«Vivim en una cultura paral·lela a la metropolitana» - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\n«Vivim en una cultura paral·lela a la metropolitana»\nandrea izquierdo 26.07.2019 | 21:56\nEl regidor de Patrimoni de Gironella, Lluís Vall, davant de l'ajuntament arxiu\nEl regidor de Patrimoni de Gironella, Lluís Vall, davant de l'ajuntament\nGrans afluències de persones, milers de fotos per segon i recintes plens com el Palau Sant Jordi. Aquestes són les conseqüències de la cultura de masses. Tanmateix, Gironella no vol apropar-se a aquest estil d'oferir cultura. Segons el regidor de Patrimoni de Gironella, Lluís Vall, «vivim una cultura paral·lela, vivim realitats molt diferents, però el que tinc clar és que molta gent, quan els expliquem els artistes que portem, les activitats que fem, doncs se sorprenen, pel nivell però sobretot per la capacitat que tenim essent un poble de 4.800 habitants», comenta el regidor.\nPer al consistori de Gironella, la clau no és fer reviure la colònia industrial ni la cultura local a força de portar artistes que facin pujar milers de persones. «Apostem per una oferta cultural on els concerts de curta distància amb l'artista siguin a l'agenda del Culturitza't o bé del TEST, la gent ho valora molt, no és el mateix pagar per un concert amb més de 600 persones i on l'artista és a dalt l'escenari a 12 metres, que pagar una entrada al Culturitza't a l'església vella, on l'artista el tens a 3 metres, a banda que l'entorn és immillorable», argumenta Vall.\nTanmateix, volen treballar respecte als festivals que ofereix actualment el municipi. «No crec que sigui bo que Gironella tingui el Festival Culturitza't, el Festival TEST, el Festival Càpsula Colònia Oberta, correm massa i el dia a dia se'ns menja per coordinar-nos bé, cal centrar esforços, i no només a Gironella, sinó a la comarca, sovint ens contraprogramem», argumenta Valls.\nEls poemes visuals de Cesc Serrat rememoren Brossa. Berguedà Setmanal\nLa Torre de l'Amo de Viladomiu Nou converteix la colònia en un espai cultural. Berguedà Setmanal


Aquest dissabte 18 de juny ens hem reunit les entitats membres de la Un-Foe-Prae (Associació de Pessebristes de Barcelona, Gipuzkoako Belenzaleen Elkartea, Federación Española de Belenistas i Federació Catalana de Pessebristes) per valorar la recent declaració per part del Ministerio de Cultura y Deportes, aprovada pel Consell de Ministres i\nEl Consell de Ministres d’aquest dimarts 14 de juny ha aprovat el Reial Decret 481/2022 pel que es declara el Pessebrisme com a Manifestació Representativa del Patrimoni Cultural Immaterial a l’Estat. Sens dubte aquesta és una gran notícia per tot el que comporta la protecció i salvaguarda i la divulgació\nAquest dissabte 4 d’abril el pessebrisme va celebrar el DASC 2022 amb una jornada organitzada per les companyes i companys de l’Associació de Pessebristes de Rubí. Una jornada amb un taller on es podia fer un petit pessebre i també amb la proposta d’una visita cultural a la ciutat. Finalment,\nActe institucional DASC 2022\nAquest divendres 3 de juny, la Societat la Principal de Vilafranca del Penedès va acollir l’acte institucional del Dia de l’Associacionisme Cultural 2022. Com és habitual aquest acte va comptar amb algunes mostres de cultura popular, amb una petita ponència de Josep Fornés sobre els Drets Culturals, i alhora amb\n70 anys de la UN-FOE-PRAE\nAra fa 70 anys, el 31 de maig de 1952 es constituïa a Barcelona la Universalis Foederatio Praesepistica. Set dècades dedicades a compartir i fomentar el pessebrisme a nivell internacional. Us deixem amb un petit documental que han editat els companys de l’Associazione Italiana Amici del Presepio.\nEl dissabte 4 de juny celebrem el DASC 2022, el Dia de l’Associacionisme Cultural, i el pessebrisme ho fa amb una jornada que enguany organitza l’Associació de Pessebristes de Rubí. Ens espera una jornada que començarà amb un taller de pessebres i una visita cultural a Rubí, i que es


Condemnen un lladre a sis anys per dos robatoris a Riudoms i Vandellòs\nNOE ALBISUA. Vandellòs\nEl titular del jutjat penal número 1 de Reus ha condemnat Mohamed Bouklata a sis anys de presó per dos robatoris amb força, un d'ells en una casa de l'Hospitalet de l'Infant, comesos els mesos de desembre del 2005 i del 2006. La causalitat va fer que Bouklata acabés detingut el mes de desembre de l'any passat pel robatori de 60.000 euros en joies i diversos aparells audiovisuals, valorats en uns 4.000 euros, robats d'una casa de Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant. I és que només dues hores després d'haver comès el robatori, li va voler vendre un dels objectes a qui resultava que era el veí de la casa assaltada. Una càmera de fotos amb imatges de la seva veïna, va portar l'hipotètic receptador de part del material robat a delatar el lladre, que va acabar arrestat dos dies després, el 31 de desembre.\nEl 29 de desembre al vespre, Bouklata havia forçat dues finestres d'un dels habitatges del carrer Cala Jostel, d'on va prendre els objectes, que encara no s'han recuperat. Tenint en compte la declaració del seu client i les empremtes trobades pels agents de la Guàrdia Civil en la inspecció ocular, es va poder provar amb seguretat que era l'autor d'aquest robatori, però també se li'n va poder imputar un altre comès un any abans. I és que la policia judicial tenia proves que també el mes de desembre, però del 2005, Bouklata havia forçat el mecanisme de tancament de la finestra corredissa d'una llar d'infants de Riudoms. Un cop a dins, va robar 600 euros en metàl·lic i 12 dècims de la loteria de Nadal. Dues empremtes a la finestra van servir per identificar-lo. A més, un dia després del robatori el van detenir per un altre delicte i li van trobar els dècims, tot i que en un primer moment no hi van donar més importància.


‘Tarraco al món, 20 anys de Patrimoni Mundial’ | Biblioteca & TGN : cultura i patrimonis\n‘Tarraco al món, 20 anys de Patrimoni Mundial’\nPublicat el 16/12/2020 per bibliotgn\nEnguany hem celebrat els 20 anys de la inclusió del Conjunt Monumental i Arqueològic de Tarragona com a Patrimoni Mundial de la Humanitat. Tàrraco (Tarragona, avui dia) va ser una ciutat administrativa i mercantil important a l’època romana i el centre del culte imperial per a totes les províncies ibèriques. Es va dotar amb molts edificis i parts d’aquests s’han descobert en una sèrie d’excavacions excepcionals. Encara que la majoria són fragmentàries i que moltes es conserven sota els edificis més recents, les restes que hi perviuen esbossen una idea de la grandesa d’aquesta capital provincial romana.\nCinta S. Bellmunt, periodista i responsable de comunicació de l’IPHES, entre altres, ha realitzat el seu primer documental com a guionista i productora, i que commemora les dues dècades de la proclamació de Tarragona com a Patrimoni Mundial. Un viatge que comença als anys 20 del segle passat quan Tarragona revifa, després de la Guerra del Francès, i es comença a recuperar aquest llegat.\nEl documental, realitzat en plena pandèmia i disponible íntegrament al canal Youtube de l’Ajuntament de Tarragona, es va estrenar el dia 28 de novembre a TAC12 i té una durada de 26′. S’expliquen les estratègies que es van posar en marxar per assolir aquell reconeixement, es fa balanç i es mira al futur en un escenari post-covid 19.\nDocumental sense les intervencions institucionals\nPrograma especial emès a TAC 12 on el documental està precedit per diverses intervencions institucionals\nSi voleu més informació sobre el documental, consulteu el bloc de la Cinta S. Bellmunt.


Escola Esportiva FUTURESPORT: COPA CATALANA INTERNACIONAL BANYOLES\nDiumenge passat, després d'un dissabte de descans per malaltia, en Martí i Jo ens varem desplaçar fins a Banyoles.\nHi varem trobar molta gent coneguda, com a companys de bici que ens trobem a les curse, com canvien els nens d'un any per l'altre!!. Tots amb moltes ganes de veure l'espectacle i amb ganes de començar a pedalar!!!\nTerreny molt sec amb molta pols i un circuit molt tècnic i dur. A la cursa va guanyar molt fàcilment el de sempre Julien Absalon.\nVarem gaudir de l'espectacle amb dos de les noves altes d'aquest curs a l'Escola Esportiva Futur Esport, en Bernat i el seu germà Lluc, socis del Club Ciclista Banyoles i amb llicència federativa amb el seu club d'origen i alhora alumnes de la nostre Escola Esportiva.\nCrònica Ramon Cateura.\nClassificació Copa Catalana Internacional de Banyoles.\nPublicat per Vicente&Encarni a 15:28


Aquest cap de setmana torneig Alevins F-8 a Peguera. »\nAquest cap de setmana torneig Alevins F-8 a Peguera.\nDurant els dies dos i tres de setembre, organitzat per la P. B. de Peguera, se celebrarà la quarta edició del torneig Vila de Peguera, per alevins F-8, amb la participació de setze equips.\nEl dia de l’acte dels sorteig dels grups\nEl torneig es disputarà en dues fases, la primera, demà dissabte, des de les deu del matí a les nou del vespre i corresponent als partits dels distints grups en què han quedat enquadrats els respectius equips després del sorteig, que es va fer el passat dia 22 d’Agost, amb la presència de representants municipals.\nLa segona el diumenge dia 4, amb la disputa de les eliminatòries i la gran final, com dissabte els partits començaran a les deu del matí i a la una i mitja del migdia l’entrega de trofeus, on s’espera que assisteixi a l’acte el batle de Calvià Alfonso Rodriguez.\nEls equips participants en l’edició d’aquest any, són l’Atlètic Peguera, Playas de Calvià, C. D. Calvià, Âgora Portals, C.F. Son Caliu, Son Ferrer Atlètic, C. D. Santa Ponsa, R.C.E, Mallorca, Atlètic Balears, Col·legi Sant Pedro, Penya Arrabal, San Francisco, Santa Catalina Altètic, U. D. Collerense i el C.I.D.E.\nTots els partits es jugaran al camp Es Pas de Ses Llebres de Peguera.\nEl president de la penya fent entrega del xec al pare d’Izan el torneig de l’any passat.\nTal com es va fer el passat any, es farà una recaptació de fons per la caua “Lluiten junts per Izan“, un nin de quatre anys que pateix una infermetat rara, de la qual només se’n coneixen 35 casos en el món. Aquest any la campanya té per lema “Apadrina un gol per Izan“.\nPublicat per Miquel Bosch a les 07:35\nDemà dimecres torneig entre penyes Sant Agustí a Felanitx. La P. B. Els Tamarell, guanya el torneig entre penyes i ret homenatge a Arturo Gonzalez.\n274La setmana passada:


Noctas: Cinquanta ombres de Grey o de les lectores\nCinquanta ombres de Grey o de les lectores\nUn dia vaig agafar les cinquanta ombres de Grey per la meitat i vaig començar a llegir. Hi havia una noia bufona i inexperta en les qüestions sexuals que firmava un contracte amb un tal Grey en el qual es disposaven les condicions de la seva relació tant sexual com amorosa per dir-ho així. No em va estranyar aleshores que les dones, tantíssimes dones se sentissin del tot reflectides amb el contingut de llibre. El desig per banda de les lectores de subscriure també un contracte: un clausulat que de la mateixa manera materialitzés llurs relacions volàtils. Imaginava les lectores àvides elles també de firmar un contracte amb la seva parella, les imaginava passant fulla amb l’anhel que la ficció del llibre convertís la seva pròpia realitat líquida volàtil i esmunyedissa en aigua gelada que poder sostenir amb les mans; anhel de poder retraure elles al seu nòvio l’incompliment de l’apartat z de l’article 148.\nQuè més voldrien les dones- no totes, per suposat- que fixar-nos en un contracte les condicions amoroses i carnals de les nostres relacions per tal de reprotxar-nos després l’incompliment del clausulat... Una clàusula que determinés quin dia de la setmana podem sortir amb els nostres amics, i que després sortíssim dos o tres dies en comptes del dia pactat i aleshores elles ens poguessin retreure el nostre flagrant incompliment; una clàusula que determinés quantes vegades cal follar i que encabat l’home no respongués amb la trempera esperada. Quants retrets ens podrien fer aleshores, si ja sense contracte, sense clausulat, els retrets són continus: retrets per incompliments no signats d’un contracte implícit que elles han donat per vàlid sense demanar-nos la nostra consideració.\nI després veia en la noia bufona i inexperta de la novel·la un mirall de dues cares de dos tipus de dones o de lectores. Una cara del mirall: la lectora inexperta en qüestions sexuals que desitja un Grey que li ensenyi tota quanta porcada, i li doni de mastegots al cul tal com Grey fa amb la protagonista del llibre. L’altra cara del mirall: la lectora experta ja en sexe, que llegint el llibre devia dir-se -Però si aquest Grey és un carcamal: me’l dónessin a mi, em dónessin un caramelet com el Grey i el faria gaudir com mai aquesta noia del llibre el podrà fer gaudir-. I anava imaginant aquesta lectora presumptament experta passant pàgina i pàgina, i dient-li tanoca a la protagonista i sentint-se ella doncs molt superior a la mongeta que res sap del sexe.\nVaig acabar de llegir el llibre sencer, o el butlletí sencer -el primer volum, ja els altres no els vaig llegir- i per suposat no em va estranyar gens el seu èxit. En efecte: Els equilibristes del màrqueting que l’havien escrit sabien que a través de les pantuflades al cul, i un contracte ben redactat conqueririen el cor de les dones- o de les lectores-. Així és.


