane del circ de la Fórmula 1 és habitual trobar-se infinitat de fotògrafs. Armats amb les seves càmeres, esperen, pacients, l’arribada dels pilots per captar les seves expressions just abans de posar-se el casc. Entre ells, un crida l’atenció per la càmera que fa servir: una Graflex 4x5 del 1913. “I funciona molt bé”, s’afanya a dir, durant una pausa que fa a la sala de premsa del Circuit de Barcelona-Catalunya. Mentre els seus companys s’amaguen darrere els portàtils per editar i enviar les fotos als mitjans pels quals treballen, ell guarda les plaques que ha fet al matí. Allà hi ha les imatges que ha capturat, però no les podrà veure al moment. De Barcelona marxava a Mònaco, i d’allà, a Nova York, on té el laboratori. “Trigaré tres setmanes a veure les imatges... Es manté la intriga de saber si he capturat el detall que volia”, explica, rient.\nLa càmera va caure en mans de Paul l’any 1997. “Me la va donar el meu professor de fotografia, James Fee. Em va dir que la provés i vaig viatjar fins a Praga. Vaig fer fotos molt diferents, la ciutat era perfecta. Després, vaig fer fotos de paisatges, retrats de gent...”, recorda. Però quan va provar-la en un circuit va decidir que allò era el que volia fer. “Es difícil treballar amb aquesta càmera a la Fórmula 1, hi ha molta gent, cal viatjar molt... a vegades, al pit lane prefereixo no fer fotos per evitar que es trenqui o li passi alguna cosa a la càmera”, diu, però afegeix: “Hi ha molts fotògrafs, la majoria són molt bons, i fem fotos amb càmeres molt bones, però prefereixo les d’aquesta, amb la qual tot és més relaxat i tranquil”.\nDe fet, Paul també té una càmera de les modernes, les que utilitzen la majoria dels seus companys. “No faig fotos amb les dues a la vegada; quan surto, decideixo què vull fer i m’emporto una càmera o l’altra. Una és en color; l’altra, en blanc i negre. I quan faig fotos amb la de blanc i negre, penso en les ombres i les llums. Williams, Mercedes... els cotxes blancs queden bonics, però el vermell de Ferrari en blanc i negre és terrible, ja que el cotxe es veu del mateix to que el fons”, apunta. Cada dia de Gran Premi fa només unes 30 fotos: “No necessito moltes fotos, necessito bones fotos”, indica. De totes les que ha fet des que cobreix el Mundial de F1, la que més li agrada no és ni d’un monoplaça ni d’un pilot: “És la d’un pneumàtic Pirelli”, diu, i busca ràpid la imatge per mostrar-la a la pantalla del mòbil. La troba al perfil d’Instagram de la revista Lollipop, una publicació gràfica fundada per ell el 2014 centrada exclusivament en imatges del Mundial de Fórmula 1. “Poca lletra, molta imatge”, resumeix.\nAmb la càmera, Joshua Paul ha fet retrats de gairebé tots els pilots de la graella de F1. Alguns hi han accedit ràpid, d’altres han trigat una mica més. “Recordo una foto amb Ricciardo. En cinc o sis minuts vam parlar de surf, d’Austràlia, de cervesa, del seu cabell... vam riure i després vam fer les fotos! Va costar, volia un retrat seriós i no parava de riure!”, recorda. Per a Paul, la seva càmera l’ajuda a interactuar amb qui protagonitzarà la següent foto. “Mentre et faig una foto, et puc estar mirant, parlant amb tu... és diferent de l’altra, que l’has de posar davant de la cara. Tens la possibilitat de fer que el pilot es relaxi i la foto queda molt diferent”, indica. A alguns, de fet, els ha ensenyat fins i tot com funciona la seva càmera. “M’agradaria tenir mitja hora amb cada pilot per poder parlar amb ells, que es relaxin... però són persones molt ocupades i sovint només tenen dos minuts. Però al final, dos minuts, si estàs preparat, és molt de temps!”, apunta.\nQuè li falta per fer? Li agradaria fer fotos dels pilots fora dels circuits, “retrats més íntims”: “Com marxen del circuit, com arriben a l’hotel, descansant, estirats al llit... Serien retrats molt humans”, diu, i sospira. Repte complicat en un món on el temps sembla que és or.


“La meva feina té un valor; acceptava una rebaixa del 15% però el club en volia el doble”\n“Estic orgullós, he treballat bé durant vuit anys i considero que és una decisió injusta”\nVicente Moreno: “L’amor [amb Raúl de Tomás] és recíproc”\nRoda de premsa.\nEl guia de l’ascens\nEspanyol. RDT té un compromís total. “Que la gent estigui tranquil·la, la meva implicació és màxima”\nRDT: “Soc de l’Espanyol i ho donaré tot”\nEspanyol. “Que la gent estigui tranquil·la, la meva implicació és màxima”, diu el pitxitxi que s’erigeix en el líder del grup. “Assumeixo la responsabilitat, sé que soc un jugador important”\nRDT i el retorn als orígens\nEspanyol. El davanter es retrobarà amb el Rayo, l’equip on ha estat més feliç al llarg de la seva carrera i on s’ha donat a conèixer com un golejador important en la lliga espanyola\nVadillo: “A Segona si treus el pit et donen una hòstia”\nEspanyol.Vadillo deixa clar en la seva presentació que cal mantenir els peus a terra malgrat el bon inici. “Tenim plantilla per pujar però cal ser cauts”, diu l’extrem que suma tres ascensos en el currículum\nUna muralla hermètica\nEspanyol. Ha construït el lideratge gràcies a la seva imbatibilitat. És l’únic conjunt de primera i segona divisió que no ha rebut cap gol en contra\nL’Espanyol guanya 520 dies després\n1a divisió femenina. Tot i les baixes, l’equip de Rubén Casado s’imposa per la mínima a Madrid gràcies a un gol de Manuela Vanegas\nL’Espanyol guanya a Madrid (0-1)\n1a divisió femenina. Un solitari gol de Manuela Vanegas decideix el partit a favor de les jugadores de Rubén Casado\nEspanyol. No afluixa i, contra un Alcorcón voluntariós, suma la tercera victòria consecutiva. RDT fa les diferències dins l’àrea amb una filigrana d’artista que dona el lideratge provisional\nRDT signa el triomf davant l’Alcorcón\nEspanyol. Suma la seva tercera victòria consecutiva i dormirà com a líder a l’espera del que faci l’Sporting en el derbi asturià\nSeguir el ritme guanyador\nEspanyol. Vol sumar la tercera victòria consecutiva per mantenir-se en la zona alta de la taula contra l’Alcorcón, el millor visitant del curs anterior\nEspanyol. Cap jugador portarà el número de Dani Jarque. Marc Roca ha estat l’únic en tenir el privilegi de fer-ho des de la mort de l’etern capità. Vadillo i Campuzano lluiran el 19 i el 24, respectivament\nEspanyol. El cinquè fitxatge del club blanc-i-blau suma en el seu currículum tres ascensos a primera, ara busca el quart. Es felicita per ser blanc-i-blau. “Soc on realment vull”\nEspanyol. Rescindeix el contracte del responsable administratiu del planter que no ha acceptat la draconiana rebaixa de sou proposada per l’entitat\nL’excel·lència és l’ascens\nDurán i Rufete fan balanç d’un mercat benigne, però són conscients que la prova de foc serà a final de curs. “No estarem satisfets de res fins que no tornem a primera”, diu el CEO\n“Em toca treballar a casa mentre derroto al virus per tornar bé i, de nou, posar-me la samarreta de l’Espanyol”, ha explicat el jugador a les xarxes socials\nEspanyol. El preparador es felicita per l’esforç fet pel club. “No podem queixar-nos” i sobre la qualitat de la plantilla ho té clar. “Sé on estic, el gran que és aquest club i no podem fer més: treballar i donar rendiment”\nEspanyol. Rufete i Durán fan balanç d’un mercat benigne per l’Espanyol. “La pandèmia ens ha ajudat per retenir talent”. Tots dos mandataris posen el focus inexcusable en l’ascens


Aquí ho deixo dit . . .: DIVENDRES MUSICALS I DOLÇOS\nCaminem plegats 30 d’agost de 2013 a les 10:58\nquina pinta !!! tota una temptació!!!\nHiolambda 30 d’agost de 2013 a les 11:05\nSí. A una que li agrada tot lo dolç mmmmmmmmmmmm també! Llàstima que nosaltres ens vam quedar les que van quedar més lletgetes hihihi\nLidia 30 d’agost de 2013 a les 18:32\nPrenc nota. Tenen una pinta molt bona. A veure si m'ensurto. Tinc uns motlles amb formes d'estrella. Pot quedar bo i divertit pels nens.\nHiolambda 1 de setembre de 2013 a les 22:17\nSón molt fàcils de fer. Segur que us ho passareu molt bé. Els meus es barallen pel corró! És el moment estrella.\nMontse Cartanyà 2 de setembre de 2013 a les 13:54\nTé descobert a partir de les galetes del SP, jajaja.\nT'han quedat espectaculars!!! Com és aquest corró que regula l'espessor? crec que em pot interessar molt.\nJo com que quan faig galetes hem queden totes desiguals, doncs dic que així queden més cassolanes, jajaja, però en realitat m'agraden les teves.\nSi t'interessa passar-te, jo també tinc un blog: http://estoneslliures.blogspot.com.es/\nHiolambda 2 de setembre de 2013 a les 14:11\nHola Montse! Gràcies per passar-te\nEl corró, te l'he buscat per internet. És aquest:\nVeuràs fins i tot que hi ha un vídeo de demostració. La qüestió és que segons per on agafes el corró regules el gruix de la massa.\nEl preu de la pàgina és més o menys el que devia costar, ja que jo l'havia vist a una ferreteria on hi ha una secció de rebosteria creativa.\nPer cert, m'he passat pel teu bloc i tens unes receptes molt originals i a aquesta hora venen molt de gust.


