Cadena de padrins: vivències úniques\nEstratégia y Tácticas\nCadena de Padrinos\nCadena de Voluntarios\nHogar Casa Maín\nHogar Eben Ezer\nNiños de la CalleFin\nAmigos de Cooperand\nPrensa Niños de la Calle\nVisita de la ONG andorrana “COOPERAND amb llatinoamèrica” al Sr. arzobispo\nEl día 26 de abril en el Palacio Episcopal de La Seu d'Urgell el Arzobispo de Urgell y Copríncipe de Andorra, Mons. Joan-Enric Vives, recibió la visita de los miembros de la Junta de la ONG "Cooperando amb llatinoamèrica", la Sra. Carla Riestra, Presidente, y el Sr. Sergi Würth, Secretario de la Institución.\nmore · más · més\n"Cooperand" nació en 2012, fruto de una experiencia como voluntaria desde 2004 en El Alto de La Paz (Bolivia), de la Sra. Carla Riestra, enfocada a la asistencia de los niños de la calle. Estos niños abandonados por sus padres, conforman el paisaje boliviano y representa una dinámica que se repite en todos los países subdesarrollados. Malviven en las calles donde conviven con las drogas, la delincuencia, la prostitución, la explotación laboral y en la más absoluta soledad. Son maltratados y despreciados por la sociedad que los rodea. Su situación es muy precaria y alarmante. Sin acceso a la educación y sanidad, viven marginados sin ser atendidos por nadie. Desde el año 2004, los esfuerzos y ayudas de esta ONG, han sido centrados en la acogida y asistencia a los hogares de acogida de estos niños, así como en su educación y salud mental y física.\nEl objetivo general de "Cooperand" es proteger y asistir al colectivo de niños en la calle, donde la situación de estos es cada vez más crítica y preocupante. Con una especial incidencia en el apoyo a su educación y formación profesional que les permita reinsertarse con éxito en la sociedad al llegar a su mayoría de edad y quiere concienciar a todos los estamentos sociales del Principado de Andorra sobre la realidad y repercusiones de los niños de la calle en los países subdesarrollados de América Latina.\nCooperand amb Llatinoamèrica és una organització no governamental, que neix a Andorra l’any 2012. L’experiència com a voluntària, en el Alto de la Paz, de l’actual directora de l’associació, Carla Riestra, va motivar la creació d’aquesta entitat.\nLa fundadora de l’associació porta treballant, des de principis de l’an\nLa fundadora de l’associació porta treballant, des de principis de l’any 2000, la problemàtica dels nens del carrer en un dels països més pobres del sud del continent americà, per darrere d’Haití, es tracta de Bolívia. La seva dilatada experiència va començar en el Alto de la Paz, al costat del llac Titicaca, Escoma, impartint cursos d’educació primària i secundària en la zona. Aquestes accions li van permetre conèixer de primera mà el problema de la marginació dels més indefensos i iniciar-se en la labor de la recuperació de nens, adolescent i joves, dels carrers de Cochabamba. Des de llavors, i fins el dia avui, Cooperand amb Llatinoamèrica ha col·laborat amb diferents organitzacions bolivianes ja des de Santa Cruz de la Sierra com ara Don Bosco, Filles de María Auxiliadora, Llar Eben-Ezer, entre altres. També ha realitzat accions a distància, des d’Andorra, on ha canalitzat diferents activitats de suport, que després ha gestionat i coordinat personalment, sobre el terreny, a Bolívia.\nCal ressaltar que, a Bolívia, el 69% dels nens i adolescents, fins als 17 anys, es troben en situació de pobresa. El treball infantil representa un 22% entre el grup de població de nens de 5 a 14 anys. En aquest país viuen al voltant de 4,5 milions de nens, i d’aquests, 2,8 milions es troben en situació d’alt risc social: maltractament, abandó, drogoaddicció, prostitució, explotació i altres tipus d’abusos. Per aquest motiu, Cooperand cerca ser una eina per a ajudar a optimitzar la reinserció social d’aquest grup demogràfic tan crític. Des de Cooperand amb Llatinoamèrica, consideren que incrementar els casos d’èxit depèn de les eines que tinguin els joves a l’hora d’enfrontar-se de nou a la societat de manera autònoma.\nL’objectiu principal de l’associació és protegir i assistir al col·lectiu llatinoamericà de nens del carrer, principalment de Bolívia, que és on s’observa una situació més crítica. Amb una especial incidència en el suport a la seva educació i formació professional, que li permetrà reinserir-se amb èxit a la societat en arribar a la seva majoria d’edat.\nUna de les principals tasques que realitzen des de Cooperand és l’assistència, contenció emocional i psicològica, acolliment, capacitacions professionals i reinserció d’aquests nens, que es troben en situació de carrer a Bolívia. Per a fer-ho possible implementen diferents tipus de programes, que es desenvolupen a Andorra i s’implementen a Bolívia, amb l’ajuda dels voluntaris i diversos equips de professionals.\nONG CooperandCal recalcar que, l’associació compta amb una important quantitat de voluntaris tant a Andorra com a Bolívia. Enguany, arran de la crisi sanitària provocada per la Covid-19, molts dels voluntaris que viatjarien des d’Andorra cap a Bolívia no han pogut participar d’aquesta experiència, i preveuen visitar el país l’any vinent.\nCooperand amb Llatinoamèrica treballa sobre quatre pilars, que són fonamentals per a portar endavant les accions de l’organització. D’una banda, Projectes de cooperació internacional en les àrees de desenvolupament i humanitària, la Cadena de Voluntariat, la Cadena de padrins i la Sensibiltzació en origen.\nSi et sents identificat amb la causa, si vols participar com a voluntari, ser padrí d’algun dels nens de les cases d’acolliment amb les quals treballa Cooperand amb Llatinoamèrica, o col·laborar fent la teva aportació, pots accedir al seu web www.cooperand.org o a les seves xarxes socials, tant a Facebook com a Instagram, per a obtenir més informació i conèixer millor les activitats que estan desenvolupant a Bolívia i a Andorra.\nEl XIII Encuentro Cívico iberoamericà traslladarà la urgència d’un nou pacte social a la Cimera\nUn total de 37 plataformes i xarxes de la societat civil iberoamericanes de dinou països han participat a la cita.\nUn total de 37 plataformes i xarxes de la societat civil iberoamericanes de dinou països han celebrat aquest dilluns i dimarts de manera virtual –sota presidència andorrana i la col·laboració de la Junta\nUn total de 37 plataformes i xarxes de la societat civil iberoamericanes de dinou països han celebrat aquest dilluns i dimarts de manera virtual –sota presidència andorrana i la col·laboració de la Junta d’Extremadura i el Govern d’Espanya– el XIII Encuentro Cívico iberoamericà, un espai de trobada de la societat civil iberoamericana que se celebra des del 2005 com a part de les activitats preparatòries de les cimeres Iberoamericanes de Caps d'Estat i de Govern. Nou pacte social, innovació i medi ambient han estat els punts clau que s’han inclòs en la Declaració final aprovada aquest dimarts.\nPrecisament la Declaració final serà presentada el mes d'abril vinent davant la XXVII Cimera Iberoamericana de caps d'Estat i de Govern, que tindrà lloc a Andorra sota el lema ‘Innovació per al desenvolupament sostenible-Objectiu 2030. Iberoamèrica enfront del repte del coronavirus’. Constitueix l'aportació de les organitzacions de la societat civil per a la presa de decisions dels caps d'Estat i de Govern de la regió.\nEn el marc de la crisi global inèdita provocada per la pandèmia de la Covid-19, les xarxes i plataformes implicades en la trobada subratllen la necessitat i la urgència de generar un nou pacte social en l’àmbit internacional, basat en un entorn que afavoreixi el desenvolupament dels diferents rols, el lideratge i la innovació de les organitzacions socials. L'anterior, després de més de 200 anys, ha demostrat ser obsolet i insuficient per a garantir un sistema de protecció social que asseguri la salut, l'educació, l'ocupació, la pau, la seguretat i l'equitat.\nAixí mateix, defensen que el rol de les organitzacions de la societat civil en la resposta a les poblacions vulnerables en el marc de la pandèmia està sent fonamental. Consideren que hi ha hagut molt poc interès de diàleg per part dels governs per abordar de manera col·laborativa aquesta resposta durant i després de la pandèmia, i reclamen ser reconeguts com a agents socials i polítics clau en aquest context tan complex.\nCom a premissa per a aquest nou pacte social, la Declaració final posa l'accent en la necessitat d'estats forts que garanteixin els drets humans de la ciutadania posant al centre les persones i no als mercats i establint regles del joc distributives per a disminuir les enormes bretxes entre rics i pobres.\nEstats més democràtics, participatius, amb polítiques socials inclusives, que avancin cap a la universalització dels sistemes de protecció i de salut, la igualtat de gènere i que generin un nou Pacte Social Educatiu. Compromesos en el diàleg obert i profund amb els actors de la societat civil organitzada, per a la construcció conjunta de les polítiques públiques.\nEn la segona jornada celebrada aquest dimarts, l'acte de clausura de la trobada ha comptat amb la participació de la secretària general Iberoamericana, Rebeca Grynspan; el president d'Extremadura, Guillermo Fernández Vara; el secretari d'Estat d'Igualtat i Participació Ciutadana del Govern d'Andorra, Marc Pons, i la directora de Cooperació amb Amèrica Llatina i El Carib d’AECID, Carmen Castiella.\nPer part andorrana, Marc Pons, que ha destacat la participació en la trobada de dues entitats del país (Cooperand amb llatinoamèrica i l’associació de residents mexicans Mexand), ha afirmat que “el repte és complex i tenim molts aspectes per millorar, però estic convençut que només facilitant processos participatius que permetin influir de manera directa o indirecta en les polítiques públiques a través de la reflexió, la deliberació i el consens social podem caminar cap a una transformació acordada que sigui sostenible i que no deixi ningú enrere”.\nL'Encuentro Cívico, una "oportunitat per a Andorra"\nANDORRA LA VELLAAndorra participa per primera vegada a l'Encuentro Cívico iberoamericà, una trobada a través de la qual les entitats cíviques de l’espai iberoamericà poden fer arribar la seva veu a la Cimera de caps d’Estat i de Govern que Andorra acollirà l’any que ve. Aquesta participació es plasma no només des de\nANDORRA LA VELLAAndorra participa per primera vegada a l'Encuentro Cívico iberoamericà, una trobada a través de la qual les entitats cíviques de l’espai iberoamericà poden fer arribar la seva veu a la Cimera de caps d’Estat i de Govern que Andorra acollirà l’any que ve. Aquesta participació es plasma no només des del vessant institucional sinó que dues entitats andorranes han pres tant en les reunions prèvies com en l'Encuentro Cívico que es desenvolupa entre aquest dilluns i dimarts de manera telemàtica. Tal com ha posat en relleu el secretari d’Estat d’Igualtat i Participació Ciutadana, Marc Pons, aquesta participació és “una oportunitat per a Andorra” i per a les entitats “actuals i futures” ja que podran “teixir llaços d’unió amb l’espai iberoamericà”.\nEls objectius sota els quals es desenvolupen aquests dues jornades de treball han de servir, tal com ha exposat Pons, per “donar a conèixer la veu de la societat civil” que ha dut a terme un treball previ per consensuar un manifest final. Segons ha subratllat Pons, fruit d’aquests treball duts a terme per les entitats sorgeix un text que “emana” de la societat civil i que serveix per recollir les seves “reclamacions”.\n"Solidaris amb Bolívia" rep 200 samarretes del CEO\nEl Centre Esportiu d’Ordino acaba de participar en el projecte Solidaris amb Bolívia, de l’Associació Cooperand amb la donació de 200 samarretes. La presidenta de l’entitat, Carla Riestra, responsable del projecte i professora a l’Escola andorrana de 2a Ensenyança d’Encamp, centre que lidera el projecte s’ha desplaç\nEl Centre Esportiu d’Ordino acaba de participar en el projecte Solidaris amb Bolívia, de l’Associació Cooperand amb la donació de 200 samarretes. La presidenta de l’entitat, Carla Riestra, responsable del projecte i professora a l’Escola andorrana de 2a Ensenyança d’Encamp, centre que lidera el projecte s’ha desplaçat al Centre Esportiu d’Ordino, ha rebut el material en presència del conseller de Turisme i Esports de la parròquia, Bartumeu Gabriel. La distribució de les samarretes que porten imprès el perfil del Casamanya es farà aquest estiu a mans de voluntaris de l’Associació. El projecte es va iniciar el 2007, tot i que Riestra treballa amb Bolívia des de l’any 2000, concretament amb els infants del carrer de Santa Cruz de la Sierra. La presidenta ha remarcat el fet que Bolívia sigui el segon país més pobre d’Amèrica, després d’Haití, i ha agraït el gest solidari del Centre Esportiu.\nEl Govern signa un acord amb Carnet Jove Andorra i tres ONG del país per impulsar la cooperació i el...\nLa ministra d’Afers Exteriors, Maria Ubach, ha signat aquest dimarts a la tarda un acord de col·laboració amb Carnet Jove Andorra i les ONG Aigua de Coco, Cooperand amb Llatinoamèrica i Daktari, per dur a terme una campanya conjunta. Aquesta iniciativa se centra la sensibilització dels joves sobre el voluntariat, la\nEl Govern signa un acord amb Carnet Jove Andorra i tres ONG del país per impulsar la cooperació i el voluntariat entre els joves\nLa ministra d’Afers Exteriors, Maria Ubach, ha signat aquest dimarts a la tarda un acord de col·laboració amb Carnet Jove Andorra i les ONG Aigua de Coco, Cooperand amb Llatinoamèrica i Daktari, per dur a terme una campanya conjunta. Aquesta iniciativa se centra la sensibilització dels joves sobre el voluntariat, la cooperació i l’Agenda 2030 per al desenvolupament sostenible. L’associació Carnet Jove Andorra és qui ha impulsat aquest projecte i qui s’ocuparà de difondre la campanya.\nL’acord l’han rubricat la cònsol major d’Andorra la Vella, Conxita Marsol, com a presidenta de Carnet Jove Andorra, el president de Daktari, Jesús Muro, i el tresorer d’Aigua de Coco, Mateo López. La presidenta de Cooperand amb Llatinoamèrica, Carla Riestra, també signarà el document, tot i que avui no ha pogut estar present en l’acte per motius personals.