«El de pastor és un ofici que s'aprèn dia a dia, es transmet d'avis a pares, fills i nets» - Empordà\nMarity González és directora de projectes de l'associació Transhumància i Naturalesa\nMarity González, primera Mayorala\nCada cop més dones com Marity González practiquen la transhumància a Espanya. Ella va ser la primera Mayorala a la 25a Festa de la Transhumància a Madrid l'any 2018.\nVostès potencien la transhumància. Per què?\nPerquè és l'única forma de vida de conservació dels ecosistemes en cercar l'eterna primavera. Els desplaçaments dels ramats fan que el bestiar dispersi les llavors que digereix amb la llana i la femta i el fet d'anar amb ramat l'enterren amb les seves potes fent que aquestes llavors se sembrin i germinin pels diferents ecosistemes que transcorre. També eviten incendis forestals i s'adapten a les condicions climàtiques canviants en aquests corredors ecològics que són terrenys de domini públic, 125.000 quilòmetres i 420.000 hectàrees a Espanya protegides per la llei de Vies Pecuàries.\nCom ajuden els pastors?\nCol·laborem amb més de trenta famílies que fan la transhumància caminant a llarga distància, més de 400 quilòmetres, durant 4 setmanes. Nosaltres, per exemple, tenim un ramat de 1.300 ovelles i cabres i fem la transhumància des dels Pics d'Europa, a Lleó, on passem l'estiu fins al parc de Guadarrama, a Madrid, on romanem a l'hivern.\nQui practica la transhumància?\nLa fan pastors i pastores de totes les edats, perquè és un ofici que només s'aprèn dia a dia, amb la pràctica, i es transmet d'avis a pares, fills i nets. La zona on n'hi ha més és Guadalaviar, a Terol, on baixen amb ovelles, cabres, cavalls, vaques a passar l'hivern a les deveses de Vilches i La Carolina, a Jaén.\nCreu que ressorgeix?\nNosaltres intentem anar obrint noves vies pecuàries perquè no es perdi i els ramaders que s'animen, els donem suport.\nSegons el seu parer i experiència, és una forma de vida?\nSí, si se segueix la pràctica tradicional i es mouen famílies senceres de nord a sud, tot adaptant-se als condicionants.


Rellotge WeWood Phoenix 38 Teak Pink el primer impermeable de WeWOOD fins a 50 metres sota l'aigua. Inclou índexs i manetes metàl·lics nítids en l'esfera de fusta del mateix color que la caixa. La corretja és de niló ajustable multicolor i la sivella de plata raspallada. Un rellotge excepcional.\nL'acompanya una corretja de niló impermeable rosa y gris que es tanca mitjançant una sivella platejada.


Recursos de català: Casals Catalans a Europa\nCasals Catalans a Europa\nEls Casals catalans o Comunitats catalanes a l'exterior són associacions de catalans residents fora de Catalunya. Durant anys, han tingut un paper clau en la difusió de la cultura catalana i, en especial, de la llengua catalana. En l'actualitat, es compten més d'un centenar de casals establerts en uns quaranta països.\nLa Generalitat de Catalunya els dóna cobertura i suport des de la Secretaria d'Afers Exteriors.\nCercle Català de Madrid és una entitat fundada el 1952 a Madrid per tal que els catalans residents a Madrid poguessin mantenir costums i tradicions pròpies i per tal que els no catalans residents a Madrid poguessin aprendre Biblioteca, un Auditori, una Agrupació Sardanista, un Esbart Dansaire i un Restaurant.\nEl 2002 va rebre la Creu de Sant Jordi en reconeixement al seu paper de representació del nostre país a la capital de l’Estat, on du a terme una tasca ben positiva que contribueix a eixamplar els ponts del diàleg entre cultures. Les seves nombroses activitats afavoreixen, notòriament, el millor coneixement a Madrid de la llengua catalana i de la cultura que s’hi expressa.\nPàgina del Cercle Català de Madrid (castellà)\nCasa Catalana de Las Palmas de Gran Canària\nComunitats Balears a l'Exterior\nComunitats Balears a l'Exterior són els grups d'emigrants de les Illes Balears i els seus descendents, residents a l'estranger. S'agrupen en les Cases Balears de l'Exterior, associacions sense ànim de lucre i amb personalitat jurídica.\nL'origen d'aquestes institucions es vincula amb l'emigració que s'inicia en el segle XVIII, i adquireix un caràcter massiu a fins del segle XIX i primeres dècades del XX. En l'actualitat existeixen 23 cases distribuïdes a Amèrica Llatina i Europa. A Uruguai existeix un centre balear; a Argentina hi ha 12 les cases repartides a les províncies de Buenos Aires, Santa Fe, Còrdoba i Mendoza. Al Carib hi ha cases a Santo Domingo, Cuba, Puerto Rico, Veneçuela i Mèxic. A Europa, hi ha centres a Berlín, Madrid i Barcelona.\nDes del 1992 han rebut el reconeixement del govern autonòmic de les Illes Balears. Mitjançant subvencions i convenis atén les sol·licituds de documentació (partida de naixença, matrimoni, etc. ), promou viatges de tornada per a joves, adults i majors, i coordina el desenvolupament de cursos de llengua catalana i conferències amb el suport de la Universitat de les Illes Balears (UIB) i la Fundació Càtedra Iberoamericana (FCI). El 1994 van rebre la Medalla d'Or de la Comunitat Autònoma de les Illes Balears.\nWeb de les Comunitats Balears a l'Exterior (castellà)\nCasal Català de Londres és un casal català fundat el 1940 a Londres per Carles Pi i Sunyer, Josep Trueta, Arcadi Sala i Planell, Jaume Elías i altres exiliats catalans. Sovint fou la seu del Josep Manyé i Vendrell. Edita la revista Senyera, i en ella hi col·laboraren, entre altres, Josep Maria Batista i Roca, Gaspar Alcoverro, Ramon Parera, Fermí Vergès, Domènec Perramon, l'heroi de guerra Carles Busquet i Morant.\nFou un lloc de visita obligatòria per a tots els estudiants i exiliata catalans a la Gran Bretanya i donà suport les activitats de l'Anglo-Catalan Society. Va absorbir l'Agrupació Nacionalista Catalana a la Gran Bretanya.\nCasal de Catalunya de París és un París el 1945 per Lluís Nicolau d'Olwer, Joan Rebull i Torroja, J. Dalmau i Josep Camps J. Masot i que en aquell moment volia ser un punt de trobada per als catalans exiliats. Inicialment tenia 300 socis i arribà a 1.360 el 1964. Ha dut a terme nombroses activitats culturals i polítiques, com un homenatge a Josep Bailina i Sivila, supervivent del camp de concentració de Mauthausen, en fou president el 1984. Edita la revista Caliu. Hi ha donat conferències Josep Maria Ainaud de Lasarte i Joan Reventós.