[Reincorporació progressiva del personal docent] Pla d'obertura, conciliació i teletreball - CGT Ensenyament\ndiumenge 31 de maig de 2020 - Visites: 0\nEs publica la instrucció sobre la reincorporació progressiva als centres educatius del personal docent que desenvolupa les mesures per a la reincorporació progressiva als centres educatius i altres mesures organitzatives d’aplicació al personal docent al servei de l’Administració de la Generalitat de Catalunya amb motiu del coronavirus SARS-CoV-2. Aquestes mesures van ser previstes en el Pla d’obertura de centres educatius en fase 2 de desescalada. aprovat pel PROCICAT en data 20 de maig.\nAquesta Instrucció és aplicable al personal docent al servei de l’Administració de la Generalitat de Catalunya adscrit als centres educatius.\nPunt 5 de l’Instrucció 2/2020. Personal docent amb fills o filles menors o persones dependents a càrrec.\n5. Personal docent amb fills o filles menors o persones dependents a càrrec.\n5.1. El personal docent amb fills o filles menors de 14 anys o persones dependents a càrrec que hagi de prestar serveis presencials gaudirà de preferència en l’aplicació dels sistemes de flexibilitat horària, règim de torns i d’horaris especials que el centre determini per tal de dur a terme les activitats educatives presencials fins a final del curs 2019-20.\n5.2. El personal docent amb fills o filles menors de 12 anys o persones dependents a càrrec que s’hagi vist afectat pel tancament de centres educatius, de gent gran o persones discapacitades, sempre que es tracti de famílies monoparentals o en què l’altre progenitor presti serveis presencials a jornada complerta en el sector públic o privat, no està obligat a prestar serveis de forma presencial i podrà continuar prestant-los en la modalitat no presencial.\nCal acreditar alguna d’aquestes circumstàncies mitjançant la presentació d’una declaració responsable de la persona interessada relativa a què no hi ha ningú que pugui fer-se càrrec dels fills o filles o de les persones dependents i adjuntar el volant de convivència i el certificat de l’empresa o organisme en el que presten servei les persones adultes que conviuen en el domicili amb indicació dels horaris en què presten serveis. Aquestes circumstàncies podran ésser objecte de verificació pels òrgans o serveis responsables i per part de la Inspecció de Serveis.\nModel de declaració responsable: Model format libreoffice\nAquesta Instrucció té per objecte desenvolupar les mesures per a la reincorporació progressiva als centres educatius i altres mesures organitzatives d’aplicació al personal docent per a la finalització del curs 2019-2020 i per a l’organització i funcionament dels centres i els estudis del curs 2020-2021.\nPla de reobertura i reincorporació progressiva en la modalitat presencial\nLa reincorporació del personal docent de manera presencial als centres educatius s’ha de realitzar, durant el mes de juny.\nEl centre ha de planificar l’acció educativa i el personal necessari per dur-la a terme d’acord amb el que s’estableix al Pla.\nLes direccions dels centres han d’informar a tots els treballadors i treballadores de la necessitat de declarar les condicions de vulnerabilitat, casos, contactes estrets i simptomatologia de COVID19, per tal d’identificar al personal que podrà participar en les activitats presencials mitjançant la declaració responsable.\nEls grups d’especial vulnerabilitat són: persones amb diabetis, malaltia cardiovascular, inclosa la hipertensió, malaltia hepàtica crònica severa, malaltia pulmonar crònica, insuficiència renal crònica, immunodepressió, l’obesitat mòrbida (IMC>40), càncer, dones embarassades i més grans de 60 anys.\nAquestes persones no poden prestar serveis ni participar en les a les activitats del centre del mes de juny de forma presencial i continuaran prestant serveis en la modalitat no presencial.\nLa informació de la declaració responsable serà tractada directament pel personal sanitari de les unitats de Prevenció de Riscos Laborals, encarregat de la gestió sanitària del COVID-19.\nEl Pla d’obertura de centre\nCada centre educatiu ha d’elaborar el seu Pla d’obertura amb l’acompanyament de la inspecció educativa prèviament a l’inici de les activitats presencials amb l’alumnat.\nEl pla d’obertura de cada centre ha de preveure, com a mínim, el nombre de professionals i la previsió d’alumnat que assistirà presencialment al centre, l’organització de l’acció educativa presencial, dels grups d’alumnes i de professorat, els horaris dels grups i la identificació dels espais que ocupa cada grup-classe. També ha d’incloure la planificació de les actuacions d’atenció personalitzada o acció tutorial en grup reduït, que preveu el centre educatiu.\nAquest pla d’obertura s’ha de portar a terme amb els recursos disponibles identificats en el pla del Departament i ha de fer possible la continuïtat de l’acció telemàtica fins al final del curs. Així mateix, ha de fer constar explícitament que es garanteixen totes les mesures de seguretat establertes.\nConciliació. Personal docent amb fills o filles menors o persones dependents a càrrec.\nEl personal docent amb fills o filles menors de 14 anys o persones dependents a càrrec que hagi de prestar serveis presencials gaudirà de preferència en l’aplicació dels sistemes de flexibilitat horària, règim de torns i d’horaris especials que el centre determini per tal de dur a terme les activitats educatives presencials fins a final del curs 2019-20\nEl personal docent amb fills o filles menors de 12 anys o persones dependents a càrrec que s’hagi vist afectat pel tancament de centres educatius, de gent gran o persones discapacitades, sempre que es tracti de famílies monoparentals o en què l’altre progenitor presti serveis presencials a jornada complerta en el sector públic o privat, no està obligat a prestar serveis de forma presencial i podrà continuar prestant-los en la modalitat no presencial.\nModalitat no presencial.\nS’entén per prestació de serveis en la modalitat no presencial la forma d’organització del treball en virtut de la qual la jornada es desenvolupa, fora del centre educatiu, mitjançant l’ús de les tecnologies de la informació i la comunicació.\nEl personal que presti serveis en la modalitat telemàtica té dret a la desconnexió digital i se li ha de garantir, fora de la franja horària de disponibilitat establerta, el respecte al seu temps de descans i a la seva intimitat personal.\nLes jornades prestades en la modalitat no presencial equivalen a les hores de la jornada establerta per a la modalitat presencial.\nLa distribució de les hores d’una jornada en horari efectiu de treball ha de respectar la franja horària acordada de disponibilitat. La resta de jornada en règim no presencial admet una flexibilitat total, respectant les pauses i els descansos entre jornades.\nS’han d’evitar les reunions de treball de caràcter presencial, especialment aquelles que impliquin mobilitat de treballadors i treballadores. Les reunions s’han de realitzar amb les eines i solucions digitals que el centre en disposi.\nEn el cas que esdevingui indispensable celebrar reunions presencials, s’han d’aplicar les mesures de seguretat i higiene de conformitat amb les instruccions emeses a l’efecte.\nEs posposen o s’anul·len els viatges organitzats pels centres educatius.\nDocument (PDF – 303.2 kB)


FÒRUM AGRARI DEL PRIORAT- DEBATS CONFINATS 2: AIGUA, REG I CANVI CLIMÀTIC- INFORME DEL DEBAT | PRIORITAT\nmaig 26, 2020 by Admin\nFÒRUM AGRARI DEL PRIORAT- DEBATS CONFINATS 2: AIGUA, REG I CANVI CLIMÀTIC- INFORME DEL DEBAT\nEl Fòrum agrari del Priorat, ens de participació ciutadana de la Comissió del Paisatge i la sostenibilitat del Priorat, seguint la seva vocació de lloc de trobada de la pagesia per al debat i la creació de nous escenaris, ha dut a terme els DEBATS CONFINATS, aprofitant les noves eines de comunicació que les circumstàncies actuals ens han obligat a descobrir.\nS’han dut a terme tres debats a partir de temes dels que es va detectar un interès entre la pagesia i habitants de la comarca: Ús d’herbicides, El Coronavirus i el món rural i Aigua, reg i canvi climàtic. Un quart debat previst, sobre Compostatge per a us agrari s’ha posposat a causa de noves iniciatives comarcals que es pretén integrar en el debat.\nAvui us presentem els resultats d’un d’aquests debats, que es va dedicar a una de les qüestions vitals per a la comarca, Aigua, reg i canvi climàtic.\nAlgunes de les conclusions i reflexions sorgides del debat i que podreu trobar ampliades a l’informe són:\nNecessitat de definir un planejament d’usos de l’aigua al Priorat per enfortir la reivindicació sobre l’aigua del riu Siurana.\nPossibilitat de desenvolupament econòmic i repoblament lligat a una diversificació agrària que la manca d’aigua de reg no permet, tot incidint en la necessària sobirania alimentària.\nLa incertesa del canvi climàtic en els conreus de la comarca i la necessitat d’adaptar-s’hi generant nous models agrícoles.\nAquí teniu el text de l’informe del debat: aigua, reg i canvi climàtic\nEls altres resum dels dos debats celebrats, sobre l’us d’herbicides i sobre les possibilitats del món rural en l’escenari obert pel COVID-19 seran presentats els propers dies.\nCal agrair la participació dels tertulians, que tot i no ser molt nombrosa, sí que ha mostrat gran capacitat de diàleg i d’anàlisi. Ara cal difondre els resultats d’aquests debats entre tots els àmbits de la societat i les administracions per per seguir incentivant la reflexió en el món rural i en la nostra comarca.\nCal dir que l’informe presentat avui ha sigut possible gràcies a la col·laboració desinteressada de la Viki Jiménez, del col·lectiu Priorat Rebel\nPRIORITAT DÓNA SUPORT A LA NOVA LLEI DE CREACIÓ DE L’AGÈNCIA DE LA NATURA\nFÒRUM AGRARI DEL PRIORAT- DEBATS CONFINATS 3: EL MÓN RURAL I EL CORONAVIRUS_INFORME DEL DEBAT