\nSota el lema ‘Planeta Voluntariat’, aquesta iniciativa s’allargarà fins al desembre d’enguany i durant aquest temps els joves podran informar-se sobre les propostes de voluntariat que es poden realitzar tant a Andorra com a l’estranger en àmbits com ara la salut, els afers socials o el medi ambient.\nTambé es publicaran altres informacions d’interès, com per exemple les implicacions de ser cooperant, el voluntariat en línia o quina relació té el voluntariat amb l’Agenda 2030. A més, amb la finalitat de donar a conèixer de primera mà la tasca i l’experiència dels voluntaris del país, s’utilitzaran les xarxes socials per difondre el testimoni de joves que actualment col·laboren amb associacions, entitats socials i ONG.\nPer reforçar i donar més visibilitat a la campanya d’informació i sensibilització, el Ministeri d’Afers Exteriors i les quatre entitats col·laboradores han acordat organitzar un concurs adreçat a joves d’entre 18 i 30 anys. Els interessats hauran de presentar un projecte (escrit o audiovisual) de voluntariat o convèncer de llur voluntat i interès de participar en un voluntariat internacional. El concurs tindrà dos guanyadors i el premi serà l’import del bitllet d’avió, incloent-hi els vols d’anada i tornada a la destinació, i la manutenció i l’allotjament, si s’escau, per poder fer un voluntariat internacional amb Aigua de Coco, Cooperand amb Llatinoamèrica o Daktari.\nEn aquest sentit, cal destacar que el Ministeri d’Afers Exteriors ha decidit subvencionar el projecte amb un import de 3.000 euros, tal com contempla el Pla rector de la cooperació internacional per al desenvolupament sostenible 2019. L’import de la subvenció servirà per pagar els dos bitllets d’avió i la manutenció dels dos voluntaris seleccionats.\nEls joves interessats a participar en el concurs hauran d’accedir al web www.carnetjove.ad/voluntariat, triar en quin dels tres projectes que es proposen hi volen participar i omplir el formulari on es sol·licita les seves dades personals, així com les seves motivacions o el projecte per a realitzar una acció de voluntariat internacional.\nEls tres projectes de voluntariat internacional, als quals els joves poden optar, estan organitzats per Aigua de Coco, Cooperand amb Llatinoamèrica i Daktari; tres ONG del país amb una llarga experiència en tasques de cooperació internacional a països com Madagascar, Bolívia i Uganda, respectivament.\nLes inscripcions per participar en el concurs hauran de realitzar-se entre l’11 de setembre i el 25 de novembre del 2019. A continuació, entre el 2 i el 13 de desembre d’enguany, se seleccionarà un màxim de vuit finalistes que passaran a l’entrevista personal. Finalment, el 20 de desembre del 2019 es faran públiques les dues persones seleccionades per un jurat, així com suplents en previsió de possibles renúncies.\nDiario de una Voluntaria en Plan 3000\nUna descripción del día a día, de una voluntaria con años de experiencia sobre el terreno, sobre su mes de estancia en la acción de Voluntariado que Cooperand cubre en el Barrio Minero del Plan 3000, en Santa Cruz de la Sierra, Bolivia. Espectacular, muy recomendable para todo el que esté pensando en realizar una ac\nUna descripción del día a día, de una voluntaria con años de experiencia sobre el terreno, sobre su mes de estancia en la acción de Voluntariado que Cooperand cubre en el Barrio Minero del Plan 3000, en Santa Cruz de la Sierra, Bolivia. Espectacular, muy recomendable para todo el que esté pensando en realizar una acción de este tipo, sea donde sea! Gracias por ayudarnos siempre Rut\n“No basta amar a los niños, es preciso que ellos se den cuenta que son amados.” – Don Bosco\nCooperand, una ONG de casa nostra\nCooperand amb Llatinoamèrica és una organització no governamental andorrana amb una llarga experiència amb el voluntariat fora de les nostres fronteres. La seva presidenta, Carla Riestra, ja fa molts d’anys que viatja durant els mesos de juliol i agost a Bolívia per treballar amb els nens del carrer. L’objectiu és\nCooperand amb Llatinoamèrica és una organització no governamental andorrana amb una llarga experiència amb el voluntariat fora de les nostres fronteres. La seva presidenta, Carla Riestra, ja fa molts d’anys que viatja durant els mesos de juliol i agost a Bolívia per treballar amb els nens del carrer. L’objectiu és «donar-los vida».\nAl cor de llatinoamèrica hi ha molts infants que viuen al carrer. Maltractats i abandonats per les seves famílies són víctimes vulnerables. Són violats i explotats laboralment, víctimes de la drogodependència i la prostitució, això si no moren abans. L’important és treure’ls dels carrer. I Cooperand col·labora amb els salesians a Bolívia de manera molt estreta en les tasques d’educació i reinserció d’aquests nens del carrer des de fa més de 15 anys.\n«No es tracta només de canviar-los els bolquers i fer-los un petó, sinó que també s’han d’aportar valors i coneixements», expliquen els responsables de l’ONG. L’objectiu és, sobretot, donar una formació als joves perquè quan surtin de l’orfenat «no recaiguin», no tornin al carrer.\nAUCI abre la posibilidad de cooperación con Andorra\nEn la órbita de la cooperación Sur-Sur y triangular, la Agencia Uruguaya de Cooperación Internacional (AUCI) participó de un encuentro de trabajo entre la Fundación Cooperand, con sede en Andorra, y representantes del Ministerio de Educación y Cultura, Ministerio de Desarrollo Social, Instituto del Niño y del Adoles\nEn la órbita de la cooperación Sur-Sur y triangular, la Agencia Uruguaya de Cooperación Internacional (AUCI) participó de un encuentro de trabajo entre la Fundación Cooperand, con sede en Andorra, y representantes del Ministerio de Educación y Cultura, Ministerio de Desarrollo Social, Instituto del Niño y del Adolescente del Uruguay y la Administración Nacional de Educación Pública con el fin de intercambiar experiencias sobre programas de inclusión social.\nLa reunión estuvo presidida por la directora de AUCI, Andrea Vignolo, la presidenta ejecutiva de la Fundación Cooperand, Carla Riestra, y el secretario de la fundación, Sergio Würth.\nEn el encuentro los dos representantes brindaron detalles de las acciones y programas que llevan adelante en la ayuda a menores y en su reinserción a la sociedad luego de pasar por momentos de dificultad.\nEn ese sentido, se mostraron abiertos a cooperar y así se lo expresaron a los representantes de los diferentes organismos que estuvieron presente en la reunión. Además contaron detalles de la cooperación que llevan adelante en países de América Latina como Bolivia.\nLa cooperació aposta per l’educació\nL’educació és el denominador comú de tots els projectes de cooperació internacional per al desenvolupament que organitzen entitats andorranes i subvencionarà el Govern. Enguany han estat sis, ho sabíem fa uns dies, però a què es dediquen els 168.000 euros de les ajudes?\nEls dos projectes que han rebut la subvenció mé\nEls dos projectes que han rebut la subvenció més remarcable, 40.000 euros cadascun, han estat el de Cooperand per Llatinoamèrica i el de Muntanyencs per l’Himàlaia. Cooperand per Llatinoamèrica és un programa de contenció que vol evitar que els nens acabin als carrers a la ciutat de Santa Cruz, a Bolívia, una de les zones més deprimides del país. El projecte preveu l’acollida, atenció, teràpia i assistència a infants i famílies i, després, l’educació amb acompanyament diari de professionals enfocats en la reinserció familiar, el benestar i la protecció de l’infant. En paral·lel, segons la seva presidenta, Carla Riestra, “uns experts assisteixen els infants del carrer per atendre les seves necessitats i aconseguir la seva reinserció familiar”. Segons Riestra, se’n beneficiaran més de 10.000 infants i adolescents. L’ONG Cooperand per Llatinoamèrica porta a terme el projecte in situ amb l’Obra Salesiana i la comunitat de Germanes Doroteas. L’ajuda atorgada per Govern finança quasi el 25% del projecte.\nEl projecte de Muntanyencs per l’Himàlaia consisteix en la construcció d’un edifici nou dedicat a aules d’estudi per a infants i joves de les zones rurals que viuen a la llar que té aquesta entitat a Katmandú, per a nens que han de caminar molts quilòmetres per accedir a l’escola. Aquesta construcció beneficiarà directament un centenar d’infants i joves d’entre 6 i 20 anys i, indirectament, les seves famílies, ja que l’escolarització els permetrà després ajudar-les. El projecte es porta a terme a través de la contrapart local Himalayan Children’s Foundation. La responsable de l’entitat, Ester Segura, explica que allà hi tenen “un coordinador britànic que porta més de 30 anys vivint al Nepal i que també s’encarregarà de vetllar per les obres d’aquest edifici”. En aquest cas, els diners atorgats pràcticament cobreixen la totalitat de l’edifici que es farà.\nPer la seva banda, la Fundació privada Ibo-Àfrica ha rebut 27.750 euros per un projecte que té com a objectiu avançar en la millora dels drets fonamentals de les dones i les nenes a Moçambic i, més concretament, al districte d’Ibo de la província de Cabo Delgado, al nord del país. “Aquesta és la zona més empobrida del país, va subratllar el president, Lluís Álvarez, i més oblidada per les administracions públiques”. De manera directa, el grup diana del projecte són unes 500 dones en edat fèrtil, usuàries dels serveis públics de salut. Al mateix temps, es treballarà amb una població escolar d’uns 400 alumnes, 15 promotores de drets formades i 100 dones participants en els cursos de capacitació i educació no formal. De manera indirecta, la població del districte d’Ibo, on hi ha censades unes 11.000 persones, més d’un 50%, dones, i un 70%, menors de 18 anys, i on el 75% d’aquesta població viu sota el llindar de la pobresa. En aquest cas, el programa el porta a terme la fundació Ibo-Àfrica juntament amb les contraparts locals, que són els serveis públics del districte que s’ocupen de salut, dona i afers socials, i la contrapart local, Mulher, Lei e Desenvolvimento. L’ajuda del Govern subvenciona, en aquesta ocasió, un 38% del projecte.\nQuant al projecte de Càritas Andorrana a Bolívia, Independencia Avanza, dotat amb 25.658 euros, està orientat a promoure el desenvolupament de setanta famílies camperoles a través de dues línies estratègiques: la millora de la salut i les condicions higienico-sanitàries mitjançant la construcció de vint banys unifamiliars per disminuir la incidència de malalties; i la millora de l’economia familiar amb la introducció de cinquanta ovins. De manera directa, se’n beneficiaran 316 persones, 155 dones i 161 homes, i, indirectament, 1.134, 556 dones i 578 homes. La comunitat de Sant Pau Apòstol és qui porta a terme allà el projecte i la subvenció del Govern en cobreix el 50%.\nEl projecte d’Infants del Món ha rebut una subvenció de 20.014 euros i pretén la promoció del bon tracte entre els nens i nenes menors de 3 anys a Ventanilla (el Perú), per mitjà d’un desenvolupament adequat a la seva edat. Els beneficiaris seran 150 infants, 130 famílies inscrites al projecte i també mares gestants. El portarà a terme Kusi Warma, amb qui Infants del Món ja treballa en els programes d’apadrinament. La subvenció del Govern d’Andorra finança el 70% del total.\nFinalment, el projecte d’Aigua de Coco ha rebut 15.292 euros per millorar l’accés dels menors del districte de Battambang, a Cambodja, al dret fonamental a l’educació. Els beneficiaris d’aquest projecte procedeixen de sis de les escoles de primària de les comunitats més llunyanes del districte de Battambang, on gran part de la població es troba en situació d’exclusió social. D’aquests sis centres, un participarà en el projecte d’agermanament entre escoles Namana, i s’agermanarà així amb una escola d’Andorra. La població beneficiària directa seran un centenar d’estudiants, d’entre 6 i 17 anys, i, indirectament, el programa repercuteix en les famílies de l’alumnat, unes 500 persones. Coconut Water Foundation és la contrapart local de la Fundació Aigua de Coco a Cambodja. La subvenció atorgada pel Govern d’Andorra finança un 55% del projecte, “sense la qual la viabilitat per portar-lo a terme hauria estat molt complicada”, va declarar el president de l’entitat, Jonathan Pisonero.\nL’ONG andorrana “COOPERAND amb llatinoamèrica” visita Joan-Enric Vives\n“Cooperand” va néixer el 2012, fruit d’una experiència com a voluntària des del 2004 a El Alto de La Paz (Bolívia), de Carla Riestra, enfocada a l’assistència dels nens del carrer. Aquests infants abandonats pels seus pares, conformen el paisatge bolivià i representa una dinàmica que es repeteix en tots els països s\n“Cooperand” va néixer el 2012, fruit d’una experiència com a voluntària des del 2004 a El Alto de La Paz (Bolívia), de Carla Riestra, enfocada a l’assistència dels nens del carrer. Aquests infants abandonats pels seus pares, conformen el paisatge bolivià i representa una dinàmica que es repeteix en tots els països subdesenvolupats. Malviuen als carrers on conviuen amb les drogues, la delinqüència, la prostitució, l’explotació laboral i en la més absoluta solitud. Són maltractats i menyspreats per la societat que els envolta. La seva situació és molt precària i alarmant. Sense accés a l’educació i sanitat, viuen marginats sense ser atesos per ningú. Des de l’any 2004, els esforços i ajudes d’aquesta ONG, han estats centrats en l’acollida i assistència a les llars d’acollida d’aquests nens, així com en la seva educació i salut mental i física.\nL’objectiu general de “Cooperand” és protegir i assistir el col·lectiu de nens al carrer, on la situació d’aquests és cada vegada més crítica i preocupant. Amb una especial incidència en el suport a la seva educació i formació professional que els permeti reinserir-se amb èxit en la societat en arribar a la seva majoria d’edat i vol conscienciar tots els estaments socials del Principat d’Andorra sobre la realitat i repercussions dels nens del carrer als països subdesenvolupats d’Amèrica Llatina.