\nEl de 9 juliol del 1945 neix a París una associació que portarà el nom de Casal de Catalunya. Seixanta dos anys més tard l'associació continua existint.\nVa esser el lloc de trobada de la Catalunya a l'exili, ha vist en el seu si: L.Nicolau d'Olwer -un dels fundadors (professor d'Universitat, elegit diputat de les Cortés, conseller de la Generelitat de Catalunya avans d'esser anomenat director del Banc d'Espanya. També Ministre del Govern republicà i ambaixador al Mexic.) l'escultor J.Rebull, el pintor A.Clavé, el gran sastre Josep Camps, J. Dalmau typógraf, Andreu fusté, J.Masot rellotger, i molts d'altres. Tots tenien al cor de defensar la cultura i les llibertats catalanes. El ciment fou prou fort per passar els anys. L'organització perdura i queda la "Casa" de tots els catalans. Els arxius conservats pel Casal de París són d'un gran interés. El fitxer del Casal compta 1350 noms entre 1945 i 1964. París comptava 3000 catalans, les dones eren 10 % dels efectius. Compte tingut de les adhesions de tipus familial, es pot dir que a París dos catalans per tres han fet part del Casal. El Casal ha estat ben bé la casa dels Catalans de la regió parisènca.\nL'emblema del Casal de París representa el barco i la divisa "fluctuat nec mergitur" de la capital francesa, les quatre barres són les de la senyera i l'oreneta és l'ocell dels emigrants.\nL'associació està composta de socis i d'un consell; consell que ha actuat sempre de manera benèvola.\nFonts : Les catalans du Casal de Paris - mémoire de Phryné Pigenet- Arxius del Casal i memòria dels socis.\n(Maison des Associations 6è - Boîte nº 15)\n60-62, rue de Saint André des Arts\nCasal Català Tolosa de Llenguadoc\nCasal Català de Grenoble (França)\nCasal Català Jaume Masdeu de Brussel·les\nEl Centre Català de Luxemburg (Lëtzebuegerkatalanen Zentrum en luxemburguès) és un casal català amb seu a Luxemburg reconegut per la Generalitat de Catalunya. Va ser fundat a principis d'octubre de 1987.\nDes de la fundació, els objectius més importants han estat, en primer lloc, afavorir el coneixement de la llengua, la cultura i les tradicions catalanes al Gran Ducat de Luxembourg i a les regions veïnes i, en segon lloc, afavorir la integració de les comunitats catalanes al país d'acollida. Per aquesta raó, el CCL impulsa nombroses activitats que permetin la màxima participació de totes les persones residents a Luxemburg. El Centre Català de Luxemburg ha organitzat concerts, conferències, exposicions cursos de llengua catalana (per a nens i per a adults), cinema (el cicle de cinema català a Luxemburg compta amb 14 edicions) i festes populars (castells, havaneres, calçotades, caga tió, sardanes, correfoc).\nEl Centre Català de Luxemburg és membre de la FIEC (Federació Internacional d'Entitats Catalanes) que agrupa les associacions catalanes presents arreu del món. Un membre del Centre Català de Luxemburg forma part del Consell Consultiu de les Comunitats Catalanes de l'Exterior (creat per la Generalitat). D'altra banda, fins al 2007 cinc membres del CCL han estat honorats amb el Premi Batista i Roca per part de l'IPECC (Institut de Projecció Exterior de la Cultura Catalana).\nAssociació Catalana de Frankfurt (Alemanya)\nActualment formen part del grup mig centenar de persones, majoritàriament catalans que viuen a l’area del Rhein-Main, estudiants, professors, enginyers, families, de totes les edats, que participen activament en les activitats socials i culturals organitzades periòdicament. Pretenem ser un punt de trobada dels catalans d’origen i/o adopció, així com d’altres països de cultura catalana. Afavorim l’intercanvi d’informació i experiències personals, en un àmbit de cordialitat, respecte i convivència.\nCatalans a Frankfurt va nèixer per iniciativa d’un grup d’estudiants, becaris i professors universitaris que es trobaven mensualment en un bar de “tapes” del Grüneburgweg de Frankfurt. Alguns d’ells van decidir fer les trobades més regulars i aprofitar per fer trobades els caps de setmana.\nCatalans a Frankfurt ens trobem en tertúlia el primer dissabte de cada mes al Club Voltaire de Frankfurt, Kleine Hochstr. 5, molt a prop de l’Alter Oper. Es realitzen activitats socio-culturals de forma periòdica, xerrades culturals, activitats familiars i infantils, i activitats de lleure. Mantenim contacte amb les altres comunitats catalanes d’Alemanya. Vam ser col.laboradors de l’Aplec Internacional de la Sardana de Frankfurt l'any 2007 i vam participar en les activitats culturals de la Fira del Llibre de Frankfurt 2007.\nEl Grup de Catalans de Frankfurt va esdevenir la "Katalanischer Verein Frankfurt"(Associació Catalana de Frankfurt) a Alemanya el 23 d'Abril del 2008 amb la signatura dels estatuts.  L'associació reconeguda a Alemanya es troba en tràmits per a formar part de les comunitats catalanes exteriors.\nWeb dels Catalans de Frankfurt\nCentre Català d’Escòcia /\nCasal Català de Viena (Àustria)\n(Katalanisches Haus von Wien)\nL'Associació, que no té finalitats de lucre, vol promoure i fer conèixer la cultura catalana en totes les seves formes d'expressió, sobretot entre els seus membres.\nCasal Català a Dublín (Irlanda)\nCentre catala de Lausana (Suïssa)\nCasa Nostra de Zuric (Suïssa)\nCasal Català de Copenhaguen (Dinamarca)\nLituània i Catalunya són dues comunitats de similar escala en aquest conglomerat de nacions que conformen la Unió Europea.\nL'Associació catalano-lituana neix amb l'objectiu de promoure la relació i el coneixement mutu entre ambdues cultures. Amb aquesta finalitat organitza i programa activitats a tots dos països, orientades a establir complicitats i sinèrgies, i a afavorir sobretot l'intercanvi cultural.\nPublicat per Toni Teruel a 1:57\n▼ de juny 04 (4)\nAprendre català a Praga (Txèquia)