No sé si Carles Puigdemont exposava les línies mestres del seu programa a l’article del passat dia 6 a la Vanguàrdia (“Els acords amb l’Estat i el pactisme màgic”), o si l’objectiu era més modest i es limitava a criticar la posició d’Erc després de pactar els pressupostos de l’Estat per titllar-la de “pactisme màgic”. De tota manera, com que el que diu Puigdemont té un ressò mediàtic, social i polític, important, i ha triat el diari de més tirada a Catalunya per exposar i justificar el seu posicionament, val la pena dedicar sine ira et studio una estona al pensament que es desprèn d’aquest article per mirar d’aclarir-me una mica.\nSi no ho he entès malament, el misssatge de Puigdemont consistiria en aquests quatre aspectes:\n1er.- Catalonfòbia de l’Estat espanyol.\nL’Estat espanyol és una maquinària de poder que actua com un sistema expert i com a tal, i pel que fa a la relació amb Catalunya, presenta sempre unes línies vermelles que determinen la posició dels tres poders de l’Estat en el sentit d’incomplir sistemàticament els acords a què s’hagi pogut arribar, independentment de la ideologia dels seus governants. És un sistema que “ha refinat la persecució a una nació minoritària fins a fer-la encaixar, aquesta persecució, en els estàndards que s’exigeixen a una democràcia liberal”.\n2on.- És perillós endinsar-se en el terreny dels acords amb l’Estat espanyol.\nEl catalanisme, tot sencer, ha fallat sempre a l’hora d’arribar a acords conjunturals que no han obert portes a reformes estructurals. Mai no s’han pres les precaucions que s’havien de prendre en funció dels antecendents del sistema expert espanyol. És d’una ingenuïtat perillosa, i és un exercici d’autoengany, aprofitar la feblesa parlamentària d’un govern per resoldre qüestions estructurals. Així es contribueix a “la cronificació del conflicte, que és l’escenari en què el fort guanya sempre”.\n3er.- El catalanisme ha negligit la consrucció del seu propi sistema expert.\nS’ha malbaratat tota l’experiència acumulada al llarg del temps pels polítics catalans de torn que han tingut l’oportunitat de tractar amb l’Estat. En cada estadi aquests polítics “han pretès inventar o innovar en les relacions amb l’Estat amb la ingènua esperança de ser els qui resoldrien el plet per a una o diverses generacions.” No hem après dels errors i no ens hem sentit hereus dels que ens han precedit, hem caigut en la “lluita caïnita i els recels partidistes portats fins al paroxisme”. Una part del catalanisme ha viscut amb l’obsessió de matar el llegat del govern de Jordi Pujol: “es dediquen ingents esforços per deconstruir i estigmatitzar els convergents” i assolir l’hegemonia electoral. A l’altra part del catalanisme va passar el mateix amb el llegat de Pasqual Maragall. L’Estat sempre es presenta com el mateix interlocutor, mentre que nosaltres “canviem interlocutors, canviem el llenguatge i a vegades també els objectius, amb la prevenció insensata d’esborrar els mèrits dels predecessors, per tal que els seus hereus polítics no puguin obtenir part dels hipotètics rèdits d’un futur acord amb l’Estat”.\n4art.- No es pot transitar cap a l’efectivitat de la independència per la via dels acords amb l’Estat. Cal posar en pràctica l’estratègia per la consecució d’un estat propi mitjançant un moviment unitari inajornable.\nCreure en la via dels acords és caure en un pactisme màgic paradoxalment oposat al que s’interpreta com independentisme màgic. Sobre l’experiència passada, i per consolidar victòries com la de l’1 d’octubre, “són les fites polítiques que es marqui com a moviment polític, avalat sempre per àmplies i creixents majories electorals, les que han de guiar l’independentisme a la consecució dels seus objectius”. Aquesta estratègia no pot dependre de les majories conjunturals al Congrés espanyol, “ni tampoc a la seva correlació de forces ideològiques”. No hi pot haver cap ajornament estratègic.\nEn conclusió, les idees-força del missatge de Puigdemont són la catalanofòbia de l’Estat espanyol, la inutilitat d’endinsar-se en acords conjunturals amb aquest Estat, el malbaratament de l’herència catalanista que en cada etapa no ha sabut aprendre dels seus errors ni dels llegats dels que ens han precedit, i la concepció de l’independentisme com un un moviment polític unitari que s’ha de proposar fites sempre avalades per àmplies majories electorals seguint una estratègia que no es pot ajornar, independenment de la correlació de forces ideològiques al Congrés espanyol.\nEntenc, per tant, que el puigdemontisme es presenta com la solució final i definitiva de la complexa i confictiva relació secular de Catalunya amb l’Estat espanyol, no per la via dels acords sinó per la via que marqui el moviment polític que només ell és capaç de desenvolupar fins a la consecució de la independència. Es tracta, en definitiva, de superar les limitacions de tots els catalanismes que hem viscut fins ara, d’esquerra i de dreta, que es consideren viciats històricament per diferències partidistes, i d’arribar a un estat propi superant les fites que es marqui en cada moment el moviment independentista unificat, prescindint de tota ideologia.\nAquesta proposta de moviment unitarista i antiideològic, de confrontació amb l’Estat amb l’objeciu exclusiu i excloent de la independència, penso que conté una forta dosi d’antipolítica. Simplifica la complexitat de la societat catalana, limita el pluralisme i encega les vies de concertació que haurien de trobar-se partint d’aquest pluralisme. En el mentrestant margina tota possibilitat d’acords amb l’Estat del que formem part, i del que no podríem en cap cas desprendre’ns sense abans passar per altres propostes alternatives avalades per les mateixes majories electorals a les que apel.la Puigdemont. Fonamentalment és una proposta antipolítica perquè contribueix a ignorar els problemes socials, econòmics i culturals pels que estem passant, que són prioritaris per a una majoria de la població i que haurien de ser assumits de manera inclusiva pel govern que surti de les properes eleccions.\nD’altra banda, tot el plantejament de Carles Puigdemont parteix de la premissa de considerar l’Estat espanyol com a catalanòfob, com si Catalunya hagués constituït des de sempre un cos estrany que es refusa a l’interior d’Espanya. Amb aquest determinisme fatídic es diu adéu a tota la tradició pactista que ens ha definit com a poble. Estem davant d’una proposta antipactista i apriorística que desfà els nostres antecedents (els que de manera contradictòria Puigdemont diu que s’han de preservar) i que de cap manera pot ser compartida per una àmplia majoria dels ciutadans de Catalunya.\nSi el concepte d’Espanya que té Puigdemont és determinista, el concepte que té de Catalunya és reduccionista en un doble sentit: per ell només compten els independentistes, i d’entre aquests els que opten per la confrontació permanent amb l’Estat catalanòfob. Oblida de forma incomprensible que l’estratègia inajornable que vol posar en marxa cap a un estat independent, respecte de la qual afirma que no ha de dependre de la correlació ideològica del Congrés espanyol, depèn necessàriament de la correlació de moltes altres forces i factors, com a més important el del reconeixement internacional. No cal pensar-s’hi gaire per veure quin dels dos sistemes experts, segons la terminologia de Puigdemont, és el més fort. És difícil fer entendre que l’Estat tingui un sentiment innat de fòbia inalterable envers les institucions de la Generalitat que ell mateix ha contribuït a crear. La fòbia és un sentiment personal reactiu que no pot determinar una acció política col.lectiva. Puigdemont és presoner en aquest punt d’una disposició a interpretar la història, la present i la passada, des de l’òptica conjuntural del resultat del procés dels últims vuit anys. És, certament, una conjuntura dolorosa que l’Estat hauria de resoldre com més aviat millor, començant per posar fi a la situació dels presos del procés i continuant amb la negociació política per desembocar en una consulta a la ciutadania. En el nou procés de negociació la voluntat de pacte és imprescindible i cap part se’n pot desentendre, tampoc la que representa Carles Puigdemont.\nEl concepte determinista de l’Estat que té Puigdemont és paradoxalment incongruent amb l’herència del catalanisme a la que Puigdemont apel.la. En aquest punt sembla que de manera confusa Puigdemont es defineix a si mateix com el veritable hereu del catalanisme, intenta apropiar-se dels llegats convergent i maragallià (una picada d’ullet electoralista als simpatitzants sobiranistes de les files postconvergents, dels comuns i dels socialistes?), i alhora renega de tots els acords a què els catalanismes al llarg del temps han arribat amb l’Estat.\nLa conjuntura present no ens hauria de fer perdre de vista la complexitat dels problemes que se’ns presenten. La transformació social que reclama el temps que ens toca viure és incompatible amb el moviment exclusivista de Puigdemont, una proposta que frega el populisme, o que si més no voldria construir el poble d’una part de la ciutadania marginant la resta. En política tenir la força i la pau mental dels que no transigeixen mai no és cap garantia per enfrontar i resoldre els problemes. El veritable exercici d’autoengany no està en la voluntat d’arribar a acords, com diu Puigdemont, sinó en intentar fer creure que es pot progressar només de foma unilateral. Com tampoc la cronificació del conflicte no depèn dels acords a què s’arribi sinó de la permanent fugida endavant en la que el més fort sempre guanya.\nRecordava Vicens Vives que “com tots els pobles de passadís, els catalans som propensos a les negatives intransigents i a les claudicacions afectives, als odis primaris i a les abraçades cordials. L’anar i tornar de gent estranya en el nostre territori ens ha tornat a vegades incongruents i paradoxals. Som fruit de diversos llevats, i per tant una bona llesca del país pertany a una bilogia i a una cultura de mestissatge”. Podem assumir que sovint som incongruents i paradoxals, com ho és l’article de Carles Puigdemont, però no hauríem d’oblidar mai la condició de mestissatge que caracteritza la nostra societat.\nP.D. : En un article d’avui també a La Vanguàrdia Oriol Junqueras replica a Puigdemont (“Via àmplia a la independència”). Sosté Junqueras que prescindir del diàleg amb l’Estat seria una irresponsabilitat caríssima i que qui renuncia a tenir més recursos per a Catalunya desmostra estar molt allunyat dell patiment de la gent i , segurament, no està prou capacitat per dirigir el país. D’aquesta confrontació dialèctica en surt la gran pregunta: poden tornar a governar juntes visions tan diferents?


Holiday home Sagavej 7 Boeslum Strand Ebeltoft Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Holiday home Sagavej 7 Boeslum Strand\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Holiday home Sagavej 7 Boeslum Strand és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Ebeltoft. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nHoliday home Sagavej 7 Boeslum Strand també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Ebeltoft. Instal.lacions de barbacoa són només algunes de les comoditats que fan que Holiday home Sagavej 7 Boeslum Strand sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aparell de televisió, reproductor de DVD/CD, nevera, rentadora, estris de cuina per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Ebeltoft, faci de Holiday home Sagavej 7 Boeslum Strand la vostra llar.


L'alpinista Sergi Mingote assoleix el sisè vuit mil en un any\nL’alpinista Sergi Mingote assoleix el sisè vuit mil en un any\nAquesta aventura va començar el 16 de juliol de 2018 amb el seu primer ascens al Broad Peak\nL’alpinista Sergi Mingote ha coronat el cim del Gasherbrum II, de 8.034 metres, i ha culminat així l’objectiu d’assolir sis vuit mils en un any. De fet ha trigat un any i dos dies, completant així el projecte 3x2x8000, que combina el vessant esportiva amb la solidària i que es proposava d’assolir sis cims de més de vuit mil metres i al mateix temps donar visibilitats a iniciatives solidàries.\nAquesta aventura va començar el 16 de juliol de 2018 amb el seu primer ascens al Broad Peak (8.047 m),després va venir el K2 (8.611 m), el Manaslu (8.152 m), Lhotse (8.516 m) i el Nanga Parbat (8.152 m). Pel camí s’han quedat l’Everest i el Dhaulagiri.\nSisè vuit mil en un any! Repte aconseguit⛏🔝💪🏻 @esportcat @esport3 @vallesvisio @CARSantCugat @FEEC_cat @CEParets @elperiodico @desnivelados @DiariSomValles @FCEsport @EL9NOU_VOr @VilaWeb @jordimerino75 @CampBaseOutdoor @PowerGym_Nutrit @CNNEE @paretsconnecta pic.twitter.com/GBkfhfePHu\n— Sergi Mingote (@sergi_mingote) July 24, 2019