\nEntrevista a Carla Riestra y Juan Guillermo Guarnizo\nCarla Riestra y Juan Guillermo Guarnizo, dos de los asistentes a la Escuela Iberoamericana de #Liderazgo, valoran en esta #entrevista su experiencia y apuestan porque la red creada en #EILx tenga continuidad en el tiempo y se refuercen las acciones conjuntas de #Iberoamérica\nEspanya col·laborarà en la Cimera Iberoamericana 2020\nNota: Diari d'Andorra - Andorra (09/02/2018)\nEl secretari d’Estat de Cooperació Internacional i per Iberoamè̀rica i el Carib del govern d’Espanya, Fernando García Casas, va iniciar ahir el seu via\nEl secretari d’Estat de Cooperació Internacional i per Iberoamè̀rica i el Carib del govern d’Espanya, Fernando García Casas, va iniciar ahir el seu viatge oficial al Principat, on es va reunir amb el cap de Govern, Antoni Martí, i amb la ministra d’Afers Exteriors, Maria Ubach, per tractar la cooperació internacional amb el desenvolupament. En el marc d’aquesta visita està previst que al llarg del dia d’avui García es reuneixi amb Ubach per tractar la Cimera Iberoamericana del 2020...\nAndorra i Espanya volen col·laborar més en cooperació internacional\nNota: Diario BonDia - Andorra (09/02/2018)\nEl cap de Govern, Antoni Martí, es va reunir ahir amb el secretari d’Estat de Cooperació Internacional i per a Iberoamèrica i el Carib del Govern espanyol, Fernando García Casas\nEl cap de Govern, Antoni Martí, es va reunir ahir amb el secretari d’Estat de Cooperació Internacional i per a Iberoamèrica i el Carib del Govern espanyol, Fernando García Casas, a qui va agrair el suport d’Espanya a Andorra per acollir la Cimera Iberoamericana el 2020, segons va informar l’executiu en un comunicat. Durant la trobada es van tractar aspectes que tenen a veure amb les relacions bilaterals i han coincidit a celebrar els 25 anys de relacions diplomàtiques entre Andorra i Espanya.\nPosteriorment, García Casas va mantenir una reunió de treball amb la ministra d’Afers Exteriors, Maria Ubach, en la qual es va exposar l’acció del Govern al voltant de la cooperació internacional. Així, es va tractar l’evolució, les prioritats i objectius, les accions que es duen a terme, així com els reptes actuals i el creixent interès de la societat andorrana en el voluntariat internacional.\nAcompanyant el secretari d’Estat espanyol, es va traslladar a Andorra una representant de l’Agència Espanyola per a la Cooperació Internacional al Desenvolupament (AECID), que va mostrar el seu interès a obrir vies de col·laboració amb el ministeri d’Afers Exteriors en l’àmbit de la cooperació internacional, particularment en aspectes relatius al voluntariat internacional i la formació i el suport logístic sobre el terreny.\nGarcia Casas també es va reunir amb representants d’entitats i responsables de projectes de cooperació a Andorra, que han exposat el seu treball sobre el terreny a diferents continents. Durant la trobada es va poder relatar al secretari d’Estat la realitat de les entitats andorranes que actuen a nivell internacional i les particularitats d’Andorra a l’hora de desenvolupar el seu treball en aquest àmbit.\nEn l’agenda de García Casas hi ha prevista també una visita al Consell General i una trobada amb el síndic general, Vicenç Mateu, i la subsíndica, Mònica Bonell. El secretari d’Estat de Cooperació Internacional i per a Iberoamèrica i el Carib va participar també en l’acte de cloenda del Curs de cooperació internacional i voluntariat de la Universitat d’Andorra, que va tenir lloc al centre cultural La Llacuna de la capital, amb la realització de la taula rodona Andorra al món: la cooperació internacional i el paper de les entitats andorranes. Posteriorment, va oferir la xerrada El sistema iberoamericà en l’horitzó 2020: perspectives i reptes dins les sessions del cicle Diálogos Iberoamericanos, que organitza l’ambaixada d’Espanya a Andorra.\nAquest matí García Casas mantindrà una reunió de treball amb la ministra d’Afers Exteriors per tractar la Cimera Iberoamericana 2020.\nEspanya lloa el Principat en cooperació internacional\nNota: El Periòdic d'Andorra - Andorra (08/02/2018)\nEl secretari d’Estat de Cooperació Internacional per Iberoamèrica i el Carib del Govern espanyol, Fernando Garcia Casas, va ser el protagonista de la clausura de la cinquena\nEl secretari d’Estat de Cooperació Internacional per Iberoamèrica i el Carib del Govern espanyol, Fernando Garcia Casas, va ser el protagonista de la clausura de la cinquena edició del curs en cooperació internacional i voluntariat de la Universitat d’Andorra, on va destacar la «significativa contribució per habitant» que té Andorra en aquesta matèria.\nTambé la tècnica en Afers Multilaterals i Cooperació Internacional del Govern, Júlia Stokes, va assegurar que les entitats andorranes que treballen internacionalment són molt actives i molt coneixedores del terreny on cooperen, mentre que la coordinadora del curs, Carla Riestra, va afegir que cada cop la gent és més conscient que «necessitem donar un cop de mà a fora», i que bona mostra d’això és l’èxit que té any rere any la formació.\nCasas també va aprofitar la visita per reunir-se amb el cap de Govern, Toni Martí, qui va agrair el suport del país veí del sud per acollir la Cimera Iberoamericana el 2020. Durant la trobada, van tractar aspectes de les relacions bilaterals i van coincidir a celebrar els 25 anys de relacions diplomàtiques entre els dos països.\nEl secretari d’Estat espanyol va mantenir una reunió de treball amb la ministra d’Afers Exteriors, Maria Ubach, en la qual es va exposar l’acció del Govern al voltant de la cooperació internacional; es va tractat l’evolució, les prioritats i objectius, les acciones que es duen a terme, així com els reptes actuals i el creixent interès de la societat andorrana en el voluntariat internacional.\nDins de l’agenda de Garcia Casas hi ha prevista una visita al Consell General i una trobada amb el síndic general i la subsíndica; també participarà en l’acte de cloenda del curs de cooperació internacional i voluntariat de la Universitat d’Andorra i oferirà una ponència sobre els reptes d’iberoamèrica dins les sessions de Diálogos Iberoamericanos, entre d’altres activitats.\nReconeixement espanyol a la tasca de cooperació internacional del Principat\nEl secretari d'Estat espanyol de Cooperació Internacional destaca la "significativa" contribució per habitant que fa Andorra en aquesta matèria.\nANDORRA LA VELLAL'acte de clausura de la cinquena edició del curs en cooperació internacional i voluntariat de la Universitat d'Andorra ha comptat, aquest dijous a la tarda,\nANDORRA LA VELLAL'acte de clausura de la cinquena edició del curs en cooperació internacional i voluntariat de la Universitat d'Andorra ha comptat, aquest dijous a la tarda, amb la presència del secretari d'Estat de Cooperació Internacional per Iberoamèrica i el Carib del Govern espanyol, Fernando Garcia Casas, que ha destacat que, tot i que Andorra té una població reduïda, la contribució per habitant a la cooperació internacional és "significativa". Garcia Casas ha valorat l'activitat d'Andorra en aquesta matèria després de reunir-se amb representants de diverses ONGs andorranes, que ha qualificat com a "exemple en la societat andorrana". El secretari d'Estat ha parlat de la necessitat de dur a terme aquesta tasca perquè "com més es coopera més es rep", i perquè és "un compromís ètic i internacional".\nLa cloenda del curs ha evidenciat l'interès de la societat andorrana en qüestions de cooperació i voluntariat. La seva coordinadora, Carla Riestra, ha remarcat que hi ha molta gent amb inquietuds i iniciativa per fer un voluntariat, i que la formació és tot un èxit a cada edició. Enguany hi han pres part vint alumnes, amb perfils molt variats, "des de funcionaris a estudiants, voluntaris, exvoluntaris...". Riestra considera que Andorra està molt avançada en aquesta matèria i que cada vegada més la gent és més conscient que "necessitem donar un cop de mà fora". A més, ha afegit que es tracta d'una cosa de tots: Govern, entitats i la població.\nLa tècnica en Afers Multilaterals i Cooperació del Govern, Júlia Stokes, ha recordat que anualment s'atorguen entre dotze i quinze subvencions, i que una dotzena d'entitats presenten projectes cada any, cosa que denota que les associacions són molt actives sobre el terreny. Stokes reconeix que, en termes globals, l'impacte de la cooperació internacional d'Andorra és molt poc, però ha ressaltat que el fet d'acotar les prioritats tant sectorials com geogràfiques s'ha pogut maximitzar l'impacte, fent que la majoria d'entitats posin els seus recursos en uns mateixos països i en unes mateixes prioritats.\nDatos vida niños de la calle\nDesgraciadamente este tipo de situaciones son más comunes codo dio y lo respuesta de lo mayoría es lo completo indiferencia. Los niños de lo calle sufren de desnutrición, caen en lo drogadicción, en monos de mafias que les exploto y nadie levanto un dedo por ellos. ¿Tendríamos lo mismo actitud si esos niños fueron n\nDesgraciadamente este tipo de situaciones son más comunes codo dio y lo respuesta de lo mayoría es lo completo indiferencia. Los niños de lo calle sufren de desnutrición, caen en lo drogadicción, en monos de mafias que les exploto y nadie levanto un dedo por ellos. ¿Tendríamos lo mismo actitud si esos niños fueron nuestros hijos?. Nuestra indiferencia es tonto que no vemos o otro ser humano como o un semejante, como un ser que es parte de nosotros. Al no brindarles oportunidades únicamente los estamos educando poro ser delincuentes y más tarde, padres irresponsables de otros hijos, creando uno cadena de miseria sin fin. lAlguno vez dejaremos o un lodo nuestro indiferencia?\nMientras leemos esto pensamos que poco podemos hacer pero no es cierto. Nosotros trabajamos poro estos niños y poro su reinserción. Contamos con madrinas, familias enteros que se implican con estos niños, amigos, empresas, entidades públicos, voluntari@s sobre el terreno que cuidan y educan con amor o estos niños. Desde cooperond.org puedes ayudarnos mucho o seguir trabajando desde aquí poro ellos.\nLa cooperación, una potente endorfina | Carla Riestra | TEDxAndorraLaVella\nCarla vol sensibilitzar i animar a tothom que formi part d'iniciatives de cooperació internacional i voluntariat, ja que ajuda a canviar i la manera de pensar i valorar el món.\nCarla és la fundadora i presidenta de l’ONG Cooperand amb Llatinoamèrica, projecte que lluita pels drets dels infants a Bolívia que viuen en\nCarla és la fundadora i presidenta de l’ONG Cooperand amb Llatinoamèrica, projecte que lluita pels drets dels infants a Bolívia que viuen en situació precària, i que va rebre el premi UNICEF Andorra 2014, i en el que també exerceix de voluntària activa des de l’any 2003, treballant sobre el terreny amb els nens del carrer.\nLlicenciada en Història i Geografia per la Universitat Autònoma de Madrid, exerceix de professora des de 1999, i és docent a l’Escola Andorrana de Batxillerat ia la Universitat d’Andorra. També és coordinadora del Curs Internacional Cooperació i Voluntariat a la Universitat d’Andorra.\nLa cooperació, una potent endorfina\nCarla és la fundadora i presidenta de l’ONG Cooperand amb Llatinoamèrica, projecte que lluita pels drets dels infants a Bolívia que viuen en situació precària, i que va rebre el premi UNICEF Andorra 2014, i en el que també exerceix de voluntària activa des de l’any 2003, treballant sobre el terreny amb els nens del\nMés de mig milió d'euros solidaris per a deu ONG\nNota: Diario ARA - Andorra (14/12/2015)\nFa ja cinc anys que MoraBanc va posar en marxa el projecte de targetes solidàries, pensat perquè els clients de l'entitat puguin realitzar donacions a diverses ONG del país. Des de llavors, s'han repartit\nFa ja cinc anys que MoraBanc va posar en marxa el projecte de targetes solidàries, pensat perquè els clients de l'entitat puguin realitzar donacions a diverses ONG del país. Des de llavors, s'han repartit més de mig milió d'euros i ha estat aquest 2015 l'any en què més recaptació s'ha aconseguit, un total de 141.838 euros. Aquests diners es destinaran a deu ONG: l'Escola Especialitzada Nostra Senyora de Meritxell, UNICEF, Càritas Andorrana, AINA, Intermón, CAI-La Gavernera, Infants del Món, IBO-Àfrica, Mans Unides i la Fundació Clara Rabassa.\nAquest dilluns al matí les deu ONG vinculades al projecte solidari de MoraBanc han rebut els xecs corresponents al 2015. El director general de l'entitat bancària, Joan Carles Sasplugas, ha volgut destacar "l'evolució positiva" del projecte, tant pel que fa a donacions, que creixen cada any, com pel que fa a nombre de clients implicats. "Són ja el 47% dels clients els que tenen activada la solidaritat, i això ens fa sentir molt bé", ha manifestat.\nEls donatius de la targeta solidària es realitzen mitjançant aportacions directes o arrodoniments de les compres dels clients. És a dir, per cada compra s'aporten els cèntims que manquen fins arrodonir l'import al dècim o a l'euro superior. A més, MoraBanc dobla l'aportació feta pel client. Així, dels 547.612 euros repartits durant aquests cinc anys, el 50% ha anat a càrrec de l'entitat bancària.\nDe cara al 2016, Sasplugas ha explicat que s'obre el projecte a dues ONG més: Cooperand i Bomosa. Per part de Cooperand, la seva fundadora, Carla Riestra, ha explicat que destinaran els diners sobretot als voluntaris, tant als que a estan a a Bolívia per ajudar els nens més desfavorits, com als que es formaran a Andorra per poder marxar properament. Per part de Bomosa, alumnes del Col·legi Internacional del Pirineu han presentat la iniciativa Jove Voluntariat Lector, que permet que padrins de residències o que viuen sols tinguin durant unes hores la companyia de joves a través de la lectura d'algun llibre.\nFinalment, durant aquesta entrega de xecs i de balanç de la targeta solidària, la directora de Màrqueting, Comunicació i Qualitat de MoraBanc, Mireia Maestre, ha presentat el calendari solidari per al 2016. Aquest any precisament s'ha destinat a mostrar la tasca que fan aquestes ONG, "de cara a tenir un reclam més per a aquelles persones que encara no són solidàries". I per a les que ja ho són "perquè vegin que el que fan té un efecte, que hi ha projectes macos que tiren endavant", ha exposat.