Fi de segon trimestre 2013! - A.E.G. Reina Constança de Mallorca\nEstàs aquí: Inici » Blog » Blog » agrupament » Fi de segon trimestre 2013!\nMolta atenció a tothom!!!\nAquest proper cap de setmana ens esperen unes activitats genials que no semblen d’aquest món!\nPrimer el dissabte 23, gaudirem tots els nins, nines i joves de l’Agrupament d’una activitat conjunta. Començarà a les 16h a la plaça, com sempre, però acabarem allà mateix a les 19h! Alerta amb els vostres caps (els que teniu damunt el coll, eh?) perquè s’ha “avistat” un estrany objecte voltant per l’estrastofera!\nPerò el cap de setmana no acaba aquí, aquest diumenge participam un pic més de la nostra estimada parròquia, fent un servei al Diumenge de Rams. Us convocat a tots un altre pic a la plaça a les 10h i fins les 11.30h.\nPer suposat, tothom ben uniformat i amb moltes ganes de passar-ho bé, per acomiadar aquest segon trimestre, que tantes coses ens ha aportat!\n← Inscripcions Sant Jordi 2013 (entrada prèvia)\n(propera entrada) Diumenge de Rams →


Borriana aposta per una programació cultural de “gent d'ací” per a l'últim trimestre | Castelló Extra\nBorriana aposta per una programació cultural de “gent d'ací” per a l'últim trimestre\nEl regidor de Cultura, Vicent Granel, i el tècnic de Cultura, Rafael Marañon, han presentat la programació cultural de l’últim trimestre de l’any que estarà centrada en concerts, teatre i dansa de “gent d’ací”, perquè segons ha assegurat l’edil, “és moment de donar suport als artistes que tenim més a prop i, per això, gran part de la programació estarà centrada en companyies i artistes d’ací”.\nA més, la programació vindrà acompanyada de noms de nivell estatal com l’humorista Ángel Martín, els actors Gabino Diego i Cecilia Solaguren, o el Ballet de Moscou. Una programació amb més de 30 activitats, que torna a comptar amb dansa, música, teatre i art, repartides en els últims tres mesos de l’any, en els diferents espais culturals de la ciutat.\nUna variat i nodrit elenc d’actuacions gratuïtes o espectacles amb preus populars per a totes les edats i tot tipus de públic, “perquè tothom puga accedir a l’oferta cultural”, ha indicat Granel.\nEl responsable de l’àrea cultural de Borriana ha destacat l’esforç que s’ha realitzat per a aconseguir una programació “de qualitat i de proximitat” amb totes les mesures de seguretat vigents per a tancar “un any molt especial” a la nostra ciutat.\nL’apartat d’exposicions d’aquests mesos se centra en artistes de Borriana i en la mateixa ciutat. A l’exposició col·lectiva “Del verd al porpra”, li seguirà l’exposició del 75 aniversari de la Reconstrucció del Campanar i, finalment, l’exposició de Playmobil que tant èxit va tindre l’any passat, encara que “enguany part dels seus diorames estaran basats en Borriana”, ha precisat Vicent Granel .\nD’altra banda, Cultura ha apostat per millorar la difusió de la programació amb la instal·lació de vuit tòtems repartits per tota la ciutat per a donar a conèixer les activitats que es realitzaran aquest trimestre.\nEl Payà, Camí d’Onda, el Pla, la Mercè, la plaça Quarts de Calatrava, les Monges, la piscina i la zona portuària seran les vuit zones on s’instal·larà el tòtem, i que ja estarà visible la setmana vinent. Iniciativa que s’uneix al servei de missatgeria cada setmana a través de l’App Whatsapp, i al qual es poden subscriure enviant noms i cognoms al 691 674 083.\nParal·lelament a la programació, el departament de Cultura ha treballat amb la resta de departaments municipals i la Policia Local amb el protocol sanitari pertinent per a cada activitat cultural. El Teatre Payà redueix el seu aforament a la meitat, igual que el CMC la Mercè, tot, ha puntualitzat Vicent Granel, perquè els assistents “no tinguen dubtes d’acudir als actes organitzats i vinguen amb total seguretat a gaudir de la cultura”.\nControl d’accés, gel i distància, entrada i eixida per portes diferents, són algunes de les mesures, a més d’obrir al públic els espectacles una hora abans per a poder accedir sense problemes, ni aglomeracions.\nEn l’apartat de teatre per a aquest trimestre destaca l’obra Los mojigatos amb Gabino Diego i Cecila Solaguren, que arribarà al Teatre Payà el pròxim dia 25 d’octubre a les 19 hores. El preu de l’espectacle és de 10 euros amb els descomptes habituals per a persones jubilades i pensionistes, usuaris del Carnet Jove i per a famílies nombroses o monoparentals.\nAmb aquesta funció, la directora de l’obra, Magüi Mira, planteja qüestions essencials en el funcionament de la parella actual. Un gran actor, Gabino Diego, i una gran actriu, Cecilia Solaguren, amb totes les seues arts per a emocionar i per a fer pensar, en un joc escènic divertit i polèmic per a espectadors de qualsevol sexe. Molt d’humor, i a vegades també dolor, per a una parella “a la busca del sexe perdut”.\nUn altre espectacle assenyalat per a aquesta tardor és el monòleg d’Ángel Martín #103 NITS, el nou espectacle working progress, després dels 103 dies i nits de confinament, que arribarà el 6 de desembre al Teatre Payà, per a fer riure al públic.\nQuant a la resta de propostes teatrals de la programació per als mesos d’octubre, novembre i desembre s’inclouen dos funcions de Musicolados per l’Escola Municipal de Teatre també en el Teatre Payà, el dissabte 17 d’octubre, i Federico, función sin titulo de la companyia de Sueca l’Últim Toc Teatre i que es podrà vore al Teatre Payà, el divendres 27 de novembre. En l’obra, Margarita Xirgu i Federico García Lorca contaran la història, mescla ficció i realitat, del que molt poca gent sap sobre el poeta. Tothom coneix Lorca i la seua obra literària universal però són poques les persones que van conèixer ‘Federico’.\nQuant a l’apartat musical, el dia 9 d’octubre a les 18h, concert per al públic infantil per Salva el Mussenacitu en el CMC la Mercè, el dissabte 10 d’octubre a les 19 hores un concert de la Coral Borrianenca en el CMC. El dilluns 12 d’octubre a les 19h la Borriana Big Band presentarà el seu nou disc i també està previst un concert del guitarrista Pedro Navarro en el Teatre Payà.\nLa resta de propostes musicals per al mes de novembre inclourà un concert per a bebès a càrrec de la Fusa Confusa, el diumenge 8 de novembre en el CMC la Mercè i un concert de la Coral Borrianenca el dissabte dia 8 en el mateix escenari.\nA més de tota la programació comentada, amb l’arribada de Nadal tindran lloc els tradicionals concerts nadalencs de les agrupacions musicals locals, que són una cita obligada en aquestes dates tan assenyalades.\n• Concert Nadal, Banda Jove AFB. Teatre Payà, dissabte 19, 18h\n• Concert de Nadal, Cor Carnevale. Esglèsia de la Mercè, diumege 20, 12h\n• Concert Nadal, Coral Borrianenca. CMC la Mercè, dissabte 26, 19h\n• Concert de Nadal, Banda Simfònica AFB. Llar Fallera, diumenge 27, 19h\n• Concert Nadal, Orquestra AFB. Teatre Payà, dissabte 26, 18h


Fenologia i Meteorologia a l'Alta Segarra: Dades 29 de gener de 2013\nEl temps d'avui ja ha estat ben estable a tot el país, amb algunes boires matinals i intervals de núvols prims que han anat circulant pel cel sense cap conseqüència. La previsió pels propers dies ens indica continuació de l'estabilitat ben marcada arreu amb sol, alguns núvols prims i boires matinals a l'interior cada cop més extenses. Entre divendres i dissabte ens creuarà un front fred que entrarà pel nord, amb ruixats bàsicament al Pirineu i que ens portarà un cap de setmana força ventós i notablement fred, i on les precipitacions quedarien restringides a la serralada pirinenca.\nPel que fa a les temperatures d'avui, les màximes han oscil·lat entre els 8 i 13ºC, mentre que les mínimes s'han mogut entre els 0 i 3ºC, amb una lleugera inversió tèrmica que anirà a més els propers dies. El vent ha bufat fluix de mestral.\nPublicat per Josep Raich Duarri a 19:03


L’artista arenyenc Marc Prat, juntament amb altres artistes del Maresme (Josep M. Codina, Rosa Codina-Esteve, Jordi Prat, Josep Serra, Perecoll i el fotògraf Ramon Manent) exposen les seves obres a l’Instituto Cervantes de Nova York del 7 al 31 de març.\nAquesta exposició, impulsada per la Fundació Bassat, mostrarà dues peces de cada artista, creades expressament per a l’ocasió.\nSegons Bassat, la qualitat de les peces és "extraordinària". Després de la inauguració a la ciutat de les llums, la mostra viatjarà pels EUA i quan acabi el circuit quedarà de manera permanent a la ciutat de Nova York.\nLa majoria de les obres que viatjaran comparteixen el fet de ser art contemporani, a excepció de les dues fotografies de la Nau Gaudí de Mataró que presenta el fotògraf Ramon Manent. Els artistes han tingut total llibertat a l'hora de crear, amb l'única limitació de les dimensions. Tots els quadres han de fer 100x81 cm, el qual s'anomena "40 figura".\nDes de l’Ajuntament d’Arenys de Munt volem felicitar Marc Prat per aquesta exposició tan important i l’encoratgem a continuar la seva obra artística.