Contrasenyes - Josep Maria Solanes Contrasenyes - Josep Maria Solanes\ncontrasenya | tothom\nParaula maleïda per a molts, les contrasenyes serveixen per identificar-nos i “protegir” la nostra informació privada. Des del PIN del telèfon mòbil, les targetes de crèdit, el compte del banc, de Facebook, Twitter, correu electrònic i un llarg etc…, les contrasenyes formen part de la nostra vida digital.\nFent el símil a la vida real, les contrasenyes equivaldrien a les portes i panys. Ens permeten disposar, d’una manera o altre, d’espais virtuals “nostres” on en podem controlar certs nivells d’accés, qui entra o en surt.\nNo és gens recomanable disposar d’una única contrasenya per a tots els comptes.\nA l’igual que a casa nostra disposem de la clau de l’entrada, la porta del pis, el garatge, l’armari on guardem els nostres secrets, o bé la porta del menjador, cuina, habitació, etc… i en permetem l’accés a altres persones segons els nostres criteris; les contrasenyes realitzen la mateixa funció en el món virtual. Però no tot s’acaba aquí. A l’igual que en l’entorn físic altres “indesitjables” cerquen la manera d’entrar i prendre allò que més estimem o ens ha costat tant aconseguir, en el món virtual passa el mateix, hi ha “indesitjables” que intenten prendre el que tens. Quan parles d’aquests temes moltes persones diuen que: ja poden entrar, a qui els interessa el que pugui tenir, això només passa a les pel·lícules, no tinc res a amagar, no trobaran res d’interessant… Molt lluny la realitat, no per obviar-ho no passa.\nReflexionem una mica, des de la meva experiència a la província de Tarragona (no a EEUU o qualsevol altre lloc imaginable, que també passa) i no a “grans” empreses (Movistar, Endesa, la Caixa, la NASA, etc….). La majoria de les grans empreses estan molt conscienciades i ja s’ocupen d’invertir i tenir cura de la seguretat i els accessos amb polítiques restrictives, programari, auditories, etc… Precisament els que ho han patit/pateixen més, són els particulars i les pimes; pel desconeixement, per l’argument anterior que a mi mai em passarà, etc… Exemples del què passa perquè ho he viscut a la pròpia pell:\nEl més “tonto”, basat en la picardia de l’escolar. Quants han copiat en un examen del veí del costat? O han fotocopiat el treball del company? Què fàcil és agafar la clau USB o accedir al compte de correu del company per copiar aquesta feina… I poder copiar l’examen de la setmana vinent que porta el professor en el seu llapis USB?\nEspionatge industrial. Un client estava desenvolupant la seva ISO 9000 des de feia 2 anys. No una empresa gran, sinó una pime d’uns 30 treballadors com la majoria que hi ha a la zona. A l’estiu entra un becari a fer tasques de suport. Al cap d’uns dies l’informàtic detecta molta lentitud en l’accés a Internet i al correu electrònic. Investigant s’arriba al compte del becari, que resulta es passa el dia enviant correus electrònics al seu compte personal. Fins aquí encara es podria entendre, si no fos perquè en els correus electrònics hi anaven adjunts tots els arxius de la ISO 9000 i que va resultar que els passava a l’empresa de la competència. Senyors, això és un DELICTE, si. Però el mal ja està fet.\nRobatori de la propietat intel·lectual. Empresa de disseny industrial, del tipus pime d’uns 40 treballadors. Registre de patents! Sabeu el valor que té una patent?\nUn altre de robatori, empresa de 15 treballadors. Un treballador descontent copia la base de dades de clients amb les seves dades de compres i estadístiques. S’acomiada, no sense abans manipular les dades reals de la base de dades i se’n va a la competència a fer el mateix i trucar als mateixos clients amb una millor oferta!\nReputació de les persones. Apoderar-se del compte del Director d’Operacions, per enviar correus electrònics a treballadors posant verd el Director de Recursos Humans. Aquí ens falten, a més, valors com a persones.\nAssabentar-se de secrets. Quantes persones pregunten com es pot fer per entrar al compte de correu electrònic de tal, o accedir al seu Whatsapp, …\nPrestigi. Ja sigui empresarial o personal. Casos de ciberassetjament, robatori de fotografies del telèfon, suplantació al Facebook, el cas de les noies de Vaquèira, etc… (la marca empresarial i la marca personal).\nNomés la imaginació té el límit. I com a molts cops passa, la realitat supera la ficció. Només quan és massa tard ens lamentem de no haver pres mesures preventives abans.\nTinc unes regles bàsiques en matèria de seguretat – privacitat de la informació:\nPrimera. No hi ha res segur al 100%, el que podem fer és acostar-s’hi, però mai arribar. M’agrada posar en una banda de la balança el valor de la informació i en l’altre les mesures que es poden adoptar, perquè tot estigui equilibrat, ni més ni menys i sempre respectant uns mínims.\nSegona. Respectar la Llei Orgànica de Protecció de Dades (LOPD). Són uns mínims de seguretat de la informació. A banda, és Llei en aquest país i, tingueu present, que el desconeixement de la Llei no eximeix el seu compliment. Des del meu punt de vista és increïble haver de posar unes normes tant bàsiques en una Llei. Les mesures descrites a la Llei a aplicar no són res de l’altre món, no són pel Pentàgon, la NASA, els bancs o el què us vingui en aquests moments al cap, simplement és una mica de sentit comú. I ep, la Llei no és només per les empreses, sinó per a qualsevol que reculli o emmagatzemi dades personals.\nTercera. Ser conscient del què faig. Tenir clar que, el que surt pel cable de la línia ADSL, deixa de ser meu o privat. Per moltes contrasenyes que arribi a posar, per molt xifratge que apliqui en un moment o altre aquestes dades poden ser públiques. Si no vull que es conegui o sigui pública alguna cosa, no surt de casa; vaja com tota la vida, la roba bruta es renta a casa.\nBé, després de situar-nos una mica, entrem en matèria.\nQuè puc fer per minimitzar o eliminar aquests riscs?\nEl primer que es pot fer és posar una contrasenya DIFERENT i FORTA per a cada servei (Facebook, Twitter, correu, banc, telèfon…) que s’utilitza. Divideix i venceràs. No serveix disposar d’una única contrasenya per a tot, per molt forta que sigui. El simple fet de “robar” la contrasenya permet accedir a tot arreu.\nCom recordo una contrasenya per a cada servei i a més a més que sigui FORTA? Què vol dir que sigui FORTA, que va al gimnàs cada dia? Això és massa complicat!\nÉs cert, una persona normal recorda com a molt unes 4 contrasenyes. Contrasenya forta vol dir que és costosa de trobar per una màquina. La millor manera és barrejant lletres minúscules, majúscules, números, símbols i com més llarga millor.\nPer a contrasenyes que s’han d’escriure cada vegada el més òptim és substituir les lletres normals per números i símbols. M’explico. Una bona opció és definir un inici de contrasenya llarg afegint a la cua el nom del servei.\nComencem amb la lletra de la cançó preferida, en el meu cas el Boig per tu de Sau, que ja dóna certa longitud:\n“En la terra humida, escric, nena estic boig per tu”\nPrimer, eliminem els espais, mantenim els símbols:\nSubstituïm alguna lletra per números, per exemple la a per un 4 i la i per un 1.\nPosem alguna lletra en majúscula a l’inici de paraula i final. En aquest cas, per no complicar el teclejar, substitueixo la , per un ; i així no he de deixar la tecla de majúscules:\nSubstituïm alguna lletra per algun símbol, per exemple la l (lletra) amb el símbol | i la t minúscula amb la /\nAcabem de generar una contrasenya de 213 bits, això és força gran, és de les FORTES. Per tenir una idea, la contrasenya: “google12” és de 22 bits. Però encara no hem acabat, hem d’associar una contrasenya per a cada servei. Tenint la base, la contrasenya anterior, podem afegir el nom del servei al final separat per una @ o qualsevol altre símbol. Per exemple:\nPer a Facebook: En|4/err4hum1d4,escr1C;Nen4es/1cBo1gperTu@F4ceb00k (equival a 262 bits)\nPer a Twitter: En|4/err4hum1d4,escr1C;Nen4es/1cBo1gperTu@Tw1//er (equival a 235 bits)\nPer a Flickr: En|4/err4hum1d4,escr1C;Nen4es/1cBo1gperTu@F|1ckr (equival a 251 bits)\nEn alguns llocs, noms llargs (més de 15 caràcters) potser no es permeten i toca buscar noms més curts, però sempre amb la barreja. Agafant l’exemple de “google12”, es pot afegir el nom “contra” al davant seguint la norma anterior:\nC0n/r4@G00gle12 (equival a 104 bits en comptes del 22 bits anteriors)\nPer a nosaltres ens és relativament fàcil recordar-la, però per un “indesitjable” almenys li costarà trobar-la. Per cert, aquestes no són pas les meves contrasenyes. Una altre regla de sentit comú, NO deixeu les contrasenyes apuntades, almenys en llocs públics i visibles (post-its al costat del monitor).\nAra bé, si el que vull és no haver de recordar les contrasenyes, el millor és utilitzar un gestor de contrasenyes. A partir d’una o més contrasenyes d’entrada (memoritzades seguint el mètode anterior, per exemple) es té accés a tota la resta. Aquesta és la opció que personalment utilitzo i que recomano. Té els seus pros, al posar totes les contrasenyes al mateix lloc, però si tenim cura (no pengem l’arxiu a Internet, fem còpies de seguretat, controlem qui té accés a l’arxiu, té una contrasenya forta i l’arxiu està més o menys xifrat) és el mètode més efectiu per ús personal i per equips de treball.\nPer acabar aquesta entrada deixo dues aplicacions, una per a Microsoft Windows i l’altre per a Apple Mac, que utilitzo i fan aquesta funció de forma satisfactòria:\nWindows: Keepass. Es distribueix amb llicència GNU v2. I sí, el seu ús és gratuït, però no per això deixa de ser molt valuosa.\nMés info a: http://www.keepass.info\nMac: 1Password. Aquesta té un cost, també disposa de versió per Windows, iOS i Android.\nMés info a: http://agilebits.com\nT’ha agradat l’article? El pots compartir a les xarxes socials, també pots deixar la teva opinió o comentari.