Les primeres anàlisis descarten el coronavirus en una dona que viatja en un vaixell blocat a Itàlia\nEl creuer havia passat per Barcelona i per Pala · Els passatgers esperen en aquest port el resultat complet de l'anàlisi a la passatgera\nLes primeres anàlisis fetes a una passatgera originària de Macau, a la Xina, que es troba a bord el creuer Costa Smeralda, han sortit negatives de coronavirus. L’embarcació ha restat blocada avui al port italià de Civitavecchia, prop de Roma, perquè la dona tenia febre i problemes respiratoris, símptomes compatibles amb el coronavirus. Algunes fonts han assegurat a l’agència EFE que probablement té una grip.\nFonts del servei de Sanitat Exterior han indicat que durant l’estada del vaixell al port de Palma no hi va haver cap avís relatiu al cas i que els símptomes sospitosos de coronavirus van aparèixer durant la travessia fins al port de Civitavecchia. La dona i el seu marit, que no presenta símptomes, havien embarcat al port de Savona, a Gènova, i han estat aïllats a l’hospital del vaixell, on s’ha desplaçat un equip de l’hospital Spallanzani de Roma. Una vegada fetes les proves, l’equip ha tornat al centre mèdic per analitzar-les.\nLa companyia i les entitats sanitàries han impedit de desembarcar als sis mil passatgers del creuer de la companyia Costa Crociere. El vaixell feia una ruta que havia començat el 23 de gener, amb etapes a la Spezia, Savona, Marsella, Barcelona i Palma, i Civitavecchia era la darrera parada.


- Mas d'en Pedro - INCOOP\nNúm. de registre: 227\nLa Casa de Colònies Mas d’en Pedro és un lloc ideal per a les sortides de: grups de joves, esplais parròquies, centres esportius, corals, etc.\nLa casa us ofereix:\nSales tranquil·les on poder descansar o fer reunions de treball\nEspais amplis on poder fer jocs o activitats de lleure\nMoltes activitats esportives\nMenús variats i complets segons les vostres necessitats\nJardí tancat de 400m2\nSala de tallers 2 (únicament per l’Escola del Mar) en edifici anex.\nSala Tallers 3\nBloc sanitari amb 4dutxes\n1 sanitari (WC i lavabo)\nSala tallers 4\nDormitori 8 places\nDormitori 10 places\nDormitori 12 places\n5 Lavabo, 4 wc i 2 dutxa\n1 sanitari (WC, lavabo i dutxa) complert per mestres\n1 Espai descans\nZona de bany propera/piscina: Piscina pròpia i platja a 1 km.\nLa casa esta dividida en 4 blocs amb un pati interior de 600 m² completament tancat. A l’exterior existeix una zona de bosc amb la piscina.\nDistància BCN: 52 km\nDistància GIR: 155 km\nDistància TAR: 45 km\nEstació de CUNIT (línia de Sant Vicenç per la costa) La casa queda a 15 minuts a peu per la carretera C32 (antiga C-246) que va de Cunit cap a Cubelles. Cal deixar la carretera i girar a l’esquerra en arribar al Km 52, davant del càmping La Rueda.\nDes de Barcelona, per la C-31(antiga A-16) pels Túnels del Garraf fins a la sortida Cunit-Cubelles, o per la C-32 (antiga C-246) per les Costes del Garraf, Sitges, Vilanova i Cubelles fins el Km 52 on cal girar a la dreta davant del càmping La Rueda.\nPer l’autopista AP-2, sortida Sitges-Vilanova i carretera per Canyelles fins a Vilanova. Després seguir la C-32(antiga C-246) direcció Cubelles fins al Km 52.