El bloc d'en Ramon Beltrà: enero 2015\nDia de solt i molt ventós en alguns trams. Temperatura freda a la sortida (al voltant de 0ºC) però que ha anat pujant durant la marxa.\nPublicado por Ramon Beltra en 19:33 1 comentario:\nPublicado por Ramon Beltra en 11:26 No hay comentarios:\nPublicado por Ramon Beltra en 10:04 No hay comentarios:\nAprofitant que aquest diumenge no estava inscrit a cap cursa ahir em vaig afegir a l'entrenament d'avui diumenge que l'Hector te previst per Collserola.\nEl punt de trobada ha estat el Poliesportiu Guiera a Cerdanyola on ens hem reunit finalment l'Hector, Lluis , Jordi Mas, Gabriel, Yolanda , Laura i Alberto (Sufridor). Hem sortit a les 8:00 en punt amb un fred intens 0ºC.\nL'entrenament ha consistit en fer el recorregut de la Cursa Poblat Ibèrics que es va fer al Juliol amb una distància aproximada de 14,5 Qm.\nAmb un traçat força exigent de pujades i baixades per corriols ha estat per a mi un autèntic trenca-cames.\nEls meus companys m'han anat esperant ja que jo era clarament el mes lent del grup donat que tots estant molt mes acostumats a les curses de muntanya.\nTot i anar molt en compte, en un descuit, he ensopegat i he anat per terra amb rascada a la cama i amb cops al canell, pit i barbeta. Per sort no s'ha trencat res i he continuat.\nCim del Puig Guàrdia 199 m s.n.m.\nHem fet un total de 14,46 Qm en 2h06' i un desnivell + acumulat de 492 m . Un bon entrenament molt ben acompanyat.\nPublicado por Ramon Beltra en 16:34 No hay comentarios:\nPublicado por Ramon Beltra en 10:24 No hay comentarios:


Banyeres - Informació des de l’Ajuntament de Banyeres de Mariola de novetats, i altres informacions, vinculades a l’estat d’alarma pel COVID-19\nInformació des de l’Ajuntament de Banyeres de Mariola de novetats, i altres informacions, vinculades a l’estat d’alarma pel COVID-19\n25-03-2020 | Banyeres | &nbspVisitas:208\nA continuació, s’informa des de l’Ajuntament de les següents novetats, i altres informacions, vinculades a l’estat d’alarma pel COVID-19:\nLa Generalitat Valenciana ha centralitzat tot el referent al coronavirus en un espai web: infocoronavirus.gva.es.\nEntre altres, allí es poden trobar notícies, consells, recomanacions i instruccions, en 3 grans blocs: 1r, dirigit a persones malaltes, familiars o de risc; 2n, dirigit a la població general (en aïllament), gent major o amb ansietat produïda per la situació; i, 3r, dirigit a empreses, autònoms o persones que fan teletreball. A més, també trobaràs el telèfon 900 300 555 (per a gent con símptomes) i la possibilitat de fer un autotest.\nEDIFICIS I INSTAL·LACIONS MUNICIPALS\nEstaran totes tancades. Sense atenció presencial al públic. Recorden que l’Ajuntament de Banyeres de Mariola continua atenent el veïnat a través del correu habilitat ( banyerescovid@portademariola.com ) o per telèfon en els números 966564315 i 966567475 (de 9.00 a 14.00 h). A més, tota la informació (en les dues llengües) a www.portademariola.com o a l’App municipal.\nRESIDUS I HIGIENE VIÀRIA\nL’ecoparc mòbil (ubicat els dimecres al mercat) no estarà disponible. L’ecoparc fix només atendrà a professionals.\nPer als residus en les vivendes de les persones malaltes confirmades o amb símptomes, cal seguir els següents passos: https://www.portademariola.com/…/WhatsApp-Image-2020-03-24-…\nS’estan fent treballs de desinfecció viària, sempre que la climatologia ho permet. Estan apareixent als carrers i places, molts excrements de mascotes. És obligació moral i cívica de la persona propietària de la mascota RECOLLIR ELS EXCREMENTS. Malgrat no poder circular pels carrers amb normalitat, hem de mantindre’ls nets.\nACTIVITAT LABORAL I FESTES\nEn el dia de hui s’han signat els següents Decrets:\n– OBRES I INSTAL·LACIONS, en el terme de Banyeres de Mariola, durant l’estat d’alarma:\na) Queden suspeses les obres públiques (excepte les justificades per seguretat, emergència sanitària o atenció a necessitats).\nb) Suspensió dels terminis d’execució de les obres de promoció privada en llicències municipals.\nc) PROHIBICIÓ de l’execució d’obres, instal•lacions i construccions, sempre i quan no es puguen garantir les mesures aprovades per les autoritats sanitàries de prevenció i protecció contra el COVID-19, així com els requeriments del RD 463/2020.\n– DIES FESTIUS: Se suspenen oficialment els dies 22 i 23 d’abril com a festius locals, quedant ajornats a una nova data, la qual es consensuarà entre els mons festers, industrials, social i religiós.\nDurant l’estat d’alarma, segons la Resolució de la Conselleria de Sanitat Universal i Salut Pública, de 20 de març de 2020, les persones difuntes per coronavirus seran traslladades immediatament al cementeri, realitzant-se el soterrament el més prompte possible. Segons la Resolució de la mateixa Conselleria, de 12 de març, en les defuncions anteriors, es prohibeixen els vetlatoris, en instal•lacions públiques i privades.\nPer últim, l’Ordre SND/272/2020, de 21 de març del Ministeri de Sanitat, marca que, en cas de defunció (independentment de la causa, a excepció de mort violenta), es permetrà el soterrament, la incineració o la donació d’òrgans abans de complir les 24h des de la defunció, per poder complir amb la immediatesa del soterrament.\nAlgunes empreses de la població han fet manifest el seu desig de col·laborar amb materials per a la confecció de mascaretes. Així mateix, un grup de persones voluntàries ja està coordinant-se per a la seua costura.\nSi alguna altra empresa està disposada a aportar qualsevol material (fil, gomes, bosses de plàstic per a les mascaretes, tall de tela...) per a aquest grup voluntari de costura, o material ja confeccionat, pot enviar un missatge de whatsApp (no telefonades) al 626 13 72 34, indicant nom complet, adreça (carrer i número), telèfon de contacte i tipus de material a donar. Els whatsApps s’hauran d’enviar de 8.00 h a 12.00 h, del dimecres 25 de març. Al llarg del dia rebran una contestació indicant les pautes a seguir.\nPer altra banda cal informar que les mascaretes resultants no comptaran amb cap registre sanitari ni homologació i, per tant, no tindran destinació sanitària (ni hospital, ni centre de salut...), però es repartiran entre la població que les vullga acceptar. Des de l’Ajuntament agraïm el gest solidari de totes les persones implicades, tant empreses com voluntariat.\nXARXES SOCIALS I INTERNET: Es prega a la població que utilitzen els mitjans establerts en l’apartat «Edificis i instal·lacions municipals» per aclarir dubtes i suggeriments (per telèfon o correu electrònic) i rebran contestació. Emetre informacions falses per les xarxes és un fet denunciable. Publicar supòsits o falses alarmes crea en part de la població nerviosisme i histèria. Des de l’Ajuntament demanem que es mantinga la calma i recomanem l’ús de missatges positius que ajuden al poble a portar aquesta situació el millor possible.\nFeu les eixides mínimes i sempre per motius de primera necessitat (alimentació, farmàcia, faena). Extremeu la higiene (sobretot de mans). Mantingueu distàncies. I, molt important, quedeu-vos a casa.\nSón moltes les persones professionals que, des dels seus llocs de treball, estan fent un gran esforç per traure endavant la situació provocada per la pandèmia del coronavirus. L’esforç de la població, de cadascun/a de nosaltres, s’ha de centrar en no eixir al carrer, no tindre contacte social i quedar-se a casa. Cada dia que passa és crucial, decisiu, molt important, i no podem baixar la guàrdia. Un dia a casa són molts contagis evitats (el teu, el de la teua família, el del teu veïnat...). Junts podrem. Gràcies per tot l’esforç que esteu fent. Tot anirà bé. Molts ànims.\nFirma en el llibre d'Or de la Confraria per D. Ramón Micó Colomer\nConocemos La Frutería Serra Mariola Gourmet\nPrograma especial "Día a día Fresh" des de Banyeres de Mariola\nMissa solemne en honor al patró en el temple parroquial en homenatge a la Relíquia de Sant Jordi 06/09/2020


David Byrne actuarà a l'edició 2018 del Festival Cruïlla\nUna oportunitat única per veure al mestre\nL’oportunitat d’escoltar David Byrne en directe no es presenta molts cops en la vida. Aquest home ve d’una època en què la música era una altra cosa. Contracultura, post punk i rebel·lia. I Byrne al capdavant de Talking Heads, una de les bandes més importants del gènere.\nVa obrir el ventall de possibilitats per a l’avantguarda amb les seves col·laboracions amb Brian Eno. Ara, és una icona de la new wave, cineasta de culte, divulgador de la world music… David Byrne no només esgota les definicions: les supera.\nEns agraden els concerts que són únics i Byrne és expert en això. Ve al Cruïlla a muntar un show d’art rock pur. Línies de baix matadores, una bateria complexa i ell envoltat d’una performance embogida, amb una desena de músics i ballarins.\nDavid Byrne ho fa tot alhora i li surt bé.\nAmb la teva entrada per Byrne, el dissabte 14 de juliol, podràs veure també grups com Justice i The Roots, entre molts altres.


