Camí de Cavalls EPIC 360 - Roger Tuneu\nEl 25, 26 i 27 de Setembre, amb l'Oriol Sentmartí sota el nom d'equip SATUAL - Viu Intensament vàrem disputar la Camí de Cavalls EPIC 360º en la modalitat Dualtrail.\nLa prova consistia en donar la volta a l'illa de Menorca. La catagoria que havíem escollit es tractava d'una duatló de 3 etapes amb una mitjana de 52,3km i 759m de desnivell per etapa. La primera i la tercera etapa la vàrem fer corrent, mentre que la segona etapa era amb BTT.\nL'aventura ja va començar el dimecres 23 de Setembre, a les 22:30h embarcàvem al vaixell, allà vam conèixer a l'Albert i el Tete (Zipi Zape) amb qui vam fer molt bona amistat. A les 9:00h del dia 24 arribem a Menorca. Anem cap a l'hotel a allotjar-nos i a l'hora de dinar ens tornem a trobar amb l'altre equip, llavors vam anar a donar el volt i refrescar-nos una mica a la platja abans d'anar cap al Briefing.\nA la tarda tocava briefing de la cursa, preparar tot el material, planificar la ruta, repassar-ho tot un altre cop, sopar i dormir que ens tocava llevar-nos a les 5:45h del matí. . .\n25 Setembre, 1ra Etapa\nSon Xoriguer - Biniparratx, recorre el sud de Menorca, caracteritzat per dos elements principals: per una banda, les abundants platges de sorra fina i blanca rodejades de pinars, i per l’altra, els nombrosos i profunds barrancs que imprimeixen caràcter al seu relleu. Distància: 52,6 km // Desnivell acumulat: 637 m.\nEns llevem a les 5:45, ho deixem tot preparat, esmorzem i anem a buscar el bus que ens portarà cap a la sortida. A les 7:45h arribem a la sortida, comencen els nervis, ens esperen 53km de TRAIL!!! Arrenca la cursa, les sensacions son molt bones, la motivació al 200%, el cap que diu que li cardi GAS i això fa que el ritme que agafem sigui força ràpid pels kilòmetres que hem de fer, ens posem a 5:30 - 5:50 min/km fins aproximadament el km 15 (segon avituallament) a partir d'aquí el ritme disminueix una mica i a les pujades més picades comencem a caminar per no sobrecarregar les cames, però tot i així seguim a un bon ritme i força endavant.\nEl km 27 aproximadament (3r avituallament) ens trobem amb la sortida dels de la cursa Experience que faran el mateix recorregut que nosaltres fins al final. Aquí parem una bona estona per recuperar-me una mica de les cames, sobretot del bessó esquerra que feia dues setmanes havia tingut un petit trencament i se'm ressentia una mica. Prèviament, abans de començar m'havia posat un tapping per aguantar-lo una mica però no va ser suficient i vaig decidir posar-me unes mitgetes compressives. Les dues setmanes anteriors també vaig patir molt de la "cintilla" però es va comportar i en cap moment em va molestar!\nEstàvem a la meitat de l'etapa, les forces em començaven a fallar, vàrem caminar uns 10 minuts pels voltants de la platja i poc a poc em vaig anar recuperant. Les següents pujades que anaven venint ja les fèiem totes caminant, a les baixades intentàvem córrer una mica però sense forçar massa. Una mica més tard, no se si per la cama que no anava gaire fina o pel cansament que ja portàvem, em vaig trobar amb una pedra al mig del camí i cossa al canto! el dit gros del peu esquerra semblava que esclatés, tot i així vaig intentar mantenir el ritme però quan portàvem la marató, els 42km vaig petar, el cap també fallava i no m'ajudava gens a tirar.\nSeguidament venia una pujada asfaltada força dura i dalt hi trobàvem el 4t i últim avituallament, a partir d'aquí va ser força complicat poder tornar a córrer, anava força coix, tant pel bessó com per l'ungla del peu i els últims 10km van ser una mica complicats de fer, per sort eren força plans i no tenien gaires complicacions. Finalment al cap de poc més de 8 hores creuàvem la línia de META!\nTocava dutxar-nos, dinar, visitar al podòleg, fer massatges, posar cremetes, prendre recuperadors (NUTRISENS SPORT) i avisar que ja havia arribat! Les sensacions no van ser gaire bones, per no dir gens, tenia la cama com una pedra, el bessó trinxat, el dit del peu amb un mal bastant serio, tot rallat vaig trucar a la meva xicota que no sabia pas com acabaria la cursa, ella amb paciència va intentar calmar-me, dir-me que demà tocava la prova que segurament m'aniria molt millor, que no pensés amb diumenge que ja ho arreglaríem, i que si vaig poder amb un paquet de galetes podria amb tot això i més! (una petita anècdota que podeu trobar explicada aquí la web). La resta del dia vaig estar per allà, intentant no menjar-me gaire el cap, xerrar amb uns, amb altres, preparar la tenda ja que aquella nit dormíem amb campaments, sopar i cap a dormir aviat que tornàvem a matinar.\n26 Setembre, 2na Etapa\nBiniparratx – Fornells Els primers quilòmetres travessen el típic paisatge del llevant de Menorca, amb trams d’estret camí limitat a banda i banda per paret seca. La segona part transcorre pel Parc Natural de l’Albufera des Grau, l’espai natural més important de l’illa. Distància: 53,2 km // Desnivell acumulat: 695 m\nEns llevem amb les cames rebentades del dia anterior, tot i així tinc molt present que aquesta etapa ho vull donar tot (com les altres) i fer un bon resultat, em poso les mitgetes compressives des del principi per mirar si em podien ajudar a recuperar les cames, sobretot el bessó esquerra. Ho deixem tot preparat, esmorzem, anem a buscar les SATUAL's i comencem a tirar cap a la sortida que serà neutralitzada ja que els primers 8 kilòmetres es fan per asfalt i passant pel mig de Maó. Arrenca la cursa, tots junts a un ritme força suau, els primers metres deixem que ens passin alguns participants, anem per la meitat, tranquils i concentrats, intentant centrar el cap perquè ens ajudi a fer una bona etapa.\nAproximadament al km 6 ens intentem situar gairebé al capdavant del grup, es va accelerant el ritme i quan diuen JA! de seguida ens posem segons, darrera l'Arnau Julià i l'Albert Roca que son de la categoria Dualtrail Experience, van més frescos ja que van fer la meitat de quilòmetres que nosaltres però també estan molt més forts (els dos Campions del Món de Raids) i comencen a obrir més i més gas, deixem que marxin perquè no els podem pas seguir i nosaltres també comencem a deixar enrrere a tots els rivals de la nostra categoria. Vàrem compartir uns quants kilòmetres amb una altre parella que anaven a molt bon ritme però també era de l'altre categoria (Experience). Finalment varem optar per anar més tranquils i no carregar-nos massa que diumenge tocava una altre batalla força dura! Ara bé, sense encantar-nos i que no ens atrapés cap rival de la nostra categoria.\nDurant tot el recorregut, trobàvem que les pujades eren molt tècniques i en alguns moments s'havia de baixar de la bici, el cansament del dia anterior no et deixava concentrar gaire, les baixades igual que les pujades però GAS avall! era un terreny per gaudir al més pur estil BTT, també és veritat que varem agafar força trams asfaltats que ens va anar molt bé per treure la tensió que ens provocaven les pujades i baixades tant tècniques i seguir avançant a bon ritme. El paisatge va canvir completament del primer dia, platges amb molta pedra, barrancs, terra vermella, tarreny molt dur, etc.\nAls avituallaments paràvem poc, el que ens feia perdre una mica més de temps eren les tanques del bestiar que hi havia al mig del recorregut i en algunes fins hi tot havíem de baixar de la bici per poder-les passar. Finalment Primers a la nostra Categoria Dualtrail EPIC i els únics en baixar de les 4:00h.\n*Per si algú té dubtes de quina SATUAL va millor, si la 27.5 o la 29, dir-vos que van guanyar les dues! jo amb la 29 i el meu company amb la 27.5!! #Justtogetcrazy :D\nUn cop dutxats i instal·lats a l'hotel, ens anem a fer massatges a les cames i que el podòleg em tornes a foradar l'ungla del dit del peu per treure l'hematoma que s'havia tornat a fer. Les cames feien un mal de collons, la bici havia anat molt bé per recuperar-les una mica però quan es van tornar a refredar no podia ni caminar bé. Un altre cop "cagat" pel diumenge, sincerament no les tenia pas totes de poder acabar, sort que com divendres em van calmar una mica i tot parlant pel telèfon amb la meva xicota em va explicar de com em podia fer els tappings per intentar que les cames aguantessin. També vaig parlar amb l'Albert Pujol, per si em podia donar algun consell del que podia fer i la veritat que em va anar de collons també!\n27 Setembre, 3ra i última Etapa\nFornells – Ciutadella Una etapa de grans contrasts de paisatge i de relleu, amb paisatges de gran caràcter i un litoral salvatge vigilat solament per dos fars solitaris: Cavalleria i Punta Nati. Probablement l’etapa més exigent i captivadora de la Camí de Cavalls Epic 360º. Distància: 51,2 km // Desnivell acumulat: 944 m. Finalment la van escurçar i van sortir 47,1km.\nEm llevo ven d'hora per posar-me els tappings que m'havia dit que em fes la Sara, no se ven be perquè però tenia bones vibracions i vaig pensar que seria un gran dia i així ho vaig destacar a les XXSS. Estava més nerviosos pel resultat de les eleccions del Parlament de Catalunya que per la pròpia cursa.\nArrenquem la cursa al voltant de les 8:15, el ritme com tothom és molt suau, amb molta tranquil·litat i sense cap pressa perquè sabíem que era la última etapa i la que es presentava més dura. Els primers kilòmetres van ser força "plans" però mica en mica es va anar emprenyant el terreny.\nLes cames les tenia mortes des del kilòmetre 0, o sigui que vaig tenir que tirar amb el cap, saber escoltar el cor i posar-hi dos collons en seguir endavant! Sabia que seria dur però si ho era per mi, pels altres també. La cursa s'havia d'acabar si o si, no em vaig plantejar en cap moment en plegar, tot i que el primer dia no ho tenia gaire clar sincerament i us haig de confessar que el primer dia si que em va voltar pel cap però no se ven bé que va fer que l'últim dia tornés a estar motivat al 100% i tenia la certesa que creuaríem la META!\nSeguíem a un ritme "tron-tron" tota l'estona fins el kilòmetre 20 més o menys, del 20 al 25 va ser molt dur, recordo que les cames feien molt mal però mentre corria els hi deia: "Vosaltres mateixes, si feu mal les que patireu sereu vosaltres".\nEl km 30 vaig petar de cap, se'm va enfosquir tot, no veia res clar, faltaven 17km per meta. Al cap de poc vàrem arribar a l'últim avituallament, això deia: 15km per la meta! però era el tros més complicat de tots. El briefing ens van dir que veuríem un far i que aquest far no arribava mai.. ja t'ho juro! aquests últims 15km van ser un drama, el far feia molta estona que el veiem però no en hi acostàvem mai!\nEl terreny era molt tècnic, entrebancades per tot arreu, córrer ja ni m'ho havia plantejat, només volia arribar. Aquests últims kilòmetres no passava el temps, anava molt lent, el company era molt més àgil que jo aquí però no tenia collons de seguir-lo.\nEn definitiva, se'm va fer etern i com que el cap no anava gens i ho veia tot negre, et venen pensaments que diuen aviam què és el que trobo en fer aquestes coses i si val la pena patir tant i seguir fent tot això. Doncs sincerament no se pas què hi trobo, però veig que s'ha convertit en una necessitat. L'esport en aquestes competicions et posa en situacions molt dures, fa que hi tinguis que ficar un bon parell de collons/ovaris fen-te créixer com a persona, t'ajuda a tenir més esperit de superació, conèixer gent fantàstica i fas molts grans amics. El fet d'aconseguir un repte així et dona una sensació de plaer i satisfacció que no el pots trobar amb cap altre cosa i el que més m'agrada és que et fa viure la vida intensament! Si llavors ets capaç de relacionar l'esforç que fas en aquest tipus de proves a la vida diària, aconseguiràs fer tot el que et proposes.\nUn cop feta aquesta reflexió, dir-vos que al cap de poc més de 8:10h vàrem creuar META!!\nGràcies a totes les persones i espònsors que confieu en mi i les que no també, perquè el que més m'agrada és aconseguir fer allò que les altres persones diuen que no soc capaç de fer! Pensant ja amb la pròxima aventura, aviam si aviat ho puc confirmar :)\nNotes: La frase "un paquet de galetes podrà amb tu?" la vaig tenir sempre present, va ser la gasolina de reserva que posava en els moments més crítics i m'ajudava a tirar endavant. També vaig tenir al cap unes paraules que em va dir el meu amic Albert Bosch "el dolor és inevitable però el patiment és opcional", creieu-me que és ven cert. I com diu la meva avia: "S'ha de resistir, ànims i endavant".\ntagPlaceholderEtiquetas: SATUAL, ViuIntensament, EPIC360, CamídeCavalls