Creació de personatges | fent cinema\nA continuació es recullen tres experiències desenvolupades en el marc de Cinema en curs. Corresponen al taller de creació de personatges amb què s’inicia el treball de guió del curtmetratge que els alumnes realitzen al final del curs. S’inclouen documents generats en el moment de la construcció dels personatges (textos dels alumnes, llistats de característiques o apunts a partir del treball oral).\nTambé s’inclouen els films realitzats pels alumnes, protagonitzats pels personatges creats. Els films permeten veure que moltes de les idees i troballes sorgides als tallers de creació de personatges no apareixen al film de manera explícita, però sí que es troben en el fons dels personatges i són conegudes pels autors, conferint veritat i profunditat al conjunt. En tots els casos, el paper dels personatges i les seves emocions és central: cada personatge és portador d’una emoció que evoluciona i travessa el film, que en certa manera li dóna sentit, l’omple.\nEl pes dels personatges i, especialment, de les seves emocions, donen a tots aquests films unitat i intensitat.\nOumar, realitzada pels alumnes de 3r a 6è de l’aula d’acollida de l’Escola Comtes de Torregrossa (Alcarràs) en el marc del taller de Cinema en curs el 2008-2009.\nUna historia de la calle, realitzada pels alumnes de 3r i 4t d’ESO de l’Institut Badalona Nou en el marc del taller de Cinema en curs el 2008-2009.\nFragments Cafè, realitzada pels alumnes de 4t d’ESO de l’Institut Les Corts (Barcelona) en el marc del taller de Cinema en curs el 2007-2008.\nCamins, silencis i somriures, realitzada pels alumnes de 6è de l’Escola de Bordils en el marc del taller de Cinema en curs el 2009-2010.\nFragments Cafè és un bon exemple de com l’emoció genuïna dels personatges tenyeix i travessa tot un argument.\nEn un primer moment, en disposar-se a iniciar el treball, els alumnes van parlar d’algunes preocupacions compartides. Eren comuns a molts la por a distanciar-se dels amics després de l’ESO, la incomprensió dels pares i les dificultats de comunicar-se amb ells. A partir d’aquestes qüestions, els alumnes es van implicar molt en la creació dels personatges. Això va permetre un treball ric a l’hora de construir-los.\nDesprés de definir els personatges i la relació entre ells, la història va anar sorgint sola, ja que l’argument bàsicament es deriva de la situació en què es troben els personatges. El més important va ser la densitat que havien anat adquirint els personatges, que no eren meres representacions més o menys estereotipades, sinó que estaven carregats de desitjos i contradiccions. També va ser interessant el fet de construir-los un context i un passat. Moltes de les coses que els alumnes sabien dels seus personatges no s’expliquen a la pel·lícula, però aquesta profunditat dels personatges és el que fa autèntic i emocionant el film. La complexitat dels personatges i les seves emocions va expressar-se al film principalment a través del del treball del primer pla, la poca profunditat de camp, la insistència sobre el rostre i el silenci.\nEls alumnes resumien així el seu treball de creació de personatges al bloc de l'Institut Les Corts - Cinema en curs 2007-2008:\nDesprés d’una setmana debatent i treballant la història de què volem parlar i els nostres personatges, hem decidit fer el curt sobre tres amics que s’allunyen perquè comencen a seguir camins diferents; cada cop tenen menys coses en comú i van sorgint, poc a poc, les contradiccions i la distància entre ells.\nTé 16 anys. Es un noi discret, sempre vesteix amb texans caiguts i samarretes fosques. Ha deixat l’institut i està fent un mòdul de mecànica. Li agrada la música de “Los 40 Principales”, les motos i sortir. És addicte al tabac, es passa el dia fumant. Tot i que és un noi extravertit, en un primer moment es mostra distant i segur amb els altres. És un noi espavilat, tot i que no gaire intel·ligent i atrevit. Es bo en els negocis: es dedica a robar petites coses (com roba), per revendre-les i així tenir els diners per sortir ja que a casa seva no n’hi donen. No té bona relació amb els pares, és fill únic, mai para per casa, excepte per sopar. Tot i que li agrada molt la mecànica i està content amb el que fa, li molesta que no se li donin bé els estudis. És irresponsable, inestable i no té les idees massa clares sobre què vol fer més enllà del present; va fent. Tot i que coneix molta gent i surt molt, té els amics comptats. L’Àlex i l’altra amiga són les seves millors amigues; tot i que es van conèixer a l’institut, amb elles ha trobat sinceritat i intimitat; el to d’ell quan està amb elles (més aviat sensible) és radicalment diferent que quan està amb els altres. Amb l’Àlex s’entenen molt, surten sempre junts i comparteixen bons moments, tot i que en un punt en Javi la troba massa utòpica. De la que estudia batxillerat pensa que és massa responsable i un xic avorrida perquè darrerament mai vol sortir; en el fons té enveja que tingui les idees tan clares sobre el seu futur.\nTé 16 anys. Ha deixat d’estudiar ja que no se li donaven bé els exàmens i ara busca feina, o millor dit, els seus pares l’obliguen a buscar feina, però ella no vol treballs cutres, sinó que es vol dedicar a la música, la seva gran passió. Porta un look alternatiu, rotllo punk. És molt desordenada, però ella s’entén dins del seu desordre; li agrada tocar la guitarra, els bongos, i cuidar de plantes. Li agrada molt la música punk, ska i el reagge, i li encanta anar de festa. És independent, sempre va al seu rotllo, és tossuda, pel que li agrada mostra molt interès i pel que no, gens; és extravertida, propera, simpàtica i alegre, és la que sempre anima la festa. És molt xerraire i mai escolta. Somniadora, un pèl il·lusa i inestable. Tot i que s’estima als seus pares no hi manté una bona relació ja que no s’entenen. Li agradaria marxar de casa però també veu que és una tonteria ja que no podria mantenir-se; és per això que té moltes ganes de fer-se més gran. Li agradaria poder fer el que realment vol i que els seus pares l’entenguin. Té els principis molt clars i uns ideals molt marcats però ara tampoc està segura de que tot no siguin etiquetes sobre les coses i sobre la gent. Surt amb molta gent i es mou amb diferents grups amb els que toca música o surt. De l’institut només té dos amics: en Javi i la que fa batxillerat. A la noia se l’estima molt ja que són amigues des de la infància però veu que s’estan distanciant i la culpa de no pensar per si mateixa i que deixi que els pares li taladrin el cap. D’en Javi pensa que és molt divertit i s’ho passen molt bé junts, però també creu que és un passota i el veu una mica perdut, però tampoc fa res per ajudar-lo.\nTé 16 anys. És l’única que segueix a l’institut; està estudiant el batxillerat científic i vol fer medicina. Des de sempre ha tingut les coses clares: està molt segura del que vol fer. És una noia responsable, previsora i ordenada; a la seva habitació té els horaris penjats al costat de les fotos dels amics. És intel•ligent i sempre se li han donat bé els estudis i s’hi aplica molt però és una estressada i s’angoixa molt en època d’exàmens. Sempre porta amb ella el seu portàtil per treballar. Li agrada la música de “Los 40 principales”, com a en Javi. És extravertida, divertida i sensible però com sempre anava amb en Javi i l’Àlex, ara que ja no van a l’institut s’ha quedat sense ningú. Se sent molt sola ja que els seus pares la pressionen i els seus millors amics no l’entenen ja que només surten de festa i mai arriben a comprendre-la o escoltar-la. Ara es comença a plantejar per què està fent el que fa, ja que mai s’ha plantejat una altra cosa que no sigui acabar el batxillerat i fer una carrera i no té amb qui parlar del que li està passant. Té una germana, però és més petita que ella i li resulta emprenyadora. De l’Àlex, tot i que l’estima molt i accepta els seus pensaments i la seva manera de fer, li fa ràbia que mai l’arribi a escoltar: només la deixa parlar una mica i de seguida salta amb els seus problemes. I amb en Javi, tot i que riuen molt junts quan surten, tenen un conflicte de punt de vista sobre les coses; són massa diferents com per comprendre’s.\nA l’aula d’acollida de l’Escola Comtes de Torregrossa d’Alcarràs el taller de creació de personatges va anar lligat al treball sobre el record de les vivències i els sentiments que els alumnes nouvinguts havien experimentat durant els seus primers dies a Catalunya. No estava previst així, sinó que va sorgir a partir de les primeres idees esbossades pels alumnes, que van començar traçant les possibles característiques del personatge:\nnen o nena de 10 o 11 anys\npotser aviat serà el seu aniversari\nés alegre però tímid\namb un gran cor\nli agrada l’esport: natació, futbol, tennis, bàsquet\nli agrada estar / sortir amb els amics\nli agrada parlar anglès\nli agrada ballar\nli agrada mirar pel·lícules\nli agrada anar a l’escola\nés molt simpàtic amb els estrangers\nli agradaria ser cuiner\nli agradaria ser com el Martin Luther King (perquè era un senyor que se sentia estranger al seu país, se sentia malament perquè ningú el respectava i ningú el volia).\nVa ser després d’aquesta primera part, especialment a partir de les darreres intervencions, que va sorgir la necessitat de parlar de l’estat emocional dels nouvinguts. Com es van sentir quan van arribar a Alcarràs? Quines van ser les seves primeres sensacions? Recorden els colors?\nA partir d’aquí cadascun dels participants va anar explicant com havia estat la seva arribada, i quines coses recordava del primer o primers dies. En algunes intervencions es fa palesa l’atenció que els alumnes paraven al color, quer era el tema de l’any el curs 2008-2009 a Cinema en curs.\nsensació que em perdia pels carrers.\nel so de molts ocells.\nel color roig de la bata i els colors de la roba que portaven les mestres.\nprimers colors: negre i blanc perquè era de nit. Estava alegre pels canvis però trist per no haver pogut acomiadar-me dels meus amics.\nel primer dia que em vaig despertar: vaig despertar-me tard i no volia sortir de casa, només volia jugar a la Play i mirar els dibuixos, però els dibuixos no els entenia i a la Play li faltava una peça.\nVolia anar a l’escola però al cap de tres dies estava molt cansada perquè l’escola està lluny i no entenia els nens.\n“Què bonic es Alcarràs!”, vaig pensar. Jo estava molt content perquè aquí a Alcarràs tenim diners. Però també estava nerviós per anar al cole. El primer so que vaig sentir en arribar a Alcarràs va ser el pregó a la plaça de l’església i em vaig espantar molt. Al pati tenia por perquè em van xutar una pilota a la cara i no sabia dir res. El meu primer amic em va explicar totes les coses que no entenia. Al cap d’una setmana ja tenia molts amics.\nJo estava molt contenta de venir a Alcarràs perquè em reuniria amb la mare i el pare, a qui feia uns mesos que no veia. A Romania era delegada de la classe i vaig deixar molts amics. Al principi vaig plorar una mica però de seguida vaig estar bé.\nVaig viatjar sol amb avió des del meu país fins al Marroc i després fins a Barcelona, on m’esperava el meu pare. El camí de Barcelona a Alcarràs em va semblar molt lluny. L’endemà vaig anar al casal de Joves a jugar a ping-pong. Vaig veure que l’escola era molt diferent que a Bordeus i Costa d’Ivori. Allà les escoles eren més grans, els colors eren diferents. Els colors que més em van agradar van ser el blanc de les parets i el gris. Em vaig perdre pels carrers quan volia anar a jugar a futbol. El meus primers amics m’explicaven moltes coses que no entenia.\nEl primer dia estava content perquè vaig veure al pare que feia temps que no el veia. Els meus primers amics em van tractar molt bé, m’ho explicaven tot! - La casa de camp em va agradar molt i quan vaig arribar a l’escola em sentia estranya i diferent, tot hi que a l’escola hi ha cosines i nens que conec.\nLa meva amiga era del Marroc: ella em va ajudar a no estar nerviosa i a sentir-me menys estranya.\nQuan vaig veure l’escola em va semblar grandiosa, el pati no s’acabava mai, no sabia on era el final. A Romania jo podia fer de porter i tirar-me al terra perquè era de gespa i no et feies mal.\nEstava molt nerviós i content perquè feia sis anys que no vivia amb els pares. A l’escola no volia aprendre català, només volia tornar a Romania.\nD’aquest treball en sorgí l’Oumar, un personatge de ficció per una història de ficció, creada a partir de grans i fortes vivències reals. El resultat és precís i emocionant, perquè les vivències i emocions de l’Oumar són, en major o menor mesura, conegudes i compartides pels seus creadors. .\nEl grup d’alumnes de l’Institut Badalona Nou tenia clar que volia treballar sobre problemes immediats del seu entorn, molt vinculats a la violència urbana juvenil. Era una idea abstracta, una orientació que els costava concretar i que corria el risc seriós d’ésser tractada d’una manera superficial, poc veraç i molt estereotipada. Es va prendre la decisió d’aparcar momentàniament aquestes intuïcions sobre l’ambientació o la temàtica per centrar-se en els personatges, amb un taller de creació com el que proposem. Així és com van néixer la Lucía i el Toni, que també va agafar aspectes originalment creats per altres personatges durant el taller. La Lucía i el Toni són dos personatges de gran densitat emocional justament perquè van ser construïts a partir d’emocions conegudes i properes, de preocupacions pròpies dels nois i noies d’aquesta edat i aquest context. L’argument del film, alhora, creixia en la seva dimensió emocional i esdevenia, finalment, viu, interessant i genuí.\nLucía, 16 anys\nSimpàtica, atenta, gelosa\nÉs alegre i normal, una mica possessiva\nLi agraden: la música, l’art, els museus\nTambé li agrada estar amb els amics\nFa classes de pintura després de l’institut\nLi agrada un noi de la seva edat, però no gosa establir-hi contacte\nHéctor, 17 anys\nLi agraden el futbol i la boxa\nVida problemàtica. Els seus pares estan separats. El germà va morir\nVol ser boxador\nViu en un Centre d’Acollida i surt els caps de setmana: aviat farà els 18 anys i encara no sap què passarà amb la seva vida\nSe sent malament\nRessentit i rabiós\nSempre seriós, excepte quan és de copes amb els amics\nTé núvia i uns pares que el recolzen\nTé dos germans petits\nÉs esportista a bon nivell\nEstar amb els amics, amb els quals sempre està alegre\nAntonio, ‘Toni’, 17 anys\nPassiu, disposat amb els amics, intel·ligent (però no en excés), valent, no es fa enrere\nSurt amb els amics\nLi agraden: els Graffiti, el Rap, el Reggae\nEstudia Batxillerat Artístic\nViu amb el seu pare, la seva mare i un gos\nSovint és al carrer, però no vol problemes\nDescontent amb l’escola perquè és més difícil del que pensava. S’està plantejant deixar els estudis\nÉs el seu primer any a l’institut\nVol dedicar-se a l’art urbà\nCamins, silencis i somriures sorgeix d’una experiència personal i compartida per tots els alumnes de l’aula i de la voluntat d’expressar les emocions sentides arrel d’aquesta experiència. Durant tot el curs, a tutoria, els alumnes van treballar les emocions amb els mestres parlant d’experiències personals i posant nom a les emocions sentides.\nA l’hora de fer el guió del film es va posar de relleu el treball previ sobre les emocions. Cada alumne exposava situacions en què havia sentit emocions intenses: els nervis i la vergonya abans de sortir a la pissarra; la por a quedar-se sol; l’eufòria de guanyar un partit important… De totes les experiències relatades, n’hi va haver una que era compartida per tots: la marxa d’un company de classe a Gàmbia, el seu país d’origen. Tots la recordaven molt intensament. D’aquí va sorgir la idea de treballar sobre la por de saber que un amic marxarà, la incertesa d’un retrobament, així com també la dificultat d’acomiadar-se d’algú molt estimat, de trobar les paraules per fer-li saber aquesta estima.\nUna vegada centrades les emocions i experiències a partir de les quals volien construir el film, es van crear els personatges. Cada alumne proposava alguna característica dels personatges i així, entre tots, anaven donant densitat als protagonistes del film. A mida que els personatges adquirien riquesa i complexitat, el guió també s’anava aclarint i l’argument anava sortint sol, de forma que la història del film anava estretament lligada a les emocions i característiques dels personatges.\nÉs sensible, introvertida, tímida, no molt xerraire, indecisa (li costa decidir, però quan es decideix fa tot el possible per aconseguir-ho). És vergonyosa, amable, simpàtica, amb la seva amiga té molt sentit de l’humor i és divertida, és sociable, tranquil·la, pacient, pensativa, reflexiva, alegre, riallera, intel·ligent, creativa, educada, respectuosa, presumida, oberta d’idees, optimista, complidora, empàtica (es posa a la pell dels altres), solidària, ordenada, imaginativa, fantasiosa, li molesten molt el que ella considera injustícies. Li afecten molt les coses, es desanima amb facilitat. Li costa adaptar-se a les coses noves. Pensa sempre en el futur. Es posa molt nerviosa amb els exàmens. Quan se sent malament se’n va al seu racó preferit, a la natura. La seva amiga és l’única persona a qui li pot explicar el que sent. Li agraden els animals, menjar, dibuixar; li agraden les matemàtiques i les naturals; li agrada la música i toca un instrument. Com li agrada fer tantes coses no sap què vol ser de gran. Es porta bé amb la família menys amb el germà petit, que és molt entremaliat. Li agrada viure en un poble petit i li encanta la natura.\nÉs introvertida, sensible, alegre, graciosa i divertida en petit comitè, però davant de la gent és callada. És impulsiva, impacient, decidida, pessimista, molt moguda, una mica trapella. És una persona solidària, imaginativa i somniadora. És una mica despistada i desordenada. Té pocs amics. A vegades li agrada estar sola, per poder pensar. Li agrada molt fer esport i juga al mateix equip de volei que la protagonista. Els seus pares són arqueòlegs i això fa que la seva família hagi de viatjar molt per feina, segons les excavacions. A ella li agrada molt viatjar i explicar històries dels llocs on ha viscut, però no li agrada canviar de casa constantment. Somnia en poder-se quedar en un lloc fix on poder conservar els seu amics. Se li fa difícil haver de fer amics a un lloc nou i adaptar-s’hi. Li agrada molt la natura i anar a passejar en bicicleta amb la seva amiga.\nDesprés d’haver creat els personatges i d’esquematitzar l’argument, van treballar a partir de les emocions dels personatges en cada moment per a poder desenvolupar el guió.