Inici / Què fem / Q Recursos humans\nConsultoria - Formació\nDes de Cerqueda RH, vivim l'aprenentatge com a motor de desenvolupament. Dissenyem i realitzem accions formatives a mida de les necessitats dels nostres clients i els acompanyem en processos de reflexió estratègica.\nOferim serveis de consultoria adhoc per a les empreses que volen optimitzar el seu funcionament. Fem estudis d’opinió interna i accions d'acompanyament en la gestió del canvi.\nSom col·laboradors a la Cambra de Comerç, Industria i Serveis d’Andorra.\nRealitzem processos de coaching executiu i d’equip, per a empreses, directius i professionals que cerquen solucions als nous desafiaments. Els nostres coaches PCC Certificats per la ICF (International Coach Federation) acompanyen en el desenvolupament d’habilitats de lideratge, comunicació, negociació, treball en equip, delegació, parlar en públic, gestió de conflictes, entre d’altres.\nSom mentors del Programa Growth d’Actua.\nSelecció - Headhunting\nL’èxit de la nostra metodologia neix de l’experiència adquirida en el decurs dels anys. El nostre objectiu es centra en oferir la persona més idònia per cobrir amb garanties el lloc de treball que necessita per desenvolupar la seva estratègia empresarial.\nEns enfoquem en perfils Directius, Comandaments, Tècnics i Administratius.\nPartners Q Recursos Humans


La cuina violeta: Pit de pollastre confitat i coulis de tomàquet amb fruits vermells\nPit de pollastre confitat i coulis de tomàquet amb fruits vermells\nÉs estiu i tenim moltes ganes de viure a l'aire lliure. Qualsevol excusa és bona per a compartir taula i un bon vi. I sempre, sempre, sempre amb bona música de fons. Què seria de la meva vida sense la música? Cal tenir la banda sonora de la nostra vida, perquè d'ella ens endurem aquests moments viscuts amb intensitat però tranquil·lament. I amb els anys veus que els necessites cada cop més.\nMenjar senzill i de manera saludable és quasi una obligació. D'ençà que vaig fer el curs de cuina a baixa temperatura amb en Salvador Brugués, el coautor dels llibres d'en Joan Roca, li trec més profit al Rocook, l'estri que pots programar la temperatura i coure els aliments tot preservant millor la seva naturalesa genuïna així com els seus sabors originals. En el curs en Salvador ens va ensenyar a fer els pits de pollastre i us puc que queda tendre i deliciós. S'ha de tastar i avui el comparteixo perquè en pugueu gaudir.\nper al coulis,\n- 700 g de tomàquets (ja em queden pocs de l'hort)\n- 100 g de ceba neta i picada, una ceba mitjana\n- 1 branqueta d'orenga\n- 30 g d'alls picats, uns 9 alls\n- 1 cullerada (cafè) de sucre\n- 50 ml d'oli d'oliva verge extra\n- 8 tomàquets cirerols\n- 50 g de gerds i groselles\n- 125 g de bolets maitake, gírgoles de castanyer\nComencem fent el coulis pelant els tomàquets. Els meus són de l'hort i han madurat al sol, la qual cosa fa que sigui molt fàcil pelar-los.\nSi els compreu, els pelareu més fàcilment fent una creu superficial a la part de dalt i els submergiu en aigua bullent uns 20 segons, el traiem de l'aigua i pelem.\nEn traiem les llavors i tallem a daus.\nEstovem la ceba en una cassola amb oli d'oliva durant uns 10 minuts a foc baix.\nAfegim els daus de tomàquet, els alls, les herbes, el sucre i salpebrem.\nDeixem coure una hora aproximadament a foc amorós.\nTraiem les herbes i el passem per la batedora i reservem.\nPer a coure el pollastre ho farem en un cassó amb l'oli de gira-sol que el cobreixi.\nEl courem al Rocook a 65 ºC durant uns 40 minuts, o uns 10 més en el meu cas, ja que els pits de pollastre eren grossos.\nSi teniu un termòmetre de cuina, hauríeu de comprovar que s'han assolit els 63-65 ºC al cor del producte.\nUn cop passat el temps ho refredem en bany maria invertit per a refredar l'oli i la cocció.\nPer a coure els bolets ho farem tal com ho vaig explicar a la recepta del tall rodó de llom: escalfem el forn a 180 ºC, els salpebrem i oliem, enfornem entre 10 i 15 minuts.\nPassem els fruits vermells i els cirerols per la paella amb una mica d'oli.\nMuntem el plat amb el pollastre tallat a rodanxes, els bolets, una cullerada de coulis i per sobre els fruits vermells.\nSi sobra salsa de tomàquet no patiu: queda excel·lent amb pasta.\nPer al maridatge he triat un vi de Sauvignon blanc del celler Clos Montblanc, l'Únic, un vi ecològic d'aroma fresca i neta, que ens ha sorprès molt gratament. Teníem carn però a l'estiu el blanc ens agrada amb qualsevol menja. A més a més vaig agafar el negre Masia Les Comes, de la D.O. Conca de Barberà, de Merlot i Cabernet sauvignon, per un dels amics que només beu negre. Un luxe de vi. El vam posar en fresc una estona. I tal com diu la seva pàgina web, el millor vi del món és el que a tu més t'agradi. Doncs això. Ara només em falta visitar el celler. Ho faré aviat.\nTant el pollastre com els vins són de Pollastres Pili, parada del Mercat Central de Tarragona.\nLes culleres fotografiades són un indici de les postres dolces que vaig preparar i que compartiré qualsevol dia.\nHi ha autors de cançons molt bones però que triomfen en veu d'altres cantants. Això va passar amb Sinal fechado (Semàfor tancat) de brasiler Paulinho da Viola, que parla de la trobada de dos enamorats en un semàfor en vermell després de molt de temps, la vida dels quals ha transcorregut de manera separada. Qui la va popularitzar va ser en Chico Buarque en un àlbum que portava el mateix nom. O com la canta amb Maria Bethânia en directe i de manera molt ràpida. Més tard també la van versionar magníficament a La voglia, la pazzia, l'incoscienza, l'allegria l'Ornella Vanoni, Toquinho & Vinícius de Moraes, com a Semaforo Rosso ...olà come va? Non c'è male, ma tu com stai? Tiro avanti; si gira si corre lo sai... Un dels millors LP que tinc i que guardo amb molta estima i si teniu Spotify, escolteu-lo sencer. I m'agrada especialment la versió d'en Raimundo Fagner. Apugeu el volum i gaudiu de totes i cadascuna de les versions.\nSinal fechado, Fagner\n...Quando é que você telefona?\nNos vejamos, quem sabe?...\nEtiquetas: a baixa temperatura, acompanyament, aviram, bolets, carn, Conca de Barberà, cuina del món, del nostre hort, hortalisses, Rocook, salses, vins recomanats\nRosa Rosae 6 d’agost de 2019, a les 18:37\nEntrar i veure aquestes fotos ja faig un regal als meus ulls.\nLa Cuina Violeta 10 d’agost de 2019, a les 19:26\nMoltes gràcies, Rosa.\ncarles 7 d’agost de 2019, a les 18:58\nHola Nani, una molt bona recepta per gaudir del pollastre...Jo tinc un rooner per coure a baixa temperatura, pero no el puc possar amb oli, només amb aigua...Com ho faries perque quedi tan melós com el teu...Gràcies\nLa Cuina Violeta 10 d’agost de 2019, a les 19:32\nHola, Carles. Jo el faria en un cassó amb l'oli i amb un termòmetre culinari d'aquells que porten una sonda i que puguis anar controlant la temperatura en tot moment. Has d'arribar a tenir els graus que vols, combinar foc i termòmetre. Jo ho couria així.\ncarles 12 d’agost de 2019, a les 16:36\nMercè de Cotó de Sucre 9 d’agost de 2019, a les 10:48\nUn pollastre amb bolets a la moderna;) Tot és tan bo i el coulis de tomaca sublim!\nLa Cuina Violeta 10 d’agost de 2019, a les 19:25\nI tu, ja l'has fet aquest pollastre?