SOM GAMBAIROTS… OI? – GUIMERÀ / històries\nSOM GAMBAIROTS… OI?\n1 juny 2020 1 juny 2020 per admin\nEns encarreguen de fer un article sobre l’origen del malnom “gambairot” referent als habitants de Guimerà. Molt bé, molt fàcil…bé, potser no tant.\nDe bon principi ja partim de la pregunta primordial, què és un “gambairot”? Només escriure-ho al processador de textos ja salta el corrector i l’opció que dóna per corregir-lo és la forma “gambirot”. Ai coi! Però, com que del corrector se n’ha de fer un cas relatiu, anem a consultar diccionaris a veure si ens dóna millor resultat.\nNo pas! En els diccionaris de referència que podem consultar en paper i en digital o no apareix el coi de gambairot o apareix en la forma “gambirot”. És el mateix? La conclusió que arribem com a filòlegs de fireta és que la forma “gambirot” seria la formal i acceptada als diccionaris, i la més usada en les varietats orientals de la llengua (ras i curt, barceloní, gironí i mallorquí).\nI què vol dir ser un gambirot? Busquem al diccionari Català-Valencià-Balear, per tenir més varietat. Ens sembla que podem deixar de banda que és el nom de determinats crustacis i d’una polaina que porten els ferrers per no cremar-se els peus amb les espurnes del ferro roent. Descartem l’accepció “animal hermafrodita” que tampoc ve al cas i trobem les tres definicions que ens sonen més (bon criteri científic). Són:\n3. Salt que es fa amb moviment exagerat de les cames (Empordà, Lluçanès, Plana de Vic); cast. brinco. Lo més petit de tots… passant per sobre de les pletes… fonent-se ab quatre gambirots, Verdaguer Jov. 188.\n4. Noi o jove entremaliat i de poc seny; cast. saltabarrancos. Envejo el gambirot que sens matar-se | li fa saltar les dents d’un cop de puny, Sagarra Comte 183.\n6. Núvol molt voluminós que vola i vola i no arriba a donar aigua (Borges Blanques).\nPerò, tornant a l’ortografia, ens hem de preocupar? Hem de començar ja a canviar noms d’associacions, blogs, grups de Facebook i Whatsapp? No tinguem cap atac de correcció política/lingüística, encara, no anem tan de pressa. Que buscant una miqueta més trobarem el que ens interessa.\nEn diccionaris i reculls de lèxic del nostre àmbit hi trobem “gambairot” en la forma que la fem servir nosaltres. Primer exemple, en un recull de mots d’ús comú que no són al diccionari, publicat a Santa Coloma de Queralt, hi apareix en el seu sentit meteorològic:\nExtret de la revista “RECULL núm.5. Article MOTS LOCALS QUE NOFIGUREN EN EL DICCIONARI”. As.Cult.Baixa Segarra, Santa Coloma de Queralt, 1998.\nMolt rebé! En volem més? Aquí trobem uns amics de les Garrigues que també ho diuen com nosaltres:\nExtret de “LÈXIC DE METEOROLOGIA POPULAR A LES GARRIGUES”. Diversos autors, Editorial Fonoll, 2008.\nMolt bé, l’apartat meteorològic ja el tindríem cobert. Però, i les altres definicions? A veure què us sembla això:\nExtret de “EL VALENCIÀ DEL SEGLE XIX: ESTUDI LINGÜÍSTIC DEL DICCIONARIO VALENCIANO DE JOSEP PLA I COSTA” de Josep Martines, Biblioteca Sanchis Guarner, 2000.\nMolt bé, ara ja tenim la paraula escrita com ho fem nosaltres i amb tots els significats de la forma gambirot. Ara a veure si ho podem lligar amb fet que sigui el nostre malnom. Perquè com a malnom dels de Guimerà està recollit en diccionaris de malnoms:\nUn gambariot o gambairot és el mot lleidatà en altres contrades dit gambirot, un home poca solta, que es fica en tot sense que li demanin. Com a nom satíric és aplicat sovint als habitants d’algun poble veí.\nGuimerà: Malnoms [gentilici] gambairots, quecos\nVerdú: Malnom [gentilici] coixos, malaiots\nI el motiu? Perquè aquest i no qualsevol altre? En un recull de tradicions catalanes trobem el següent escrit:\nEl santuari de la Bovera, emplaçat entre Ciutadilla, Guimerà, i Verdú, ha estat una altra de les grans fonts d’hostilitats inter-locals en aquestes terres. Entre Guimerà i Verdú sobretot. I especialment entre el jovent respectiu. Els frecs i les batusses que en deriven tot sovint, se centren en el tradicional aplec que cada dilluns de Pasqua se celebra en aquest santuari baix segarrenc. Els romeus dels dos pobles, i el seu jovent de manera molt particular rivalitzen, per veure quin poble arriba primer dalt del turó del santuari, quin poble branda primer la bandera de la Verge, de quin poble és el rector que oficia la missa o de quin poble és el cor que la canta. Una rivalitat que inspira als joves de Verdú aquesta corranda al·lusiva, que es befa dels joves romeus guimeranencs que volen fer-se amb la Bovera:\nGambairots de Guimerà\nja podeu plantar bandera\nque els malaiots de Verdú\nus han pres la Bovera.\nI que, com sol passar en aquests casos, troba la seva justa antífona en aquesta altra cobla que els de Guimerà dediquen amb el mateix to ridiculitzador als joves pelegrins verdunins, que malden pel mateix objectiu:\nja podeu alçar bandera\nque els coixos de Verdú\ns’han deixat prendre la Bovera.\nAquests frecs i baralles entre els de Verdú i els de Guimerà obliguen en diverses ocasions a prendre mesures de concòrdia entre aquests pobles.\nQue seria força semblant a la forma amb que ho hem sentit de sempre:\nja podeu aixecar bandera\nperquè els coixos de Verdú\nus volen prendre la Bovera.\nI quin significat s’està fent servir de gambairot? Bona pregunta! Com a gent que corre i salta en grans gambades o camallades? Aquesta és l’accepció que expliquem amb les visites guiades que fem pel poble:\nLa llegenda diu, que en la construcció de l’ermita hi van participar els de Guimerà i els de Verdú i en acabar-la es van barallar per ser-ne els amos i custodiar-ne les claus. Com que els de Guimerà hi van arribar abans fent gambades es van quedar els claus. En contraposició als de Verdú se’ls anomena els coixos perquè hi van arribar més tard.\nAmb tot i, la definició de jove entremaliat i de poc seny s’adiria més amb el text del poema “El Nou de Copes” de mossèn Ramon Muntanyola:\nrefés el vot,\ncompte les llunes,\nEl Castell de Guimerà s’ha de quedar enrere per gambairot, i després a la Bovera refés el vot, com si l’autor comminés al Castell a fer penitència apartat i refer el vot d’agraïment a la Mare de Déu de la nostra ermita, un cop penedit. Mossèn Muntanyola potser juga amb el doble significat del nom gambairot: dos en un.\nTan entremaliats som els de Guimerà, direu, perquè d’això en surti el nostre malnom? Per tradició, a casa, han arribat diferents dites que reforçarien la imatge de malfactors que es tenia dels nostres avantpassats als pobles veïns. Com la dita que diu que si, a mercat a Tàrrega o a altres llocs, la gent deia que era de Guimerà els contestaven: “De Guimerà? Toca ferro!” (per conjurar la mala sort o per agafar una arma per defensar-se, vindria a dir l’expressió). Una altra dita assegurava que, a principis de segle XX, sempre hi havia algú de Guimerà tancat a la presó de Cervera (seu del partit judicial al qual el poble pertany, encara): “No ha estat mai la presó de Cervera, sense ningú de Guimerà”.\nL’hemeroteca de principis de segle XX sembla mostrar fets que reforçarien la idoneïtat del malnom, també. Segons una notícia de La Vanguardia del 22 d’abril del 1934 hi va haver garrotades entre partidaris i contraris a la celebració d’una processó:\nD’aquesta peculiar fama que teníem a la comarca en trobem, també, una mostra en l’escrit de memòries de Ramon Busquets publicat en aquest mateix blog. Diu que quan es va identificar com a guimeranenc amb uns nois de Cervera, de camí al camp de concentració de León, aquests li van contestar: “anem, anem, que aquest és més roig que Negrín” (en referència al darrer president de govern de l’extingida República).\nSi volem filar prim hauríem de donar una explicació, també, a la definició “meteorològica” del terme. Però, què són els núvols sinó presagis de tempestes, o malifetes del temps meteorològic, els gambairots són uns núvols pocavergonyes, que amenacen pluja, però, que rarament concreten més enllà de l’amenaça. Una mica agafat pels pèls… però podria funcionar, no us sembla?\nCom veieu aquest article no aporta pas massa certeses sobre dates i orígens concrets del malnom, però, no és així per definició la cultura popular?\nSom o no som gambairots?\nUn escrit de Francesc Castanyer, amb la col·laboració de Roger Rosich.\nAmb agraïment a Jordi Sender per la proposta i la informació facilitada.\nGuimerà, abril de 2020.\n2020, LA GLÒRIA ENS VA VISITAR\n2 comentaris a “SOM GAMBAIROTS… OI?”\n3 juny 2020 a les 10:55\nBonic, de conèixer l’ història. A mi amb recorda el nom de gambar, caminar amb passa grans i lleugeres..\nMariona Serret Monner\n27 abril 2022 a les 9:43\nSempre m’havia preguntat què volia dir això de gambairots i d’on venia aquesta expressió que he sentit des de petita referent a la bovera. No hi poso cap detall d’on soc ja que no té cap importància. Em mou el cor la terra de ponent i agraeixo molt aquesta informació tan complerta. Moltes gràcies ¡¡¡