\nCARLA RIESTRA I MARTA ALBERCH: «Cal molta vocació, però els resultats són molt gratificants\nDe camí cap al mercat d’oportunitats dels Encants –que el Comitè Nacional d’Unicef mantindrà obert al carrer de la Sardana de la capital fins el proper 18 de desembre– per trobar-me amb la directora del Comitè d’Unicef a Andorra, Marta Alberch, i la professora i fundadora de Cooperand amb llatinoamèrica, Carla Riest\nCARLA RIESTRA I MARTA ALBERCH: «Cal molta vocació, però els resultats són molt gratificants»\nDe camí cap al mercat d’oportunitats dels Encants –que el Comitè Nacional d’Unicef mantindrà obert al carrer de la Sardana de la capital fins el proper 18 de desembre– per trobar-me amb la directora del Comitè d’Unicef a Andorra, Marta Alberch, i la professora i fundadora de Cooperand amb llatinoamèrica, Carla Riestra, comento amb en Tony –el nostre fotògraf–, la possibilitat d’apadrinar un infant.\nEm reservo la pregunta per obrir la meva conversa amb dues de les persones que, a nivell local, posen cara a sengles organitzacions que des del Principat lluiten arreu pels drets de la infància: la primera a través de diversos projectes internacionals al Congo, el Camerun i República Centreafricana, però també a Andorra. La segona mitjançant la seva presència directa a Bolívia on, resumidament parlant i tal com es pot veure a través del seu nou web, www.cooperand.org, ajuda a infants del carrer. Ambdues coincideixen en agrair profundament a la societat andorrana la seva ajuda i suport en les seves iniciatives a favor dels nens.\n–Una de les maneres de contribuir en favor del benestar dels infants és l’apadrinament.\n–Carla Riestra (C.R.): L’apadrinament és un dels fonaments de Cooperand. Fa un temps varem engegar un projecte molt maco: una cadena que ja compta amb 60 famílies que tenen algun nen de les vuit cases d’acollida amb què treballem. De fet, una madrina va visitar la seva fillola l’any passat; estem tramitant la seva adopció i trasllat a Andorra. Les respostes són molt positives!\n–Marta Alberch (M.A.): Tot i que el nostre cas és diferent perquè, com diu el nostre director, Anthony Lake, no coneixem la cara dels nens als que ajudem perquè treballem a nivell més global. Però sempre que ho necessitem, la gent reacciona i col·labora de la manera que més se li ajusta.\n–On cal una major incidència per ajudar els infants?\n–M.A.: El què és bàsic és l’educació. Formal, informal; a través dels cursos que Cooperand fa a Bolívia o mitjançant l’escola a la que tots els nenes haurien de tenir accés. Si els infants creixen educats, les generacions estaran molt més preparades. Tot això acompanyat del seu accés a la salut, a l’aigua potable perquè no es posin malalts, que no hi hagi discriminacions, evitar guerres, conflictes... Que posin en perill la seva edat adulta. L’accés a l’educació és bàsica no només per a unes generacions millors sinó perquè és també una manera de garantir l’accés a l’aigua potable, per exemple.\n–Precisament l’educació és un dels àmbits en què actua, Carla.\n–C.R.: Se m’ha avançat, però hi estic totalment d’acord! L’educació és una assignatura pendent. Sent voluntària a Bolívia vaig llegir un cartell que deia: ‘Educad a los niños y no será necesario castigar a los hombres’. Se’m va quedar. En una de les cases d’acollida amb què treballem tenim 56 nens cautelars per diversos motius, nens al carrer als que la vida a derivat a situacions complicades. Si s’inculca valors als infants, qualsevol Estat va millor.\n–La Carla és la darrera guanyadora del guardó que atorga Unicef.\n–M.A.: Les eleccions sempre són difícils, però era claríssim que la tasca de la Carla a Bolívia és esplèndida i se li havia de reconèixer i espero que n’hagi extret un bon resultat a més de la figureta, ja que el nostre objectiu és donar valor i visibilitat a aquesta mena d’iniciatives amb qui compartim objectiu malgrat treballar de formes diferents.\n–C.R: Jo no m’esperava aquest premi i no només va ser un honor sinó que va ser una manera de fer difusió d’un projecte petit que va anar creixent perquè jo hi vaig anar enganxant la meva família i entorn i que avui dia rep aquest premi tan important.\n–M.A.: Aquest any serà ella el jurat.\n[La Carla desconeixia aquest fet. Ambdues es feliciten molt alegrement i comenten quant complicat és haver de seleccionar només una d’entre totes les candidatures que es presentin per al premi, que torna enguany].\n–Una altra forma d’ajudar és el voluntariat.\n–C.R.: Jo vaig arribar el 2004 a Bolívia sense saber amb què em trobaria i poc formada. Vaig ser en un lloc amb indígenes, que parlaven quechua i aimara, no comprenia res. El xoc cultural va ser molt dur. Per això considerem importantíssim formar els voluntaris que cada any van a Bolívia, perquè des del dia 2 es puguin posar a treballar amb els nens –víctimes d’explotació, violacions, amb experiències terribles–.\nCooperand posa en contacte tres voluntaris que seran a Bolívia durant el 2016 amb els aspirants al voluntariat per poder-los explicar tot, les condicions –ser voluntari comporta unes circumstàncies a les que els voluntaris s’han d’adaptar perquè el treball amb els nens sigui perfecte–. Fins al mes de juliol, cada dissabte, formarem una desena de persones amb aquest objectiu, un dissabte al mes.\n–M.A.: Nosaltres treballem en un programa intern completament diferent. Consistirà en què participin en les activitats que fem al país: ajudar en l’organització del mercat dels Encants, per exemple: recollint els productes, etiquetant, ajudant a posar-ho maco... Es tracta de tasques més administratives, no tan atractives com marxar a Bolívia [riu].\nMalgrat tot, aquesta tasca ajuda a millor la infància arreu, però no és tan evident com quan ets sobre el terreny. Ens costa una mica que s’entengui que aquestes feines també aporten valor.\n–Per què Bolívia, el Congo o Camernun?\n–C.R.: Jo vaig aterrar a Bolívia una mica per casualitat però, discutint-t’ho amb el meu pare, coincidim que va ser per causalitat. Jo volia marxar a l’Àfrica, però em van frenar les diferències culturals. En visitar Bolívia, un dels països més pobres de llatinoamèrica, em van xocar molt els infants del carrer. Viuen sota els ponts, als canals... Vaig pensar en invertir-i temps i fins avui, que juntament amb el meu marit conduïm Cooperand des d’Andorra.\n–M.A.: Nosaltres tenim l’avantatge –malgrat que no hauríem de ser enlloc– de poder tenir presència a molts llocs. Intentem buscar projectes impulsats en països petits per tal que l’atenció pugui ser més personalitzada, de tu a tu.\nMalgrat no ser tan personal, es tracta de projectes que podem triar i, els que no triem, hi col·laboren altres comitès així com tenim un fons reservat per a emergències puntuals. Envejo a la Carla el poder posar cara a les persones a les que ajuda, però des d’Unicef tenim la sort d’abraçar molts projectes.\n–C.R.: El cert és que no perdre la pista mai, tenir sempre un seguiment de les persones a les que ajudes i, fins i tot, poder-les anar a veure, és molt gratificant, perquè estem veien resultats. Amb el tema de la inserció i preparació estem veient els fruits, així com l’agraïment dels nens. És molt satisfactori treballar tan d’aprop amb aquests nens.\n–M.A.: Els nostres resultats es veuen a la llarga: els darrers vint anys la mortalitat infantil s’ha reduït a la meitat. No veiem la cara de la persona a qui salvem la vida però sabem que aportem vacunes i altres necessitats primàries a molts infants d’arreu.\n–Tenen xifres sobre la incidència de les seves accions?\n–M.A.: En fer la memòria sí que calculem la xifra de beneficiaris, però no és important aconseguir una dada concreta sinó reduir la mortalitat infantil. Avui dia és l’època en què més infants hi ha escolaritzats al món, però encara n’hi ha molts sense accés a l’educació. Això ha de canviar. No pot ser que 800 milions de persones al món no tinguin accés a l’aigua potable, tot i que sigui el moment en què més gent té accés a aquest bé. Hem de seguir invertint molts esforços, encara grinyolen moltes coses en ple segle XXI.\n–Actuen des d’àmbits diferents, però l’objectiu és el mateix.\n–C.A.: Des de Cooperand hem decidit dur a les cases d’acollida de Don Bosco, Casa Maín, i amb els nens discapacitats del carrer d’Eben-Ezer, petits detalls i fotografies als infants apadrinats. També portem correspondència als padrins. Ara som molt propers, juntament amb les famílies que participen amb nosaltres, i això no ho volem perdre ampliant la cadena.\nAquest aspecte tant personal que destacava la Marta no el volem perdre, perquè jo ara sé quina nena té apadrinada X padrina. Però tot i que són dues entitats diferents, l’objectiu és el mateix: ajudar a l’infant. Calen més organitzacions d’aquest tipus.\n–Per què no se’n creen més?\n–M.A.: Impulsar una oenagé no és fàcil. Cal implicar-hi temps, cal tota una logística i gestió; no es pot arribar i construir una escola. Cal conèixer l’entorn. Nosaltres, per exemple, hem estat fent inspeccions en zones on són els mateixos pares qui s’encarreguen de la construcció de les escoles, amb l’objectiu que vegin quant importants són. No s’arriba amb els totxos i ens posem en marxa sinó que es parla amb ells i amb l’administració local i es segueix tot un procés per tal de tirar aquesta mena de projectes endavant. La labor d’una ONG és molt bonica però comporta molta feina.\n–C.R.: Exacte. I no només hi ha feina al lloc de destinació, sinó que cal treballar molt des d’aquí. Jo, per exemple, tinc la sort que el meu company es dedica per complet a Cooperand, si no no donaria a l’abast; no tothom pot fer-ho. A més que vivim en un moment en què no tenim temps i és molt complicat dedicar-se a una organització amb cara i ulls.\n–M.A.: A més també cal vocació. Si no t’agrada no t’hi dediques. Molt sovint reps moltes negatives.\n–Reben molts ‘nos’?\n–M.A.: En temps de crisi, sobretot, la gent prefereix no donar tant sinó deixar-ho a casa. Tot i que la gent és molt solidària a vegades hi ha moments en què hem d’emprendre menys activitats per la manca de recursos. Pel que fa als voluntaris, per contra, no ens podem queixar.\n–C.R.: Abans la Marta parlava de vocació i ho vull recuperar. Sorgeixen moltes complicacions al destí, es viuen situacions extremes, canvia tot l’entorn. No depèn de la fortalesa de la persona sinó de la vocació, per això és tan important la formació del voluntari. I, tot i això, tornen tocats.\n–M.A.: I, de totes maneres, per molta formació que es faci, costa. Al Congo una nena ens va explicar que havia donat a llum al seu fill lligada en un arbre al bosc. La persona que m’acompanyava, un home de dos metres que resideix allà, al Congo, es va ensorrar. La fortalesa que jo, que hi viatjava per segona vegada, intentava demostrar, es va esfumar. I aquestes situacions són constants.\nPer molt que t’expliquin les experiències i t’ensenyin imatges, viure-ho en primera persona no és comparable. Et desborda. I és bo que desbordi, perquè t’empeny a seguir treballant.\n–Quins són els actuals reptes?\n–C.R.: Cooperand ha mogut molta gent, el que per exemple ha ajudat a impulsar titulacions de llicenciat, que diuen. En alguns casos encara és d’hora per veure’ls treballar, el nostre objectiu, però el fet que un nen no falti un sol dia a classe ja és molt gratificant.\n–M.A.: Per a nosaltres és assolir l’equitat. La igualtat consisteix en què tots els nens tinguin una capsa per a veure el partit de futbol des de darrere d’un mur. Així, els més petits no arriben. El que volem és que el nen que necessiti tres caixes, pugui tenir-les. També volem transmetre la importància d’actuar a Andorra. Molta gent desconeix aquesta faceta, però cal dir que també hem d’actuar a nivell de país i que, per tant, cal implicació.\nCooperand, petita ONG que multiplica esforços per ajudar els infants\nNota: Diario BonDia - Andorra (DG., 23/08/2015 - 23:50)\nAjudar els nens i adolescents que es troben al carrer o en risc és l’objectiu de Cooperand amb Llatinoamèrica, una ONG del país que treballa des de ja fa uns anys a tr\nAjudar els nens i adolescents que es troben al carrer o en risc és l’objectiu de Cooperand amb Llatinoamèrica, una ONG del país que treballa des de ja fa uns anys a través de diferents projectes per oferir un futur millor a aquests joves a Bolívia. Es tracta d’una petita ONG que demostra que no cal tenir una gran estructura per fer arribar l’ajuda allà on més es necessita. De fet, l’entitat té diferents programes endegats i el seu treball arriba no només a Bolívia sinó també a Andorra.\nNomés cal fixar-se en algunes dades per comprovar quina és la situació de la infància en aquest país llatinoamericà: el 69% dels nens de fins a 17 anys estan en situació de pobresa i el treball infantil representa un 22% entre els que tenen entre 5 i 14 anys. El país té un volum aproximat de 4,5 milions d’infants i 2,8 viuen en situació d’alt risc social. Davant aquestes xifres Carla Riestra va decidir impulsar aquesta ONG, amb l’ajuda del seu marit i també recollint l’experiència del seu pare a Bolívia, on ja feia anys que treballava. El projecte s’estructura, a grans trets, sobre quatre programes, el del voluntariat, el d’apadrinament, el d’educació digital i també la conscienciació i la sensibilització.\nPel que fa al voluntariat, cada any es forma persones que vulguin col·laborar amb Cooperand sobre el terreny. Així, més de 40 persones d’Andorra ja han estat voluntaris a Bolívia, ja sigui de curta estada (d’un a dos mesos) o de llarga (un any). Aquestes persones presten la seva ajuda en les diferents llars d’acollida d’infants, una feina que poden dur a terme des que arriben a Bolívia gràcies a la formació prèvia que es duu a terme al Principat, ja que d’aquesta manera només aterrar ja poden començar a treballar. Tal com recorda Riestra, aquesta col·laboració no és que sigui necessària sinó que és “vital”.