El Rastre del Cargol: Les essències de l’aula oberta\nLAURA FORNÓS I CARLA GOU\nEls alumnes de 1r d’ESO que van a l’aula oberta, durant el primer i segon trimestre, a les classes de matemàtiques, català i castellà han treballat i s’han informat sobre la màgia.\nA castellà i a matemàtiques han treballat la màgia més moderna i a català,la més antiga.\nSobretot van parlar sobre les bruixes, i la Patrícia, que és la seva professora de català, els ha explicat que les bruixes no són com les que surten als contes, sinó que eren dones que a partir d'herbes aromàtiques feien medicaments pel mal de cap, inflamacions…\nPer això, els 12 alumnes de l’aula oberta han buscat informació sobre diferents herbes aromàtiques, per què servien i quina cura feien. Més tard, han fet unes essències que representen les medicines que feien les bruixes.\nEls passos que van seguir per fer les seves essències van ser:\nAgafar un pot petit de vidre i introduir-hi oli.\nXafar amb les mans les diferents herbes aromàtiques que van triar, i anteriorment van buscar les seves propietats, (romaní, farigola, alfàbrega, menta...).\nVan posar-ho tot en el pot i remenar-ho perquè es mesclés bé.\nVan posar-ho a reposar durant 40 dies en un lloc que no hi tocava gaire el sol i de tant en tant ho barrejaven.\nI per acabar van fer una cartolina on van posar el que portava cada pot i van escriure tota la informació de perquè servia cada herbes aromàtiques.\nPatricia Nadal 20 d’abril de 2017 a les 14:41\nEls alumnes de l'Aula Oberta avui hem llegit el vostre article i us volem agrair l'interès que heu tingut amb el Projecte de Màgia. Treballar per projectes és molt interessant i ens agradaria poder treballar així en d'altres classes.\nCarla i Laura 26 d’abril de 2017 a les 12:01\nMoltes gràcies a tu per ajudar-nos.


Nou tècnic destinat a Youwarou, una zona aïllada de Mali - Ulls del món\nUlls del món > Notícies > Nou tècnic destinat a Youwarou, una zona aïllada…\nYouwarou es troba al nord-oest de Mopti, compta amb més de 150.000 habitants i es caracteritza pel seu abandonament i aïllament extrem, sobretot en temporada de pluges a causa de la multitud de rius que creuen la zona. La població no disposa d’electricitat i s’il·luminen amb torxes i sistemes rudimentaris de plaques solars o grups electrogens.\nTotes aquestes dificultats van provocar que durant més de 10 anys cap ONG ni entitat solidària intervingués en la zona, fins que el 2017 va arribar Ulls del món per apropar la salut ocular a una població que estava totalment desatesa. Des d’aleshores s’han anat realitzant diferents campanyes d’atenció oftalmològica, com la darrera comissió quirúrgica en la qual es va visitar 577 pacients i es van practicar 283 intervencions de cataractes.\nEn aquest complex escenari, un dels principals objectius de la Fundació és reforçar la capacitació dels equips locals perquè puguin disposar de més autonomia. I en aquest sentit, una de las millors notícies ha estat poder facilitar la formació del tècnic Oumar Traore que ha aconseguit el títol d’AMO (assistent mèdic en oftalmologia) a l’Institut Nacional de Formació de Ciències de la Salut de Bamako.\nOumar va veure endarrerida la defensa de la seva tesi final com a conseqüència de la crisi sanitària del coronavirus, però finalment l’ha pogut presentar davant d’un tribunal a porta tancada preparat amb mesures de protecció. I actualment ja s’ha incorporat al Centre de Salut de Referència de Youwarou per garantir atenció ocular de manera contínua a la població més vulnerable.\nAquesta formació, emmarcada en el projecte Ulls de Mali, ha estat finançada per Fondation Théa.


PBBP - POLLMEIER BAUBUCHE PANELL - Jordi Mallarach S.A.\nPOLLMEIER BAUBUCHE PANELL\nUna revolució en el món de l'entarimat. El tauler BauBuche de Pollmeier és un terra de fusta natural amb unes característiques molt superiors a les dels pisos de fusta convencionals, productes mixtes i imitacions.\nLa superfície del tauler BauBuche narra visualment la història de la seva formació. Les capes de xapa de fusta estan disposades en vertical amb total precisió, separades per finíssimes juntes d'unió. La textura afable juga amb les diferents tonalitats de la fusta de faig.\nAvantatges del tauler BauBuche:\nBauBuche utilitza una matèria primera regional procedent d'explotacions forestals sostenibles i certificada conforme a PEFC.\nBauBuche beneficia el medi ambient i les persones des del moment mateix del seu naixement al bosc, ja que l'arbre produeix oxigen i absorbeix CO2.\nBauBuche conserva la morfologia i el rendiment de la fusta massissa gràcies a una precisa tecnologia de tractament.\nBauBuche permet un ús molt versàtil, des del pis de fusta i la construcció de mobles fins taulers i bigues de gran resistència per a la construcció d'estructures de fusta.\nBauBuche sorprèn per la precisió amb la qual estan disposades les capes de fusta i per l'extraordinària qualitat de la seva superfície.\nBauBuche renova les possibilitats de la fusta microlaminada gràcies a la seva estètica d'alta qualitat i la seva resistència incomparable. Una producció d'alta tecnologia i una ocupació moderat del material fan possible que la relació qualitat / preu de BauBuche sigui excel Pis BauBuche reuneix el millor de dos mons: l'estètica i la qualitat de la superfície amb la resistència i el rendiment d'un material d'alta tecnologia obtingut a partir de fusta de frondoses. Les tauletes BauBuche són robustes i dures (duresa Brinell HB = 38,2 N / mm²). El Pis BauBuche conserva el seu valor per molt temps gràcies a la seva resistència i fàcil conservació, així com al càlid tacte del material d'olor neutre. El Pis BauBuche ajuda a millorar l'acústica arquitectònica.\nTambé es compleix el requisit d'una fabricació respectuosa amb el medi ambient: el Pis BauBuche es fabrica sota les condicions de producció més modernes d'una manera eficient en termes d'energia i material a partir d'una matèria primera certificada procedent de la regió.\nMIDA:CCCC Quantitat: 0,00 € Preu:Segons unitats de comanda. Consultar\nMIDA:WWWW Quantitat: 0,00 € Preu:Segons unitats de comanda. Consultar