Fundació Vilagran-Maristany, un instrument per ampliar els serveis d’atenció a les persones amb discapacitat del Baix Empordà - aracoop\nFundació Vilagran-Maristany, un instrument per ampliar els serveis d’atenció a les persones amb discapacitat del Baix Empordà\nFundació Vilagran-Maristany, un instrument per…\nFUNDACIÓ VILAGRAN MARISTANY\nLa Fundació Vilagran-Maristany de suport a les persones amb discapacitat del Baix Empordà és una Fundació Privada sense ànim de lucre que treballa per a totes les persones amb discapacitat o les persones amb problemàtica social derivada de malaltia mental, a la comarca del Baix Empordà. Actualment Vimar ofereix un servei integral a la persona, cobrint així les diferents àrees: acolliment residencial, atenció diürna i de lleure, operant en la comarca del Baix Empordà.\nLa fundació posa el focus en l’especialització en la gestió de persones (RRHH), i el desenvolupament d’un pla estratègic, preparació i adequació de protocols de qualitat, i té com a objectius:\nDonar resposta a les noves necessitats i projectes endegats la Fundació, cosa que requereix de professionals preparats en l’àmbit de la gestió que orientin les seves accions a la innovació i a l’adaptació al canvi tenint com a finalitat aconseguir l’eficiència i la qualitat de les intervencions centrades en la persona.\nLa diferència entre les necessitats i els recursos disponibles comporta que aquests últims s’utilitzin de la millora manera possible per aconseguir els objectius plantejats sense deixar d’incrementar la qualitat de l’atenció.\nEn l’actualitat i pel tipus de serveis que gestiona la Fundació l’administració de personal i gestió de nòmines requereix d’una anàlisi, així com d’un sofware específic de la seva gestió amb la finalitat de poder planificar i prioritzar adequadament les necessitats tot afavorint la qualitat i l’eficiència.\nÉs necessari comptar amb el desenvolupament d’un pla estratègic i una certificació en qualitat per tal de poder afrontar els nous reptes.\nVimar sorgeix a l’entorn de 1960 quan un grup de pares, amb fills discapacitats, es reunien a la parròquia de Sant Joan de Palamós, sota l’impuls de Mn. Gumersind Vilagran, per compartir l’angoixa de la seva especial paternitat i cercar qualitat de vida per als seus fills.\nL’any 1969 aquell grup de pares es converteixen en una delegació a Palamós de l’Associació “Angelus” de Girona.\nL’any 1978 aquesta delegació es converteix en associació independent amb el nom de Els Àngels.\nLa primera reivindicació d’aquests pares fou l’escolarització dels seus fills i aconseguiren que l’any 1982 s’inaugurés l’Escola d’Educació Especial de Palamós que porta el nom de la seva associació: Els Àngels.\nAl voltant dels anys 80 els mateixos pares promouen la creació del Centre Tramuntana de Palafrugell on hi ha el Centre Especial de Treball i els serveis de SOI i STO (Servei de Orientació i Integració i Servei de Teràpia Ocupacional).\nI, finalment, l’Associació Els Àngels el dia 5 de març de 1999 crea la Fundació Vilagran-Maristany, Vimar, com instrument per ampliar els serveis d’atenció a les persones amb discapacitat del Baix Empordà, molt especialment els d’acolliment residencial.\nEl primer servei que vàrem iniciar va ésser una llar residència a Palafrugell. Actualment disposem de 3 llars residències, 1 residència i 1 STO. Donem atenció de suport a la llar i disposem d’un servei de lleure. Hem passat d’atendre 5 persones amb discapacitat a al voltant 100 en l’actualitat.\nMissió i visió:\nLa missió de l’entitat és impulsar la participació de les persones amb discapacitat o les persones amb problemàtica social derivada de malaltia mental com a ciutadans de ple dret, fomentant la seva autonomia i la seva participació social mitjançant les dimensions de qualitat de vida. Esdevenir una entitat professional i innovadora tenint en compte el context actual són els nostres valors més importants, aquests fonamenten la nostra política d’atenció a les persones per tal de millorar la seva qualitat de vida.\nCompromesos amb el respecte de les persones i amb la seva diversitat, per tal de fomentar la igualtat d’oportunitats, incorporem els nostres valors en totes les nostres actuacions:\nParticipació i inclusió social.\nDesenvolupament del seu projecte de vida individual i a la comunitat.\nAutonomia en el creixement de la persona.\nPersonalització dels nostres serveis amb l’objectiu de fomentar l’atenció individualitzada a la persona.\nTransparència en la nostra gestió, oferint comunicació directa amb les famílies i els professionals.\nProfessionalitat i Innovació buscant l’excel·lència en els resultats de l’entitat.\nPodeu cotactar amb la Fundació a traves deMaribel Duaso, administracio@fundaciovimar.org.\nTambé trobareu tota la informació al web www.fundaciovimar.org, i estan poredents a facebook.\nAnteriorEntrada anterior:Vols aprofondir en el coneixement tècnic, econòmic i jurídic de l’economia cooperativa?SegüentEntrada següent:Mares de dia, una cooperativa que ofereix servei d’atenció a la primera infància en un entorn familiar en l’espai adequat


Accidents laborals: Què val cada part del teu cos? - Diari de Girona\nAccidents laborals: Què val cada part del teu cos?\nConsulta el llistat d'indemnitzacions per lesions, amputacions i deformitats produïdes en el treball\ncarlos gil 27.04.2016 | 07:14\n"Surt per un ull de la cara", "costa un ronyó" i fins i tot "costa un ou" són expressions que sovint utilitza la gent per donar a entendre que un article o servei té un preu inabastable. No obstant això, existeixen realment uns barems que serveixen per valorar com es tradueix a euros el fet de perdre un ronyó, un testicle o quedar-se sense la visió d'un ull, imprescindibles quan es tracta d'establir la quantia d'una indemnització.\nEl Butlletí Oficial de l'Estat acaba de publicar una resolució i una ordre dels ministeris d'Ocupació i Economia que fixen les quanties de les indemnitzacions per mort, lesions permanents i incapacitat temporal per a valoració dels danys i perjudicis causats a les persones en accidents de circulació i les quantitats a tant alçat de les indemnitzacions per lesions, mutilacions i deformitats de caràcter definitiu i no invalidants.\nEn el primer cas, els cònjuges dels morts en accidents de trànsit cobraran 114.691 euros si les víctimes eren menors de 65 anys, 86.018 euros si tenien entre 66 i 80 anys i 57.345 si eren més grans. Els fills menors cobraran 47.787 euros i els majors d'edat entre 7.168 i 19.115 euros, en funció de la seva edat i també de l'edat de la víctima (com més gran, menys indemnització).\nAquesta és la indemnització bàsica, que s'incrementa mitjançant una sèrie de percentatges a l'alça, en funció dels ingressos de la víctima i de circumstàncies especials, com discapacitats de persones al seu càrrec, la mort de tots dos progenitors, entre d'altres.\nLes associacions de víctimes consideren que les actuals quanties són "insuficients, obsoletes i no recullen moltes de les situacions familiars actuals", expliquen des d'una d'elles, DIA. En altres països europeus, explica el president d'aquesta entitat, Francisco Canes, les quanties són molt superiors.\nLes indemnitzacions per danys permanents comprenen un ampli ventall de quanties i inclouen els danys morals, que poden arribar a 382.000 euros. Un dia d'estada hospitalària es valora a 71,63 euros; i per cada dia que l'afectat estigui sense treballar, 58,24 euros.\nUn altre assumpte són les quantitats fixades pel Ministeri d'Ocupació per a les indemnitzacions per lesions, mutilacions i deformitats de caràcter definitiu, però no invalidants, causades per accidents de treball o malalties professionals. En aquest cas s'estableix també una llarga llista d'incidències, amb la seva corresponent valoració.\nPer exemple, les alteracions de la veu i trastorns del llenguatge, conservant la veu social s'indemnitzen amb una forquilla que va dels 720 als 2.420 euros. La pèrdua d'una orella està valorada en 1.810 euros (3.830 si són les dues) i en els casos d'hipoacúsia (pèrdua d'audició) hi ha almenys quatre escenaris, valorats des dels 1.210 als 3.580 euros.\nLa pèrdua del nas es cotitza a 7.940 euros, la deformació de l'envà nasal 1.210, el mateix que la pèrdua de l'olfacte. Les deformacions de la cara o el cap que determinin una alteració important de l'aspecte de la persona s'indemnitzen amb entre 1.280 i 2.560 euros. Si les deformacions afecten greument l'estètica facial o impedeixen alguna funció aquesta indemnització pot arribar als 7.940 euros.\nLa casuística és àmplia i inclou ara la pèrdua dels testicles o de la funció dels ovaris (en ambdós casos, si és un, 2.840 euros i si són els dos 6.380) o la pèrdua parcial del penis, que va de 2.840 a 4.820 euros, segons com afecti la capacitat per a la penetració o per orinar. La pèrdua total del penis està a 6.810 euros i la de la mama, en el cas de la dona, 2.560 euros si és una i 5.460 si són dos.\nEl cas més cridaner és el dels dits, amb uns valors d'indemnització molt diferents segons el dit de què es tracti (el polze és el més cotitzat) i de si aquest es troba a la mà dreta (es paga més) o esquerra. La limitació de mobilitat de canell, colze, espatlla o genoll està, també, molt detallada.


Angiologia, Cirurgia Vascular i Endovascular/\nProva pilot de cribratge de l'aneurisma d'aorta abdominal\nEl Servei d’Angiologia, Cirurgia Vascular i Endovascular està format per un ampli equip d'especialistes de primera línia que porten a terme el diagnòstic i el seguiment de les malalties de l'aparell circulatori.\nL’any 1951 es crea, dins del Servei de Cirurgia General, la secció de Cirurgia Vascular dirigida pel Dr. Rodríguez Arias. Aquell mateix any el Dr. Martorell va presidir el I Congrés de Cirurgia Vascular a Atlàntic City.\nEn 1958 s’anomena director de la secció al Dr. Eusebio Sala Planell i en aquest període es practiquen els primers cateterismes i s’opera amb èxit el segon aneurisme d’aorta a Espanya (1960). Posteriorment, l’any 1973 la secció passa a ser unitat adquirint una pràctica autonomia. I aquell mateix any es crea el segon laboratori d’exploracions hemodinàmiques d’Espanya i rep el nom Unitat Docent, la segona de l’Estat darrere l’Hospital Central d’Astúries.\nL’any 1988 el Dr. Sala Planell es jubila, i la Unitat passa a ser dirigida pel Dr. Emilio Viver, que en 1990 aconsegueix la declaració de Servei, independitzant-se completament de Cirurgia General. L’any 1977, passa a anomenar-se Servei d’Angiologia, Cirurgia Vascular i Endovascular, i es creen les seccions de: Cirurgia Endovascular i Cirurgia Aòrtica d’alt risc. Des d’abril de 2006, el Servei està dirigit pel Dr. J.R. Escudero.\nAl gener de 2016 s’inicia la col·laboració en forma de Servei Mancomunat amb l’Hospital Dos de Maig, sota la direcció del Dr. Escudero.\nServei d'Angiologia, Cirurgia Vascular i Endovascular\nHospitalització: Bloc B. Planta 1\nConsultes externes: Bloc A. Planta 3. Mòdul 3\nSecretaria: Bloc A. Planta 4\nTelèfon 93 556 55 93\nÚltima actualització: 19/10/2020 02:33:47


Sabadell es mereix aquestes entrades i sortides? - Diari de Sabadell\nSabadell es mereix aquestes entrades i sortides?\nDesprés de 33 mesos d’obres, la Rambla Ibèria de Sabadell torna a estar parcialment oberta i connectada amb l’entrada i sortida de l’autopista B30. El pas que s’ha deixat, però, a banda de provisional és complicat, amb barreres i regulacions semafòriques incomprensibles que fan la circulació perillosa, especialment a les cruïlles. Aquest fet i la pròpia obertura de la Rambla tornen a posar en evidència la pobresa i deixadesa de les entrades de Sabadell, així com la seva més que qüestionable fluïdesa, connectivitat i imatge.\nEn l’àmbit internacional cada vegada és té més cura del que s’anomena city màrqueting o el que és el mateix: els atractius de la ciutat, la seva imatge, la seva presència i connexió a tots nivells. I els portals i infraestratuctures de comunicacions i serveis d’una ciutat o un districte socioeconòmic en són una peça fonamental.\nPerò Sabadell continua patint uns dèficits històrics amb unes entrades sempre a mig fer o desfer que empobreixen la imatge del conjunt de la ciutat i la seva atracció i potencial a tots nivells: residencial, econòmic, comercial, cultural, etc.\nÉs lamentable la històrica manca de capacitat de gestió per abordar temes com la negociació amb l’aeroport per a l’entrada a la Gran Via i les connexions amb els polígons o bé l’entrada de Sabadell centre i la connexió cap a Sant Quirze i els polígons dels seus voltants. Amb poca inversió, aquests trams podrien transformar-se i esdevenir portals de Sabadell dignes i de qualitat que transmetrien una sensació de ciutat agradable, còmode i modernitzada, tant per als propis residents com per als visitants que hi vénen per motius de feina, comerç, lleure, cultura, estudis, etc.\nDes del Ciesc creiem que per a potenciar la ciutat socialment i econòmica cal transmetre una imatge d’acollida i de qualitat des de les seves entrades i especialment amb les connexions i senyalitzacions amb les autopistes.\nCal superar l’etapa en la que tota la comunicació externa era “Rambla Ibèria tancada per obres” i passar a una nova etapa de “ciutat oberta”, accessible, còmode i atractiva. Així reforçarem la imatge de Sabadell i la seva projecció.