Guanyar temps… o perdre’l | DIARI DE MIQUEL ICETA\n← Temps per pensar\nSense acord no hi ha consulta →\nAvui l’actualització setmanal del meu Diari a Internet comença amb una reflexió personal sobre la situació política catalana i, com sempre, recull els articles sobre diverses qüestions que han estat presents en el debat públic d’aquesta darrera setmana. Us recordo un cop més que gairebé cada dia recomano articles d’interès a través del meu Scoop.it i també els hi dono difusió a través del meu compte a Twitter, del meu perfil i pàgina a Facebook, i en el recopilatori Alternatives.\nAbans de començar permeteu-me que feliciti El Periódico de Catalunya amb motiu del seu 35è aniversari i que aprofiti per demanar l’alliberament del periodista Marc Marginedas, col·laborador d’aquest diari, segrestat a Síria fa setmanes. Sobre el 35è aniversari d’El Periódico llegiu l’article del seu director Enric Hernández “Per a gent compromesa” i l’article del seu director adjunt Juancho Dumall “35 anys amb vostès”.\n¿Per què estic convençut que el 2014 no es farà la consulta? Perquè crec en la paraula del president Mas quan va dir que no la convocaria sense l’autorització de l’Estat, i estic convençut que el govern del PP no l’autoritzarà. Mirem la realitat de cara, si Mariano Rajoy no ha deixat que el president Mas adrecés unes breus paraules protocol·làries a uns convidats estrangers en el propi Palau de Pedralbes, ¿com podem creure que autoritzarà la consulta?\nEl president Mas va ser rotund: sense autorització no hi haurà consulta i la forma a través de la qual els ciutadans hauran de fer sentir la seva veu a les urnes serà a través d’unes eleccions al Parlament que serien qualificades de ‘plebiscitàries’. Ningú no sap ben bé què vol dir això d’unes eleccions plebiscitàries (va dir Duran a 8tv), però sembla que la intenció seria la d’assegurar una majoria parlamentària que pogués aprovar una declaració unilateral de sobirania. Una declaració que seria un brindis al sol a menys que països rellevants (els més importants de la Unió Europea i els que tenen dret a veto en el Consell de Seguretat de Nacions Unides) estiguessin disposats a donar-la per bona. I hi ha qui diu que, en tot cas, la declaració unilateral de sobirania permetria seguir guanyant temps si els seus efectes quedessin suspesos mentre els ciutadans no poguessin ratificar-la en referèndum… que hauria d’autoritzar l’Estat.\nVal a dir que el president Mas va ser del tot sincer quan va dir que l’anomenat procés de transició nacional ens portaria a ‘terra incògnita’. I també era conscient que el que anomenava ‘procés de transició nacional’ o, de forma abreviada, ‘el procés’, requeria del suport d’una ‘majoria extraordinària’. Precisament per obtenir aquesta ‘majoria extraordinària’ va convocar unes eleccions anticipades. De forma sorprenent, després de comprovar que la ciutadania no sols no li havia proporcionat la majoria extraordinària que ell demanava sinó que CiU va perdre dotze escons, no va modificar el seu full de ruta i, fent com si res, es va posar en mans d’Oriol Junqueras. De fet, CiU està gestionant una derrota política i l’únic que sembla guiar les seves actuacions és guanyar temps. Guanyar temps confiant probablement en la recuperació econòmica i en que el PP perdi les properes eleccions generals o, al menys, perdi la majoria absoluta.\nPotser per això, el president Mas vol guanyar temps. Vegem-ho. Cal recordar que el punt 4 de l’annex 1 (“Procés de convocatòria de la consulta sobre el futur polític de Catalunya”) de l’anomenat “Acord per a la transició nacional i per garantir l’estabilitat parlamentària del govern de Catalunya” subscrit entre CiU i ERC el desembre del 2012 establia com a objectiu: “Obrir un procés de negociació i diàleg amb l’Estat espanyol per a l’exercici del dret de decidir que inclogui l’opció de convocar un referèndum, previst en la Llei 4/2010 del Parlament de Catalunya, de consultes populars per via de referèndum. En aquest sentit, s’estableix el compromís de formalitzar la petició dins del primer semestre del 2013” (el subratllat és meu). És obvi que aquest termini no es va complir i probablement per això no s’ha pogut aprovar el pressupost de la Generalitat d’enguany. Aquest primer incompliment seriós explica que ERC hagi supeditat el seu suport als pressupostos de la Generalitat pel 2014 a la fixació d’una data i una pregunta per a la consulta, i que el president Mas no hagi tingut altre remei que acceptar-ho. Un altre any sense pressupost seria inacceptable.\nFixada la data i la pregunta i amb l’acord pressupostari tancat, probablement el president Mas intentarà que ERC entri al govern, esmenant així l’error de començar una legislatura sense una majoria i un govern prou sòlids després de no haver obtingut la majoria extraordinària que es pretenia. Ja veurem què decideix finalment Oriol Junqueras. També s’intentarà per part de CiU que ERC accepti formar part d’una candidatura conjunta a les eleccions europees. Així CiU s’estalviaria una probable derrota, es convertirien les eleccions europees en un succedani de la consulta i, novament, es guanyaria temps. Tot això tensionarà encara més les relacions wntre CDC i UDC.\nEl president es va comprometre a fixar data i pregunta abans d’acabar l’actual període de sessions i des d’ERC s’afirma que serà abans del 15 de desembre (“I els diputats del PP embogiran” va dir Joan Tardà). Els socialistes ja vàrem dir que enteníem que això era un error per una raó ben senzilla: és obvi que la fixació unilateral d’una data i una pregunta impossibilita qualsevol negociació amb l’Estat. ¡Precisament el que cal negociar és la pregunta! No té cap sentit portar al Congrés dels Diputats iniciatives sobre la consulta sense haver-les acordat abans amb el govern d’Espanya que, recordem-ho, té el suport d’una majoria absoluta al Congrés dels Diputats i al Senat. ¿Com aprovaran una consulta sobre una pregunta una majoria de diputats que ’embogiran’ en conèixer-la? Tampoc no té gaire sentit demanar un xec en blanc, és a dir, demanar la transferència de la competència per convocar referèndums. ¿Com volem que l’Estat autoritzi una consulta sense haver acordat abans la pregunta que es vol sotmetre a la ciutadania? ¿Que no dèiem que ho volíem fer com Escòcia? ¿Què és el que van acordar Cameron i Salmond sinó la pregunta? Mirem la realitat de cara, ¿de què serviria portar iniciatives al Congrés si estan condemnades de bell antuvi al fracàs perquè no han estat negociades prèviament? ¿Repetir l’experiència del pla Ibarretxe del que avui ningú no se’n recorda? Bé, serviria per guanyar temps. I per augmentar la tensió, per sobreescalfar l’ambient, per impedir qualsevol ‘tercera via’ (cosa en la que Mas i Rajoy estan absolutament d’acord) i, de retruc, dificultar encara més qualsevol tipus de negociació seriosa sobre la consulta.\nAbans d’entrar en les recomanacions d’articles organitzades en els epígrafs habituals permeteu que us convidi a escoltar l’entrevista que Mònica Terribas em va fer dijous a Catalunya Ràdio i a veure el vídeo que recull el col·loqui sobre el futur del catalanisme en el que vaig participar juntament amb Ignasi Llorente i Vicenç Villatoro, moderats per Antoni Gutiérrez-Rubí.\nTambé us convido a llegir l’informe polític de Pere Navarro davant del Consell Nacional del PSC, els reglaments de les primàries municipals i del Consell d’Alcaldes del PSC i la reflexió de Lourdes Muñoz Santamaria “El sistema de votació de les primàries obertes de Barcelona”.\nMorán: “A Catalunya, la política s’ha convertit en una victòria del Barça”, Jordi Bernal\nLa interminable historia autonómica, José Ignacio Conde Ruiz, Carmen Marín i Juan Rubio Ramírez\n¿Qué ha pasado en Cataluña?, José Fernández-Albertos i Lluís Orriols\nMarginar al moderado, editorial d’El País\nCatalunya i Europa: la realitat i la ficció, Josep Borrell\nA les portes del naufragi, Joaquim Coll\nEl debat sobre la consulta no esgota, ni de bon tros, la realitat política catalana. N’hi ha prou amb mostrar-ne quatre pinzellades: “Dos vídeos destapan los golpes de los Mossos al empresario del ‘Gayxample’” de Jesús García i Rebeca Carranco, “Profesores y alumnos catalanes van a la huelga en contra de la LOMCE y los recortes” d’Ivanna Vallespín, “El fiscal del ’caso Palau’ pide cárcel para el extesorero de Convergència” de Jesús García i “La policía que quería ser modélica” de Milagros Pérez Oliva.\nAcatar, aplicar, editorial d’El País\nVíctimas y política, editorial d’El País\nSe acabó la recesión, editorial d’El País\nEuropa: federal o morirà, Joaquim Coll\nFrança té por, Edgar Rovira\nOtro naufragio, editorial d’El País\nIngeniería alemana, editorial d’El País sobre la gran coalició CDU/CSU-SPD\nEls joves socialistes d’Europa volen un Pacte Fiscal Europeu i la implementació de la Garantia Jove, Joventut Socialista de Catalunya\nUs interessaran també aquests articles sobre l’espionatge de les comunicacions perpetrat pels Estats Units: “Callada por respuesta”, editorial d’El País, “Nuestro Gran Hermano nos vigila” de Lluís Foix, “Adictos a los datos” de José Ignacio Torreblanca i “Espiar a los amigos”, editorial d’El País.\nDestaco dos articles de política internacional, un sobre la Xina “China como superpotencia” de Joschka Fischer i l’altre sobre Palestina “¿Qué pasa cuando no pasa nada?” d’Eugenio García Gascón.\nTambé us interessarà l’article d’Antoni Gutiérrez-Rubí “La rebeldía como mercancía”.\nEls interessats en aprofondir en el federalisme haurien de llegir “Fédéralisme et pactisme: la voie canadienne” de Serge Champeau, sobre el llibre d’Alain Gagnon “Temps d’incertituds” publicat en català per la Universitat de València. En relació amb l’estat actual de la polèmica entre Canadà i Quebec podeu llegir l’article de Thiago Ferrer Morini “Quebec protesta contra el ataque de Ottawa contra su derecho a decidir”.\nAprofito per recordar que el Club de Lectura animat per Jaume Bellmunt i Antoni Gutiérrez-Rubí reprén les seves activitats dimecres dia 30 a les 19 hores a la llibreria Alibri amb un col·loqui sobre el llibre d’Ulrich Beck “Una Europa alemana”.\nI, parlant de llibres, he descobert recentment l’obra de Manuel Chaves Nogales. Podeu llegir al respecte l’article d’Elvira Lindo “Chaves Nogales, que estaba allí”.\nI acabo amb la commemoració del 50è aniversari del naixement de la revista “Cuadernos para el diálogo”. Podeu llegir al respecte l’article “La revista que forjó la democracia” de Rosario G. Gómez.\n“Perles” del programa del Polònia emès el 24 d’octubre, resum crític realitzat per Núria Iceta. Podeu trobar totes les “Perles del Polònia” aquí, amb imatges, vídeos i tot.\nZW 366 Recomanacions d’enllaços al servei de la reflexió i l’acció política i social realitzada pel meu amic Antoni Gutiérrez-Rubí. Aquí hi trobareu tots els ZONA WEB.\nProjecte PLEDS (workshop a Barcelona)\nLa Universitat Oberta de Catalunya (UOC), la Kenyatta University i l’Associació Catalana d’Universitats Públiques (ACUP) estan desenvolupant el projecte PLEDS (Personal Learning Environments for Doctoral Students in African Countries), subvencionat pel programa IAU LEADHER.\nL’objectiu del projecte és analitzar l’ús de les tecnologies digitals per respondre a dues necessitats bàsiques identificades en els estudis de doctorat a l’Àfrica subsahariana:\n la supervisió d’estudiants de doctorat\n la visibilitat de la investigació\nEl projecte explora l’ús d’Entorns Personals d’Aprenentatge per a Estudiants de Doctorat (PLEDS). A través d’un espai web personal en xarxa, els estudiants de doctorat poden reunir i organitzar la informació que els sigui útil. Amb aquestes eines, creen la seva identitat digital i interactuen amb els seus col·legues, mentors i tutors.\nEn el marc d’aquesta iniciativa, dijous que ve, 31 d’octubre, s’organitza un workshop a l’Edifici MediaTIC (UOC) de Barcelona. L’objectiu d’aquest taller és presentar i debatre els resultats del projecte, crear una comunitat i una xarxa d’experts, així com compartir experiències i pràctiques, explorant noves vies de cooperació. La trobada compta amb la participació de representants internacionals d’Europa i Àfrica.\nEl taller serà moderat per l’Ismael Peña-López, professor i investigador de la Universitat Oberta de Catalunya.\nAquest és el programa previst i la inscripció es pot realitzar a través del formulari web. Podeu seguir tota la informació associada a Twitter a través de l’etiqueta #plephd.\nPosted on diumenge 27 Octubre 2013, in Política. Bookmark the permalink.\tDeixa un comentari.


Urkullu demana a Sánchez que prorrogui l'estat d'alarma després del 9 de maig\nMadrid. Dilluns, 12 de Abril 2021. 10:24\nPedro Sánchez va dir que el seu "objectiu" era que no s'hagués de prorrogar l'estat d'alarma, després de sis mesos ininterromput. Expira el pròxim 9 de maig. Però hi ha qui, des de les autonomies, demanen que s'allargui més, tenint en compte que no hi ha cap pla jurídic alternatiu que doni tanta cobertura legal a les restriccions de drets fonamentals. Aquest dilluns ha estat el lehendakari Íñigo Urkullu qui ha reclamat que es mantingui l'estat d'alarma per a poder treballar amb "garanties jurídiques" que no tindrien sense la seva aplicació.\nEn una entrevista a Radio Euskadi aquest dilluns al matí, el president del govern basc ha sostingut que "les comunitats autònomes hem de treballar amb les garanties jurídiques en l'aplicació de mesures per a intentar mitigar els efectes negatius de la pandèmia i frenar la transmissió comunitària". En aquest context, Urkullu ha assegurat que "si fos possible, és necessari mantenir l'estat d'alarma", més enllà del pròxim 9 de maig.\nEn aquest sentit, el lehendakari ha advertit que es viuran "moments delicats" a l'hora de gestionar la pandèmia si decau l'estat d'alarma, pels conflictes jurídics que pot generar però també un possible relaxament per part de la ciutadania. "Si es deroga i deixa sense efecte, i mentre no s'aprovi al Parlament basc una llei que ens doni determinades garanties per a l'aplicació i compliment de les mesures adoptades per les administracions, anirem cap a un temps molt delicat", ha conclòs.\nVa ser el mateix Pedro Sánchez, en roda de premsa dimarts passat des de La Moncloa, qui va albirar el final de l'estat d'alarma actual. Preguntat sobre aquesta qüestió, el president del govern espanyol va assegurar que l’objectiu del seu govern és que “no sigui necessari prorrogar més l'estat d'alarma”. I hi va insistir: “El que volem és que el 9 de maig sigui el punt i final a l'estat d'alarma".\nSi decau l'estat d'alarma, com està previst, les restriccions a la mobilitat i als drets fonamentals recauran en els govern autonòmics i en la interpretació que facin els diferents tribunals superiors de justícia, que la passada tardor van autoritzar mesures en uns territoris que denegaven en altres. El mateix Consell d'Estat ha advertit el govern espanyol en un dictamen que no existeix un pla jurídic alternatiu a l'estat d'alarma perquè la legislació sanitària és massa genèrica i requereix de modificacions.\ncoronavirus Revés del Consell d’Estat a Sánchez: reclama una alternativa a l’estat d’alarma Nicolas Tomás