CIDOB - Especial eleccions al Regne Unit del "Catalunya vespre" i "Mapamundi"\nEspecial eleccions al Regne Unit del "Catalunya vespre" i "Mapamundi"\nCatalunya Ràdio - 07/05/2015\nPol Morillas, investigador del CIDOB en Europa, participa a l’especial eleccions al Regne Unit, un programa conduït per Kílian Sebrià, director del "Catalunya vespre", i per Sergi Roca, editor del programa "Mapamundi". L’especial electoral també va comptar amb la participació de l'enviat especial a Londres, Adolf Beltran; John Etherington, politòleg de la Universitat a Barcelona; Matthew Parris, periodista de "The Times"; Joan Costa, economista i professor de la London School of Economics, i Sergi Pardos, politòleg i professor de la Universitat d'Oxford.\n>> Visualitza el vídeo a la web de ccma.cat


Le Pentume Arnesano Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 16 allotjaments a Arnesano.\nProvinciale Arnesano Novoli Localita Boci 11, Arnesano, Arnesano, Itàlia, 73010 - Veure al mapa\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Arnesano, Le Pentume és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Le Pentume asseguren una estada plaentera als seus clients. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa, caixa forta.\nL'ambient de Le Pentume es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, escriptori, mini bar, insonorització són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com solàrium, jardí, sala de jocs. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Le Pentume la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Arnesano.\nTots els tipus de viatgers (39) Parelles (13) Viatgers en solitari (1) Famílies amb infants petits (13) Famílies amb infants grans (9) Grups (3)