Avantatges i desavantatges de l’ortodòncia lingual- Drs. Pedrol Mairal\n15 Gener, 2020 per admin\nL’ortodòncia lingual és una modalitat de tractament que cada vegada guanya més adeptes gràcies a que té un avantatge molt clar: l’estètica. Per la seva col·locació, a la part interior de les dents, resulta una opció ideal per a persones tan adultes com joves que requereixen d’ortodòncia però es neguen a utilitzat bràquets visibles. És per aquest motiu que també se la coneix com a ortodòncia invisible.\nTot i així, i com tots els tractaments del món, l’ortodòncia lingual té beneficis, però també alguns inconvenients que hauries de tenir en compte, sobretot si t’estàs plantejant sotmetre’t a aquest tractament.\nAvantatges de l’ortodòncia lingual\nCom hem dit anteriorment, el principal benefici de l’ortodòncia lingual és que resulta invisible, i per tant, la preocupació per l’estètica típica que pateixen les persones que han de portar bràquets desapareix. Però també té altres avantatges:\nS’adapten a cada persona, resultant molt precisos.\nSón molt segurs. Amb ells no existeix el risc què es produeixin lesions al llavi en cas què pateixis un cop.\nTracten qualsevol tipus de mal posició de les dents, fins i tot les més complicades.\nNo produeix taques visibles en l’esmalt de les dents.\nEs molt útil en casos d’extraccions i de pacients operats amb cirurgia ortognàtica.\nDesavantatges de l’ortodòncia lingual\nEncara que els desavantatges d’aquest tipus d’ortodòncia no són molts i es poden compensar amb la seva amplia llista de beneficis, mai està de més saber quins inconvenients té:\nEl tractament és una mica més prolongat que en l’ortodòncia convencional.\nEl pacient pot tardar una mica més en acostumar-se, ja que el fet de portar els bràquets a la cara interior de les dents pot causar-nos molèsties dins de la boca, sobretot a la llengua, durant les primeres setmanes.\nS’ha de ser realment rigorós amb el rentat després de cada àpat perquè no quedin restes, i per això la higiene és més complexa.\nEncara que cada pacient tindrà un problema amb una duració diferent, s’estima que la mitjana d’un tractament amb ortodòncia lingual és d’uns dos anys. Insistim: hi haurà qui haurà solucionat el seu problema en un any i qui necessiti més temps.\nQualsevol persona pot optar per aquest tipus d’ortodòncia, encara que el normal és que l’ortodoncista i el pacient arribin a un acord sobre quin tipus d’ortodòncia és millor pel seu cas. Si estàs interessat en sotmetre’t a aquest tractament però encara et queda algun dubte per resoldre, a Pedrol Mairal estarem encantats d’ajudar-te!\nCategories Odontologia, Ortodòncia Deixa un comentari Navegació per les entrades


Mobles per a nens - Parentalis\nSeguretat a la llar (17)\nHamaques i balancins (19)\nSambori Bebé (1)\nHi ha 119 a productes.\nCadira Montessori Artesana de Fusta Cadira Montessori Artesana de Fusta\nCadira Montessori feta artesanalment amb fusta natural d'avet. Tres posicions per seguir el seu ritme de creixement. Creada artesanalment per Tellfusta amb fusta massissa i acabada amb olis certificats ecològics. Cadira Montessori feta artesanalment...\nBanquetes de Fusta artesanals per joc i aprenentatge Banquetes de Fusta artesanals per joc i aprenentatge\nConjunt de 3 banquetes en forma de rectangle de fusta natural de pi i flandes per fer construccions. Creades artesanalment per Tellfusta amb fusta massissa de pi i flandes i acabades amb olis certificats ecològics. Conjunt de 3 banquetes en forma de...\nCadira i taula multifunció de fusta Cadira i taula multifunció de fusta\nConjunt multi-funcional de cadira i taula de fusta de Plan Toys. Cantonades arrodonides, compartiments i superfície de pissarra per poder escriure. Fusta i producció sostenibles i certificades. Disponibles en verd i negre. Conjunt multi-funcional de cadira i...


Derrotes sorprenents de l'Igualada i del Reus en l'OK Lliga\nA banda del Barcelona Excelent-Enrile Alcoi (10-0), marcat per l'adéu de Figueroa, es van jugar tres partits més de l'OK Lliga, amb dues sorpreses majúscules. L'Igualada va perdre a Tenerife per 3-1, i el Lleida va fer un pas endavant per deixar la cua i va superar el Reus, tercer classificat, per 3-2. Polán va inaugurar el marcador, Toni Sánchez va empatar de penal i, ja en el segon temps, Nani Cáceres va tornar a avançar el Llista, però Jordi Garcia va empatar a 2. Tot just dos minuts abans del final, Jordi Guillén va fer el 3-2 final.\n19/01/2005 - 00.00 Actualitzat 19/01/2005 - 09.16\nEl Blanes, mentrestant, continua en crisi, tot i l'arribada de Manuel Barceló i Miquel Àngel Sánchez. Ahir va perdre per 3-0 a la pista del Liceo i és a només un punt del descens. Figueroa, sol com un mussol Carlos Figueroa continuarà com a tècnic del Barça d'hoquei patins fins a final de temporada; així ho va anunciar el club en un comunicat. Tot i que, d'aquesta manera, a Figueroa, li queden encara quatre mesos al capdavant de l'equip, el partit contra l'Alcoi va tenir regust de comiat, ja que Figueroa va explicar per què plega després de deu temporades. Carlos Figueroa es dirigeix cap al vestidor. Fa unes hores la directiva del Barcelona havia anunciat oficialment que no li renovava el contracte i que abandonaria l'entitat el 30 de juny, després de deu anys. Els jugadors l'ignoren. Surt del vestidor perquè tots ja estan a la pista, com si no passés res. Cada cop és més evident que Figueroa està completament sol. La qualitat individual dels jugadors i la feina feta fins ara permet seguir guanyant. El tècnic gairebé és un espectador que administra els canvis. En un dels temps morts de la primera meitat ni se l'escolten. Els reserves es queden asseguts a la banqueta, els titulars estan distrets. El Barcelona acaba golejant un cop més, però no n'hi ha prou. Figueroa se'n va per la falta total de sintonia i comunicació amb els jugadors. Figueroa se'n va dolgut amb la directiva, que no li ha trobat un lloc en l'organigrama de l'entitat. Ja tenen els candidats a substituir-lo, Quim Pauls, Ferran Pujalte, entrenador del Vic o el seleccionador català Jordi Camps.


XII Concurs de Fotografia de Begur Josep Carreras: L'Ajuntament de Begur convoca aquest concurs obert a qualsevol persona major d'edat aficionada a la fotografia. Les fotografies poden ser analògiques o digitals, en color o en blanc i negre. Han de ser inèdites i anar muntades sobre un suport de cartolina de 50 x 40 cm. Les mides de les fotografies són lliures, la temàtica ha de ser Begur i cada participant podrà presentar fins a dues obres. Totes les fotografies han d'anar acompanyades d'un sobre tancat, amb el títol de l'obra a l'exterior, i a l'interior, el nom, l'adreça, el telèfon i una fotocòpia del DNI. Les obres es poden presentar fins al 26 d'octubre del 2018 a l'Àrea de Cultura (Escoles Velles). Horari: de 10 a 14 h, de dilluns a divendres. C/ Bonaventura Carreras, 11, 17255 Begur. Més informació al 972624155. Mostar més dates\nXVII edició Joves Fotògraf(e)s INSPAI. La convocatòria és oberta a les persones físiques que tinguin entre 18 i 30 anys i no hagin estat premiades en edicions passades. L'objectiu és promoure i difondre els treballs fotogràfics dels joves fotògrafs de l'àmbit territorial de Catalunya. Cada participant pot presentar un sol projecte fotogràfic, que ha de correspondre a un únic tema, reportatge o tècnica. La documentació es pot presentar des del dia 17 de setembre fins al 26 d'octubre del 2018 mitjançant els canals telemàtics previstos al web de la Diputació de Girona o presencialment al Registre General de la Diputació de Girona. Per a més informació sobre les bases del concurs o la documentació a presentar entreu a www.inspai.cat o al correu info@inspai.cat. Mostar més dates


MARE MARIA: ATREVIU-VOS A RECONÈIXER LA DIVINITAT QUE HI DINS D'VOSTÈ - MISSATGES DEL CEL - 2022\nSóc la seva germana de la Llum qui ha ensenyat a cada un de vosaltres per moltes vides. S, aqu estan els meus fills. Els meus fills que sempre han posat a l'amor primer com el valor principal en la seva cor, com l'objectiu a assolir en la seva vida. Molts de vosaltres heu estat monjos, monges, sacerdots, sacerdotesses.\nMolts de vosaltres heu evolucionat en els mons, diuen espirituals, religiosos en aquesta Terra, sempre a la recerca d'aquesta quinta essència, aquesta consciència, aquesta illuminaci de la seva Cor. Avui li dic que ja gairebé arriba. Tots s'estan preparant, cada un de vosaltres per posar un peu a la marxa de la seva transfiguracin, la transmutacin, la marxa del seu renaixement cap a vostès mateixos, cada un de vosaltres sense excepció, sobretot no dubteu d'aquestes paraules.\nQuin es creuen que són? Són ànimes valents, valents. Sempre ha dit que s a aquesta gran aventura d'escalar la Terra i est ah! Vostè est all! Ara és part de la gran aventura a l'hora d'ascendir aquest Planeta. Ara i no en tres dies, ni en tres anys, ni en una setmana!\nEl convido a obrir els braços, a rebre amb amor per tot el que ha fet fins ara, no només en aquesta vida sinó també en altres vides. Porta en el seu ADN una vena daurada molt brillant que li connecta amb la Divinitat, amb la Consciència UNA. Ja té la imatge de la Consciència de la 5a dimensió.\nEl porta en el seu ADN. Mai ho deixo marxar. Avui li convido a obrir el seu Cor a la grandesa seva. Entén aquestes simples paraules? Li demano que es prengui el temps necessari, que es trobi i que obri els braços a aquest Ésser que és, a aquesta Llum d'Amor que és! Si, si pertany al Cor del Totpoderós, al Cor de la Font UN.\nVostè és l'expressió més alta i la més noble d'aquesta Creació i en aquesta Terra\nBenvingut. Atreviu-vos a reconèixer la Divinitat que té perquè en fer això, fills de la Terra, permetran obrir un milió de portes interdimensionals i que es troben dins de vostès, connectades al Cor. Es van crear a vostès mateixos. Vostès són els creadors dels seus cossos, perfectes estructures d'energia.\nÉs el coneixement absolut de la Creació, reduït i concentrat en aquest Cor dins de vostè, en aquest cos físic que creu ser. La llum que s'està abocant a la terra en aquest moment és una llum de vigília, fills meus! Està programat per despertar, per ajudar a recordar, per donar la benvinguda a la teva grandesa.\nEstà sol a un respir de la CONSCIÈNCIA. Vostè és només un pensament, només una emoció de la Consciència UN\nEl primer pas és acceptar-ho i obrir-se a aquesta possibilitat, ¡rebre amb amor incondicional la grandesa que és! Sí, vostè és diví malgrat tot el que creu, malgrat tot el que creu que és, malgrat totes les creences que s'hagin dins de vostè i que han comptat alguna cosa més sobre sobre vostè.\nHe dominat els exercicis i els estima amb amor. Els meus estimats fills, aquí tenen un exercici per realitzar:\nEs imagines a si mateix com un nen acabat de néixer que es meravella de tot, que aprèn tot, que està immers en tot i que és la Vida. El convido a donar-li la benvinguda cada matí com un nadó i sense pensar, sense creure, sense jutjar, sense comparació, sense crítiques. Simplement li reps amb tot l'amor del teu cor.\nFONT: Canalitzat per Denise Laberge\nURL original: https://messagescelestes.ca/mere-marie-osez-reconnaitre-la-divinite-que-vous-etes/


Benvinguts a English & Company, la nova escola d’idiomes a Vic!\nEl llenguatge és a tot arreu, sense aquest què seria de nosaltres? Ens comuniquem i aprenem constantment. Mireu al vostre voltant la propera vegada que camineu pel carrer. Probablement sense adonar-vos-en ja coneixeu moltes paraules en anglès:\n… i moltes més. Però no seria genial saber-ne més?\nL’anglès s’ha convertit en la llengua franca global a mesura que el transport i les telecomunicacions han fet que el món sigui un lloc més petit. Possiblement hi ha el mateix nombre de parlants d’anglès nadius que no nadius, la qual cosa converteix l’anglès en una eina útil per a persones de totes les edats i ambients.\nL’anglès és una part essencial del vostre aprenentatge i activitats quotidianes que us posen en contacte directe amb la llengua com poden ser fer servir Internet o escoltar música.\nSi estudieu a l’escola o a la universitat, l’anglès és present en la majoria de documents de consulta i bibliografia ja que és la llengua de la ciència i les noves tecnologies.\nEn el lloc de treball probablement haureu de llegir documents tècnics en anglès, fer trucades o enviar correus electrònics a col·legues de feina de tot el món.\nQuan marxeu de vacances el fet de saber dir algunes paraules en anglès pot fer que la vostra estada sigui més agradable i menys estressant.\nI si malgrat tot això continueu sense estar convençuts, per què no us apunteu als nostres cursos per simple curiositat? Aprendre una llengua és una activitat social i divertida que pot ampliar els vostres coneixements i posar a prova les vostres neurones.\nPer totes aquestes raons veniu i apunteu-vos als nostres cursos per a embarcar-vos en una experiència inoblidable!\nEnvieu-nos les vostres raons per a aprendre anglès