Aragonès demana explicacions a Torra per no conèixer la proposta i mostra la seva incomoditat La República\nAragonès demana explicacions a Torra per no conèixer la proposta i mostra la seva incomoditat\nACN Barcelona.-El vicepresident del Govern de la Generalitat, Pere Aragonès, s’ha reunit d’urgència amb el president de la Generalitat, Quim Torra, al Parlament després de la compareixença d’aquest últim davant […]\nACN Barcelona.-El vicepresident del Govern de la Generalitat, Pere Aragonès, s’ha reunit d’urgència amb el president de la Generalitat, Quim Torra, al Parlament després de la compareixença d’aquest últim davant el ple. La trobada, demanada per Aragonès i la consellera de la Presidència, Meritxell Budó, ha servit perquè el republicà abordés el malestar i la incomoditat que, segons fonts coneixedores de la trobada, ha provocat que la proposta de Torra d’exercir l’autodeterminació i posar com a límit el final de la legislatura no hagués estat consensuada ni donada a conèixer als membres del Govern ni als grups parlamentaris que donen suport a l’executiu. La conversa entre els tres, que poca durada, s’ha produït en un dels despatxos del Parlament.\nAbans, però, la situació ja havia provocat una altra trobada de primeres figures d’ERC. Aragonès havia demanat una reunió amb el president del Parlament, Roger Torrent, una trobada després de la compareixença de Torra. Segons ha confirmat l’ACN, a la trobada, celebrada al despatx de Torrent, han analitzat el malestar que els ha suposat no conèixer prèviament quins plans explicaria Torra al ple. En acabar les dues reunions, Torrent i Aragonès s’han encaminat als despatxos d’Esquerra per parlar amb el seu grup parlamentari de la situació.Segons fonts dels republicans, aquest passat dimecres al Palau de la Generalitat hi va haver una reunió de tots els membres del Govern per preparar el debat d’avui al Parlament i el president Torra no va dir res de la proposta que faria davant del ple. I això també ha estat objecte de comentari intern i molèstia. A la reunió als despatxos d’ERC per analitzar la situació després de la proposta sorpresa de Torra, hi han participat el president del Parlament, Roger Torrent, el vicepresident del Govern, Pere Aragonès, i les conselleres de Justícia, Ester Capella, i de Salut, Alba Vergés, així com el president d’ERC al Parlament, Sergi Sabrià, entre d’altres.Malestar a Palau amb AragonèsEls retrets, però, no arriben només d’un costat. El dimecres passat, el vicepresident del Govern va voler fer unes declaracions públiques valorant els aldarulls, la situació del moviment independentista i fent una crida a la calma pel seu compte. Des de Presidència asseguren a l’ACN que ningú del departament d’Aragonès va parlar amb el president o el seu equip per consensuar ni avisar que donaria aquell missatge a través de la premsa, cosa que va provocar també incomoditat al Palau de la Generalitat.


Hofmann: Coca de festuc amb melmelada de cítrics, la nova proposta de l'equip de brioixeria de Hofmann, per aquest Sant Joan.\nCoca de festuc amb melmelada de cítrics, la nova proposta de l'equip de brioixeria de Hofmann, per aquest Sant Joan.\nEl pastisser Jesús Fuentes i el seu equip de brioixeria Hofmann, reinventen la coca de Sant Joan amb una proposta que fon el sabor únic de l'inigualable brioix de festuc i crema de cítrics.\nTot i que també farà les coques tradicionals (de brioix i fruites, crema i de pasta de full, maduixa, llardons i la revolucionària coca de mascarpone), el jove pastisser de Centellas ha volgut crear una coca única que parteix de la seva recepta de brioix de festuc, i que ha sigut tot un èxit.\nElaboració artesanal, fermentació lenta i productes naturals\nLa recepta de les coques de Sant Joan de Hofmann comencen amb la recerca de les millors matèries primeres i l'elaboració de la massa: farina de força, sal, ous, sucre, mantega, llevat, llet fresca, aigua d'Azahar, i un mix de cítrics. S'amassen tots els ingredients excepte la mantega, que s'incorpora al final. Després, es deixa la massa en bloc fermentant 24h. Un cop fermentada, es formen les coques, tornen a passar per un procés de fermentació i tot seguit es couen. La crema de festuc també és feta a casa i s'elabora de praliné de festuc amb formatge mascarpone i melmelada de cítrics, que es compon de llimona, taronja, yuzu i mango. El resultat, una coca de Sant Joan deliciosa per sorprendre a qualsevol revetlla.


S'han comptabilitzat 438 casos positius acumulats des de l'inici de la pandèmia.\nEl Departament de Salut ha informat que aquest diumenge dia 14 de juny, a la Regió Sanitària de l'Alt Pirineu i l'Aran s'han comptabilitzat 438 casos positius acumulats des de l'inici de la pandèmia, els mateixos que el dia anterior. També es manté, des del 18 d'abril, fa més d'un mes, la xifra de 30 morts, 13 en hospitals, 7 en residències geriàtriques, 2 al seu domicili i 8 més no classificats. A les residències de gent gran s'han registrat 85 positius. Les altes hospitalàries acumulades han estat 176, una més que ahir.\nL'alcalde de la Seu d'Urgell i President de la Fundació Sant Hospital, Jordi Fàbrega, ha informat a través de les xarxes socials que "a l’hospital de la Seu seguim sense pacients ingressats per COVID19 ni pendents de resultats." Pel que fa a l'àmbit de l'Àrea Bàsica de Salut de la Seu d'Urgell, Jordi Fàbrega ha informat que " 47 veïns i veïnes aïllats, però “només” 5 són casos confirmats, va baixant aquesta xifra; 16 són sospites i 26 contactes sense símptomes; des de l’inici de la pandèmia ja s'ha donat l'alta a 404 persones. Anem bé".\nSegons ha informat l'alcalde de Puigcerdà i President del Patronat da Fundació Hospital de Puigcerdà, Albert Piñeira, " actualment a l’Hospital de Cerdanya no hi ha cap pacient ingressat amb COVID-19 i hi ha 1 cas pendent de diagnòstic. Des de l'inici de la pandèmia s'han detectat 51 positius, dels quals 38 han ingressat a l'Hospital de Cerdanya. Hi ha hagut 5 trasllats a centres catalans i 1 a un establiment francès. 33 pacients han rebut l'alta i són al seu domicili".\nA l’Alt Urgell el nombre de contagis és de 75, de sospitosos 882 i de morts per coronavirus 6. A la Cerdanya i al Pallars Sobirà no hi ha hagut de moment cap defunció, amb 70 i 24 casos positius i 482 i 304 de sospitosos respectivament. Mentre que al Pallars Jussà es comptabilitzen 17 morts, 118 contagiats i 959 sospitosos i a la Vall d'Aran 140 casos d'infectats i 588 sospitosos i 6 morts. I a l'Alta Ribagorça s'ha constatat 12 contagis, 170 sospitosos i una mort.\nEl Departament de Salut informa que fins ara a Catalunya hi ha hagut un total de 69.674 casos positius acumulats de coronavirus SARS-CoV-2 a Catalunya.\nDes de l'inici de l'epidèmia fins ara, un total de 4.112 persones han estat ingressades de gravetat; actualment són 82.\nA més, 1.148 professionals de residències estan aïllats per sospita o confirmació.\nDes de l'inici de la pandèmia de coronavirus a Catalunya, s’han comptabilitzat fins avui un total de 39.052 altes hospitalàries de persones diagnosticades amb la Covid-19.\nPel que fa a les residències de gent gran, un total de 14.811 persones han estat confirmades com a positius de coronavirus.\nTal com es va ordenar des del Departament de Salut, les funeràries declaren diàriament els casos de coronavirus difunts. Són un total de 12.457 persones fins ara, amb la Covid-19 o com a sospitosos. D’aquestes, 6.799 han mort a un centre hospitalari o sociosanitari, 4.084 a una residència i 788 al domicili. Els casos restants són casos no classificables per manca d’informació.\nPuede ver este artículo en la siguitente dirección /articulo/societat/nou-positiu-per-coronavirus-lalt-pirineu-i-aran-darreres-24-hores/20200615121327019666.html


més barri, menys pisos turístics! – Què està passant el barri vell?\nEnquesta habitatge i pisos turístics\nManifest xarxa SET\nQuè està passant al barri vell?\nmés barri, menys pisos turístics!\nQuè està passant el barri vell?\nFa un temps que el moviment veïnal de Girona ens fem aquesta pregunta. Els darrers mesos hem observat la proliferació de nous habitatges d’ús turístic en diferents carrers del Barri Vell. També hem detectat la compra d’edificis sencers que es dedicaran a aquest tipus de negoci.\nAquest fet provoca que no s’estiguin renovant contractes de lloguer de pisos destinats a l’habitatge permanent i un augment del preu de lloguer que en alguns casos suposa un increment de fins a 400 euros mensuals.\nPerò aquí no acaba tot. L’aposta per un model de ciutat dedicada al turisme desdibuixa la identitat dels barris. Fets com la desaparició dels comerços de tota la vida, en favor de negocis vinculats a la indústria turística, així com la fuga forçada de veïns i veïnes que no poden afrontar el preu del lloguer posen en perill els vincles comunitaris construïts durant dècades als barris de Girona.\nEntenem que aquesta situació entra en contradicció amb el dret a l’habitatge dels veïns i veïnes que viuen a la zona del Barri Vell i de retruc, que afecta la resta de persones que habiten la ciutat de Girona.\nConvençuts que som a temps d’actuar per frenar aquesta problemàtica, des de la Plataforma “+ Barri – Pisos Turístics” volem fer arribar al Govern Municipal les nostres reivindicacions. Per això demanem:\n1.- Moratòria immediata de llicències per a nous pisos turístics.\n2.- Garantir el compliment de la normativa que regula l’activitat d’allotjaments turístics.\n3.- Realització de un cens públic de pisos regularitzats, amb identificació a la façana del edificis.\n4.- Regular el nombre màxim de pisos turístics per zona.\n5.- Debat públic sobre el model de ciutat per abordar la situació de forma consensuada.\nSi vols mostrar el teu suport a la plataforma, signa aquesta petició a change.org!\nSi creus que aquest problema t’afecta a tu, respon l’enquesta habitatge i pisos turístics!\nSi vols estar al cas de les activitats de la Plataforma +Barri -Pisos Turístics, segueix-nos al Facebook i/o al Twitter a @Mesbarrigirona