..:: HdR.cat - 10 abril ::..\n4 cilindres en línia de 1993,6 centímetres cúbics (86,00 mm de diàmetre - 85,50 mm de carrera) amb turbo i brida de 34 mm.\nPilots Sébastien Loeb 2003\nConstructors 2003 i 2004\nEl divendres 10 de març de 2003 es celebraven les primeres especials cronometrades del 33è Ral·li de Nova Zelanda, i amb elles el Citroën Xsara WRC’03 feia el seu debut oficial. El canvi més rellevant a simple vista residia en l’aleró posterior, on els enginyers hi havien disposat 5 estries en el pla superior horitzontal per tal d’ajudar a canalitzar el flux d’aire; altres canvis menys visibles en trobar-se sota la carrosseria del compacte francès, afectaven als col·lectors d’escapament, el cigonyal, la caixa de velocitats i al càrter del turbo, sent tots ells nous.\nA la cita del debut, els dels dos galons es quedaven a les portes del podi amb la 4a plaça de Sébastien Loeb i Daniel Elena, una fita, la del primer podi, que arribaria a la següent ronda del calendari, el Ral·li d’Argentina, on Carlos Sainz i Marc Martí s’havien de conformar amb la 2a posició final a 26,6 segons de Marcus Grönholm i Timo Rautiainen, en rebre una penalització d’1 minut per avançament al control horari per un malentès entre el pilot madrileny i el copilot barceloní.\nLa primera victòria no arribaria fins al Ral·li d’Alemanya, i aquesta, lògicament, vindria de la mà d’uns experts en la ronda germànica, el francès Sébastien Loeb i el monegasc Daniel Elena. Aquesta evolució del Xsara WRC va estar en actiu durant un any, doncs a l’abril de 2004 els enginyers de Versalles hi donaven un altre gir de rosca per tal de continuar millorant les seves prestacions. Per tant el Xsara WRC’03 va estar en actiu al llarg de 14 cites mundials, en les que els seus pilots aconseguiren acumular un total de 12 posicions de podi i 4 victòries, el que suposa una relació de victòries per participacions del 28,6 %.\nAlemanya 2003, Sanremo 2003, Monte-Carlo 2004, Suècia 2004.\nAmb l’inici de les hostilitats vers el cronòmetre del 33è Ral·li de Nova Zelanda el divendres 10 d’abril de 2003, el Ford Focus RS WRC’03 feia el seu debut oficial en el campionat del món de ral·lis. Com era habitual en les darreres campanyes, el desenvolupament del cotxe s’havia dut a terme en les instal·lacions de M-Sport, on els enginyers van fer pràcticament un cotxe nou que trencava radicalment amb el què s’havia vist fins llavors.\nUna aerodinàmica totalment nova, molt més agressiva i més pròxima a un cotxe de circuits, un repartiment de pesos dels components totalment renovat, així com un nou motor desenvolupat per Cosworth, que per a més inri era més lleuger que el del seu predecessor i que donava marge de treball als enginyers.\nRàpidament es va veure la velocitat del nou Focus WRC, però les averies també van fer acte de presència en un cotxe tan nou, motiu pel qual les seves dues primeres aparicions no foren del tot positives.\nJa a l’Acròpolis grec, on els pilots de l’oval es posaven al volant de la nova evolució del cotxe per tercera vegada en competició oficial, Markko Märtin i Michael Park no només aconseguien la primera plaça de podi, sino que a més aconseguien la primera victòria del mateix.\nCom a cotxe oficial de marca, el Ford Focus RS WRC’03 va estar en actiu fins al Ral·li de Nova Zelanda de 2004, pel que aquest va estar present en 14 esdeveniments de primera línia mundial acumulant-hi un total de 8 podis i 3 victòries, sent una d’elles, la mexicana, en forma de doblet; pel que la seva relació de victòries per participacions assolia el 21,4 %.\nAcròpolis 2003, 1000 Llacs 2003, Mèxic 2004.\nPrimera victòria per a Sénbastien Loeb i Daniel Elena així com de Citroën al ral·li oceànic.\nEl diumenge 10 d'abril de 2005 finalitzava a Auckland el 35è Ral·li de Nova Zelanda, quarta cita del campionat del món de ral·lis i puntuable per als certàmens de pilots, marques i producció. A la rampa de sortida, ubicada a la mateixa ciutat neozelandesa, s'hi aplegaven 68 dels 71 equips inscrits el dijous 7 d'abril, per un dia després començar a fer front a les 20 especials cronometrades programades al llarg de tres jornades de competició i amb un recorregut de 355,77 km sobre terra; una distància que va ser superada per 42 dels equips participants.\nEls Pirelli, menys eficaços que els nous Michelin, no van deixar atacar a Marcus Grönholm i Timo Rautiainen en un ral·li que havia guanyat en tres ocasions.\nL’edició arrancava amb 8 proves especials en el programa de la primera etapa, les quals resultaven de passar en dues ocasions per un bucle de 3 trams, als que se’ls hi afegien un altre tram, diferent al matí i a la tarda, per completar el bucle. Una jornada que suposava una corda cronometrada de 129,22 km i que desplaçava el parc tancat des d’Auckland, d’on sortien a les 7 del matí, fins a Paparoa.\nMalgrat haver d’obrir pista, i per tant netejar la traçada de l’abudant grava que s’hi acumulava, el noruec Petter Solberg i el britànic Phil Mills s’imposaven en la primera prova especial per 1,7 i 4,2 segons de marge amb els Citroën Xsara WRC Sébastien Loeb i Daniel Elena i de François Duval i Stéphane Prévot. En la següent prova especial, Marcus Grönholm i Timo Rautiainen aturaven el cronòmetre abans que ningú i desplaçaven als belgues de la tercera posició provisional, mentre que Petter Solberg i Phil Mills i Sébastien Loeb i Daniel Elena empataven en el segon millor temps i emplaçaven la seva lluita per la primera posició per més endavant.\nChris Atkinson i Glenn MacNeall, a bord del segon Subaru Impreza S11 WRC oficial, marcaven el seu primer escratx al mundial en la tercera prova especial del dia, mentre que els seus companys i caps de files es deixaven 6 dècimes de segon amb els campions del món en vigència i conservaven per estret marge la seva posició d'honor. Marcus Grönholm i Timo Rautiainen tancaven el bucle matinal imposant-se en la quarta prova especial, mentre que Petter Solberg i Phil Mills en deixar-s’hi 4,4 segons amb la parella finlandesa de Peugeot, perdien de cop dues posicions a la provisional.\nMalgrat tot, l’entrada al reagrupament de Paparoa es produïa amb la classificació molt tancada, Sébastien Loeb i Daniel Elena lideraven, però el seu marge amb Marcus Grönholm i Timo Rautiainen i amb Petter Solberg i Phil Mills era de tan sols 6 i 8 dècimes de segon. François Duval i Stéphane Prévot, a 11,9 segons dels seus companys d’equip, restaven a les portes del podi superant en 8,5 segons el segon Peugeot 307 WRC oficial, el de Markko Märtin i Michael Park.\nEl bucle de la tarda s’iniciava amb les segones passades pels 3 trams que es repetien. La temperatura ambiental s’incrementava i en un terreny ja de per si molt més sec que en edicions anteriors, les Pirelli, que eren més toves que no pas les Michelin que s'hi estrenaven, perdien eficàcia. Sébastien Loeb i Daniel Elena certificaven la seva posició imposant-se consecutivament en les tres següents proves especials, mentre que els seus companys belgues amb un tercer i dos segons millors temps, s’acostaven a la darrera posició de podi.\nChris Atkinson i Glenn MacNeall signaven el darrer millor temps de la jornada, mentre que François Duval i Stéphane Prévot en tornar a signar el segon millor registre del tram, s’immiscien en les posicions de podi.\nA partir de 2 quarts i 5 minuts de 5, els participants començaven a entrar al parc tancat de Paparoa, on Sébastien Loeb i Daniel Elena gaudien de 23,1 segons de marge amb Marcus Grönholm i Timo Rautiainen. François Duval i Stéphane Prévot tancaven les posicions de podi a 26,7 segons dels seus companys i avantatjant en 5,0 segons als primers líders de la prova, Petter Solberg i Phil Mills. Chris Atkinson i Glenn MacNeall, gràcies al seu segon escratx a l’esdeveniment i al mundial, aconseguien enfilar-se fins a la cinquena posició, si bé els australians es trobaven ja a 54,3 segons dels líders francòfons.\nLa segona etapa del ral·li era la més llarga de tota l’edició amb 139,49 km cronometrats al llarg de 8 proves especials programades, les quals es configuraven en un bucle de 3 trams en la seva tradicional doble passada al matí i al vespre, més una especial espectacle, que es celebrava també en dues ocasions, al vespre.\nSébastien Loeb i Daniel Elena s’imposaven en les dues primeres proves especials sabatines per davant del Subaru Impreza S11 WRC de Petter Solberg i Phil Mills, amb el què els líders es seguien refermant en la seva posició i d’altra banda els pilots de la Constel·lació de les Plèiades recuperaven el tercer lloc que havien perdut la tarda anterior, tot aprofitant que François Duval i Stéphane Prévot estaven patint problemes de frenada. En la cronometrada següent, tercera i última del bucle matinal, el noruec i el britànic esdevenien la referència en la taula de temps, el que els permetia superar a Marcus Grönholm i Timo Rautiainen per l'estret marge d'1,7 segons i pujar fins la segona posició provisional.\nSortint de les assistències de Paparoa, Petter Solberg i Phil Mills mantenien l’inercia del matí i s’imposaven en la primera especial del bucle, si bé en els dos últims trams genuïns de la jornada, Sébastien Loeb i Daniel Elena aconseguien el millor registre per davant de Marcus Grönholm i Timo Rautiainen, amb el que per una banda els líders s’escapaven a gairebé 1 minut, i per una altra els finlandesos de Peugeot superaven a la parella de Subaru.\nPetter Solberg i Phil Mills guanyaven el primer tempteig a l’especial espectacle de Manukau, mentre que Marcus Grönholm i Timo Rautiainen ho feien en el segon, amb el que la lluita entre els dos inquilins del podi quedava pràcticament en taules.\nQuan eren 2 quarts de 9 del vespre, 11 hores i mitja després d’haver-ne sortit al matí, els participants començaven a fer entrada al parc tancat de Paparoa, on Sébastien Loeb i Daniel Elena acreditaven un marge de 51,9 segons al capdavant de la classificació vers Marcus Grönholm i Timo Rautiainen, mentre que Petter Solberg i Phil Mills es trobaven a 58,7 segons del lideratge i per tant a 6,8 segons de la segona posició. Tot i millorar els seus temps vers la passada matinal, François Duval i Stéphane Prévot es trobaven classificats en la quarta posició a 21,3 segons del darrer graó del podi.\nLa tercera i última etapa s’iniciava a 2 quarts de 7 del matí, mentre que aquesta es donaria per finalitzada 9 hores després un cop els participants havien superat les 4 proves especials programades de 87,06 km cronometrats. Una etapa que es trobava formada per un tram llarg que es celebrava en dues ocasions més dos trams diferents a cada bucle.\nMarcus Grönholm i Timo Rautiainen afrontaven aquest darrer escull amb la determinació de dissipar qualsevol dubte sobre la segona posició i els finlandesos s’imposaven consecutivament en les tres primeres proves especials dominicals, amb el que els pilots de Peugeot passaven dels 6,8 segons de coixí amb els que se n’anaven a dormir, fins als 17,5 segons que tenien en aquell instant i a manca d’una prova especial de 29,76 km per a la resolució del ral·li.\nAquesta especial no era més que una segona passada per la segona prova especial del dia, i per tant en haver corregit les notes, Sébastien Loeb i Daniel Elena aconseguien el seu vuitè i últim escratx a l’edició, mentre que els homes de Peugeot superaven als de Subaru per 1,4 segons.\nEls 42 equips que aconseguien completar el ral·li començaven a entrar cap al parc tancat a 2 quarts de 4 de la tarda, moment en el que el 35è Ral·li de Nova Zelanda es donava per finalitzat amb la victòria de Sébastien Loeb i Daniel Elena, la primera del pilot alsacià i el copilot monegasc a la cita oceànica. Els pilots de Citroën cobrien els 355,77 km del recorregut en un registre final de 3 hores 34 minuts i 51,6 segons, mentre que els guanyadors de les darreres edicions, Marcus Grönholm i Timo Rautiainen en 2000, 2002 i 2003, i Petter Solberg i Phil Mills, en 2004, es classificaven en segona i tercera posició a 49,8 segons i a 1 minut i 8,7 segons del seu temps respectivament.\nPetter Solberg i Phil Mills van haver de conformar-se amb la tercera plaça en un ral·li especialment sec .\nEn la categoria de producció Toshi Arai i Tony Sircombe s’imposaven consecutivament en les 4 primeres proves especials del divendres, si bé la seva renda de segons vers els argentins Marcos Ligato i Rubén García era de tan sols 8,6 segons.\nPer la tarda, en tornar a passar per les 3 especials del bucle, els argentins aconseguien retallar les distàncies amb els seus rivals orientals en les dues primeres cronometrades i deixaven el gap en 2,1 segons amb els experimentats pilots de l’Asia-Pacífic, la reacció d’aquests era immediata i en superar als seus rivals en les dues últimes cronometrades, l’entrada al parc tancat es produïa amb una distància de 8,0 segons.\nGabriel Pozzo i Daniel Stillo eren tercers a 20,0 segons dels líders després d’imposar-se en les 3 últimes proves especials del dia, superant a la seva vegada en 16,3 segons als dos quarts classificats ex-aequo, els catalans Xevi Pons i Oriol Julià i el qatarí Nasser Al-Attiyah i el britànic Chris Patterson.\nDissabte al matí els pilots catalans s’imposaven en la primera prova especial del dia i desfeien la igualada en la quarta posició sense que això suposés un guany de posició. Toshi Arai i Tony Sircombe s’imposaven en la següent mentre que en la tercera i última prova especial matinal, Gabriel Pozzo i Daniel Stillo superaven als seus compatriotes en la lluita per la segona posició per 1,5 segons.\nDesprés del reagrupament per a les assistències, Xevi Pons i Oriol Julià es tornaven a imposar en la primera especial del bucle, amb el que els catalans es classificaven a 1,4 segons del registre de Marcos Ligato i Rubén García. Un resultat que es repetiria en la segona i tercera i última especial del bucle i que permetia als catalans situar-se en la primera posició de la categoria per davant de Gabriel Pozzo i Daniel Stillo i de Nasser Al-Attiyah i Chris Patterson, mentre que el pilot japonès i el copilot neozelandès s’endarrerien a causa d’uns problemes de frens.\nAquests últims, després de reparar l'averia a les assistències, guanyaven les dues passades per l’especial espectacle de Manukau i es tornaven a endinsar en les posicions de podi a 25,2 segons de Xevi Pons i Oriol Julià i a 10,5 segons de Nasser Al-Attiyah i Chris Patterson, mentre que les dues formacions argentines restaven fora de les posicions de podi.\nDiumenge al matí Toshi Arai i Tony Sircombe tornaven a aplicar el seu correctiu de temps per fer-se amb el lideratge de la classe per 5,5 segons de diferència i després de les dues primeres proves especials del dia.\nEls catalans superaven als orientals en la tercera prova especial per 4,5 segons, amb el que les dues parelles afrontaven la quarta i última prova especial del dia i del ral·li amb 1,0 segon de diferència. Xevi Pons i Oriol Julià s’exprimien al màxim i en aconseguir el millor temps superant en 18,0 segons als segons classificats a final de tram, Toshi Arai i Tony Sircombe, el de Manlleu i el de Matadepera certificaven la seva victòria per 17,0 segons.\nEn clau de campionat, la cita neozelandesa tot just era la segona prova de la temporada, amb el que el pilot japonès en combinar la seva victòria a Suècia amb el segon lloc de Nova Zelanda, es mantenia en la primera posició provisional per 3 punts de marge amb Xevi Pons, que venia de ser quart a la ronda inaugural i guanyava 2 places a la taula.\nXavier Pons i Oriol Julià guanyaven el ral·li en l'apartat reservat als cotxes de Grup N després de mantenir un interessant duel amb Arai-Sircombe.\nLa victòria de Sébastien Loeb a Nova Zelanda, segona de la temporada, combinada amb la tercera posició de Petter Solberg va compactar molt la classificació entre els dos pilots en la cursa pel campionat de pilots. El pilot estoni Markko Märtin per la seva banda, va acabar el ral·li en cinquena posició, el que li comportava perdre una posició en la general provisional i veure com el seu company d'equip, Marcus Grönholm, es classificava només 3 punts de la seva plaça.\nPer constructors Peugeot seguía mantenint un cert marge de comfort gràcies al 3r segon lloc consecutiu, combinat ara amb una cinquena plaça, els seus socis de grup, Citroën, aconseguien sumar 3 punts més i acostar-se tímidament a la seva posició, superant alhora Ford i Subaru. Ford veia com el segon dels nominats, els txecs Roman Kresta i Jan Možný, destrossaven el seu Focus RS WRC'04 al tram de proves i no podien participar a l'esdeveniment, amb el que els de l'oval van haver de comformar-se només amb la sisena plaça de Toni Gardemeister i Jakke Honkanen, el que suposava a la formació perdre dues places a la taula en ser superats també per Subaru, que veien com la seva jove promesa Chris Atkinson hi sumava els seus dos primers escratxs al mundial i contribuia amb la seva setena plaça final, unida amb la tercera dels caps de files de la formació al guany de posició.