Crèdit Andorrà obre la convocatòria dels premis de teatre, poesia, pintura i escultura | BonDia Diari digital d'Andorra.\nDc., 26/05/2010 - 10:21\nCrèdit Andorrà obre la convocatòria dels premis de teatre, poesia, pintura i escultura\nEl Cercle de les Arts i de les Lletres, amb la col·laboració de Crèdit Andorrà, han posat en marxa una nova edició del Premi de Teatre: 50è Aniversari Crèdit Andorrà i del Grandalla de Poesia de la XXXIII Nit Literària Andorrana, i dels premis d’Escultura i de Pintura del XVI Cartell Arts Andorra. Crèdit Andorrà dota econòmicament els quatre premis.\nEn l’apartat literari, el Premi de Teatre: 50è Aniversari Crèdit Andorrà està dotat amb 6.000 euros per al guanyador i el Grandalla de Poesia, amb 5.000 euros. Pel que fa als premis artístics, el primer classificat de les dues disciplines s’emporta 3.000 euros i 1.200 euros els segons classificats.\nEl Premi de Teatre: 50è Aniversari Crèdit Andorrà es va instituir l’any 1999 amb motiu del 50è aniversari de Crèdit Andorrà i aquest any arriba a la dotzena edició. Hi poden concursar persones residents o no a Andorra, que presentin obres escrites en català, originals i inèdites. El guanyador tindrà la possibilitat de veure la seva obra editada per Arola Editors, a la col·lecció Textos a part. Teatre Contemporani. Crèdit Andorrà ja ha publicat les cinc últimes obres premiades en aquest certamen, El Retratista de Jordi Barra i Gerard Vázquez, Anitta Split de Josep Julien, Ira d’Aleix Aguilà, Quan encara no sabíem res de Josep Maria Miró i Hòmens de palla, dies de vent de Manuel Pérez Berenguer.\nAl Premi Grandalla de Poesia hi poden aspirar totes les persones residents o no a Andorra, que presentin obres escrites en llengua catalana, originals i inèdites. El guardó també preveu la possibilitat que l’obra guanyadora sigui editada per Pagès Editors. De fet, les obres guanyadores a les dues últimes edicions del certamen ja s’han publicat dins d’aquesta editorial: Creuer de Joan Mercader i La casa amb set butxaques de Nati Soler Alcaide. Actualment s’està treballant en la publicació de l’obra guanyadora en la passada edició del Premi Grandalla, Projeccions, d’Amadeu Vidal (l’obra va guanyar amb el títol Déja vu).\nEls guardons de Pintura i Escultura estan oberts a artistes de qualsevol nacionalitat, residents o no a Andorra. La temàtica és lliure i les obres poden estar realitzades amb qualsevol tècnica.


Fou fundada el 1953 per Gaietà Vilella i Puig, un financer reusenc relacionat amb la darrera banca local (la Banca Vilella), que procedia de la Lliga, i en foren impulsors Ferran Casajuana, el doctor Aluja Pons, cirurgià, i Ramon Salvat Rius, i des de l'inici en dugueren la direcció intel·lectual Josep Iglésies i Salvador Vilaseca i Anguera (conseller-assessor, i després president de l'Associació el 1967). Els primers volums de la col·lecció els editava a Barcelona Salvador Torrell, Torrell de Reus. Albert Manent explica que la idea es va gestar en un sopar d'homenatge a un mestre Reusenc, Francesc Cros, i que Salvador Torrell, amb molt d'entusiasme, va parlar amb Gaietà Vilella fins a convèncer-lo de la necessitat de l'editorial. Vilella se sentí afalagat pel fet de què el consideressin un mecenes, i va acceptar. També diu que Joaquim Santasusagna, potser l'intel·lectual més compromès amb la llengua i la cultura en la postguerra reusenca, es va mostrar reticent amb la iniciativa, ja que la propaganda es feia exclusivament en castellà i a més, els títols previstos no eren tots en català. Dels deu primers títols, tres són en castellà. Entre els seus presidents hi figurà l'onomatòleg Ramon Amigó Anglès i l'historiador Pere Anguera. L'Associació té la seva seu ubicada al Centre de Lectura de Reus.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Associació_d%27Estudis_Reusencs&oldid=24387666»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 2 ago 2020 a les 23:33.


Caputxetes 2016-2017 | El Molinet\nPer tal de refrescar-nos una mica durant aquest mes de juliol, hem fet algunes propostes ben divertides relacionades amb l’aigua!\nLes Caputxetes ens hem preparat amb els nostres banyadors i bikinis i ens hem anat al pati de la llar a jugar amb els cubs i galledes plenes d’aigua. A més, hem tingut la companyia d’algunes mares que també s’han refrescat una miqueta… ja s’han encarregat les Caputxetes, jeje!!\nFinalment, no hem tingut prou amb les galledes que hem acabat agafant la mànega directament!!! Que bé que ens ho hem passat!!!\nI d’aquesta manera tan refrescant acaben el curs…molt bon estiu a tothom!!!!\nAquest juny podem dir que ha estat més tranquil.let pel que fa a sortides pel municipi, tot i que hem gaudit molt de la trobada a l’escola Marta Mata. Aquí podeu veure que els infants de Patufets ens van fer una rebuda a la seva aula molt divertida i ens van convidar a jugar als racons que tenen al pati.\nD’altra banda, també hem aprofitat per treballar la coordinació oculo-manual fent servir les tisoretes per a retallar papers i també enfilant cordills per a fer collarets molt macos!!! Se’ns dona força bé!!\nAlgun matí també ens hem divertit molt fent un circuit de psicomotricitat a la nostra aula. Que bé ens ho hem passat fent tombarelles i saltant com cangurs!!!\nAquest mes de maig les Caputxetes i els Tabalets hem continuat gaudint d’algunes sortides pel municipi.\nEns vam desplaçar fins a Can Titó i allà vam visitar el projecte de l’hort que porta a terme l’escola Auria amb alguns dels seus alumnes. Allà els nois i noies ens van anar explicant com funciona el seu hort i vam poder entrar al galliner a veure les gallines i poder donar-li’s de menjar.\nA finals de mes, vam poder gaudir d’un matí amb els nens i nenes d’infantil de l’escola Joan Maragall. Quan vam arribar ens van ensenyar l’escola i alguns dels espais de joc que tenen allà, com l’aula de psicomotricitat, la ludoteca, el pati i les respectives aules, on ens havien preparat un esmorzar boníssim de galetes i xocolata!!!\nQue gaudiu de les fotos!!!\nQuantes coses ens ha passat aquest mes d’abril!! No hem parat ni un moment.\nPer una banda, hem estat fent la mona de xocolata uns dies abans de marxar de vacances. Ens va quedar boniiisssima, us garanteixo que se la van menjar en un tres i no res jeje!\nTambé hem gaudit de diverses excursions que han coincidit aquest mes, aprofitant que ja comença a fer millor temps.\nHem fet una visita a la ludoteca del Cireret de Vilanova del Camí i allà vam al.lucinar amb el munt de joguines que n’hi havia totes per a nosaltres. Va ser un matí fantàstic!!!\nLa setmana següent, vam fer una trobada amb els nens i nenes de la llar d’infants La Baldufa, amb motiu del projecte 0-6 que es du a terme cada curs a les escoles i les llars de Vilanova del Camí. Vam coincidir les dues escoles al centre cívic del barri de La Pau i vam cantar i ballar unes danses, relacionades amb el projecte, que vam estar assajant durant uns dies a les escoles.\nI finalment, hem tret la nostra vena artística, com ho acostumem a fer en cada canvi d’estació, i hem donat la benvinguda a la primavera elaborant un mural que decora la nostra aula.\nI aixó és tot. Esperem que us agradin les fotos famílies.\nAquest mes de març hem estat molt engrescats a l’aula de les Caputxetes, ja que hem tingut moltes celebracions!!!\nHem tingut alguns aniversaris de companys que ja van fent els 3 anyets!! – com passa el temps… – i hem confeccionat les seves corones amb el número 3, que sembla que ens crida força l’atenció últimament…\nEns anem adonant que ens fem grans i a la classe hem parlat d’això. Fins i tot, alguns de nosaltres hem anat a visitar les “ESCOLES DELS GRANS” amb els pares i mares i ho hem compartit a la rotllana.\nD’altra banda, com que ens agraden molt els complements i mirar-nos al mirall – sí, som una mica presumits – ens han posat un raconet amb mocadors, clips de cabell, llacets… per a poder posar-nos guapos i guapes!\nEn un altre espai de la classe tenim un joc per a treballar la motricitat fina i concentrar-nos una mica amb les anelles de colors…\nHa estat un mes molt llarg ple d’experiències enriquidores per la nostra autonomia i convivència com a grup, on també hem hagut d’acomiadar-nos de companys que han format part d’aquest, i que de ben segur les Caputxetes trobaran a faltar. Fins aviat Víctor!!!\nMés o menys aquest ha estat el nostre mes de març així que esperem que us agradin les fotos…\nAquí podeu veure una petita mostra d’algunes de les activitats que hem anat fent a l’aula de Caputxetes durant aquest mes de febrer.\nHem demanat a les famílies que ens portessin confeti i l’hem fet servir per a un munt de coses com jugar remenar i transvasar en els recipients de la cuineta, fer un collage de màscares que ens han quedat molt maques i fer una taula d’experimentació per a l’escola.\nD’altra banda, aprofitant que ja s’acosta la festa de Carnestoltes, hem decorat la nostra aula amb serpentines i hem portat moltes disfresses per a jugar i passar-nos-ho molt bé!\nPer últim, com que ha plogut una miqueta i s’ha pogut fer un toll d’aigua força gran, no ens hem pogut resistir a sortir al pati i fer xip-xap amb els companys i companyes de Tabalets!!!\nArriba la tornada a l’escola després de molts dies de vacances plens d’experiències noves pels nostres infants… Uns arriben amb moltes coses per a explicar, d’altres amb una miqueta de mandra i enyorança… i és que s’està molt bé a casa amb la família i les noves joguines!!!\nA l’aula de Caputxetes, iniciem un nou trimestre amb moltes ganes de fer activitats i propostes que ens permeten deixar anar la nostra part més artística. Aquí podeu veure com gaudim d’una proposta amb pintura. Ens agrada expressar-nos d’aquesta manera mentre escoltem música, barrejant colors blaus i platejats, fent servir pinzells, rodets, les nostres mans…\nTambé fem servir altres materials que ens permeten treballar el traç en el paper, com els Dacs (ceres dures) i les ceres toves, descobrint que hem de fer més o menys pressió quan utilitzem unes o altres…\nPer fi ja tenim aquí el mes de desembre ple d’activitats i sortides tan esperades per a tots els infants de la llar!!!\nEls primers dies després del pont tan llarg, vam tenir la visita dels avis i àvies de la residència AMMA de Vilanova del camí, una de les trobades més entranyables i boniques de totes les que fem a l’escola. Va ser un matí molt agradable, vam sortir al pati a prendre el solet i després els hi vam ensenyar les nostres aules.\nUna altre matí vam sortir a buscar al nostre Tió, que ens esperava al parc mort de fred!! Tots estàvem molt contents i emocionats de trobar-lo i portar-lo a la nostra escola per a donar-li de seguida una mica de peles de mandarines i tapar-lo amb una manteta.\nA la setmana següent vam anar a l’escola Marta Mata perquè els infants i mestres ens vam convidar a veure un trosset del seu concert d’hivern. Ens va agradar moltíssim, i les piruletes de xocolata que ens van regalar també!!!\nCom no podía ser d’una altra manera aquest mes ha estat ple de grans sorpreses pels infants de la nostra llar.\nQue tingueu unes bones festes i un bon any!!!\nAquest mes de novembre ha estat molt divertit! Hem gaudit molt amb les propostes que tenim a l’aula i també sortint a trepitjar tolls un cop més, aprofitant aquests dies de pluja… aquí teniu una mostra!\nTambé, com veieu, poc a poc anem fent-nos més autònoms i ens agrada ajudar a pelar la fruita i preparar-la tots plegats…\nPoc a poc, van passant els dies i anem deixant enrere plors i neguits per a començar a aterrar al nostre “petit mon” de les Caputxetes. Entre tots i totes formem un grup amb moltes inquietuds i ganes de descobrir coses que a la vegada ens fan crear nous aprenentatges… Aquí us deixem una mostra d’algunes de les coses que ens han passat durant aquest mes d’octubre.\nHem gaudit molt fent el nostre mural de la tardor i decorant aquest raconet tan maco amb les cosetes que ens heu anat portant. També, aprofitat “quatre gotes” que han caigut, hem pogut sortir al nostre pati a trepitjar un bassal d’aigua, ha estat molt divertit! I finalment, hem cel.lebrat la nostra festa de la Castanyada!!!\nEl curs ja ha començat, i a l’aula de les Caputxetes mica en mica ens anem adaptant als nous espais de la llar, a la nostra aula, als nostres companys i companyes… Moltes cares noves i d’altres que ja coneixíem que ens van acompanyant en el nostre dia a dia a la llar.\nHem començat el curs amb moltes emocions i sentiments que els infants poc a poc van aprenen a gestionar, alguns d’ells no han viscut la separació de la família i, a mida que van passant els dies, s’han d’anar establint vincles afectius amb educadores i infants. A l’aula de Caputxetes ho portem prou bé, tot i que de tant en tant apareix l’enyorança…però de seguida apareixen les mestres disposades a fer molts petons i abraçades i intentar calmar aquest neguit.