La vacuna del virus podria ser una realitat el primer trimestre de l'any vinent - Diari de Girona\nLa vacuna del virus podria ser una realitat el primer trimestre de l'any vinent\nLa indústria farmacèutica així ho creu perquè ja hi ha diversos processos de fabricació en camí · El pacient se'n beneficiaria mesos després\nefe / ddg 29.04.2020 | 23:09\nLa vacuna del virus podria ser una realitat el primer trimestre de l'any vinent Reuters\nLa indústria farmacèutica creu que hi podria haver una vacuna disponible contra el coronavirus per a tothom en el primer trimestre del 2021, ja que diferents companyies han anunciat el començament de la fabricació de milers de dosis tot i el risc de no ser eficaços.\nEl president de Farmaindustria, Martín Sellés, ha fet aquestes consideracions en una trobada telemàtica amb periodistes en què ha transmès un missatge d'esperança per aquesta iniciativa d'algunes companyies d'anar per aquest camí, davant el tradicional de produir una vegada que hi ha resultats sòlids.\nSi fos així -ha dit- no s'arribaria al pacient fins a diversos mesos després del primer trimestre del 2021, encara que tenint en compte les seves paraules també seria una notícia positiva, ja que el desenvolupament d'una vacuna normalment necessita un mínim d'entre sis i vuit anys. El repte aquest cop és fer tot aquest procés en només uns mesos, però a més és doble perquè es tracta de tenir capacitat de producció a gran escala per produir milers de milions de dosis el més aviat possible, i segons Selllés hi ha companyies que tenen ambdues capacitats perquè porten desenes d'anys treballant en vacunes sobre malalties infeccioses, com la meningitis, la pneumònia, el Zika o l'Ebola».\nEsforç en la investigació\nPerò a més ha destacat l'esforç en la investigació en medicaments, i el paper d'Espanya en la mateixa perquè en els hospitals espanyols, tan públics com privats, hi ha fins a 53 assajos clínics en marxa i altres 55 estudis observacionals per comprovar la seva eficàcia.\nEn aquesta matèria, la investigadora Isabel Cortegano de l'Àrea d'Immunologia de el Centre Nacional de Microbiologia (CNM-ISCIII), ha ressaltat que la immunologia «serà fonamental en el disseny de les diferents vacunes que s'estan investigant, i en les anàlisis epidemiològiques de la pandèmia, entre d'altres aspectes».\nUna vacuna amb tan sols un 40% de protecció ja podria contenir la malaltia.


'Lope de Vega era un gran psicòleg de l'ànima humana' – Empordà\n'Lope de Vega era un gran psicòleg de l'ànima humana'\nLa directora Victoria Savelieva parla de 'La dama boba', obra que porten a escena a Figueres\nClàssic i contemporani s'uneixen en aquest muntatge TEATRO CLÁSICO MEDITERRÁNEO\nCRISTINA VILÀ La directora teatral Victoria Savelieva es va formar a l'Escola de Teatre Psicològic Rus seguint el sistema de Stanislavsky que aplica a les seves posades en escena, ja sigui de clàssics com 'La dama boba', que es representa aquest divendres a les 21.00 hores a La Cate de Figueres, o textos actuals. En aquesta entrevista explica alguns detalls del muntatge que representa la companyia Teatro Clásico Mediterráneo de la mà de quatre actors: Pilu Fontán, Rossana del Carpio, Alberto Baño i José Olmos. Al matí s'han programat sessions per a estudiants.\nEl sistema Stanislavsky per representar un Lope de Vega?\nTé molt a veure. Stanislavsky va crear un sistema que pots obrir a qualsevol autor del món ja sigui clàssic o contemporani. És un sistema que t'ajuda a apropar qualsevol text al públic actual.\nEls resultats ho avalen. Amb 'La dama boba' sempre omplen.\nCrec que hem aconseguit fer un espectacle tant clàssic com contemporani. L'escenografia i el vestuari és molt del Segle d'Or, però la psicologia i les reaccions i el temps i el ritme són molt contemporanis. Amb els actors, ho hem analitzat amb els ulls d'avui i així hem construït les relacions entre les dues germanes, el pare i les seves filles. Penso que les relacions no han canviat tant en els darrers segles. Per això agrada tant, perquè té molt d'humor. És un espectacle per a adults, però jo no esperava que ens convidessin tant per fer-la per a joves. A ells els agrada molt, perquè els senten propers als seus problemes.\nVostè havia dut a escena mai abans un Lope de Vega?\nNo, havia planificat muntar aquest espectacle fa molts anys en un teatre de Moscou, però al final s'ha fet aquí coincidint amb el doble aniversari (400 anys de l'estrena de l'obra i 450 del naixement de Lope). Ningú esperava que pogués ser tan interessant, perquè li he donat una mirada molt fresca. Per a mi no és un material avorrit, per a mi ha estat nou. Lope com a dramaturg m'ha agradat sempre. Era un gran coneixedor de l'ànima humana, era un gran psicòleg. És tan interessant com Txékhov, com els millors dramaturgs del món. A Espanya és tan conegut que pensen que no descobriran res nou, però no és cert. Quan el llegim amb atenció, sempre obrim nous matisos, sempre gaudim com si ho féssim per primer cop.\nAixí sorprendrà el públic.\nMira, la gent em pregunta si hem canviat alguna cosa del text entre personatges. No hem canviat res, perquè li tinc molt de respecte i m'agrada molt el text de Lope. Cada paraula, per als actors, és plena de contingut. Quan parlen de forma tan actual sembla que el text sigui nou i aquest és el miracle veritable del teatre.\nRepresenten l'obra només quatre actors que recreen uns quants personatges.\nSí, es converteix d'un personatge a un altre i ho fan davant del públic i és tan divertit que esperen cada canvi. Els actors ho fan amb molt d'humor. És un joc. Fins i tot el narrador té contacte directe amb el públic, parla molt, no és avorrit o allunyat. Com espectador quasi participes.\nFa un temps van actuar a l'antic edifici de la Universitat de Barcelona davant un públic expert.\nSí, els acadèmics de Sant Jordi i ens van dir que a la fi havien vist l'espectacle veritable, tant clàssic com contemporani.\nÉs l'encert d'unir els dos temps.\nElls ens van confirmar que havíem aconseguit el miracle. A més, ens van dir que teníem el millor narrador del món (paper interpretat per José Olmos).\nPreparen nous muntatges?\nSí, tant dramatúrgia clàssica com contemporània. Seguint aquests ritmes, aquestes energies actuals, cap espectacle podria existir. La gent d'avui té reaccions molt ràpides i impulsives. Dramaturgs com Lope ja tenen l'actualització programada en els seus textos, la psicologia humana no canvia. Les motivacions i les reaccions són iguals.\nQuin missatge li agradaria transmetre al públic?\nVull convidar tothom que gaudeixi amb aquest material tan original, clàssic i contemporani. Els temes que tracta –amor, odi, gelosia, alegria...– ens agrada veure'ls amb tota la sinceritat. Els espectadors disfrutaran moltíssim. He vist molts espectacles clàssics que són avorrits, però no és el cas. Quan estàs tan ficat en el personatge, l'has de fer d'una manera veritable i divertida, que el públic s'oblidi dels seus problemes.