Àlex Masllorens: marzo 2008\nLa dona trencada és aquella que ha supeditat la seva pròpia vida a la dels altres, el nucli familiar on se sentia a recer de la vida mateixa, però quan l'amor s'enfondra per l'aparició d'una altra història sentimental, l'abisme de solitud i de por pot esdevenir paralitzant. La dona trencada és una excel.lent oportunitat de llegir Simone de Beauvoir (1908-1986), una feminista avant la lettre, a qui paradoxalment massa sovint només se l'ha valorat per la relació sentimental que va tenir amb Jean-Paul Sartre. Però Beauvoir era molt més que això. Per exemple, una pionera a adonar-se que la clau de la discriminació ancestral de les dones es basava principalment en la dependència econòmica i que no- més si treballava podia tenir unes relacions lliures i equitatives.Beauvoir va ser una revolucionària, que es va oposar al matrimoni burgès tradicional com a única via per acabar amb la subordinació i la discriminació del sexe dèbil. Una precursora contra la subjugació i a favor de relacions d'igualtat en la parella basades en l'acceptació de l'altre com a ésser amb la mateixa dignitat i drets, en el respecte i en la possibilitat de ser feliços compartint alguna cosa més que el sexe. Però apostant alhora per relacions sexuals plenes, desvinculades del caràcter estrictament reproductiu.Els centenaris són sempre una oportunitat per reconciliar-se amb els nostres errors. Un d'aquests, potser, no haver llegit Beauvoir. Hi ha en català una magnífica edició (Deriva, 2002), amb traducció de Marta Pessarrodona, que inclou dues històries ben originals. A L'edat de la discreció, una dona ha d'assumir el pas del temps i de l'edat, alhora que la llibertat individual dels éssers que l'envolten. A Monòleg és la desesperança davant les conseqüències dels actes de la protagonista, moguda pel seu egoisme, a qui l'assumpció d'aquesta realitat condueix al límit de la desestabilització emocional. Sempre històries de dones, escrites en temps de protagonismes masculins. Sempre una mirada existencialista, acompanyada d'una reflexió sobre el paper dels intel.lectuals i el compromís polític, la recerca d'una ètica arrelada en allò humà vist, indefectiblement, amb ulls de dona. Tot un plaer.\nCal assemblar-se una mica per comprendre's, però cal ser una mica diferents per estimar-se (Paul Géraldy)De www.littlegalerie.org\nVoluntaris i jardiners professionals formen les files de l'Escamot Jardiner, un moviment internacional relacionat amb l'ecologia i la cura del medi ambient que ha optat per passar a l'acció davant l'apatia de moltes Administracions locals. Els descampats, les voreres, i les cunetes de les carreteres són els seus llocs preferits d'actuació.Encara que el moviment s'ha començat a popularitzar i estendre recentment, a la pàgina web de l'escamot expliquen que ja el 1906 es va publicar un llibre que documentava als primers activistes jardiners a l'abril del 1649. L'escamot jardiner és molt actiu a ciutats com Londres o Berlín, però el grup de Nova York és un dels històrics, ja que actua des de 1977 i és un dels col·lectius de voluntaris més organitzats. Grups més recents s'han creat a Bèlgica, Dinamarca, Brasil, Mèxic i Canadà i estan buscant voluntaris i voluntàries per a iniciar un grup a l'Estat espanyol. Segons els activistes, unir-se a un dels grups i començar a intervenir és molt fàcil. “Tot el que es necessita per començar són les ganes de fer alguna cosa, unes quantes idees, i algunes plantes”, expliquen. I a les seves fotos d'‘abans i després’ podem comprovar el resultat de les seves actuacions.(article d'Aida Sánchez a canalsolidari.org)\n(Foto: Josep Garcia/El Periódico)Ha mort Cassià Maria (també dit Joan de nom de pila), un home just que ha sabut fer honor al seu cognom, Just. Un home bo que estimava l'església i el país; que patia per l'església i pel país. Que estimava els pobres i els disminuïts i que ha sabut ser al seu costat, no només amb bones paraules, sinó amb fets ben concrets. Ens ha deixat algú que sempre havia tingut clar que no s'ha fet l'home per a la llei, sinó la llei per a l'home.El monjo benedictí que acaba de morir havia estat capaç, essent abat d'un monestir, de criticar la manca de valentia de la jerarquia eclesiàstica en algunes ocasions, com quan el Vaticà va recordar a les dones bosnianes violades per soldats enemics que no era lícit l'avortament: "Viuen a la lluna!", va clamar, i va afegir, dirigint-se als seus germans a l'episcopat: "El que heu de fer és transmetre'ls una paraula de confort; estimar-les, perquè han patit molt".Així era, ben humà, Cassià Maria Just, l'abat de Montserrat que es va veure en el difícil tràngol d'haver de substituir el seu antecessor, Aureli Maria Escarré, que havia hagut de marxar a l'exili en plena dictadura per haver gosat criticar aquell règim nacionalsocialista al qual adulava, en aquells temps, la major part de la jerarquia catòlica espanyola i també catalana.El pare abat va defensar els drets humans d'una manera també ben pràctica. No era un home de grans discursos, ans al contrari: pocs mots i poques lliçons teòriques. Ell simplement actuava. Es va apuntar de seguida a la proposta que li van fer alguns amics (Pinyol, Sagristà, Vivas, Domingo, Garcia Vilaseca, Bigordà, Botam...) en el pitjor moment de la pitjor crisi econòmica de la democràcia, quan milers de persones anònimes passaven cada dia a engruixir les llargues llistes d'aturats de l'INEM, i moltes acabaven perdent també el pis, i a vegades el seny i fins i tot la família... I van fundar Acció Solidària contra l'Atur, una entitat exemplar i innovadora de la qual l'abat de Montserrat va acceptar de ser-ne el president.També alguns anys més tard, es va posar al capdavant de la Fundació Cassià Just, per a la integració sociolaboral de persones amb intel.ligència límit o disminuïdes que no podien trobar feina per altres vies. Era un home que combinava l'acció amb la contemplació. Tan de bo que algun dia els responsables de la seva església li fessin una mica més de cas. Així ho explicava ell mateix: "Somio amb una Església que tingués una nova Pentecosta... més carismàtica, més participativa, no agressiva, sinó més aviat agraïda per les coses positives, per allò que fan els nostres contemporanis, més que no pas angoixada per les seves incoherències i disbarats".Amén.(Article que he publicat avui a El Periódico)\nJosé Luis Rodríguez Zapatero ha tornat a guanyar les eleccions generals i tornarà a ser president del Govern. Rajoy, malauradament per a ell, se n’anirà a l’oposició; o a casa. Ja poden anar parlant de fracàs del sistema, però han votat tres de cada quatre persones. I a veure qui és el guapo que aconsegueix això en un altre àmbit.¿En quina altra activitat humana no remunerada, no lúdica i que demani un mínim esforç de voluntat per dur-la a terme, es reuneix tal quantitat de persones alhora? La democràcia espanyola és forta, diguin el que diguin. Una altra qüestió diferent és que sigui manifestament millorable o que el resultat d’aquestes eleccions hagi posat en evidència una tendència preocupant al bipartidisme.Però, al final, es tractava d’elegir entre Zapatero i Rajoy, entre esquerra i dreta, progressisme i conservadurisme... i la majoria ha decidit que li agrada més la figura amable i educada del socialista, més que no pas la cara tensa i antipàtica de Rajoy.\nLa hipocresia del sector més extremista de la dreta no té límits. Només cal veure com ha enfocat la campanya electoral Mariano Rajoy, que ja fa temps que va caure de quatre grapes en el parany que li van muntar els federicos i els acebes i els zaplanes de torn. Mariano no era un home tan radical, però s’ha deixat entrampar en una teranyina en la qual ell ha estat més la mosca que no pas l’aranya.Tot va començar amb ETA, però el radicalisme ha afectat a tots els terrenys. El PP, per exemple, ha arruïnat conscientment la carrera professional d’uns metges que havien fet el què tots desitgem per als nostres malalts quan entren en fase terminal: que els ajudin a patir el mínim possible, tot respectant la seva voluntat. És el que exigeixen els qui es paguen clíniques privades i el que intentaven fer, mal que bé, tants metges de la pública. També es va fer amb el Papa. Però vivim en un país d’hipòcrites i fariseus, i de dobles morals. Ara resulta, com li passa a un amic, que se li està morint la mare en un hospital i ni el metge ni la infermera li volen administrar sedants, per no ser acusats de criminals; ha de ser ell mateix qui, cada tantes hores, li faci prendre els calmants. Visca el progrés que defensa el PP!El mateix passa amb la immigració. En la darrera legislatura d’Aznar, la de la majoria absoluta, van entrar a Espanya de forma irregular més estrangers que mai. El PP els va deixar per aquí, campant sense papers, potser perquè a molta gent ja li està bé que les minyones que els netegen les cases o les cuidadores dels malalts o dels avis siguin persones indefenses que no poden reclamar drets i que, d’altra banda, tampoc no poden donar-se d’alta a la Seguretat Social. Zapatero va regularitzar la situació de set-cents mil estrangers, els quals avui poden treballar legalment i cotitzar. A don Mariano, el registrador de la propietat, el “currante”, el pare de la famosa nena imaginària del debat televisiu li agradava més com estaven les coses abans. Però, ¿què passaria si la seva modèlica nena espanyola, que ara imagino amb trenetes i vestida amb uniforme de les ursulines, descobrís de més grandeta que li agradaven les dones i decidís adoptar, o casar-se, o divorciar-se, o volgués que una immigrant amb papers li cuidés les criatures? (Article que he publicat a El Periódico el 3 de març)


Revolució total al Pardinyes | Futfem.cat\nTorna la Lliga i ho fa renovada amb una nova categoria, Primera Nacional, amb nouvinguts, equips que han recuperat la plaça i altres habituals de la que era la Segona Divisió l'any passat, però que presentaran molts canvis en la seva fisonomia. El cas més clar és el del Pardinyes que a hores d'estrenar-se a la Lliga aquest diumenge contra el Huesca, un rival desconegut, poc tindrà a veure amb el Pardinyes de les últimes temporades.\nL'estiu ha donat pas un canvi radical al conjunt groc-i-negre, amb un canvi a la banqueta i més d'una desena de fitxatges. El primer canvi a produir-se va ser a la banqueta. El club va prescindir de Vidal Agné en acabar la temporada sense tenir un substitut decidit. Agné va posar rumb al rival directe del Pardinyes, l'AEM i ja és el tècnic del filial lleidatà.\nPer suplir la seva figura, i segons ha explicat Javi Rubio, coordinador del club, el conjunt lleidatà ha apostat per un home de la casa, Robert Melé, fins ara tècnic del Femení D. Una decisió que va recaure plenament en el seu criteri: «Vaig voler apostar per ell per donar un nou impuls a l'equip. És un tècnic de la casa en el que tenim plena confiança». Un canvi que respon a la voluntat de canviar el rumb de l'equip, així com a qüestions econòmiques.\nUna confiança que Robert, ha agraït públicament: «Per mi és veure que el club ha confiat amb la meva feina i en el món del futbol femení. Ara espero retornar aquesta confiança construint un bon equip, on les jugadores estiguin a gust i fer un bon futbol, on siguem protagonistes amb la pilota», ha argumentat hores abans de debutar a la banqueta del primer equip del club.\nLA PLANTILLA, QUASI NOVA\nUn altre dels canvis més significatius, si no el que més, és el canvi radical de la plantilla que conforma el primer equip. Fins a onze jugadores van abandonar l'entitat, una sortida massiva que el club ha pogut capgirar amb nou fitxatges i l'ascens de dues juvenils.\n«Hem tingut moltes baixes, però hem tingut la sort de poder incorporar molt bones jugadores, algunes que ja coneixen la categoria, altres més joves, però amb molt potencial, i també comptem amb jugadores del planter que sabem que ens poden ajudar molt en aquesta nova etapa» ha explicat Melé.\nI amb canvi d'entrenador i d'equip, els objectius a complir seran molt similars als de la temporada passada, però amb més reptes. En primer lloc, destaca Melé, el repte serà «adaptar-se als nombrosos canvis (de jugadores, reestructuració de la competició...)» i en segon i més important «no patir per assolir la permanència». Una permanència que es va aconseguir la temporada passada amb 15 punts de diferència respecte als cuers, pel que van acabar amb vuitena posició.\nEl repte, asseguren des del club, és majúscul donats els canvis, però «perfectament assumible». La primera prova comença a Osca.\nEtiquetes Fitxatges\tPardinyes\tPrimera Nacional


L'Ajuntament de Llíria millora l'equipament de la Brigada Camins | Valencia Extra\nL'Ajuntament de Llíria millora l'equipament de la Brigada Camins\nInvertix 108.5432 euros en l’adquisició d’un tractor, una desbrossadora i una trituradora per a realitzar les labors de manteniment de vials rurals\nL’Ajuntament de Llíria ha adquirit un nou tractor amb desbrossadora i trituradora de braç articulat per a escometre, amb mitjans propis, els treballs de neteja dels camins del terme municipal.\nAixí ho ha anunciat el regidor de Mobilitat Sostenible i Camins, Paco García, qui ha precisat que es tracta d’un vehicle model John Deere 6130M, el qual ha tingut una inversió de 78.650 euros.\nIgualment, s’ha adquirit una desbrossadora articulada BSX per un import de 14.895 euros, i una trituradora amb braç articulat OSMAQ SPL–PLUS 160 per un import de 14.997 euros.\nGarcía ha explicat que Llíria “compta amb una gran extensió quilomètrica de camins i vies rurals, cunetes i sendes, tant en zona de pla com en zona forestal, en els quals el consistori realitza un continu manteniment al llarg de l’any i en diverses campanyes”.\nPer a l’edil de Camins, “l’adquisició d’est vehicle per part de l’ajuntament suposa, no sols millorar les condicions de treball dels empleats públics del servici, si no poder realitzar més extensió de manteniment amb un rendiment major, a més de permetre’ns un major marge de maniobra i una major celeritat en la resolució de les demandes veïnals”.\nPer a Paco García, “la Brigada de Camins és un els servicis essencials del municipi per la seua vasta extensió agrícola i forestal, però també per a millorar l’accessibilitat a les desenes de nuclis de població i residencials que hi ha dispersos al terme municipal”.\n“Des de de l’àrea de Sostenibilitat hem apostat de manera ferma i decidida, pel manteniment i reforç dels recursos propis, mitjançant l’adquisició de maquinària i dotació de personal, tant en matèria de recollida de residus com en el manteniment de camins i vies rurals”, ha afegit.\nL'Orquestra de València ofereix concerts per YouTube\nPersonal del Campus de Gandia col·labora amb Makers per a imprimir en 3D material de protecció enfront del coronavirus