L’Ajuntament de Burjassot obri diferents borses i ofertes d’ocupació – Ajuntament de Burjassot\nL’Ajuntament de Burjassot obri diferents borses i ofertes d’ocupació\n17 maig 2017|Burjassot\nL’Ajuntament de Burjassot ha publicat, en el seu Portal de Transparència, tota la informació referent a les últimes ofertes i borses d’ocupació en l’àmbit municipal. D’una banda, s’obri un concurs-oposició per a cobrir una plaça de funcionari de coordinador esportiu. Igualment, s’han publicat les bases per a la contractació de tres tècnics de serveis socials. D’altra banda, també es constitueix una borsa de provisió d’ocupació per a lloc de peó i una borsa de provisió d’ocupació per a lloc de peó de cementeri.\nLes bases de la convocatòria per a la contractació laboral temporal de tres tècnics de l’àrea de Serveis Socials inclou un tècnic/a d’inserció sociolaboral, grup A1 (especialitat orientador/a sociolaboral); un tècnic/a superior d’inserció sociolaboral, grup A1 (especialitat promotor d’ocupació) i un tècnic/a mitjà d’inserció sociolaboral, grup A2 (especialitat formador/a). Les bases també contemplen la constitució d’una borsa de treball en les especialitats indicades. Aquestes bases ja han sigut publicades en el Butlletí Oficial de la Província (BOP), de manera que els aspirants tenen de termini per a presentar, per registre d’entrada en l’Ajuntament de Burjassot, les instàncies i la documentació pertinent, fins al pròxim 22 de maig.\nL’Ajuntament de Burjassot ha volgut avançar-se a la publicació oficial de les bases següents en el BOP/BOE per a poder facilitar a tots els interessats i interessades la preparació de la documentació necessària per a poder optar als llocs o borses d’ocupació, així com per a poder també comptar ja amb els temaris preparatoris. En el moment en què es publiquen oficialment en el BOP/BOE les bases, s’informarà degudament en els mitjans municipals, perquè es puga conèixer els terminis de presentació de les sol·licituds, moment en el qual s’haurà de presentar la documentació, ara mateix només es pot consultar la informació.\nEn el cas del concurs-oposició per a la plaça de coordinador esportiu, els aspirants han de complir una sèrie de requisits que poden consultar-se, al detall, en les bases publicades. Entre ells, tenir la nacionalitat espanyola, tenir complits els 16 anys d’edat i estar en possessió del títol de Llicenciat en Educació Física o titulació universitària de grau equivalent en aquesta especialització. Les instàncies, sol·licitant prendre part en les proves selectives, es facilitaran en l’Ajuntament de Burjassot i en la pàgina web municipal i hauran de presentar-se, per registre d’entrada en l’Ajuntament, durant el termini de 20 dies naturals comptats a partir del següent al de la publicació de l’extracte de la convocatòria en el Butlletí Oficial de l’Estat (BOE).\nLes bases per a la constitució d’una borsa de treball de funcionaris interins del lloc de peó inclouen, entre els requisits necessaris, ser espanyol o nacional dels estats membres de la Unió Europea, tenir complits els 16 anys, estar en possessió del Certificat d’Escolaritat i disposar del permís de conduir (B1), entre uns altres. Els llocs a cobrir poden ser de peó d’obra i serveis varis, peó jardiner, peó per a instal·lacions esportives o peó de parcs. La constitució d’aquesta borsa de treball, pel sistema de concurs-oposició es contempla per a cobrir llocs de treball en diferents supòsits: existència de places vacants quan no siga possible la seua cobertura per funcionaris de carrera; substitució transitòria dels titulars o excés o acumulació de tasques per termini màxim de sis mesos, dins d’un període de dotze mesos. En aquest cas, les instàncies sol·licitant prendre part del procés selectiu, es presentaran en model oficial, per Registre d’Entrada en l’Ajuntament, en el termini de 10 dies hàbils a partir del següent al de la publicació de la convocatòria en el Butlletí Oficial de la Província (BOP).\nFinalment, l’Ajuntament ha publicat també les bases per a la constitució d’una borsa de treball de funcionaris interins del lloc de peó de cementeri. Els requisits per a aspirar a entrar en aquesta borsa són iguals que els requerits en la borsa de treball de peó i poden consultar-se, al detall, en les bases publicades. En aquest últim cas, les instàncies sol·licitant prendre part del procés selectiu, es presentaran en model oficial, per Registre d’Entrada en l’Ajuntament, en el termini de 10 dies hàbils a partir del següent al de la publicació de la convocatòria en el Butlletí Oficial de la Província (BOP).\ncementeri, BOP, BOE, borsa de treball, oferta ocuapació, inserció sociolaboral, peó


Vés a la pàgina principal del Telecentre\nContacta amb els organitzadors\nQuè són les Jornades?\nWebs de Programari Lliure Interessants\nNotícies C/Programari Lliure\nAvís legal Jornades de Programari lliure al Berguedà, Web dissenyada per Serveis Informàtics del Telecentre de Berga\ndimecres, 15 de juny de 2011 11:49\nEl Telecentre de Berga manté aquest portal web amb l'objectiu de facilitar l'accés a la informació referent a tota l'activitat que duu a terme o impulsa actualitzada i exacta. Tractarem de corregir els errors que se'ns assenyali amb la màxima celeritat possible. No obstant el Telecentre no pot garantir la inexistència d’errors ni que el contingut de la informació es trobi permanentment actualitzat.\n- Domini: www.tcberga.cat\n- Titular: elecentre de Berga\n- Adreça: C/Sardana, 24. 08600 Berga\n- Telèfon: 93 821 36 12\n- Fax: 93 822 31 59\nS'autoritza la reproducció dels continguts propietat de l'Ajuntament de Berga sota els termes d’aquesta llicència:\nAquest portal web conté fotografies, algunes de les quals no són propietat del Telecentre, tot i que en disposa d'un determinat dret de reproducció.\nSense prejudici del previst en cadascun dels formularis de la pàgina web, quan l'usuari faciliti les seves dades de caràcter personal, està autoritzant expressament al Telecentre de Berga al tractament automatitzat de les mateixes per a les finalitats indicades en els formularis.\nEl Telecentre de Berga, incorporarà les dades facilitades per l'usuari en un fitxer de la seva titularitat degudament comunicat a l'Agència de Protecció de Dades. El Telecentre de Berga no cedirà o comunicarà a tercers les dades recollides sense consentiment de l'usuari. L'usuari podrà exercir els seus drets d'accés, rectificació, cancel•lació u oposició, comunicant-ho per escrit a l’adreça postal o a la de correu electrònic de l’Ajuntament.\nAlgunes pàgines d'aquesta web contenen referències o enllaços a webs d'altres organitzacions. La presència d'aquests enllaços té una finalitat informativa, no constituint en cap cas una invitació a la contractació de productes o serveis que s'ofereixin en la pàgina web de destí. El Telecentre de Berga no es responsabilitza ni de l'exactitud ni de l'actualització d'aquestes webs externes


VISIO TEXT DE SÉLVIA LLOMBART FOTO DE FERRAN QUEVEDO;1] SOCIETAT;0]“Si tots féssim com elis axb seria can pixa. De ‘qué van?”. La M’onica C. no és, precisament, la fan número 1 deis okupes. Ara fa dos anys va acabar Filologia Anglesa. “Em rebenta estar treballant de dependenta en una botiga desports per poder pagar-me el lloguer del pis, mentre que ells, per la cara, entren á casa d’un altre i s’hi installen sense més miraments. F’erb qu s’han cregut?”, exclama. El problema de la falta de feina i deis preus desorbitats deis habitatges afecta i uneix tota la joventut. Perb la majoria de joves acaba fent com la Mbnica, “treba!lant en un curro de merda”, com diu, per poder pagar cada mes el preu d’un espai on viure. D’altres, perb, no estan disposats a passar per l’ernbut. Els okupes han buscat solu cions alternatives: ocupar espais buits i convertir los en casa seva. - “Estic d’acord que els joves ho tenim xungo 1 que una solució pot ser aprofitar espais que no es fan servir”. Fins aquí, en Quim Uriach, estu diant d’Histbria, no hi té res a dir. “Ara, quina ne cessitat tenen de muntar aquests megasaraus ca da cop que entren en una casa? Si el seu objec tiu és aconseguir un sostre per viure, genial, perb no cal escampar-ho als quatre vents!”. s només la falta de diners el que els hi empeny? Elis asse gured que no, que i’okuació, anib k, és norpés la punta de l’iceberg. “En aquests grups d’okupes hi ha gent que prové de famílies benestants amb possibilitats econbmiques. Seria molt ingenu creure que no més ho fan per poder viure sota sostre. Aix són histbries”, assegura el socibieg Salvador Cardús. Sembla, doncs, que cal anar més enllb per treu ren l’entreliat. Cardús segueix argumentant: “El seu objectíu principal és criticar el sistema. 1 per demostrar aquest rebuig al sistema estabert s’han agafat a H1 HA OKUPES BEN ESTANTS, NO HO FAN NOMÉSPER VHJRE SOTA SOSTRE”, DRJ SALVADOR CARDÚS un deis seus punts febles, la propietat privada. Per’o la seva base és la ideologia llibertria i l’a narquisme, que no els permeten, de cap manera, acceptar un sistema capitalista com aquest en qu vivim”. Les tesis dei socibleg no acaben de convncer la M’onica. Amb to mofeta demana: “1 per demos trar tot aix, cal anar esparracat i fet un nyap?”. L’aspecte exterior deis okupes aixeca més d’un comentan. Tornem al socibleg. Cardús assegura que les pintes que iiueixen són una mena de de safiament. “És simple provocació, demostren el seu rebuig a la societat per diferents vies, i una d’eiles és provocant a través del seu aspecte físic. Fins i tot tenen un punt de romanticisme revolu donan, que es demostra amb l’ús de passamun tanyes per tapar-se la cara, com si estiguessin fent de guerrillers a Chiapas”. La Mbnica conclou: “Són uns inadaptats”. - “Home, no tant!”, protesta entre nialles en Mi quel. Aquest noi de 28 anys 1 que demana que no fem servir el seu nom real, sap de qu’e paria. Ya ser okupa deis 21 fins als 26 en una casa de Bar celona, que compartia amb una colla de colle gues. “Els pnimers anys van estar de conya. Vivia en el món que jo volia. Tot el que feia era per co herncia amb el que jo creia. Lluitava perqu’e els meus ideals es convertissin en realitat”. Els anys van passar sense que ningú els atu rés. “Vaig anar madurant í cada cop ho veia més pelut, aix’o de continuar allb. Em vaig adonar que vivíem d’utopies i que el món no és aixb. No és que en renegui, ni molt menys. Perb cada cosa al seu temps, i a mi, de sobte, era claríssim que m’havia assat l’poca d’okupa. La vida de fora, la de veritat, és una altra cosa, ino sen pot fugir”. Aquest ex-okupa té una feina, viu amb la se- va companya i treballa com a voluntari en un ca sal del barri xmo. La utopia de dies passats que da enrera, barrejada amb eis records. “D’okupa, han creat una assemblea d’okupes que els unifica. Una altra cosa que també els ha ajudat a con solidar-se com a grup, i que a més els ha fet guanyar la simpatia de bona part de la societat, ha sigut i’actuació policial a l’hora de desallotjar los déis espais que havien ocupat. L’ex-okupa vol din-hl la seva: “La poli es va passar molt. Semblaven els hombres de Harrel son. Perbeis okupes també la van cagar. Plantar cara a la poiicia i atacar-la és posar-se a la seva mateixa alçada, i perdre la raó”. Eh creu més efec tiva la resistncia pacífica: “Havien d’haver tailat la circulació amb una asseguda multitudinbnia”. “Tant animais els uns com els altres”, la Mbni ca aquí no s’esplaia gaire, per segueix: “El més divertit va ser l’endem. ¿Qn s’és vist que després del sarau que van muntar amb el desallotjamerit i la marii, reivindicant tot el reivindicable, el pa pa i la mama els anessin a recollir al jutjat quan els van detenir?”. ® Una filóloga que fa de dependentaper pagar-se el lloguer, un estudiant d’História, unsocióleg ¡ un ex-okupa analitzen des de la distncia ¡ l’interés aquest moviment. De rerefons, un problema greu: no hi ha pisos pér als joves MQUEL, EX-OKUPA: “ENYORO AQUELLA SENSACÓ, PERÓ NO POTS FUGR DE LA VDA DE VERITAT si més no en una societat com la nostra, no te’n pots sortir. s el que en podríem dir sociaiment incorrecte. Per’o enyoro aquella sensació. És fantstic viure pensant que pots canviar el món”. Una mica sí que ha canviat, com a mínim el deIs okupes. Els primers squatters (el nom angls per anomenar-ios) campaven cadascú per la seva banda. Era una disbauxa. Ara, seguint le xempie deis seus antecessors als paisos n’ordics, oni el rnoviment ókúpa estb tótalment estabTért, -1 MARCANT EL TERRITORI: Un okupa dibuixa el símbol del seu moviment a la Via Laietana de Barcelona. AL LLORO VANG 11