【Rock or die】 | Motardinn\nRock or die a motardinn - la millor selecció de productes al millor preu. Mai havia set tant fàcil navegar i comprar per internet articles de equipament-moto. I el millor de tot és que et portem el material de equipament-moto que necessitis directament a la porta de casa. La majoria de productes Rock or die s’envien ràpidament, 24 hores després d’haver fet la compra a motardinn. Com a distribuïdor autoritzat de Rock or die tenim un ampli coneixement de tots els productes i últimes tecnologies. Podem assessorar-te amb els millors consells per utilitzar i cuidar el material Rock or die de la millor manera. Sempre que ho necessitis rebràs el millor servei del nostre equip d’esportistes experts. Creiem que una part important per a la satisfacció del client és garantir que la compra es fa en un entorn 100% segur i confidencial. Volem que estiguis 100% satisfet amb la teva compra a motardinn, però si per algun motiu això no passés, tens 30 dies per fer la devolució de la compra. Si tens una pregunta o necessites que t’assessorem, no dubtis a contactar amb el nostre equip d’atenció al client de motardinn. Estarem encantats en donar resposta a totes les teves preguntes i a ajudar-te en tot el que necessitis!


L’ARTROSI I ELS ESPORTISTES | MCF – MUTUALITAT CATALANA DE FUTBOLISTES\nL’ARTROSI I ELS ESPORTISTES\nPer MCF · 20 desembre, 2018\nL’artrosi és una malaltia produïda per la carència de cartílag en el nostre cos. Com bé es sabut, el cartílag és troba en els extrems dels ossos afavorint la mobilitat de les nostres articulacions.\nGeneralment aquesta malaltia comença a aparèixer en persones adultes que ronden sobre els 45 anys, sense distinció de sexe. Mentre que els homes poden patir-la en les regions del maluc, en les dones predomina fonamentalment en les articulacions del genoll i les mans. L’obesitat és altre element que contribueix a aparicions primerenques d’aquest fenomen.\nSempre s’aconsella, sobretot en persones que fan habitualment exercicis físics, que davant qualsevol molèstia persistent en el nostre cos a l’hora de realitzar moviments que involucrin l’ús d’articulacions, consultin immediatament al metge. Avui dia, amb els avanços de la ciència i la tècnica han augmentat les possibilitats de detectar l’artrosi. No obstant i per evitar-la, es recomana realitzar l’activitat física de manera correcta, sota la supervisió d’un professional o a través d’un mètode de treball adequat que no suposi un risc per la nostra qualitat de vida.\nEl futbol i les fibres musculars\nL’artrosi també afecta a molts jugadors de futbol. Un esport que implica severes lesions en les fibres musculars, atemptant contra la mobilitat i afectant prop d’un 15% als futbolistes retirats i poc més d’1% a la població general en edat avançada. Aquesta malaltia també pot aparèixer en altres modalitats esportives com el taekwondo, el tenis o el bàsquet, atacant els malucs i els genolls principalment, per culpa dels moviments constants i l’aplicació de grans concentracions de força en les cames.\nMoltes lesions greus tractades al futbol, sobretot als genolls i turmell, acaben afectant els cartílags i per tant el risc de patir artrosi en un període de temps és més que probable. Per això, després de moltes lesions és recomanable abandonar els esports que suposin un impacte constant, sobretot en els turmells. I es recomanen esports com natació i ciclisme.\nL’atletisme ataca a peus i genolls\nEls esportistes que practiquen atletisme deuen ser conscients que aquest esport és un dels més afectats per aquesta malaltia. Algunes zones com el peu o el genoll són les que més carrega reben del nostre cos, sobretot per les persones que pateixen sobrepès. Per això, hem de procurar l’ús de sabatilles esportives dissenyades per aquesta activitat, així com evitar realitzar-la sobre l’asfalt o qualsevol altra superfície rígida (procurar córrer sobre la gespa o una pista sintètica). En qualsevol cas, ens haurem d’assegurar si els ossos de les nostres cames es troben alineats o no (els genolls no arriben a tocar-se quan ens trobem aturats amb els peus junts).\nEsports menys agressius:\nEls esports menys agressius són el ciclisme, la natació i la marxa nòrdica. Realment, no existeix un tractament farmacològic més enllà que el de minorar el dolor causat per l’artrosi, a través d’analgèsics com el paracetamol o l´ús de bastons, genolleres i altres accessoris que requereixin activitats físiques diàries.