Elpidio José Silva: "El CGPJ no hauria d’existir" [Entrevista VÍDEO] | betevé\nNotícia Oberta | dilluns, 12 de novembre del 2018, a les 15.26\nAl Notícia Oberta dedicat a l’estat del sistema judicial espanyol, l’exmagistrat i advocat Elpidio José Silva ha acusat el Consell General del Poder Judicial de ser el “cavall de Troia dins del sistema democràtic de separació de poders a Espanya” i ha afegit que “no hauria d’existir”. Silva també ha carregat contra el Tribunal Suprem i ha qualificat la seva actuació en relació a l’impost sobre les hipoteques com “una de les aberracions més grans de la història judicial europea.” Uns fets que, segons ell, s’haurien d’investigar. En la mateixa línia, pel que fa al procés català, ha estat contundent i ha manifestat que “hi ha indicis d’una prevaricació continuada en la manera en què s’ha realitzat l’esquema de persecució penal a través de l’aparell judicial”.\nElpidio José Silva sobre el TS: 'És una de les aberracions més grans de la història judicial europea'\nLa petjada del franquisme\nSilva considera que “el problema del sistema judicial espanyol té a veure amb una mentalitat jurídica que segueix sent franquista tant en la seva metodologia, com en la manera d’entendre els casos i l’exercici de l’advocacia”. En aquest sentit, apunta que el sistema judicial té una cultura amb poca capacitat d’adaptació als nous temps i que això explica, en part, la llosa del franquisme en el món del dret.\nSistema d’oposicions irregular\nL’autor de “La justicia deshauciada. España no es país para jueces” ha estat molt crític amb el sistema d’oposicions a la judicatura. Ha denunciat que els aspirants a jutges compareixen davant un tribunal anomenat de l’oposició, en què “canten temes” sense ser gravats. Silva considera que aquest mètode és “una pallassada en la qual has repetir textos de memòria”. A més a més, “és impossible que el veredicte sigui objectiu” donat que no hi ha arxius digitalitzats d’aquestes proves i, per tant, “posteriorment no es pot fer un contrast objectiu del perquè se suspèn o s’aprova als opositors”. Un sistema que és una “bogeria institucional”, ha sentenciat.\n— jutges — Tribunal Suprem


Totes les notícies Projectes Inici » Totes les notícies Projectes Notícia > Projectes De la investigació a l'acció participativa\nLa Direcció General de Joventut i el Programa d’Innovació i Qualitat Democràtica de la Direcció General de Relacions Institucionals organitzen una jornada on es donaran a conèixer els resultats de l’Enquesta de participació i política 2011 i altres recerques sobre la participació social i institucional. Notícia > Projectes Com millorar la captació de recursos privats a la teva entitat\nNotícia > Projectes Els codis ètics de les entitats catalanes són recents i molt diferents entre ells\nLa necessitat de transparència i de rendició de comptes està portant a les entitats a elaborar codis ètics. Això està comportant una proliferació de codis ètics amb moltes diferències de contingut entre ells.\nNotícia > Projectes Jornada “Accés a l’assistència sanitària i respecte als drets bàsics de la població vulnerable de Catalunya”\nEl proper 18 de juny se celebrarà aquesta jornada que pretén reflexionar sobre com la població vulnerable és atesa i com es vetlla pels seus drets.\nNotícia > Projectes Imagine 2013, idees per canviar el món\n12 joves espanyols participaran en una estada d'un mes a Silicon Valley on podran treballar en idees per canviar el món. Ho faran en el marc del programa de creativitat Imagine 2013, que es presentarà el divendres 14 de juny a Barcelona.\nNotícia > Projectes La Responsabilitat Social, protagonista per una setmana\nBarcelona esdevindrà l'aparador del compromís social, econòmic i mediambiental de les empreses del 12 al 15 de juny.\nNotícia > Projectes L'IQS Business Alumni Actua t'ajuda a presentar-te al Programa d'Emprenedoria Social de "La Caixa"\nSi vols presentar el teu projecte al Programa d' Emprenedoria Social de "La Caixa", l'IQS Business Alumni ACTUA t'ajuda a preparar el Pla d'Empresa.\nNotícia > Projectes Com fomentar la participació i la mobilització a la teva entitat\nNotícia > Projectes El IV Congrés del Tercer Sector Social se celebrarà del 27 al 29 de novembre\nEl Congrés, organitzat per la Taula del Tercer Sector, se celebrarà al Centre de Convencions Internacional de Barcelona sota el lema ‘Avançar en igualtat i drets socials’.\nNotícia > Projectes 10 factors d’èxit i 10 factors de fracàs en les aliances amb l'administració\nEcas, en col·laboració amb la Diputació de Barcelona, edita una guia on s’analitza la col·laboració entre el món social i el món local i es faciliten eines i elements que afavoreixin l’èxit d’aquestes. Notícia > Projectes Sou una entitat social d’Església i voleu compartir les vostres inquietuds amb altres organitzacions?\nDurant els mesos de juny i juliol es realitzaran diferents tallers arreu del territori on es reflexionarà sobre el paper d’aquestes organitzacions en la seva cohesió social. Us hi apunteu?\nNotícia > Projectes Lliurament dels Premis Compromís Democràtic\nNotícia > Projectes 3r Fòrum sobre Inclusió Social i Ciutadania\nLa Fundació SER.GI celebra el 12 de juny una nova edició d’aquest espai de trobada i reflexió del món socioeducatiu. Notícia > Projectes Tornem a anar de marxa per l’Alzheimer\nAlzheimer Catalunya i Salut en actiu celebren el 9 de juny una nova jornada d’esport solidari. T’hi apuntes? Notícia > Projectes Enfortir les capacitats financeres del Tercer Sector Social\nLa Taula del Tercer Sector Social de Catalunya celebra el 12 de juny una jornada on s’abordaran quines són les dificultats que genera l’actual context i s’explicaran diverses fórmules per fer front a aquestes situacions. Notícia > Projectes Com pot ajudar el coworking a les entitats sense afany de lucre?


Petites gotes fredes tremolant. Roger Casero Gumbau. Girona: Inscrit als Premis Blogs Catalunya 2013! #PBC13\nUn any més, i ja en són tants com edicions té aquesta convocatòria, he inscrit aquest bloc, el "Petites gotes fredes tremolant" als Premis Blogs Catalunya 2013!\nParticipar en aquests premis és, més que una tradició, que també, un compromís! Els Premis Blogs Catalunya, organitzats per l'Associació Stic.cat, tenen per objectiu "promoure la creació, manteniment i promoció de blogs en català", essent aquest certamen, possiblement, un dels esdeveniments que donen una major visibilitat i repercussió de la rica i variada blogsfera catalana.\nEls Premis Blogs Catalunya, però, tenen també un punt competitiu, doncs no es tracta només de fer visible els blocs escrits en català, sinó de premiar-ne, cada any, els considerats millors. És amb aquesta finalitat que dies enrere es va iniciar el període de votació popular, que finalitzarà el proper 2 de setembre.\nQualsevol persona, tingui bloc o no, pot participar en el procés de votació popular dels Premis Blogs Catalunya 2013; per fer-ho només cal registrar-se i votar, això sí, només un bloc per cada una de les 15 categories que té la convocatòria d'enguany. Aquest bloc, el meu bloc està inscrit a la categoria "Miscel·lània i Personals".\nModestament us animo a participar en el procés de votació popular dels Premis Blogs Catalunya 2013 i, només si ho considereu oportú, votar aquest bloc! Veureu que teniu molt per triar en totes les categories!\nUn any més, i ja en són tantes com edicions té aquesta convocatòria, participo als Premis Blogs Catalunya amb la voluntat de sumar, a la pila de blocs escrits en català que hi participen, un bloc més!\nPublicat per Roger Casero Gumbau a 30.7.13\nEtiquetes: blocs, català, internet, noves tecnologies, premis blocs catalunya


Penjoll d'or i diamants Sketx | TOUS\nPenjoll Sketx d'or i diamants\nAfegint volum a l'esquelet, aconseguim la versió tridimensional i facetada del nostre ós en aquest penjoll d'or groc de 18kt. Un look contemporani i hologràfic!\nPenjoll TOUS Sketx d'or groc de 18kt amb diamants talla brillant de 0,50ct, H/SI. Mida de l'ós: 1,9 cm. Tècnica de producció: Fosa. Certificat de garantia: Or 18kt 750 1ra Llei. Perquè les teves joies TOUS brillin sempre com el primer dia, comptem amb servei de neteja i manteniment gratuït en totes les joies.\nEl 1985, la Rosa Oriol, l’ànima creativa de la companyia, es va inspirar de manera casual en el que més tard es convertiria en la icona de la firma. Durant un dels seus viatges a Milà va veure un aparador amb un os de peluix. Immediatament, va pensar a transformar-lo en una joia, ja que li va recordar els moments tendres de la infància. Amb motiu del centenari de la marca i prenent com a base la nostra icona, hem creat Sketx, una col·lecció de joies inspirades en aquell primer esbós de l’os, però reinventant-lo amb formes geomètriques i futuristes. La col·lecció està formada per peces d’una gran varietat de metalls: la plata de primera llei, l’or de 18 ct o la plata vermeil en són alguns. A més, algunes de les seves peces es combinen amb diamants, el mineral més dur de la Terra.


El Misteri de la Selva, joia del teatre medieval\nConvertit en un esdeveniment cultural de primer ordre a Catalunya,el Misteri de la Selva tornarà a implicar més d’un centenar de persones\nÚltims assaigs abans de la 38a representació del Misteri de la Selva CEDIDA\nDirectors, encarregades de vestuari, tècnics, actors i actrius ultimen aquests dies els detalls perquè tot estigui a punt i res no quedi fora de control per a una nova edició del Misteri de la Selva, el drama sacre assumpcionista més antic d’Europa en llengua romànica, que es representa ininterrompudament des de 1980 a la Selva del Camp.\nHi participaran més d’un centenar de persones entre actors i actrius (tots els personatges estan representats per gent del poble o per gent que hi està vinculada d’alguna manera) i responsables de la posada en escena, que es farà com és tradicional els dies 14 d'agost, a les 22h, i 15 d’agost, a les 20h, a l’església parroquial de Sant Andreu Apòstol de la Selva del Camp, una construcció fonamental de l’arquitectura catalana del renaixement.\nEnguany una de les principals novetats serà la remodelació pràcticament al complert del grup dels jueus. Aquest serà un any de consolidació per els papers principals del Misteri després del debut en la darrera edició de Júlia Roig en el paper de marededeu.\nEl misteri recull les tradicions que envolten la Festa de la Mare de Déu d'Agost i el tema central de l'obra, l'Assumpció de Maria al cel en cos i ànima, prové dels primers segles del cristianisme. Escrit en llengua catalana a finals del segle XIV, El Misteri de la Selva és un esdeveniment cultural de primer ordre a Catalunya i una autèntica joia del teatre medieval, i va rebre el premi nacional de cultura popular a la millor iniciativa artística l’any 1994. El text, anònim, el va trobar l’historiador local Mn. Joan Pié en una llibreta dipositada a l’Arxiu Parroquial Selvatà, junt amb altres textos de la Senyoria de Prades i Mont-ral de mitjans del segle XIV.


Instruccions PAU 2021 i extraordinària preinscripció universitària curs 2021-2022 – IES Pere Maria Orts i Bosch\nInstruccions PAU 2021 i extraordinària preinscripció universitària curs 2021-2022\n2 de Juny de 2021 per nogueroles_jai\nConvocatòria extraordinària de juliol\nMatriculació de l’estudiant en les PAU: del 21 al 25 de juny, (el termini finalitza a les 13 hores del dia 28 de juny). Els alumnes enviaran la següent documentació per correu electrònic ( 03010132@gva.es ) o la presentaran en la secretaria del centre.\nJustificant pagament títol.\nÒrgan gestor tria "INSTITUTS D'ALACANT" y polsa en "TÌTOL DE BATXILLERAT"\nReompli les dades i polsa en "Aceptar"\nAl imprimir el document (en PDF) s'activa l'opció de realitzar el pagament amb targeta bancària. El document que genera al finalitzar el pagament es el justificant que portaràs al centre.\nJustificant pagament inscripció PAU\nPer a pagar les taxes de la PAU accedir a la pàgina http://universite.umh.es/recibos/\nEstudiants exempts del pagament de les taxes, d'acord amb la Llei 20/2017, de 28 de desembre, de la Generalitat, de taxes. Han de portar el justificant corresponent.\nHan de enviar aquest document (enllaç) a la direcció de correu que està en la part de baix de la fulla, i sol·licitar "Marcar com llegit" per assegurar-se que ens ha arribat la sol·licitud.\nRealització dels exàmens de les PAU per l’alumnat: 6, 7 i 8 de juliol.\nEntrega de notes: 14 de juliol, a partir de les 17 hores.\nTermini per a sol·licitar revisions: 16, 19 i 20 de juliol (el termini finalitza a les 14 hores del dia 20).\nResolució per la Comissió Gestora de les revisions (incloent-hi, si és el cas, la tercera correcció): 22 de juliol.\nPeríode de petició de veure exàmens: 23 i 26 de juliol fins les 14 h.\nVisualització d’exàmens: 28 de juliol.\nAdmissió i Matrícula curs 21/22 d’FP Bàsica, CF Grau Mitjà, CF Grau Superior\nDates de Matrícules