\nQuant a l’apadrinament, les famílies andorranes tenen l’opció d’ajudar apadrinant un nen. Una seixantena ja col·laboren d’aquesta manera amb l’ONG i per als infants suposa un suport molt important, ja que molts no tenen cap familiar i aquest apadrinament és allò més semblant a una família que poden tenir, segons recorda la responsable de l’ONG, afegint que no es tracta només de l’ajuda que puguin rebre de manera periòdica aquests infants sinó també del vincle afectiu que estableixen amb la seva família andorrana.\nQuant al projecte d’educació digital, tal com explica Riestra, és l’“estrella” i compta amb la subvenció del Govern. Es tracta d’un curs homologat per l’executiu bolivià a través del qual els joves de les llars d’acollida que tenen entre 14 i 17 anys es poden formar en les noves tecnologies. L’últim any de formació duen a terme pràctiques en empreses “amigues” de la mà de Cooperand. L’objectiu és que aquests joves puguin obtenir una feina un cop acabin la seva formació i per això és molt important no només la feina de formació sinó la d’inserció laboral que es vehicula a través d’aquest projecte.\nDe la mà de Cooperand també va néixer, el gener del 2014, un projecte terapèutic a la llar d’acollida Casa Maín, que acull més d’un centenar de nenes. La majoria ha estat víctima de múltiples abusos i els casos són molt complexos. Cooperand es va comprometre amb una psicòloga per atendre de manera individualitzada cada nena, per fer teràpia i treballar diferents aspectes com la por, l’autoestima, la confiança o la seguretat, en definitiva, perquè puguin rebre un suport que les ajudi per poder avançar en els seus estudis i en la seva formació i puguin tirar endavant deixant enrere els problemes que han viscut.\nCooperand també col·labora amb una llar que acull infants del carrer amb discapacitat, Eben-Ezer. Amics i familiars de Riestra s’han implicat en aquest projecte i hi col·laboren prestant la seva ajuda de manera regular. També es fan campanyes al Principat per recollir fons per a les despeses dels medicaments i tractaments d’aquests nens. D’aquesta manera, Riestra esmenta les campanyes que es fan a l’Escola Andorrana de segona ensenyança d’Encamp, des del 2007, que han permès aquesta compra de medicaments i tractaments. En aquest sentit, recorda que a Bolívia els preus són “excessius” i que les pòlisses per a aquest perfil de població “són abusives”, la qual cosa fa que manquin d’assegurança mèdica.\nA més a més, i tenint en compte la importància de la conscienciació i la sensibilització, Cooperand treballa mitjançant les escoles, la universitat o esdeveniments puntuals, per informar i implicar la societat en tasques solidàries. En aquest sentit, Riestra posa en relleu que “Andorra és un país petit però amb un gran cor, i ho hem pogut comprovar.”\nDe manera paral·lela, des de l’UdA Cooperand coordina el Curs de cooperació internacional i voluntariat, que permet conèixer aquest àmbit en profunditat i realitzar el voluntariat a Bolívia, si es desitja. De fet, molts dels voluntaris han sortit d’aquesta formació. Riestra destaca que aquesta “meravellosa experiència no deixa ningú indiferent i enriqueix aquell que la prova” i, de fet, el curs va néixer com una formació biennal i ha passat a ser anual donada l’alta demanda que hi ha.\nTots aquests projectes posen en relleu com petites ONG duen a terme sobre el terreny una tasca rellevant i com a través de la implicació de moltes persones es poden aportar petits grans de sorra que arriben a ser molt importants, en aquest cas per oferir un futur millor a aquells infants que estan en situacions límit i que si no fos per la solidaritat d’algunes persones potser no tindrien l’oportunitat de deixar enrere la pobresa i les situacions complicades. L’equip de Cooperand es troba ara com ara a Bolívia treballant sobre el terreny ja que de fet cada any passen uns mesos allà. Quan tornin podran tornar a constatar, una vegada més, que “als països occidentals estem massa preocupats per nosaltres mateixos” i que “només cal mostrar interès per conèixer, confiar i col·laborar de qualsevol manera per sentir-se útil i donar més sentit a tot el que fem”.\n"No es pot salvar tothom, però qualsevol gra de sorra suposa un canvi"\nNota: Diario ARA - Andorra 15/08/2015 10:11\nUn any més, i ja en són tres, un grup de voluntaris del país viatja a Bolívia per donar suport a les tasques de les llars del Projecte Don Bosco amb les que col·labora l'ONG Cooperand. Enguany\nUn any més, i ja en són tres, un grup de voluntaris del país viatja a Bolívia per donar suport a les tasques de les llars del Projecte Don Bosco amb les que col·labora l'ONG Cooperand. Enguany en són nou: l'Olalla, l'Anna i la Margarida que repeteixen experiència per segon any consecutiu; la Clara, en Carles, l'Arnau i el David que s'estrenen i la Tamara i la Martina que, com va fer el Sergi l'any passat, han decidit dedicar-hi un any sencer.\nEls voluntaris viuen el dia a dia de les llars de Casa Maín, que acull més d'un centenar de nenes que han patit abusos, han estat abandonades o són òrfenes; Techo Pinardi que és al centre de Santa Cruz i acull joves cautelars de 14 a 17 anys pendents de judici i privats de llibertat; Patio Don Bosco, on van els més petits que han estat trobats al carrer, abandonats pels seus pares o orfes, etc; i el barri marginal Plan 3000, un dels més pobres de la ciutat on els voluntaris ajuden al Padre Vicente fent classes a l'escola i acompanyant els nens i joves del barri perquè s'allunyin del carrer.\nL'experiència és molt enriquidora per als nens i nenes de Bolívia però també per als voluntaris. Tant és així, que alguns han decidit repetir l'experiència. La Margarida, la Olalla i l'Anna ja van viatjar a Santa Cruz l'any passat i en tornar a Andorra van sentir "l'enyorança d'una experiència intensament molt humana", com explica la primera, que fa de voluntària a Casa Maín. De fet, asseguren que un mes "es fa molt curt i queden moltes coses per fer" i per això hi tornen.\nL'Olalla i l'Anna es troben a Plan 3000, un dels barris més pobres de Santa Cruz. Com la Margarida amb les nenes de Casa Maín, acompanyen els petits a l'escola i ajuden en les classes, però de nit la feina no s'acaba. "Organitzem petits jocs amb els nens a la 'cancha' (el pati de l'escola) perquè en acabar el reforç escolar no estiguin sols al carrer i tinguin un lloc d'esbarjo on gaudir de ser nens", expliquen. El mateix passa amb els joves, dels quals també s'ocupen per evitar que surtin a beure, delinquir, drogar-se o entrar en baralles de bandes.\nL'Olalla i l'Anna amb els nens i nenes de Plan 3000 / Cooperand\nTot i que sempre hi ha dificultats, des d'entrar en la dinàmica de la llar, adaptar-se als horaris i a la disciplina o les diferències culturals, ho viuen amb il·lusió, entusiasme i amor. "Un se sent molt més humà que rebent una remuneració econòmica", resumeix la Margarida.\nPer als primerencs l'experiència és igual o més intensa. El Carles feia temps que donava voltes a fer un voluntariat i a l'escola andorrana de Segona Ensenyança d'Encamp va conèixer la Carla Riestra, la presidenta de Cooperand, i va trobar la seva oportunitat. Les principals sorpreses són el funcionament de les llars amb els recursos que tenen, el pes de la religió o les diferències entre els joves d'Andorra i els de Bolívia. "Em sorprèn la manera en què les seves experiències prèvies i el context en el quals els ha tocat viure canvien les seves prioritats i el seu estil de vida. Per exemple, que marxen de casa i comencen a tenir una família molt joves", reconeix.\nCom apunten les veteranes, "el temps aquí passa molt de pressa i veig que no tinc temps suficient per a tot", admet el Carles que és a punt d'arribar al final del seu viatge. Malgrat tot, en un mes han après "el valor de les coses, fins i tot de les més petites i insignificants", apunten els voluntaris.\nConèixer-se a un mateix, relativitzar els problemes, aprendre que "no es pot salvar tothom", són algunes de les lliçons que s'emporten a la maleta de tornada a casa, però alhora amb la sensació que qualsevol granet de sorra, per petit que sigui, pot suposar un gran canvi per als nens i nenes de les llars Santa Cruz.\nNota: El Periòdic d'Andorra- Andorra (22/05/2015).\nLa Federació Andorrana de Bàsquet va presentar ahir el calendari atapeït que tindrà aquest estius les seleccions nacionals. Un any més, la FAB ha fet una aposta clara per els\nLa Federació Andorrana de Bàsquet va presentar ahir el calendari atapeït que tindrà aquest estius les seleccions nacionals. Un any més, la FAB ha fet una aposta clara per els 3x3, amb els Jocs Europeus de Bakú com a plat fort de l’estiu, on es trobaran jugadors de primer nivell, com ara el jugador del MoraBanc Andorra, Geogios Bogris, que se sumaran a molts altres que són a l’ACB. «Participar-hi ha estat un èxit sense precedents. Hi haurà una exigència màxima i no hi haurà cap Ventafox exepte nosaltres» va comentar Jaume Tomàs, director tècnic de la FAB.\nAbans de Baku, es disputaran els Campionats del Món sub-18 masculí i femení a Hongria. Andorra és cap de sèrie en les dues categories. Els nois estan enquadrats en el grup d’Egipte, Alemanya, Guatemala, Lithuània i Romania, mentre que les noies competiran davant Estats Units, Suïssa, Itàlia, Romania i Egipte. En aquestes proves Andorra és de les més fortes. Actualment, el Principat està situat en el número dos del rànquing mundial FIBA en 3x3 sub-18 masculí i en el sisè lloc del femení. En el rànquing general, Andorra es troba en les posicions 10 i 3 masculí i femení respectivament, les quals confirmen a la selecció nacional com una potència en aquesta disciplina.\nPle de Campionats d’Europa en 5x5\nPel que fa al bàsquet 5x5, quatre seleccions nacional disputaran Campionats d’Europa. La sub-16 femenina tindrà l’honor de jugar com a amfitriona ja que Andorra acollirà el torneig del 20 al 25 de juliol. L’organització d’aquest campionat se sumarà a uns altres 22 esdeveniments de bàsquet que s’han disputat al país.\nLa sub-16 masculina haurà de disputar el seu Europeu a San Marino del 6 al 11 de juliol. Aquells dies, però a Gibraltar, estarà competint la selecció femenina sub-18 el Campionat d’Europa. En el mateix indret ho farà la sub-18, però serà del 14 al 19 del mateix mes. Finalment, la primera setmana de juny hi haurà el focus d’atenció concentrat en el Jocs dels Petits Estats d’Islàndia.\nCooperand a la samarreta\nLa FAB ha tingut una iniciativa solidària després d’arribar a un acord amb Cooperand, una ONG que cuida dels infants del carrer a Bolívia. Totes les samarretes de les seleccions nacionals portaran el nom de l’organització després d’aquest acord en què la FAB no ha rebut cap compensació econòmica. Per altra banda, PsicoB ha renovat el seu acord amb la Federació per seguir per quart junts i ensenyar els valors de l’esport als jugadors. Les tovalloles de la selecció portaran el lema Be nice! com a mostra de valor d’amabilitat.\nCARLA RIESTRA «La vida et retorna el que fas pels demès\nVOLUNTÀRIA I PROFESSORA\nFa vint anys que va arribar a Andorra i, actualment desenvolupa grans tasques per la societat. A més d'impartir classes a l'Escola Andorrana i a la Universitat d'Andorra, presideix Cooperand, l'ONG que no només forma degudament els voluntaris que s'hi inscriuen sinó que a més desenvolupa una i\nCARLA RIESTRA «La vida et retorna el que fas pels demès»\nFa vint anys que va arribar a Andorra i, actualment desenvolupa grans tasques per la societat. A més d'impartir classes a l'Escola Andorrana i a la Universitat d'Andorra, presideix Cooperand, l'ONG que no només forma degudament els voluntaris que s'hi inscriuen sinó que a més desenvolupa una immensa labor en favor de nens bolivians que vivien una situació precària.\n– Quina és la teva afició preferida?\nEls nens i l'educació. Bolívia em va enamorar el 2004. Va ser la primera vegada i des d'aleshores hi torno cada any ja sigui com a voluntària, com a docent o per participar en projectes com el d'Educació Digital, amb què formem a nens i els introduïm en un mercat laboral amb majors possibilitats.\n– Què li agrada d'Andorra?\nLa tranquil·litat i la seguretat.\n– I el que menys?\nÉs difícil respondre aquesta pregunta... Quan sóc fora la trobo a faltar.\n– Quin és el seu racó preferit del país?\nCasa meva. Quan tinc una estona de tranquil·litat i puc desconnectar, ho faig a casa.\nHo intento. Estic conscienciada amb què és necessari, així que sempre que puc, ho faig.\n– Està d'acord amb pagar l'IRPF?\nEstic d'acord amb contribuir amb el poble. Ens en beneficiem tots: hi haurà temps en què arribarà menys turisme o quan el consum baixarà. Per seguir amb una vida com l'actual, hem de contribuir.\n– Algun cop ha pensat en marxar a treballar a l'estranger?\nM'he qüestionat sovint marxar a Bolívia, perquè la porto al cor. No obstant això, espero no deixar mai Andorra. No sé com contestar sense anar-me'n per les branques, però m'agradaria mantenir el petit racó que abans he esmentat. Però no, si Bolívia no fos el meu destí, no marxaria.\n– Li satisfà el model sanitari?\nSí. Per sort, fins ara he gaudit de bona salut. Les poques ocasions en què he hagut d'acudir al servei, però, m'he sentit coberta.\n– Compar a Andorra és barat?\nDepèn. Comparat amb què? Quan torno de Bolívia tot em sembla caríssim. Si marxés al nord d'Europa, Andorra seria la glòria... És relatiu, depèn de amb què ho comparis i dels tipus de productes dels que parlis.\n– Li interessa la política?\nCom a ciutadana. És a dir, considero que com a ciutadans i com a contribuents tenim el dret de poder triar el nostre representant. Però més enllà, no m'interessa especialment.\n– Se sent inquieta sense el mòbil?\nCuriosament, quan sóc a Occident, sí. Porto totes les reunions, compromisos... registrats al telèfon. Per a mi és una eina que m'ajuda a organitzar-me. Quan sóc fora, m'oblido del mòbil; l'empro únicament per contactar amb familiars i gent de l'entorn, però no tinc la necessitat de tenir-lo a sobre com quan visc la meva vida quotidiana.\n– Quin programa televisiu li agrada més?\nFrancament, la miro molt poc. Estic enganxada als informatius, tant als nacionals com els de fora. Però la poca estona que tinc prefereixo gaudir-la en tranquil·liat, xerrant amb el meu marit o llegint. Podria destacar el 30 minuts, perquè tracta temes molt interessants, però.