Analitzem les obres d'un dels directors de més pes del cinema contemporani\nper Alex Grandío dijous, 6 de desembre 2018 - 18:19h | Actualitzat a 06/12/2018 18:25h\nHem recopilat les pel·lícules del mestre Tarantino, classificades de més dolentes a més bones | Insight Editions\nEls seus títols es troben entre els més aclamats pel públic dels darrers anys. El guionista i director, estimat i rebutjat —o potser incomprès— alhora, ha captivat l'atenció dels espectadors a través del seu estil intransferible i totalment singular, per mitjà del qual ha aconseguit inscriure el seu nom dins de la història com un dels més importants del cinema contemporani.\nEls millors 10 títols de Tarantino, classificats de més dolents a més bons\nSi comparem la seva carrera amb la d'alguns altres directors de cinema, no és de les més prolífiques. Ara bé, sempre que ens delecta amb l'estrena d'una pel·lícula nova, les sales s'omplen per descobrir què ens vol explicar. Tot i que ens agraden totes, n'hi ha que ens agraden més i, per això, les hem classificat de les que considerem les pitjors a les que considerem les millors.\n10. My best friend’s birthday, de 1987\nPoc abans del seu aniversari, en Mickey veu com la seva xicota decideix acabar amb la relació sentimental que tenen. Per tal de compensar-li el mal tràngol, en Clarence —millor amic del protagonista— li prepararà una festa espectacular perquè l'aconsegueixi oblidar.\nUn migmetratge de 35 minuts de durada que, malgrat que no està del tot complet, es pot considerar com la primera producció cinematogràfica de Tarantino. Cal recordar, de fet, que aquest virtuós de les produccions elaborades no va estudiar cinema i que es va formar només a partir de la seva feina en un videoclub modest.\n9. Grindhouse: Death Proof, de 2007\nAmb l'ajuda del seu amic Robert Rodríguez, també cineasta, Tarantino va filmar 'Grindhouse', un díptic que és tot un homenatge als llargmetratges de sèrie Z que durant els 70 es projectaven als autocinemes.\nMentre Rodríguez es va encarregar uns mesos abans de la direcció de 'Planet Terror', Tarantino va participar en aquest títol, on parla de la història de l'anomenat «Especialista Mike», un antic conductor professional que s'encarregava de rodar les escenes arriscades dels antics llargmetratges d'acció. Ara bé, en Mike, damunt del seu cotxe «a prova de mort», acaba esdevenint un llunàtic amb la intenció d'assassinar els conductors que es troba al volant, a la carretera.\n8. The Hateful Eight, de 2015\nFins avui, la darrera pel·lícula que ens ha ofert Tarantino ha estat aquesta: una història que té lloc als Estats Units, després de la guerra de Secessió. En concret, l'escenari del llargmetratge és una cabanya de les muntanyes nevades de Wyoming, un indret inhòspit on van a parar diversos individus que intenten resguardar-se d'una tempesta hivernal.\nAixí, en aquesta cabanya hauran de conviure quatre vaquers, el xèrif del municipi, un antic combatent de la guerra que ara és un mercenari i un caça-recompenses que duu detinguda una fugitiva que ha d'acabar a la forca.\nAmb un repartiment de grans actors i una factura tècnica impecable, Tarantino retorna als orígens per tal d'explicar una història que passa al mateix lloc gairebé durant tota la cinta, com va passar amb un dels llargmetratges inicials del mestre: 'Reservoir Dogs'. Tot i això, és inevitable establir determinades comparacions que fan perdre 'The Hateful Eight' davant de la seva predecessora.\n7. Django desencadenat, de 2012\nEs tracta de la segona producció del director que ens fa viatjar al passat i que constitueix un homenatge al gènere del western. El Doctor Schultz és un caça-recompenses que persegueix dos bandolers pels quals s'ofereix una suma de diners molt elevada.\nIgualment, alliberarà un esclau negre anomenat Django que estaven a punt de vendre per tal que l'acompanyi en aquesta cacera. Li promet que, si l'ajuda, ell li donarà un cop de mà per tal de rescatar la seva dona, que està sotmesa a l'esclavitud per part d'un terratinent que no té cap mena d'escrúpols i que la fa treballar a la plantació de cotó que posseeix.\nAmb un inici i un desenvolupament ben prometedor, trobem dues coses que ens trontollen: en primer lloc, un tram precipitat al final, tot i que és fidel a les produccions de Tarantino i que deixarà satisfets els amants dels excessos. El segon és un Christoph Waltz que es dedica a repetir els gestos i tics que ja vam observar a 'Maleïts malparits' i que, tot i que li van permetre guanyar un Oscar, aquí no deixen de ser una repetició.\n6. Jackie Brown, de 1997\nLa pel·lícula està protagonitzada per una dona que du el mateix nom que la cinta: una hostessa de vol que també fa encàrrecs per al mafiós Ordell Robbie per tal de guanyar uns diners extra. Mentre està fent un d'aquests encàrrecs que implica traficar amb drogues, la policia de la duana la deté a l'aeroport. Aleshores, Brown es troba entre l'espasa i la paret: per una banda, si no vol anar a la presó ha de col·laborar amb les autoritats per tal d'atrapar el mafiós i, per l'altra, si vol seguir viva davant del criminal ha de fer com si no passés res.\nEntre tots els llargmetratges que hem pogut veure de la mà de Tarantino, aquest és un dels que causen més diversitat de parers: n'hi ha que es dediquen a lloar l'ambient dels setanta que transmet i el repartiment de primera de personatges principals i secundaris, així com els diàlegs enginyosos que inclou. Per a d'altres, en canvi, això fa que la producció duri massa i que en alguns moments perdem el fil de la història. En el nostre cas, som del primer grup de persones.\n5. Reservoir Dogs, de 1992\nSis atracadors roben en una joieria en una clàssica maniobra habitual que acaba esdevenint una trampa, perquè els cossos policials els esperen al lloc dels fets per frenar el seu pla. Acaben amb dos dels atracadors i els altres es citen en un lloc de trobada mentre comencen a sospitar que n'hi ha un que seria un confident.\nUna cinta que va sorprendre molt al Festival de Sitges i que va posar la crítica i el públic de part de Tarantino. Molts, de fet, van comparar la producció amb 'Un dels nostres', una altra obra mestra del cinema que s'havia estrenat un parell d'anys abans. Quentin Tarantino, a través d'aquesta carta de presentació, posava els fonaments d'un cinema ben particular que avui en dia s'ha convertit en una obra de culte.\n4. Kill Bill: vol. 1, de 2003\nEn una capella petita de la ciutat d'El Paso, les persones que assisteixen a una boda són assassinades d'una manera brutal. Es pensa que la núvia també està morta, però passa en coma un període de 4 anys i, quan desperta, planejarà una venjança ben elaborada contra els perpetradors de la matança, que són els seus antics companys d'una banda que integrava i que dirigeix en Bill, un home sense pietat.\nEs tracta del quart projecte del director, que va optar per dividir-lo en dues meitats. La primera ens mostra després del coma el periple que segueix la núvia, anomenada 'Mamba negra' en clau, per tal de posar en marxa una recerca inesgotable. Es tracta d'un llargmetratge molt ambiciós, que fa una oda a les arts marcials i a les cintes 'spaghetti-western' on trobem tocs d'animació barrejats amb acció real.\n3. Kill Bill: vol. 2, de 2004\nLa 'Mamba negra' segueix ratllant a la llista els noms de tots els seus objectius i cada vegada s'acosta més al líder de la massacre que es va endur la vida de les persones més importants per a ella.\nMoltes vegades sentim que les segones parts no són tan bones com les primeres. Però aleshores veiem la continuació d'aquesta pel·lícula que es va preparar un any abans i podem desmentir l'afirmació en aquest cas, amb total contundència. El llargmetratge és més profund, tens i seriós que el primer, i ens porta cap a una conclusió perfecta que articula el sentit del conjunt de les dues produccions. El 'crescendo' es converteix en un apoteòsic clímax que s'omple de reflexions molt interessants al voltant dels superherois del món del còmic.\n2. Pulp Fiction, de 1994\nD'una manera ben insospitada, l'existència de diversos personatges ben pintorescos que formen part dels baixos fons es connecta: un boxejador que lluita en combats amb un resultat manegat, un maletí amb un contingut misteriós, una parella d'atracadors, dos sicaris, el seu cap mafiós i la dona del mafiós.\nLa història s'explica amb salts temporals i consagra Tarantino entre els directors amb més imaginació dels últims temps. Amb aquesta pel·lícula, queda ben clar que gaudeix amb els diàlegs llargs farcits de referències cap al cinema i la cultura popular, com quan dos dels seus protagonistes parlen de la salsa que s'utilitza per a les patates fregides a Holanda.\nTot un clàssic del cinema que no morirà mai i que és interessant revisar diverses vegades, amb una escena totalment icònica dels anys 90: el 'twist' de John Travolta i Uma Thurman al so d'una cançó del mític Chuck Berry.\n1. Maleïts malparits, de 2009\nUna aposta pel cinema de nazis a través d'una història que té lloc durant la Segona Guerra Mundial i que ens transporta als boscos del continent europeu, un territori en què una brigada de soldats jueus anomenats 'malparits' fa emboscades a diversos objectius alemanys per tal de provocar tantes baixes com sigui possible entre els seus enemics.\nEl tinent Aldo Raine, que encapçala aquesta banda armada, s'assabenta de la celebració d'un esdeveniment que reunirà les personalitats més destacades de l'alt comandament nazi, una ocasió perfecta per posar fi al seu règim.\nUna reescriptura de la història amb un toc ben àcid que ens mostra un desenvolupament diferent de les coses. Amb 'Maleïts malparits', Tarantino s'atreveix a fer una sàtira de la pàgina més fosca de la història del segle passat, amb un toc de violència i d'humor negre molt característics de les seves produccions. Una pel·lícula de les imprescindibles dels darrers anys, que per a nosaltres constitueix la millor de totes les que ha dirigit el mestre del cinema. Christoph Waltz du a terme, a més, una caracterització genial de malvat que va suposar tota una revelació.\nHi ha algun altre argument per posar aquest llargmetratge en la primera posició de la classificació? Doncs sí: hi ha un gran nombre de cançons de la banda sonora del mestre Morricone.


Així, l’Ajuntament ha començat a treballar en la Sostenibilitat Mediambiental definint una sèrie d’actuacions que s’engloben en els diferents objectius sostenibles.\nConcretament es recullen totes aquelles actuacions que tenen a veure amb els diferents objectius que marquen el compromís amb els 17 ODS de Nacions Unides. A Palafrugell es treballa actualment en el punt 6, que té a veure amb l’aigua neta i el sanejament; el punt 7, energia assequible i no contaminant; l’11, ciutats i comunitats sostenibles; el 13, acció pel clima; i els punts 14, vida submarina, i 15, vida d’ecosistemes terrestres.\nD’aquesta manera, al llarg de tot aquest any 2021 i durant el 2022, el consistori ha optat per intensificar les accions al voltant d’aquest segell que impulsa la gran majoria d’actuacions que es desenvoluparan seguint diversos criteris de sostenibilitat mediambiental, els quals van des de la seva gestió fins a l’execució de projectes concrets.\nCal destacar que hi estan implicades totes les àrees, des de Medi Ambient fins a Urbanisme, passant per Cultura, Esports, Educació o Benestar Social. Al mateix temps, també es tindrà en compte com es pot aplicar aquest compromís en els diferents equipaments municipals, com poden ser els pavellons esportius, el Teatre Municipal o el Museu del Suro, entre d’altres. I sobretot en totes aquelles accions que es comencin a desenvolupar com a nous projectes de municipi.\nFinalment, també s’ha crear un logotip que acompanyarà, a nivell d’imatge, cadascuna d’aquesta actuacions, i el més important, mica en mica aquesta idea s’anirà integrant en tots els projectes de nova creació que s’impulsin a nivell municipal. Tot això, ha d’oferir a mitjà i llarg termini, una millor gestió dels projectes a nivell sostenible i sobretot en la lluita per a la millora mediambiental.