Com es beneficien les empreses dels intercanvis de tipus d’interès? - comerç algorítmicLlegir Més\nPrincipal » comerç algorítmic » Com es beneficien les empreses dels intercanvis de tipus d’interès?\nCom es beneficien les empreses dels intercanvis de tipus d’interès?\nEn el seu nucli central, els intercanvis de tipus d'interès són un instrument derivat basat en la premissa de l'avantatge comparatiu. Per veure com beneficien els intercanvis de tipus d’interès d’ambdues parts, intenteu comprendre els beneficis del comerç en una configuració macro i després apliqueu aquestes lliçons a les transaccions de microintercanvi.\nHi ha altres avantatges possibles (podrien existir asimetries d’informació en els mercats de capital o bé, ambdues parts poden tenir perfils de risc diferents), però els beneficis més habituals es deriven d’avantatges comparatius en diferents mercats de crèdit.\nQuin és l’avantatge comparatiu?\nL’avantatge comparatiu fa referència a la capacitat d’una entitat de produir un bé o servei a un cost d’oportunitat inferior que una altra entitat. Aquesta idea està centrada en l'eficiència relativa, no en l'eficiència absoluta.\nPenseu en l’exemple següent: durant una sola hora de treball, Tom pot plantar cinc arbres o 10 arbustos. Durant la mateixa hora de treball, Jerry pot plantar dos arbres o vuit arbustos. Tom és absolutament més eficient que Jerry en plantar qualsevol tipus de planta.\nTanmateix, per cada matoll que planta Tom, renuncia a la meitat d’un arbre (el seu cost d’oportunitat); Jerry només ha de sacrificar la quarta part d’un arbre per plantar un arbust. Jerry és relativament més eficient en plantar arbustos que en Tom. Aquest és l'avantatge comparatiu de Jerry.\nSuposem que Tom planti un arbre per a Jerry a canvi que Jerry planti tres arbustos per a ell. Per si sol, Tom normalment hauria de renunciar a un arbre i mig per plantar tres arbustos. Mentrestant, Jerry hauria de renunciar a quatre matolls per plantar un arbre pel seu compte. En especialitzar-se i comercialitzar, ambdues parts es beneficien.\nAvantatge comparatiu en els intercanvis de tipus d'interès\nAra, per exemple, feu la versió més senzilla d’un intercanvi de tipus d’interès. Una part cotitza pagaments d’interès de tipus fix a canvi de pagaments d’interès de tipus variable a una altra part. Cadascun dels quals demostra un avantatge comparatiu en un mercat de crèdit determinat.\nPer exemple, una empresa amb una qualificació creditícia més elevada paga menys per recaptar fons en termes idèntics que una empresa amb menys acreditació. La prima de préstec pagada per l’empresa amb qualificació inferior és superior en relació amb els préstecs de tipus d’interès fix que en els préstecs de tipus variable.\nTot i que l’empresa amb una qualificació creditícia més elevada podria obtenir termes inferiors tant en mercats de tipus fix com en tipus variable, només té un avantatge comparatiu en un d’ells. Suposem que la Companyia AA pot agafar en préstec als mercats de tipus fix al 10 per cent o el LIBOR a sis mesos a LIBOR + 0, 35 per cent. L’empresa BBB pot prestar préstecs fixos a l’11, 25 per cent o el LIBOR a sis mesos + un per cent.\nAmbdues empreses voldrien agafar en préstec 10 milions de dòlars durant deu anys. Un swap mutuament rendible es pot negociar de la següent manera: L’empresa AA es presta a una taxa fixa del 10% i BBB es presta a LIBOR + un per cent. L’empresa AA accepta pagar els interessos BBB a l’apartament LIBOR de sis mesos (no + un per cent) i rep una taxa fixa del 9, 9 per cent a canvi.\nL’efecte net és que la Companyia AA està prestant en préstec a LIBOR + 0, 1 per cent, o un 0, 25 per cent menys que si passés directament a prestadors de tipus variable. L’empresa BBB està prestant, netament, una taxa fixa del 10, 9 per cent (el percentatge a LIBOR i el 9, 9 per cent a AA), que és un 0, 35 per cent menys que un préstec fix directe. En aquest exemple, les dues empreses han arbitrat les seves diferències de costos d’oportunitat relatius.\n© 2020 En el seu nucli central, els intercanvis de tipus d'interès són un instrument derivat basat en la premissa de l'avantatge comparatiu. Per veure com beneficien els intercanvis de tipus d’interès d’ambdues parts, intenteu comprendre els beneficis del comerç en una configuració macro i després apliqueu aquestes lliçons a les transaccions de microintercanvi. Hi ha alt Com es beneficien les empreses dels intercanvis de tipus d’interès? - comerç algorítmicLlegir Més


Els Mossos comencen a patrullar al mar i preveuen que la Policia Marítima estigui desplegada l'estiu vinent - El Gerió Digital\nDilluns, 27 de juliol de 2020 14:15h\nEls Mossos d'Esquadra han començat a patrullar al mar i preveuen que la nova Policia Marítima estigui desplegada l'estiu que ve.\nLa previsió inicial era que els 35 mossos seleccionats per formar part de la unitat s'incorporessin l'1 de juliol però la covid-19 ha retardat tant la formació dels agents com l'adquisició de les tres embarcacions que operaran des de les bases de Palamós (Baix Empordà), Vilanova i la Geltrú (Garraf) i l'Ametlla de Mar (Baix Ebre).\nEl conseller d'Interior, Miquel Buch, ha subratllat que, tot i els esculls, aquest dilluns comencen a desplegar-se a Palamós, amb la unitat aquàtica. Buch ha recordat que es tracta d'una "vella aspiració" dels Mossos i "un pas més per exhaurir les competències" de Catalunya.\nInicia a Palamós\nL'alcalde de Palamós, Lluís Puig, ha agraït que la base marítima dels Mossos d'Esquadra s'hagi situat a la població, una decisió que "reafirma la capitalitat marítima" del municipi: "És un orgull poder acollir la nova unitat marítima"


Les platges cambrilenques es posen a punt amb més mobiliari, senyalització i neteja - Revista Cambrils\nLes platges cambrilenques es posen a punt amb més mobiliari, senyalització i neteja\nRecentment s'ha fet l'adjudicació del servei d'abalisament marítim i a partir del proper mes de juny es posarà en marxa el servei de salvament i socorrisme\nPublicat el Divendres, 21 de maig de 2021 11:50h\nImatge de la platja de l'Horta de Santa Maria | Berta Ruiz\nA poques setmanes perquè arribi l'estiu, l'Ajuntament de Cambrils segueix treballant en la posada a punt de les platges i del litoral cambrilenc de cara a la propera temporada de bany. Aquesta posta a punt consisteix en la neteja i condicionament de les platges, però també en d'altres aspectes com la instal·lació de mobiliari de platja -dutxes, renta-peus, papereres o senyalització– però també en tot el que fa referència al servei de salvament i socorrisme i el servei d'abalisament marítim, tal com ha explicat el regidor de Serveis i Medi Ambient –Lluís Abella– a revistacambrils.cat.\nPel que fa a la instal·lació del mobiliari de platges, recordem que el Departament de Serveis de l'Ajuntament farà una inversió d'uns 68.000 euros, tal com informava revistacambrils.cat el passat mes de març. A petició dels propis socorristes s'instal·laran més pals senyalitzadors per posar-hi les banderes que indiquen l'estat del mar i es faran adequacions a les torres de vigilància per tenir una millor visió de les platges. També s'incorporaran nous rentapeus, passarel·les per facilitar l'accés de les persones amb mobilitat; s'instal·laran més papereres i se senyalitzaran aquells punts on hi ha sortides de pluvials a les platges –a petició de l'ACA–. Pel que fa als lavabos instal·lats a les platges, Lluís Abella ha explicat que es reforçaran les freqüències de neteja.\nEl servei de salvament i socorrisme, a partir de juny\nEl servei de salvament i socorrisme –a càrrec de l'empresa Altesport– es posarà en marxa el 15 de juny. Tal com es va fixar l'any passat, primer es comptarà amb una quinzena d'efectius i, posteriorment, a principis de juliol ja es comptarà amb tota la plantilla al complert que serà de 29 socorristes. El servei, que estarà operatiu fins el 30 de setembre, es distribuirà en els 18 punts de vigilància fixats l'any passat, amb un horari que va des de les 10 hores del matí fins les 19h de la tarda. Els centres de coordinació d'aquest servei de Salvament i Socorrisme estaran ubicats a les platges de la Llosa, Prat d’En Forés-Regueral, el Cavet i Vilafortuny i també serveixen de punts d’atenció a les persones usuàries i per recollir els cendrers de platja i les polseres identificatives per als infants.\nS'adjudica el servei d'abalisament marítim\nD'altra banda, aquest mes de maig, s'ha fet l'adjudicació del servei d'abalisament marítim de les platges de Cambrils amb un pressupost de 54.604 euros; així com el servei d'inspecció de l'estat de les fanerògames marines en relació amb les instal·lacions de les zones de bany –per un import de 4.787 euros–. L'objectiu, segons ha comentat Abella, es tenir les platges abalisades a principis del mes de juny.