\n– Té por a la mort?\nNo em treu la son. Estem mal acostumats perquè normalment vivim fins els 80. Em va cridar molt l'atenció que a Bolívia la gent diu «buen día», en comptes de pluralitzar. No sabem què passarà demà i no m'inquieta.\n– Creu que hi ha alguna cosa més, després?\nCrec que cadascú recull el que sembra. El meu pare m'ho ha dit sempre, des de petita. No sé en quin moment; ara després... Només sé que la vida recompensa els teus actes.\n– Practica esport? Quin?\nSí, sempre n'he practicat i m'agrada molt. M'encanta esquiar, anar a les Pardines... Amb els compromisos és més difícil, però no he deixat mai de practicar-lo, em fa sentir molt bé.\n– Intenta estalviar?\nLa intenció hi és. No és fàcil i depenent del període, menys. Em descol·loquen les despeses d'Occident, però ho intento.\nNota: El Periòdic d'Andorra - Andorra (16/01/2015)\nFa vint anys que va arribar a Andorra i, actualment desenvolupa grans tasques per la societat. A més d'impartir classes a l'Escola Andorrana i a l\n'Cooperand' amb els nens bolivians\nImatge de varis voluntaris i adolescents a la llar Techo Pinardi, el passat mes d'agost Foto: Cooperand\nJa fa més d'una dècada que el projecte Cooperand amb Llatinoamèrica assisteix a infants i\nJa fa més d'una dècada que el projecte Cooperand amb Llatinoamèrica assisteix a infants i adolescents de Santa Cruz de la Sierra, la ciutat de Bolívia on més infants i adolescents viuen al carrer. El passat 2014, nou voluntaris andorrans s'hi van desplaçar amb l'objectiu de participar en la reversió d'aquesta situació, una dada molt positiva que també va beneficiar la societat andorrana.\nCooperand no es limita a acollir persones interessades en oferir les seves facultats per ajudar els més desfavorits. A més, els forma i dota d'experiència abans d'enviar-los a un destí específicament adaptat al seu perfil gràcies a la col·laboració de la Fundació Privada BPA.\nLa presidenta de l'organització, Carla Riestra, i la gerent de la Fundació, Carme García, van presentar ahir a la seu de BPA a la capital el balanç del projecte de formació de voluntaris desenvolupat l'any passat. Ambdues representants van coincidir en destacar-ne el succés amb què es va tancar.\nAbans d'endinsar-se de ple en un entorn en molts punts contraposat al nivell de vida de què gaudim al Principat, els voluntaris intervenen en un curs de formació de sis mesos de durada impartit a la Universitat d'Andorra i anomenat Cooperació internacional i voluntariat. Un dissabte al mes, durant tres o quatre hores, experts del sector de la sanitat, veterans en el món de la solidaritat i altres professionals de la mateixa organització, transmeten els seus coneixements als voluntaris. Així, se'ls implica en el projecte des de l'inici, se'ls prepara per tal d'evitar el xoc cultural que comporta el viatge i se n'estudia les principals qualitats per tal d'assignar-los una tasca i una llar d'acollida el més adaptada a les seves característiques.\nLa formació no finalitza a les aules ni repercuteix únicament a la societat bolliviana. Abans de marxar, els voluntaris també col·laboren i continuen la seva preparació en diverses entitats del país, com són Càritas, l'Hospital o la Creu Roja.\nEn Joan López i na Sac Nicté, dos dels voluntaris que el passat estiu van fer la seva estada a la llar Techo Pinardi, van transmetre ahir –visiblement emocionats– «l'increïble de l'experiència», a la qual «convidem encaridament a participar a tothom qui pugui». L'Anna Badia i l'Olalla Losada, membres del projecte Plan 3.000, subscrivien la recomanació afirmant que «tornarem aquest any».\nHi ha dues possibles vies per poder ser partícip d'aquest acte de solidaritat. A més d'adherir-se al curs que començarà a finals d'aquest mes a la Universitat, els interessats també poden optar per contactar amb Cooperand mitjançant el seu lloc web (www.cooperand.org) o bé a través de la seva pàgina de Facebook: www.facebook.com/andorracoopera.\nEls veterans no ho dubten: «No hi ha intercanvi més educatiu i útil, però, per sobre de tot, bonic i necessari». H\nLos niños sin familia son abandonados por el Estado en los hogares\nNota: Diario El deber - Bolivia (23/11/2014)\nEn Santa Cruz dan Bs 10 por día para su alimentación. Las organizaciones no gubernamentales, sobre todo la Iglesia católica, deben ocuparse del resto. No dan abasto y eso pone en peligro la vida\nEn Santa Cruz dan Bs 10 por día para su alimentación. Las organizaciones no gubernamentales, sobre todo la Iglesia católica, deben ocuparse del resto. No dan abasto y eso pone en peligro la vida. El Estado no tiene un solo hogar bajo su administración.\na hermana Benedicta es tan bajita que apenas se la ve detrás de su escritorio. El poco español que habla le alcanza para decir su verdad: “Aquí nosotros salvamos vidas”. Ella es la directora del hogar Virgen de Fátima de Santa Cruz, un homónimo del de La Paz, donde hasta hace diez días estaba Alexander, el bebé de ocho meses que falleció supuestamente víctima de una violación. La hermana Benedicta, canosa y desconfiada, explica que aquí la muerte acecha a diario y hay que espantarla. El centro tiene 60 niños de entre cero y seis años y los 20 ítems que otorga el Estado para atenderlos no alcanzan para casi nada. Tampoco se dan abasto con las 30 personas que pagan con fondos propios y cada educadora, un eufemismo para decir niñera, debe encargarse de entre 12 y 24 pequeños a la vez.\n“Los niños se despiertan y toman leche al mismo tiempo, así que la educadora tiene que acomodarlo en su cunita y dejarlo con el biberón apoyado en la almohada”, explica Mirtha Chavarría, trabajadora social del hogar.\nEsta situación se replica en los 48 hogares de Santa Cruz de la Sierra, que pese a sus carencias están en mejores condiciones que los del resto del país. En La Paz, por ejemplo, el Defensor del Pueblo ha elevado un informe que agrupa las falencias en tres sectores: infraestructura, falta de personal especializado (parvularios, pedagogos, sicólogos, trabajadores sociales y médicos) y una situación de retardación de justicia que evita que los niños internados tengan la posibilidad de ser adoptados. Teófila Guarachi, representante del Defensor del Pueblo en La Paz, explica que los hogares tienen carencias por donde se los mire, desde los baños hasta la falta de personal profesional y especializado para atender a los niños.\n“Desde hace 20 años en Santa Cruz hay 171 ítems para los hogares y no se ha creado ni uno más, pese a que los hemos solicitado muchas veces”, dice Ariel Villarroel, director de Asistencia Social de la Gobernación, que explica que la creación de ítems depende del Ministerio de Justicia y de Educación. “Desde hace diez años no se ha aumentado un solo cupo en ningún hogar, pese a que la población se duplicó”, señala Rossy Valencia, secretaria de Género de la Alcaldía cruceña.\nEl Estado (Defensor, Alcaldía, Gobernación) observa, critica, evalúa, pero no aporta demasiado. En Santa Cruz de la Sierra, salvo el hogar para víctimas de abuso sexual de reciente creación, ninguno de esos 5.000 cupos distribuidos en 48 hogares ha sido creado ni es mantenido por el Estado. Es más, 32 dependen de la Iglesia católica.\nCristian sonríe y pisa con pose de crack una pelota hecha de cartones arrugados y plastificada con cinta de embalar, mientras Octavio Sabadín enumera los gastos por pagos de salario que hasta fin de año debe afrontar el Hogar Don Bosco. “Son Bs 690.000, que nos los debemos prestar”, dice frente a una cámara. Sabadín es un cura mayor, flaco, de cejas ralas y lentes a media nariz que habla con pasión.\nExplica que cada día reciben Bs 10 por cada niño que albergan y responde con una cólera suavizada por tantos años de púlpito cuando se le pregunta para qué alcanza. “Yo me pregunto si la gente de la Gobernación tiene hijos y si ha calculado cuánto gasta todos los días para dar de comer”, dice.\nLos Bs 15 por día que dará la Gobernación desde el próximo año tampoco es una solución. Según calcula Benedicta, en los bebés del Fátima gasta entre 25 y 30 por día en las cinco comidas que reciben.\nEn el Centro Sagrado Corazón, el único que depende de la Alcaldía, gastan Bs 40.\nPatricia Acho, administradora de Don Bosco, explica que ellos pagan a 19 educadores que trabajan en dos turnos, cuando en realidad necesitarían al menos del doble. Cada educador trabaja con entre 25 y 30 niños y adolescentes, cuando lo ideal sería trabajar con no más de 12. Cobran el sueldo mínimo por esa labor, que a veces se extiende más de ocho horas cuando un niño se enferma.\nEn el hospital de niños, según Chavarría, no aceptan que los internen sin que una educadora se quede cuidándolo. Eso, en el caso de los hogares con niños pequeños, exige que se contrate a personal eventual para remplazar a la cuidante.\nPese a ello, conseguir atención de salud ya es todo un logro.\nLos mayores de seis años, que no tiene cobertura del SUMI, deben ser asegurados a la Caja Nacional de Salud, que niega la atención a los niños en cuyos documento figure el nombre de los padres. “Si están en un hogar es porque no sabemos dónde están los padres”, se queja Sabadín.\nCuando no hay documentos, según Acho, las trabajadoras sociales se deben convertir en detectives que recorren la ciudad buscando parientes de los niños para presentarlos como testigos. Es lo que les exigen para extender un certificado de nacimiento que permita inscribirlos al SUMI, a la Caja o al colegio. “Ya hemos hablado con el Servicio de Registro Ciudadano pero no depende de nosotros”, se excusa Villarroel.\nEn los 23 años que lleva Sabadín como delegado de los hogares católicos -asegura- nunca ha conseguido sentar en una misma mesa a la Alcaldía y a la Gobernación para que trabajen juntos. Explica que, en Argentina, el Estado se hace cargo de los sueldos de los hogares católicos y acá el Estado da sueldos solo cuando él es el administrador. “No tienen mística ni proyectos de éxito. ¿Qué van a hacer 140 niñas víctimas de abuso todas juntas en un hogar? ¿Van a mezclar sufrimiento, incubar dolor y odio? Va a ser un infierno. ¿De verdad está funcionado la Granja de Espejos? La Gobernación tiene que decir que sí, después de los millones que invirtieron”, reniega Sabadín. También refuta el centro para 200 adolescentes adictos que prepara la Alcaldía. “¡Es absurdo encerrar a chicos drogadictos y pandilleros. No se los cura poniéndole un suero, es un tratamiento de cabeza y vida”, dice.\n“Hay una relación falsa que debe acaba”, añade. La Iglesia ya se cansó de ver cómo el Estado sí tiene presupuesto para atender los centros que crea pero no para ayudar a los que ella gestiona. Desde esta semana buscarán un nuevo convenio con la Gobernación, en la que se comprometa a trabajar a la par de la Iglesia, porque seguir así, viviendo de prestado y con el Jesús en la boca, no es posible.\nCrònica negra del país d’Evo\nCarla Riestra Cooperant. Volia fer un voluntariat a l’Àfrica. Però va contactar amb Unicef Andorra i va acabar a Bolívia. Això va ser l’estiu del 2004. I des d’aleshores no falla: quan acaba el curs escolar, ella agafa els trepaus i se’n va al país d’Evo. Si podia, s’hi quedava.\nMal a les articulacions i febrades de\nMal a les articulacions i febrades de fins a 40°. Deu dies ingressada, la fe-bre que no baixava i cap a Barcelo-na, perquè els metges no encertaven amb el diagnòstic. Era dengue. Només el nom ja fa mala fila. Amb raó: és una malaltia potencialment mortal que transmet la femella del mosquit Aedes aegypti. «La distingei-xes perquè té una ratlla a l’esque-na», diu. La canillenca Carla Riestra (Valladolid, 1974) es creia morir. Però no. L’havia agafat a Santa Cruz, en la seva tercera estada en terres bolivianes. Avui el dengue és només un mal record de la seva particular guerra. Una guerra contra la misèria, la malaltia i l’analfabetisme en què combat cada estiu des que al 2004 es va enrolar a les files de l’ONG Soldebo (Solidaridad con el Desarrollo de Bolivia). En aquest temps ha desfilat per les cases-taller–escola que els salesians gestionen a La Paz, Cochabamba i Santa Cruz de la Sierra. I ha vist coses que nosaltres no creuríem, per dir-ho com Roy, el replicant de Blade Runner. Per exem-ple, nens de 4 i 5 anys inhalant clefa, la cola de sabater que els converteix en les pelleringues humanes que re-cullen als refugis: «Són criatures sen-se pares, que han patit abusos i mal-tractaments. Drogoaddictes i ma-lalts de sífilis o tuberculosi. O nenes obligades a prostituir-se per sobre-viure». Un panorama desolador: «Et prepares per anar a fer classes, a en-senyar a llegir i a escriure. I un cop allà et trobes que has de fer de tot: de psicòloga, d’infermera, de mare... Que mengin quan toca i que prenguin les pastilles. L’objectiu és treu-re’ls del carrer i desintoxicar-los. I després, matricular-los a les escoles de formació professional dels sale-sians. Amb els més grans és especial-ment difícil: porten tants anys a la intempèrie, sense normes ni hora-ris, que els resulta impossible sotme-tre’s a la disciplina de l’orfenat, i acaben fugint. Això és el més difícil de pair, per la inversió en temps i en sentiments».\nRiestra ho descriu amb tres pa-raules: Bolívia és «un altre món». Però un món que la sedueix. Aquest estiu hi tornarà. Ja és una de les vete-ranes: les quatre noies que hi van anar al 2004 ja eren vint-i-tres (més un noi) l’estiu passat. I ha encoma-nat la seva dèria a l’Escola Andorra-na d’Encamp, on fa de professora de Ciències socials, i a la Universitat d’Andorra, on coordina un curs sobre cooperació internacional i vo-luntariat. I no és l’única que s’ha dei-xat seduir per Bolívia: després de mitja vida a Andorra, el seu pare va aprofitar la jubilació per plantar-se a la casa salesiana de Santa Cruz: «I s’hi queda, per ajudar en el que pugui. Diu que no torna». Ella espera seguir un dia l’exemple patern. Bolívia l’enganxa. Malgrat Evo Mora-les, «un titella de Chávez, que com-pra vots a canvi de terres». Pitjor en-cara: «En tres anys no ha fet res de res. Tot empitjora». Que consti.