Educar en llibertat | Ponç Feliu | Articles | El Punt Avui\nEducar en llibertat Educar en llibertat Educar en llibertat Educar en llibertat + Educar en llibertat E-mail\nEducar en llibertat Educar en llibertat Educar en llibertat Educar en llibertat Educar en llibertat E-mail\nDe l'amor espuri i mercenari en diem prostitució. Com s'haurien d'anomenar, doncs, els pares que així prostitueixen la sagrada llibertat? I com pot defensar-se d'ells la societat?\nArran del meu article sobre narcisisme escolar m'han arribat anècdotes de les quals trameto les dues següents:\nA). Una cua davant la caixa d'un supermercat. La caixera comptava el que havia de pagar una anciana, primera de la cua. Darrera d'ella, una mama jove amb cotxet i nen, al qual feien patxoca les varius de l'anciana i s'hi entretenia apuntant-les amb els peus. A mesura que l'anciana s'anava apartant, la mare li anava acostant el cotxet perquè el nen arribés millor amb les seves cames a les varius i poder així colpejar-les amb més precisió i no quedar frustrada la diversió del seu petit. Finalment, l'anciana, adolorida, va advertir a la mare que aquells copets del seu nen li feien mal, amb el prec que reculés el cotxet. “Ho sento, senyora, però jo al meu fill l'educo en llibertat”, va ser la resposta de la mare, sense variar ni un centímetre la posició del cotxet. Un jove, el tercer component de la fila, indignat per aquella escena, va anar a buscar un pot de tomàquet i el va buidar sobre el cap de la mare. En protestar aquesta iradament, el noi va replicar: “Ho sento, senyora, però els meus pares varen educar-me en llibertat”.\nB). El segon cas va passar a un institut. Per proporcionar-se diversió un alumne va cremar en públic un llibre de la biblioteca del centre. En notificar l'equip directiu als seus pares que el fill seria sancionat, la resposta dels progenitors va ser la mateixa que la de la mare del supermercat: que ells, com a pares moderns, educaven els seus fills en llibertat.\nLa crema de llibres ha estat una constant històrica. Des de l'incendi de la fabulosa biblioteca d'Alexandria fins a les fogueres públiques i rupestres dels franquistes i les més ritualitzades dels nazis. Fins al pobre Alonso Quijano li cremaren els seus llibrers de cavalleries tret de l'Amadís de Gaula i el Tirant Lo Blanch.\nCremacions, és clar, aberrants, però humanes, en el sentit que deriven d'una raó perversa, però al capdavall, raó.\nLa cremació del llibre per part de l'alumne, en canvi, ens retrotrau a un món anterior a l'axiologia, comporta una regressió a una etapa evolutiva en què l'agressivitat no calia ser sublimada a l'empara d'una ideologia integrista. Aquesta cremació és més greu perquè l'alumne no buscava l'exterminació d'una idea expressada en el llibre, sinó la destrucció per la destrucció. Tant li feia liquidar el llibre com una cadira o qualsevol altre estri.\n“Educar en llibertat”. Llibertat, el valor més preciós junt amb l'amor. De l'amor espuri i mercenari en diem prostitució. Com s'haurien d'anomenar, doncs, els pares que així prostitueixen la sagrada llibertat? I com pot defensar-se d'ells la societat?\nUn amic massa apassionaT i contundent apuntava com a solució el que ell qualificava d'expropiació temporal del nen per part dels poders públics fins a la rehabilitació dels pares. Matisant aquesta solució extrema, tampoc s'esdevé tan inexacte ponderar que qui educa els fills en aquesta llibertat els està maltractant, causant-los, potser de per vida, gravíssimes nafres psicològiques. Retirar la custòdia a aquests pares, prèvia declaració de desemparament, fins que acreditin l'adquisició d'unes mínimes aptituds educatives potser sí donaria la mesura d'una societat autènticament amatent i curosa amb els drets dels infants. I també la mesura de la necessària defensa social davant aquests futurs monstres així “educats en llibertat”.\nEl Punt Avui. Girona 23-06-2015, Pàgina 25\nEl Punt Avui. Nacional 23-06-2015, Pàgina 25


Saint Gobain Cristaleria S.L.: Els miserables – CGTCatalunya\nInici > Saint Gobain Cristaleria S.L.: Els miserables\nDes d'aquesta Secció Sindical informar que, en el dia d'avui s'ha dut a\nterme la mediació que hauria d'haver tingut lloc el divendres passat ia la qual no va acudir l'empresa, al · legant impossibilitat d'assistència i demanant l´ajornament per al dia d'avui amb un fax enviat fora de l'horari del centre de mediació i arbitratge (SIMA).\nDit això des de CGT l'alteració de la mediació prevista per al passat\ndivendres s'entén com una més de les contínues provocacions amb les quals de manera irresponsable l'empresa segueix bombardejant la negociació.\nCom és possible que una empresa amb seu social a Madrid legui que no disposa de personal per acudir a la mediació? Sense trobar resposta a la pregunta i d'una manera responsable, molt contrària a la de l'empresa, la Representació Social va acceptar l'ajornament al dia d'avui.\nNo és sorprenent amb els antecedents exposats, la mediació no ha donat molt de si, ja que les ambicions de l'empresa segueixen sent\nmantenint l'impagament tant dels endarreriments com de l'actualització de les taules salarials, tot i encara que els mediadors han fet una proposta mitgera que tant l'empresa com la representació sindical han\nrebutjat, quedant l'acte sense acord.\nHem de deixar clar a l'empresa el rebuig al seu comportament i l'\nimpossible i il · legal, denunciar, per això estem. No ha d'haver\nconcessions de cap tipus, de la mateixa manera que l'empresa no les està tenint amb els treballadors i treballadores.\nÉs vital que ens concentrem en l'entrada de la fàbrica durant tots els\nAquest és el calendari d'aturades acordat i programat:


Uni Girona Mitja lliga en setze dies - Diari de Girona\nUni Girona Mitja lliga en setze dies\nL'equip d'Anna Caula, tercer classificat de la Lliga Femenina, juga contra el primer, Rivas; el quart, Zamora, i el segon, Salamanca, en les tres properes jornades de competició en un tram de calendari decisiu per a les seves aspiracions\nToch Sarr escoltant les indicacions d´Anna Caula en el darrer partit de lliga a Fontajau. aniol resclosa\nGIRONA | MARC VERDAGUER L'Uni Girona és el tercera classificat de Lliga Femenina, amb només tres derrotes després de dotze jornades. Aquest dissabte rep a Fontajau el líder, Rivas Ecópolis (13.00, Teledeporte), just la setmana després que l'equip de les bescanonina Queralt Casas perdés la seva condició d'invicte contra el Salamanca. Una setmana més tard de jugar contra el Rivas l'equip d'Anna Caula visitarà la pista del Zamora, quart classificat amb sis derrotes; i el diumenge de la setmana següent, 10 de febrer, és el Perfumerias Avenida de la gironina Marta Xargay qui visitarà Girona. Després de la seva recent victòria contra Rivas, l'equip de Salamanca és ara segon amb només dues derrotes. Resumint, en els setz dies que van des de d'aquest dissabte fins al diumenge 10 de febrer l'Uni haurà jugat contra els altres tres millors equips de la lliga. Una fase del calendari que pot deixar decidit el futur, i en bona part el resultat final, de l'Uni en la competició.\n"Està clar que ens hi juguem molt, però, també és cert que la derrota de dissabte del Zamora a la pista de l'Hondarribia ens treu una mica de pressió", apunta el director esportiu del club, Pere Puig, conscient que l'ensopegada de les castellanes obre la porta a l'Uni a seguir en la tercera posició encara que, en el pitjor dels casos, perdi els tres propers partits. Això sí, sempre que mantingui el bàsquet average favorable amb els amfitrions de la Copa. En el partit de la primera volta a Fontajau, l'Uni va guanyar el Zamora per 73-61(els dotze punts de diferència que s'hauran de defensar d'aquí a dos dissabtes).\nLa inesperada derrota del Zamora contra l'Hondarribia en un gran partit de la nord-americana de les locals Mandisa Stevenson, MVP de la jornada amb 35 de valoració (22 punts i 14 rebots), deixa ara les castellanes amb sis derrotes. Les amfitriones de la Copa mantenen la quarta posició, però ja tenen a tocar Cadí i Navarra. L'atractiu dels propers tres compromisos de l'Uni queda demostrat perquè, en una situació poc ?usual, tots tres seran oferts en directe per Teledeporte. El dos primers, contra Rivas i Zamora, els dissabtes a la una del migdia i el tercer el diumenge 10 de febrer a les quatre de la tarda. Aquest duel contra el Perfumerías Avenida de Salamanca no es podrà jugar a Fontajau, ocupat per Campionat de Catalunya de Patinatge, i es disputarà al pavelló de Palau. La intenció de la FEB i de Teledeporte és que es jugui a les quatre de la tarda, just abans de la final de la Copa ACB de Vitòria.