Anar a la proCiUssó i repicar campanes ! directe!cat\nbarça, guardiola, keita, lliga, raul, tamudo\nDes d’aquesta mateixa editorial hem celebrat els pronunciaments de caràcter sobiranista de tot el ventall polític. Però el que no val és a jugar tots els papers de l’auca. CiU s’ha de pronunciar obertament sobre si és partidària de celebrar un referèndum d’autodeterminació, que poc o res té a veure amb el reconeixement de l’existència d’aquest dret quan a l’hora de veritat no es vol exercir. O es vol exercir per dir que No, que no es desitja un Estat català a Europa que, vistos els pronunciaments del secretari general de CiU -essent com és l’únic dirigent que ha parlat sense ambigüitats- és a hores d’ara l’única manifestació pública del posicionament de CiU.\nCiU ha de resoldre primer internament si el seu horitzó nacional passa per anar més enllà de l’Estatut d’Autonomia, els seus òrgans de decisió s’han de pronunciar obertament. CiU és el primer grup al Parlament regional de Catalunya i ha disposat de folgades majories absolutes. I mai, mai, s’ha pronunciat públicament per la independència. En tot cas, els pronunciaments dels seus líders, de tots, sempre han estat per la dependència.\nPer aquest motiu, tots i cadascun dels moviments de CiU són tacticismes, sense que això hagi de ser obstacle per saludar efusivament el naixement de plataformes d'intel·lectuals o ciutadanes de caràcter transversal que pressionin per avançar cap a un procés d’autodeterminació. Res té a veure amb la burda estratègia de l’entorn d’Artur Mas i les complicitats mediàtiques (amb La Vanguardia al capdavant) que, amb l’excusa de sondejar l’estat de la qüestió, només pretenen utilitzar una possible consulta popular com a arma de confrontació política. CiU s’ha de decidir, CiU ha de prendre partit. I pronunciar-se no té res a veure amb el projecte de “casa comuna” del catalanisme, on hi ha regionalistes, autonomistes i algun sobiranista (sempre a títol particular), incapaços de definir amb claredat quin és el seu horitzó nacional, fora d’ambigüitats calculades. Un projecte pensat exclusivament per pescar vots a tot arreu i no anar enlloc.\nLa dreta o el centredreta catalanista ha de prendre partit. És imprescindible sumar-los per a un procés d’independència. Però, fins els nostres dies, la dreta catalana (només cal veure el paper de la patronal) ha jugat una sola carta: Espanya. I els mitjans de comunicació més acòlits (en castellà i monàrquics) no només no estan per la independència sinó que només tenen un plantejament de futur: la sociovergència. CiU ha disposat de majoria absoluta i avui és el principal grup a la Cambra. I no pren cap iniciativa, fora d’intentar pactes amb Madrid per recuperar el Govern regional.\nSi un dia aquest país exerceix el dret a decidir, caldrà sumar complicitats de la dreta i l’esquerra catalana. No estem en aquesta tessitura, els fets són uns altres. La dreta -avui per avui- no té cap intenció de trencar amb Espanya. La dreta segueix tenint un únic objectiu: administrar el Govern autònom i seguint fent-nos creure que la nostra no és una autonomia de segona regional. I ho faran al preu que calgui i pactant amb qui calgui. Temps al temps.\n2 de setembre de 2007, 23.10 h\nRidao diu que es mes rendible pactar amb el PSC...així que d'unitat d'acció, res de res....\n2 de setembre de 2007, 18.00 h\nAixò Joel, ves-te'n. Potser deu ser millor LV o El Periódico o els fatxes de l'E-Notícies io el pamflet convergent El Suingular. Almenys aquest és un espai clarament independentista.\nI no cal que tornis ni per votar Sí al referèndum, no fos cas que t'ho haguéssim d'agrair\n1 de setembre de 2007, 15.57 h\nDoncs si es vol anar tant lluny... algú em pot explicar com es pot fer tenint de President a un membre del Comité Central del PSOE? Ja pot l'actual direcció d'Esquerra treure totes les martingales que vulgui contra el Carretero i l'Uriel, però l'electorat els està castigant durament des del 2004... i més que ho farà a les que venen. I això és el simptoma més inqüestionable del que pensen els votants nacionalistes catalans, diguin el que diguin els hooligans de torn.\n1 de setembre de 2007, 10.48 h\nPregunta per a un independentista català "anti-" (posa les lletres del partit que vulguis): si avui al Parlament es vota una proposta per la independència de Catalunya, qui votarà a favor i qui en contra? Ho tens clar? Doncs ja saps a qui has de donar suport, encara que siguis "anti-", estiguis decebut, empipat o fastiguejat. I després et revoltes contra els que estiguin. Però primer la independència, ens hi va el país, el futur i el benestar - les llibertats simplement no les tenim i enc... Llegir més\n31 d'agost de 2007, 17.14 h\nArnau Mir, el fet que Carod se'n vagi de "colònies" amb els diputats del PSOE-psc també forma part de l'estratègia "per anar més enllà" d'esquerra?\nO potser que el Carod vagi de colònies amb els amiguets del PSOE és per "inflar" la flama de l'independentisme, o per trencara "l'status quo"?\nhahahaha, ai que em pixo de riure. A mi em sembla que ja no podeu amagar que esquerra = PSOE.\n31 d'agost de 2007, 13.29 h\nCiU no ha fet res, ni mai farà res per la independència d'aquest país. I vist el panorama ERc segueix les mateixes passes. Ara ja tenim partits regionalistes a la dreta i esquerra del ventall polític. Cal un nou partit independentista.\nAquest diari digital fa un tuff a manipulació d'ERC que me'n vaig. Us creia més seriosos.\n31 d'agost de 2007, 13.26 h\nEstic d´acord amb´l´editorial. Ja no valen mitges tintes. O s´està a favor de de independencia o en contra. No hi ha més.\n31 d'agost de 2007, 12.41 h\nTranquil Jordi! tranquil....TU tranquil, que ès ciuuuuuuuuu...!!! qui porta anys i panys desinflan la petita flama i anestesiant als catalans.\nSi ara alguns surtiu de "L'ARMARI CONVER" per auto proclamaus "sobiranistes" ha estat gràcies a l'estrategia adoptada per ERC durant l'ultim congrès a Lleida.D'altra manera ja tot.hom sab que el anar més enllá no va amb els vostres dirigents d'hair ni d'avui...simplement esteu per continuar mantenint l'actual estatuskuo, per arreplegar les almoines q... Llegir més\n31 d'agost de 2007, 10.22 h\nl'editorial té part important de raó però és sectari. M'explico: passa de puntetes per les renuncies actuals d'esquerra, la venda de catalunya als socialistes, etc. M'explico: convergència no va fer res però esquerra enlloc de no fer res ha fet el que no s'ha de fer. Una punyalada a Catalunya per l'esquena.\nEsquerra, formalment independentista, es comporta avui com un partit sucursalista del psc. Per tant, regionalista.\nUn cop dit això també espero que convergència es clarifiqui i... Llegir més\n31 d'agost de 2007, 08.31 h\nL'anàlisi de l'editorial és correcte i molt cert.\nERC per molt independentista que sigui, és com un oset de pelutx entre les greixosses vaques sagrades de CiU i PSC, parlant en pes de vots i escons.\nPSC ja sabem que és obertament unionista i no enganya a ningú fora dels dirigents actuals d'ERC, però el cas de CiU és la reedició exacta del mateix moviment burgés català dels darrers 300 anys amb Cambó com clar exemple del que és pot esperar si confiem que Espanya ens resolgui els nos... Llegir més


Entrar a l’ajuntament per fer-nos sentir – Crida Premianenca\nD’uns mesos ençà, i fruit de diverses trobades i experiències, un grup de premianencs i premianenques hem decidit impulsar un nou projecte polític, però sobretot social, a la nostra vila.\nSí. Som gent de la Candidatura d’Unitat Popular i de Revolta Global, que hem decidit unir esforços perquè el nostre punt de vista sobre les necessitats de la nostra població és compartit.\nPerò anem més enllà i decidit crear una nova marca “Crida premianenca”, amb la intenció d’aglutinar dins del projecte la major part de persones que se sentin identificades en les grans línies programàtiques que hem traçat, i cercant complicitats per anar desgranant aquestes grans línies d’actuació per a poder construir proposes concretes, serioses, il·lusionants, engrescadores, capaces de transformar, de canviar, de millorar Premià de Mar.\nSom gent insatisfeta amb el camí que segueix Premià.\nVolem aconseguir una ciutat habitable. No només volem arreglar carrers i places (que està molt bé i que és molt bonic per als ulls). No volem convertir-nos en un aparador. Volem omplir els carrers de vida. Volem un poble que es faci gran, madur, amb un perfil definit.\nI això només és possible ajudant al teixit associatiu a prendre la paraula a l’ajuntament, perquè són realment els premianencs i premianenques que participen de les entitats i associacions els que són capaços de marcar les línies culturals.\nPerò no només parlem d’aquelles associacions institucionalitzades, sinó també de grups de premianencs que tot i no estar registrats com a entitat, són coneguts per a fer vida al poble. A aquests també hem de ser capaços de representar-los.\nLa Crida es presenta com a relleu d’aquells que han intentat fer-se seva la veu dels moviments socials i que actualment han entrat en crisi, precisament per al seu fracàs provocat sobretot per la rigidesa institucional, oblidant-se que un ajuntament és l’administració més propera als vilatans del poble.\nERC i ICV s’han apartat literalment de les necessitats del poble. Han estat incapaços de marcar perfil propi. Uns dins del govern, on des de l’àrea de cultura s’han enfrontat amb la major part d’associacions culturals del municipi, i sense anar més lluny no han estat capaços de consolidar, de donar rellevància a la mateixa Festa Major, que recordem que si no fos per la paciència del voluntariat que any rere any hi estem treballant seria impossible que es pogués realitzar. Literalment han girat l’esquena a la realitat associativa de la població.\nEls altres, ICV, havent pogut fer un control estricte de l’actuació del govern, no només han realitzat aquesta tasca, sinó que tampoc han aprofitat l’oportunitat de connectar amb l’associacionisme premianenc, i així representar-lo dins del consistori. Literalment, aliens a la realitat del municipi, i senzillament al seu món, que molts encara no entenem quin és.\nLa posició de la Crida Premianenca és la del relleu. Però no parlem d’agafar el relleu a l’esquerra convencional, actualment amb una crisi de valors de la qual difícilment podran sortir-ne. No parlem del relleu fatigat, que després de córrer molts quilòmetres, no ha fet cap pas real endavant.\nLa crida pren el relleu del que segurament mai ha estat representat al nostre ajuntament. Agafem la veu i la flama (que malgrat tot encara crema) dels premianencs i premianenques d’empenta, de l’esquerra municipalista convençuda que la gestió del municipi es pot fer radicalment diferent de com l’entenem (o de com l’entenen actualment).\nLa nostra posició és clara, les idees són les que són, i no dubtem del que diem. La nostra posició és ferma i no dóna lloc al joc d’ambigüitats al qual ja ens té acostumat el nostre alcalde. No juguem a dir a uns que sí i als altres que no. I no ho fem perquè no necessitem aconseguir vots per a fer créixer un determinat partit.\nEns considerem una agrupació de premianencs i premianenques. Som els que som, som els que serem. Potser no la majoria, potser no som masses, però els que som, n’estem convençuts de ser-ho, de formar-ne part, de poder aconseguir una veu pròpia a l’ajuntament.\nConvençuts de ser la veu crítica a l’ajuntament, de fer un canvi de rumb. D’agafar el relleu i passar per tots els carrers i racons del nostre poble. Per entrar a cases, a locals d’entitats, als espais públics per explicar que som gent que ens estimem el poble, que no tenim ganes d’entrar a l’ajuntament per interessos, sinó per a seguir amb la nostra tasca que ens porti a un model diferent de municipi.\nLa crida serà una organització d’acció, de canvi, de relleu, que ha de ser capaç de representar a aquells premianencs que volem un poble més just, més sostenible i més habitable.\nA aquells premianencs que són capaços d’organitzar unes activitats culturals de qualitat i que ara els és impossible per les dificultats que l’ajuntament hi posa. Perquè ells prefereixen poc soroll, i un bon poble dormitori.\nA aquells premianencs que han organitzat, que organitzen, o que organitzaran els principals esdeveniments festius de la població. Una tasca fins ara fatigosa. Hem de ser capaços d’ordenar el calendari festiu, de fer-lo més proper, de fer-lo més nostre.\nA aquells premianencs joves que no volen que se’ls tracti com un ramat d’ovelles. No ens cal un bus gratuït per anar a Mataró cada dissabte de festa. En cal una oferta d’oci potent al nostre poble, fent possible projectes autogestionats per a joves, potenciant les iniciatives privades amb projectes socialment vinculats al poble com bars, ateneus, centres populars, i ens cal un personal d’administració disposat a treballar fort i proper a la joventut.\nA aquells premianencs adults que també mereixen tenir els seus espais. Per a ells i per als seus fills. Si l’ajuntament ha estat incapaç de fer una programació cultural estable amb l’excusa de les retallades econòmiques, han de ser els mateixos premianencs els que realitzin propostes d’interès cultural i han de tenir un recolzament dins del consistori. Aquests som nosaltres.\nLa gent de la crida ens presentem. Ens presentem disposats a canviar el rumb cultural de la nostra població, disposats a definir propostes conjuntament amb vosaltres, esperant que la vostra complicitat serveixi per a prendre el relleu i ser capaços de transformar la realitat. Que ens serveixi per sortir al carrer i veure un poble en moviment, d’un poble actiu, d’un poble amb els seu perfil identitari definit.\nEntra amb nosaltres a l’ajuntament per a canviar el rumb!\nVine amb la Crida!\n2 thoughts on “Entrar a l’ajuntament per fer-nos sentir”\n15 de febrer de 2011 at 18:31\npodeu aportar comentaris i fer el debat sobre qualsevol tema relacionat amb CRIDA PREMIANENCA\n15 de febrer de 2011 at 18:39


En el segle XVIII Menorca tenia un cens de 21 argenters, que podem qualificar com a pares de l'actual bijuteria. Durant el segle XIX, la indústria de moneders de plata va tenir gran importància per a la societat menorquina; açò va provocar l'evolució de la indústria fins al que avui en dia coneixem com a indústria bijutera.\nLA BIJUTERIA és avui és una de les principals indústries illenques, reconeguda internacionalment en el grup SEBIME i en la fira Eurobijoux, que cada any reuneix a Menorca i a Madrid les principals empreses europees del sector.\nMés informació: www.eurobijoux.org