\nFormacions per als futurs voluntaris\nLa tasca formativa de Cooperand al país es divideix en dues vessants. Per una banda, la Carla Riestra és la coordinadora del curs de Cooperació Internacional i Voluntariat, que es realitza d’octubre a febrer a la Universi-tat d’Andorra i amb el suport de la Fundació BPA. És oficial i dóna 1,5 crèdits europeus. Fins\nLa tasca formativa de Cooperand al país es divideix en dues vessants. Per una banda, la Carla Riestra és la coordinadora del curs de Cooperació Internacional i Voluntariat, que es realitza d’octubre a febrer a la Universi-tat d’Andorra i amb el suport de la Fundació BPA. És oficial i dóna 1,5 crèdits europeus. Fins ara el curs era bianual, però degut a l’elevada demanda, de d’aquest any es fa anual i compta amb una trentena d’alumnes. Compta amb el suport de la Fundació BPA.\nA través d’aquest curs, i durant el Nadal, Cooperand inicia un procés d’en-trevistes entre els alumnes. D’aquí surten una desena de futurs voluntaris per participar en el projecte de Cooperand a Bolívia. Els seleccionats inicien una segona formació, l’específica de Cooperand, que es realitza diversos dissab-tes fins al juny. Se’ls explica què faran allà i com ho faran. Però sobretot «els preparem per afrontar el xoc cultural i per a l’experiència que viuran amb els nens del carrer a les diferents llars d’acollida del Projecte», explica Riestra.\nCooperand introdueix ‘tablets’ a l’educació\nL’any passat l’ONG va presentar al Govern el projecte Educació Digital, que va ser acceptat. Tal i com explica Riestra, Don Bosco forma als infants perquè puguin ser, per exemple, forners o jardiners quan acabin els estudis. El problema amb els oficis és que existeix un excés d’oferta de mà d’obra que provoca una pr\nL’any passat l’ONG va presentar al Govern el projecte Educació Digital, que va ser acceptat. Tal i com explica Riestra, Don Bosco forma als infants perquè puguin ser, per exemple, forners o jardiners quan acabin els estudis. El problema amb els oficis és que existeix un excés d’oferta de mà d’obra que provoca una precarietat en els llocs de treball que poden aconseguir, i això provoca que molts d’ells corrin el risc d’acabar de nou torna al carrer.\nVeient la situació, Cooperand va decidir donar-los un mitjà per millorar la qualitat d’aquesta formació. Gràcies a Educació Digital s’han equipat aules amb ‘tablets’ a l’Institut Mamá Margarita, pertanyent al Projecte Don Bosco. D’aquesta manera s’ha iniciat una formació ‘elearning’ més qualificada. És una formació professional homol·logada de grau baix (amb l’objectiu d’acon-seguir una formació superior si el Govern segueix subvencionant el projec-te). Aprenen nocions administratives i d’ofimàtica perquè quan finalitzin els estudis puguin anar a treballar, per exemple, a una agència de viatges, a l’ad-ministració o a un banc. Es reinsereixen, per tant, amb més garanties d’èxit.\nUna cinquantena de famílies participen al programa d’apadrinament d’un infant\nUn dels projectes de Cooperand, i que de moment funciona amb molt d’èxit, és la Cadena de Padrins. Es tracta d’un programa en el qual famílies d’Andor-ra es comprometen a donar un suport econòmic mensual a infants de Bolívia, sobretot duran\nUn dels projectes de Cooperand, i que de moment funciona amb molt d’èxit, és la Cadena de Padrins. Es tracta d’un programa en el qual famílies d’Andor-ra es comprometen a donar un suport econòmic mensual a infants de Bolívia, sobretot durant els seus anys d’esco-larització.\nRiestra es mostra molt satisfeta en com està anant aquest programa perquè, gràcies a la solidaritat de la gent d’Andorra, ja han aconseguit que una cinquantena de famílies participin Ca-dena de Padrins.\nEls padrins andorrans ajuden a nens acollits per les diferents llars a Santa Cruz, Casa Main i Eben-Ezer. Són nens i nenes petits, però també n’hi ha d’adolescents, als quals se’ls separa dins les llars per sexes als 12 anys aproximadament per evitar riscos amb els embarassos.\nEs tracta, en general, de «nens que venen del carrer, que han patit maltrac-taments, que estan enganxats a la dro-ga, a inhalar clefa, la droga més comu-na d’allà al carrer», explica Riestra.\nDes de Cooperand volen destacar que la Cadena de padrins és un pro-grama molt directe, on hi ha molta co-municació entre els padrins i el nen o la nena que han apadrinat. Com que Co-operand viatja a Bolívia uns tres cops l’any, els porten material dels padrins com cartes, vídeos i fotografies, ai-xí com regals que els infants esperen amb molta il·lusió.\nLes vivències que es generen, els vincles que s’estableixen, són únics, tant per una banda com per l’altra. Per exemple, Würth recorda i desta-ca la vegada que van portar a un infant d’una llar d’acollida diversos regals del seu padrí. Però l’infant no li va voler fer cas a les coses materials. Només volia veure la foto del seu padrí per tenir una imatge més propera de la persona que l’està ajudant.\nAjuda als nens d’allà, tasca de sensibilització als nens d’aquí\nCooperand organitza actes per recaptar ajudes. Els fruits els veuen de manera directa els escolars de l’ensenyament andorrà.\ncoooperand treballa activa-ment a Santa Cruz per aju-dar els infants que estan sols, que viuen al carrer. Una tasca solidària que ja ha aconseguit molts casos d’èxit de joves que s’han reinseri\ncoooperand treballa activa-ment a Santa Cruz per aju-dar els infants que estan sols, que viuen al carrer. Una tasca solidària que ja ha aconseguit molts casos d’èxit de joves que s’han reinserit i han troben feina. Pe-rò Cooperand és molt més que solidaritat a Bolívia, ja que fa una important tasca a Andorra. Tasca de sensibilització, d’edu-cació i de conscienciació. I ho fa de ma-nera totalment transparent.\nDurant tot l’any l’ONG visita centres educatius andorrans. Realitza gales be-nèfiques, fa festes solidàries, i organitza diversos actes on ven productes artesa-nals de Bolívia per recaptar diners pen-sant en els infants. Aquests diners es des-tinen a comprar material escolar per a 200 nens escolaritzats. També serveixen per pagar medicaments, sobretot per a nens amb discapacitat que viuen a les llars, ja que els medicaments a Bolívia són molt cars. Finalment, amb els diners recap-tats s’han construït pous sèptics per lluitar contra el Dengue, una malaltia que mata a moltes persones cada any.\n«Tenim les factures de tot el que hem comprat amb aquests diners», destaca Riestra, «es poden consultar». I a més a més, «fem un vídeo amb els fruits de tot el que hem aconseguit, que cada setembre passem als nens de l’escola andorrana». Fins a 17 classes l’han visualitzat aquest curs. Bolívia, però és també sensibilització a Andorra. Ajuda en la tasca de formar en solidaritat i valors als infants del país. Són futurs andorrans que apreciaran millor el que tenen i en què poden ajudar. Tal icom destaca la pròpia Riestra, «sembrem llavors que s’aniran recollint amb el pas dels anys». De fet, hi ha alguns d’aquests alumnes que, amb els anys, s’han con-vertit en voluntaris de Cooperand.\nMolt més que solidaritat\nLa tenacitat de Cooperand en la seva tasca solidària permet donar una oportunitat als nens del carrer de Bolívia. A la vegada, desenvolup.\nLa història de Cooperand va començar fa una dècada. La seva presidenta, Carla Riestra, va re-alitLa història de Cooperand va començar fa una dècada. La seva presidenta, Carla Ries\nLa història de Cooperand va començar fa una dècada. La seva presidenta, Carla Riestra, va re-alitLa història de Cooperand va començar fa una dècada. La seva presidenta, Carla Riestra, va realitzar un viatge a Bolívia com a voluntària que la va canviar, que li va despertar un fort senti-ment d’ajuda cap a la població, sobretot cap als seus infants, molts dels quals viuen pels car-rers. A partir d’aquí, tot es va anar encadenant. Va decidir centrar-se en la ciutat de Santa Cruz de la Sierra, que per les seves condicions meteorològiques favorables rep molts infants abandonats. Es va integrar dins el projecte Don Bosco de l’Obra Salesiana, que lluita per la reinserció i per donar una opor-tunitat a més de 2.000 nens i joves que passen pel projecte al llarg de l’any. L’any 2008, Javier Riestra, el pare de la Carla (actualment vicepresident de Cooperand i Administrador del Projecte Don Bosco a Santa Cruz de la Sierra), es va jubilar i ho va deixar tot per Bolívia, a ajudar a tots aquests nens i nenes sense llar.\nI va arribar l’any 2009, un any important per la Carla, i pel futur de l’ONG andorrana. Va conèixer al seu home, Sergio Würth, i junts van iniciar l’aventura de Cooperand. Una Organització No Governamental que té la vista posada a Bolívia, però també en el Principat, on hi desenvolupa una important tasca formativa sobre voluntariat, i de sensibilització als alumnes de secundària. Precisament aquesta tasca directa a An-dorra, aquest retorn en forma de valors cap a la societat, és el que va motivar a la Fundació Banca Priva-da d’Andorra a participar i donar suport l’obra de Cooperand, sobretot pel que fa a la formació del volun-tariat del Principat.\nI és que l’experiència d’un voluntari canvia completament la seva visió: ensenya els participants a enten-dre els altres, ser respectuosos, per prendre consciència de les seves capacitats. Per això, un dels objec-tius del projecte és també promoure i consolidar el treball voluntari al Principat, que els voluntaris segueixin vinculats a ONG andorranes i que tota aquesta formació i experiència repercuteixi en benefici de la societat andorrana. Des que van començar les formacions, més d’una vintena de voluntaris formats des de l’UdA i posteriorment per Cooperant han viatjat a Bolívia.\nCooperand lluita des de la seva creació per fer sortir de la pobresa els nens i infants bolivians, que viuen al país més pobre del con Sud i al segon més pobre d’Amèrica Llatina, després d’Haití. Un país on el 69% dels nens i els adolescents viuen en situació de pobresa. El projecte de l’entitat andorrana va dirigit a res-catar els nens del carrer, físicament i anímicament, a afavorir l’accés a l’educació i proporcionar-los recur-sos perquè puguin trobar sortides personals i professionals, que els permetin tirar endavant. Els vol fer sen-tir en família i també garantir-los una educació que els permeti entrar dins el món laboral amb garanties. Els nens que viuen a aquestes llars, la gran majoria han estat abandonats per les seves famílies. Quan la mare, que ho és molt jove, s’ajunta amb un altre home, es queden sense casa. I comencen la seva vida al carrer.\nÉs aquí és on intervé Cooperand. Amb una tasca constant que ja a dia d’avui està recollint els fruits dels darrers anys. Han donat una oportunitat a infants dels quatre als 18 anys que possiblement serien ara al carrer, sense rumb. I, paral·lelament, han posat el seu gra de sorra en dotar de consciència solidària la so-cietat andorrana.\nPer tot plegat, la pròpia societat els ha volgut donar les gràcies en forma de guardons i suport. Aquest 2014, la Carla Riestra ha rebut el premi Unicef Andorra 2014. Premi atorgat com a reconeixement a la tas-ca en pro dels infants i joves del país. Un altre exemple és la renovació, per part del Govern d’Andorra, de la subvenció per a seguir amb el projecte Educació Digital, per introduir els infants bolivians a les noves tec-nologies. En resum, molt més que solidaritat. Valors, cooperació, formació. Però queda molt per fer enca-ra, i cal seguir comptant amb el suport de la societat andorrana.\nEl nombre de naixements del 2013 és el més baix dels darrers 5 anys\nNota: mes! - Andorra (08/04/2014).\nFundació BPA col·labora en la formació de voluntaris\nNota: El Periòdic d'Andorra - Andorra (21/11/2013)\nSanta Cruz de la Sierra és la ciutat de Bolívia que té el nombre més elevat de nens i joves vivint al carrer. L'ONG andorrana Cooperand fa deu anys que treballa amb aquest col\nSanta Cruz de la Sierra és la ciutat de Bolívia que té el nombre més elevat de nens i joves vivint al carrer. L'ONG andorrana Cooperand fa deu anys que treballa amb aquest col·lectiu i col·labora amb nou cases d'acollida de la zona que atenen més de 2.000 nens. Aquesta ONG envia a voluntaris els mesos d'estiu per ajudar en les tasques necessàries, i amb l'objectiu que el voluntaris puguin aprofitar tot el temps de l'estada, i «no es perdin dos setmanes amb el que representa el xoc cultural i de la situació en que es troben», tal i com va explicar Carla Riestra, la presidenta de Cooperand, es vol avançar en la formació prèvia. Això és podrà dura a terme aquest any gràcies a la col·laboració de la Fundació BPA, que donarà suport al programa de formació i permetrà proporcionar els recursos didàctics necessaris. La gerent de la Fundació, Carme Garcia, va dir ahir que «aquesta formació també repercutirà en favor de la societat andorrana, ja que aquests voluntaris després podran aplicar tot el que han aprés a les entitats del país que treballa amb gent que pateix dificultats»; tot i que la situació «no té res a veure, la gent que és i aprèn com ser solidari, ho és allà i aquí».\nLA FORMACIÓ / Els cursos de formació de voluntaris tindran lloc de febrer a juny, en sessions de tres hores els dissabtes al matí. L'objectiu és introduir els participants en la problemàtica dels nens al carrer i desenvolupar estratègies per aprofitar millor els recursos disponibles.\nEl secretari de Cooperand, Sergio Würth, va explicar que aquest any «volem sumar més voluntaris, tot i que no més de 20 persones». Els responsables de la organització van remarcar ahir la importància d'animar a participar-hi a la gent formada: «infermeres, psicòlegs, etc són molt necessaris», tot i que «les tasques a realitzar són de tot tipus, així que qualsevol persona pot ajudar». La formació ni tindrà cap cost, de fet, els voluntaris només han de costejar-se el bitllet d'avió i la assegurança mèdica. Les preinscripcions estaran obertes fins a finals de gener.\neducació digital/D'altra banda, Riestra va informar que un dels objectius de l'ONG és que els nens i nenes de les cases d'acollida tinguin una sortida professional «amb més demanda» que els oficis tradicionals. Per aquest motiu han iniciat un projecte d'educació digital perquè un cop acabin la secundària puguin accedir a llocs de treball més qualificats i reinserir-se en la societat.\nPerills al carrer\nNota: Diari d´Andorra - Andorra (04/08/2013)\nL’ONG andorrana Cooperand treballa un estiu més a les cases d’acollida de Bolívia per treure infants del carrer i donar-los serveis mínims d’educació i sanitat. Aquest any s’han afegit a la in\nL’ONG andorrana Cooperand treballa un estiu més a les cases d’acollida de Bolívia per treure infants del carrer i donar-los serveis mínims d’educació i sanitat. Aquest any s’han afegit a la iniciativa nou voluntàries del país que treballaran en aquestes tasques.\nNens fugits de casa, abandonats, maltractats, explotats, víctimes de violència física i d’agressions sexuals. Són els usuaris de les nou cases d’acollida que apleguen 1.600 nanos que el projecte Don Bosco dels Salesians desenvolupa fa anys a Bolívia i en el qual col·labora des de fa deu anys Carla Riestra. Primer de manera individual i fa un parell d’anys sota el paraigua de l’ONG que ha creat, Cooperand. I aquests juliol i agost acompanyada per una infermera, una advocada, quatre professores, una assistent social i dues estudiants universitàries, que treballaran voluntàriament amb els petits i els cuidadors en tallers de sanitat, educació i legals jurídics.\nEl treball consisteix a atendre infants en situació d’extrema necessitat, “Bolívia és el segon país més pobre d’Amèrica després d’Haití”, recorda Riestra, i els nens són les víctimes més febles de la cadena. En aquest escenari de “moltíssima pobresa” la canalla s’ha de buscar la vida i un recurs habitual és consumir clefa. Una substància al·lucinògena, una mena de cola que “els treu la gana, la por i el fred mentre viuen al carrer”, comenta la presidenta de l’ONG. D’entre les històries dramàtiques que explica impressiona saber que hi ha nens que amb tres anys han convertit aquesta droga en element de subsistència, mentre puntualitza que el concepte de família, d’amor pels fills i l’obligació de tenir-ne cura és, en aquelles contrades, molt diferent del que es té a les societats occidentals i, per això, és relativament habitual que els petits siguin abandonats i que ningú no se’n preocupi. Ni tan sols les autoritats, com demostra el fet que al carrer siguin agredits inclús per la policia i tot plegat, l’Estat “no sap com solucionar-ho”, assegura la cooperant. I és on sorgeixen la solidaritat i l’ajuda d’entitats laiques i religioses.\nL’objectiu és proporcionar-los educació, “hi ha nens amb 12 anys que no saben escriure”, ressalta Riestra, però també “sanitat i serveis mínims”, i se’ls ensenyen oficis per donar-los sortides professionals “perquè el més difícil és la reinserció i amb 16 o 17 anys que surten de les llars poden tornar al carrer”. A partir d’ara i amb la subvenció de 47.000 euros que Cooperand ha rebut de Govern i als quals “la contraparte boliviana”, és a dir, l’entitat amb què treballen al país andí, afegeix la resta fins a 115.000 euros, permetrà formar joves com a tècnics d’ofimàtica. La intenció de l’entitat és trobar alternatives laborals als infants, ja que se’ls forma com a forners, jardiners, ferrers... i hi ha més oferta que demanda per a aquests perfils professionals.\nLes voluntàries d’aquest estiu també hi col·laboraran en una casa on conviuen dos centenars de nenes. Totes elles violades i maltractades al nucli familiar, i una de les tasques més importants “és conscienciar-les que això no ho han d’acceptar perquè culturalment tenen assumit l’alcoholisme, les vexacions i les agressions. És el que han viscut”, destaca la cooperant. Per a elles es fan tallers de sexualitat on se les informa “des del punt de vista femení, perquè no en tenen més referents que les monges”, dels problemes de les malalties de transmissió sexual com sífilis o gonorrea, que pateixen amb freqüència.\nLa tasca de l’ONG andorrana se sustenta econòmicament amb els fons que recullen amb les festes i jornades pro Bolívia i amb els diners que aporten els padrins cada mes. Carla Riestra diu que “has d’anar preparat mentalment perquè és molt dur” el que veus allà, però emfatitza que l’experiència “enriqueix moltíssim, et sents útil i vols tornar” i per això vol captivar més col·laboradors per continuar els projectes.\nNou entitats del país rebran subvencions per 320.000 euros\nNota: Diari d'Andorra - Andorra (08/07/2013)\nL'import total és de 320.000 euros, una quantitat superior als 250.000 euros pressupostats inicialment i que el Ministeri d'Afers Exteriors ha volgut ampliar per poder materialitzar tots els pr\nL'import total és de 320.000 euros, una quantitat superior als 250.000 euros pressupostats inicialment i que el Ministeri d'Afers Exteriors ha volgut ampliar per poder materialitzar tots els projectes degudament formalitzats.\nEl Govern ha atorgat nou subvencions a entitats cíviques i altres actors socials que van demanar ajudes per a dur a terme projectes de cooperació internacional.\nLa primera rebrà 48.004 euros per al projecte Sembrant esperança a Djibo (Burkina Faso), mentre que Infants del Món rebrà 18.528 euros per la construcció d’una escola primària a Anlong Thmor (Cambodja); Cooperand amb Llatinoamèrica rebrà 47.131 euros per un projecte d’educació digital a Santa Cruz (Bolívia); Mans Unides 44.071 euros per l’equipament i posada en marxa del laboratori molecular del centre Dream de Nkolondom a Yaoundé (Camerun); Càritas Andorrana 23.258 euros per un projecte de seguretat alimentària a Sighols (Equador); i el Comitè d’Andorra per l’Unicef 42.847 euros per la millora de l’estatus social de les poblacions autòctones a Lekoumou (República del Congo). D’altra banda, la Fundació Ibo Àfrica 38.607 euros per l’aplicació d’energies renovables en l’aigua i el Centre de Voluntariat d’Ibo (Moçambic); Aigua de Coco rebrà 35.892 euros per la segona fase del projecte de desenvolupament rural sostenible de la comunitat Belalanda (Madagascar); i finalment el Comitè d’Andorra de la Fundació Intermón Oxfam rebrà una subvenció de 34.583 euros per un projecte de difusió de l’experiència de gestió participativa dels recursos educatius a dotze comunitats de vuit regions de Burkina Faso. En aquest darrer cas li seran transferits per part del Govern 21.658 euros, ja que l’entitat disposava de 12.925 euros d’una subvenció anterior que no havien estat executats. Enguany s’havien presentat un total de 11 projectes, dos dels quals es van retirar, de manera que les nou sol·licituds finalment formalitzades demanaven un total de 381.054 euros. D'acord amb els barems establerts en la convocatòria de les ajudes dins del Pla rector de Cooperació, s'ha subvencionat fins als 320.000 euros aquests projectes.\nA Bolívia molts nens viuen al carrer, sota els ponts\nNota: Diari d´Andorra - Andorra (14/05/2013)\nUna ONG andorrana que dóna esperança als nens del carrer. 39 anys, professora i casada amb Sergio Wurth, secretari de Cooperand. El 2004 va començar en la seva tasca i des d’aleshores dedica els estius a\nUna ONG andorrana que dóna esperança als nens del carrer. 39 anys, professora i casada amb Sergio Wurth, secretari de Cooperand. El 2004 va començar en la seva tasca i des d’aleshores dedica els estius als nens de Bolívia.\nPer què Bolívia?\nEl 2004 vaig decidir que volia entrar en algun projecte que ajudés persones molt necessitades. Vaig descartar Àfrica, sobretot per qüestions idiomàtiques, i a l’Unicef em van posar en contacte amb una entitat catalana que treballava a Bolívia, i fins avui.\nQuina és la realitat dels nens allà?\nÉs el país més pobre de l’Amèrica llatina. Nosaltres cooperem amb els salesians, que ajuden més de 2.000 nens que troben al carrer. A vegades els treuen de sota dels ponts. Són criatures en molt males condicions. Alguns estan enganxats a esnifar cola, d’altres han fugit de casa per maltractaments.\nVostè fa més d’una dècada que hi va, però Cooperand és recent, oi?\nTot just té un any. Tenim un projecte per orientar els nens amb els quals hem treballat anys a trobar una feina de qualitat. Habitualment allà els joves només reben formació per ser forners, fusters o jardiners, i ja n’hi ha moltíssims, nosaltres volem que tinguin d’altres sortides.\nCom ho pensen fer?\nAmb cursos d’ofimàtica, per exemple. Si volíem tirar endavant aquests projectes havíem de fer una entitat andorrana. Tot aquest temps ho havia fet jo sola pagant-m’ho de la butxaca. Hem demanat una subvenció al Govern i aviat sabrem si ens la concedeix. També treballem per tenir socis, padrins i patrocinadors.\nEscolti’m abans m’ha dit que és el país més pobre de l’Amèrica llatina. Evo Morales no es posa les piles per intentar ajudar aquests nens?\nBolívia té recursos naturals però estan molt explotats i els diners no arriben en programes per ajudar aquests nens. Hi ha molta corrupció.\nAquest estiu no hi anirà sola.\nM’acompanyaran 10 voluntaris. I el meu pare que ja és allà.\nEl seu pare ja és allà?\nSí. Em va acompanyar en un dels viatges, ell just s’acabava de jubilar i s’hi va voler quedar. És a Santa Cruz d’administrador.\nAlguns potser li diran que està molt bé ajudar els nens de Bolívia, però potser el seu veí d’escala també ho necessita.\nMira, jo treballo de professora i tracto amb famílies que després de mitja hora de conversa et confessen que van al banc d’aliments a buscar menjar. Sé que hi ha gent que passa dificultats. Però hi ha dues coses. Quan jo vaig començar amb tot això era l’any 2004 i aquí tot anava molt bé.\nQue encara que aquí estem pitjor que estàvem, allà estan molt pitjor. Aquí, gràcies a Déu, encara no hi ha nens al carrer ni et trobes nenes de 12 i 13 anys que ja han estat mares.\n'Cooperand' per donar vida\nNota: El Periòdic d'Andorra - Andorra (15/04/2013)\nCooperand amb Llatinoamèrica és una organització no governamental andorrana nascuda no fa ni un any. Però això no vol dir que no tingui una llarga experiència darrera ni un objectiu ambiciós. Que els t\nCooperand amb Llatinoamèrica és una organització no governamental andorrana nascuda no fa ni un any. Però això no vol dir que no tingui una llarga experiència darrera ni un objectiu ambiciós. Que els té. La seva presidenta, Carla Riestra, ja fa una desena d'anys que viatja durant els mesos de juliol i agost a Bolívia per treballar amb els nens del carrer. L'objectiu és «donar-los vida».\nAl cor de llatinoamèrica hi ha molts infants que viuen al carrer. Maltractats i abandonats per les seves famílies són víctimes vulnerables. Són violats i explotats laboralment, víctimes de la drogodependència i la prostitució, això si no moren abans. L'important és treure'ls dels carrer. I Cooperand col·labora amb els salesians a Bolívia de manera molt estreta en les tasques d'educació i reinserció d'aquests nens del carrer des de fa 10 anys.\n«No es tracta només de canviar-los els bolquers i fer-los un petó, sinó que també s'han d'aportar valors i coneixements», expliquen els responsables de l'ONG. L'objectiu és, sobretot, donar una formació als joves perquè quan surtin de l'orfenat «no recaiguin», no tornin al carrer.\nL'ONG andorrana treballa ara a Santa Cruz de la Sierra, a Bolívia, –ciutat que, «com a conseqüència del seu desmesurat i incontrolat creixement, té el major nombre de nens del carrer del país»– amb els projectes Don Bosco –que compta amb diferents cases d'acollida per a nens–, Hogar Casa Maín –que és per a nenes i adolescents– i amb l'Hogar Eben-Ezer –destinat a infants del carrer amb discapacitat. La majoria dels esforços es destinen als dos primers, a través dels quals atenen al voltant de 2.000 infants.\nLa voluntat de Cooperand és, a part de col·laborar amb l'adquisició de roba, medicaments, aliments i material divers, dotar els joves d'una carrera professional. Per això han dissenyat programes formatius, centrats principalment en les noves tecnologies. «Ensenyar-los a moure's avui en dia», que coneguin l'entorn d'internet i tinguin coneixements per poder treballar com administratius, per exemple, que la demanda d'aquest perfil està en alça. Les formacions que imparteix Cooperand en aquests centres compten amb l'homologació de l'autoritat educativa boliviana. D'aquesta manera, els joves poden reinserir-se a la societat.\nPer això, també cal formar els docents que treballen a les diferents escoles del projecte, i preparar tot el material educatiu d'e-learning, que malgrat ser una inversió, representa un estalvi en comparació al sistema tradicional.\nPer això es necessiten fons econòmics. Malgrat que la contrapart –l'ordre salesiana– és forta i sòlida, no ho pot assumir tot, i també per això Cooperand busca recursos.El projecte «no són milions d'euros», asseguren, però es necessiten diners, i «si no es fa a un ritme es farà a un altre, però es farà». Ho fa buscant socis, que «són importants per donar solidesa a la ONG», diuen.\nLa feina «no acaba amb els dos mesos d'estiu». Durant l'any es treballa des d'aquí per formar els voluntaris que viatjaran a Bolívia, perquè el «xoc cultural» no els sigui tan dur com el que va patir Riestra en el seu viatge, i també perquè estiguin més preparats per afrontar les tasques a desenvolupar. A més, també s'ha de donar a conèixer la problemàtica dels nens del carrer al món desenvolupat. I no només això. El vicepresident de Cooperand viu a Bolívia, treballant com a voluntari diàriament en les tasques d'administració de les sis cases d'acollida del Projecte Don Bosco des de fa 5 anys.\nCooperand també té un projecte de padrinatge. No és com d'altres programes, sinó que en aquest cas és «un intercanvi continu, i es veu la cadena real» i els padrins «tracten directament» amb els seus fillols. Així ho afirmen els responsables de la ONG, que asseguren que el programa de padrinatge té «molts bons resultats», justament per aquest contacte fluid i la proximitat.\nPublicado en Prensa Cooperand\nMás en esta categoría: « Cooperand introdueix ‘tablets’ a l’educació\tDiario de una Voluntaria en Plan 3000 »\nContent copyright 2014. Cooperand amb Llatinoamèrica. All rights reserved.\nCanillo | Principat d'Andorra | tel. +376 655 915 |\ndiseño y desarrollo :: imaginARQ