Nota legal – laFundació\nFundació Ramon Noguera lafundacio@grupfrn.cat 972 237 611\nPer donar compliment a l’establert a la Llei 34/2002 d’11 de juliol de 2002, de “Serveis de la Societat de la Informació i Comerç Electrònic”, a continuació us indiquem les dades d’informació general d’aquest lloc web:\nInscrita al Registre de Fundacions amb el núm. 1005, el 23 de juliol de 1996.\nVenda exclusiva dins el territori nacional.\nEnviament sense cost.\nRebreu el producte en un màxim de 15 dies hàbils.\nEls nostres productes són d’elaboració artesanal, amb materials canviants, i poden presentar petites diferències de color i de mida.\nEn el cas de no poder atendre la vostra comanda, rebreu un avís del termini de lliurament i, si no hi estiguéssiu d’acord, us retornaríem l’import de la vostra compra.\nNo acceptem devolucions si no és per error de l’empresa, per la producció o per defecte d’elaboració. Mai pel seu mal ús.\nLa Fundació Ramon Noguera no utilitza galetes per recollir informació dels usuaris, ni registra les direccions IP de accés. Únicament s’utilitzen galetes pròpies, de sessió, amb finalitat tècnica (aquelles que permeten a l’usuari la navegació a través del lloc web i la utilització de les diferents opcions i serveis que en ella existeixen).\nEl lloc web, del qual n’és titular la Fundació Ramon Noguera, conté enllaços a llocs web de tercers, les polítiques de privacitat dels quals són alienes a les de la Fundació Ramon Noguera. En accedir a aquests llocs web, l’usuari podrà decidir si accepta les seves polítiques de privacitat i galetes. Amb caràcter general, si l’usuari navega per Internet, pot acceptar o rebutjar les galetes de tercers des de les opcions de configuració del navegador.\nEn compliment del previst per l’article 5 de la LOPD, s’informa que les dades de caràcter personal que es recullen directament de l’usuari mitjançant els diferents recursos disponibles en el lloc web seran tractats de forma confidencial i quedaran incorporats a fitxers dels quals la Fundació Ramon Noguera n’és la responsable, amb les finalitats que es detallen en el Registre General de Protecció de Dades, no essent utilitzades per a finalitats incompatibles amb aquestes. Les dades recollides podran ser cedides en els casos previstos, per a cada fitxer, en l’esmentat registre.\nEls afectats poden exercitar els drets d’accés, rectificació, cancel·lació i oposició dirigint-se a la Fundació Ramon Noguera, mitjançant un escrit dirigit al carrer Indústria, 22, 17005 Girona.\nAquest lloc web, el titular del qual n’és la Fundació Privada Ramon Noguera de Girona, amb NIF G17462128, domicili al carrer Indústria, 22, 17005 Girona, i amb el telèfon de contacte 972 237 611, està constituït pels llocs webs associats als dominis www.grupfrn.cat, www.lafundacio.net, www.shoppout.cat i www.larosaleda.cat\nEl disseny del lloc web i els seus codis font, així com els logotips, marques i la resta de signes distintius que hi apareixen pertanyen a la Fundació Ramon Noguera i estan protegits pels corresponents drets de propietat intel·lectual i industrial.\nLa Fundació Ramon Noguera no es fa responsable de la legalitat de llocs web de tercers des dels quals es pugui accedir a aquest lloc web. La Fundació Ramon Noguera tampoc respon per la legalitat de llocs web de tercers que puguin estar vinculats o enllaçats des d’aquest lloc web.\nLa Fundació Ramon Noguera es reserva el dret a realitzar canvis en el lloc web sense avís previ, amb la finalitat de mantenir actualitzada la seva informació, afegint, modificant, corregint o eliminant continguts publicats o el mateix disseny del lloc web.\nLa Fundació Ramon Noguera no serà responsable de l’ús que tercers facin de la informació publicada en el lloc web, ni tampoc dels danys soferts o pèrdues econòmiques que, de manera directa o indirecta, produeixin o puguin produir perjudicis econòmics, materials o sobre dades provocats per l’ús de l’esmentada informació.\nEs prohibeix la reproducció total o parcial dels continguts publicats en el lloc web.\nLa informació sobre fitxers inscrits en el Registre General de Protecció de Dades es publica d’acord amb el previst a l’article 14 de la Llei Orgànica 15/1999, de 13 de desembre, de Protecció de Dades de Caràcter Personal (LOPD).\nLa reproducció total o parcial del contingut del registre exigirà l’expressa autorització de la Fundació Ramon Noguera.\nLes dades de caràcter personal incloses en el registre no podran ser objecte de tractament, ni utilitzar-se per finalitats diferents a les esmentades al registre.\nLa llei aplicable en cas de disputa o conflicte d’interpretació dels termes que conformen aquest avís legal, així com qualsevol qüestió relacionada amb els serveis del present lloc web, serà la llei espanyola.\n©2017 | Grup Fundació Ramon Noguera | Disseny: aeiou


Sara | MassaMassa\n25 Abril, 2017 16 Octubre, 2017 ~ panyellam\nAquesta sara està exquisida! Un dels pastissos més agraïts que he fet mai. L’han tastat moltes persones i no hi veuen cap diferència amb les sares amb gluten i de pastisseria. I a més, no té dificultat, o sigui que si us agraden les sares, esteu perduts, perquè no hi ha excusa per no fer-ne.\nTenia moltes ganes d’abordar la sara, i la primera ocasió que se’m va presentar va ser per Pasqua, en forma de mona. Per això la veieu així guarnida. Però segur que li donaré molts “looks” diferents, aquest pastís ho permet tot!.\n1- Pa de pessic (per motlle de 23 cms)\n150 g farina de rebosteria sense gluten (jo poso 100 arròs, 25 maizena, 25 fècula patata)\n150 g de sucre refinat\n1 culleradeta d’impulsor (opcional)\n2- Mantega dolça\n165 g de llet condensada\n225 g mantega a temperatura ambient\n1 cullerada de rom o licor (opcional)\n1 rajolí de rom o licor (opcional)\n125 g ametlla laminada\nEs baten els ous amb el sucre i el pessic de sal amb una batedora de varetes elèctrica durant uns 15 minuts a màxima velocitat, de manera que la massa agafi tot l’aire que sigui possible (una altra opció seria separar clares de rovells, muntar les clares a punt de neu, reservar-les, i barrejar els rovells amb el sucre).\nMentrestant podem anar tamisant la farina amb l’impulsor.\nUn cop batuts els ous amb el sucre (la massa ha de quedar com una escuma a la que li costa desenganxar-se de les varetes) se’ls afegeix a mà la farina tamisada, fent moviments suaus i embolcalladors fins que quedi tot integrat. Llavors s’aboca al motlle, que prèviament haurem untat amb mantega, i s’introdueix al forn escalfat a 175º.\nJo l’he tingut uns 35 minuts a 175º amb escalfor a dalt i abaix. Quan en punxar amb un punxó, aquest surt net, s’apaga el forn. És millor no treure el pastís de cop, sino deixar-lo uns 5 minuts dins amb la porta una mica oberta, de manera que el canvi de temperatura no sigui massa brusc.\nÉs un pa de pessic esponjós i aguanta bé al menys 24 hores embolicat amb film dins de la nevera.\n2- Mantega dolça:\nEs posen la mantega i la llet condensada a temperatura ambient i es baten a tota potència amb el licor fins obtenir una crema fina. Aquesta crema es pot guardar a la nevera, però hem de recordar que en fred endurirà i que quan vulguem muntar la sara haurem de deixar-la a temperatura ambient unes hores abans.\nMillor fer-lo amb antelació, perquè quan es munta la sara ha d’estar fred. Es prepara posant al foc 6 cullerades de sucre, 150 ml d’aigua i un rajolí de rom o licor (aquest últim és opcional) i quan el sucre estigui dissolt ja es pot retirar del foc, d’altra manera l’almívar resultaria excessivament dolç.\n4- Ametlla laminada:\nTorrar-la suaument, posant-la ben escampada a la mateixa safata del forn i introduint-la al forn preescalfat a 180º a dalt i abaix i remenant-la als 5 minuts, fins que les vores agafin color -aquest moment es nota també amb l’olfacte, doncs del forn comença a sortir una deliciosa flaire d’ametlla torrada. A mi m’ha requerit en total uns 8 minuts.\nEs deixa refredar i es guarda en un pot tancat. Es pot tenir torrada amb antelació.\nQuan el pa de pessic ja és ben fred, es divideix en dos discos, a ser possible amb una lira. Es important no fer el tall massa amunt, a fi que el disc superior no sigui tan prim que en manipular-lo, es trenqui. Aquest disc superior es capgira, de manera que la “crosta” quedi a dins i part més esponjosa sigui la que quedi a la vista.\nEs reparteix amb compte, si és possible amb un pinzell (jo ho he fet amb una cullereta i no ha quedat ben repartit), l’almívar per les superfícies. Recomano que quedi tota la superfície coberta, però evitant que quedi xopa.\nEs posa una capa generosa de mantega dolça entre els dos discos i els superposem.\nPer recobrir la sara amb la mantega, aconsello recobrir primer els laterals. Jo començo per untar bé amb un ganivet la part inferior del pa de pessic, és a dir, on s’ajunta la base amb el plat, que és on costaria més arribar amb una paleta plana. Fet això, ja vaig pujant per les parets del pastís fins arribar a la part superior.\nPer recobrir amb mantega la part de dalt, començo pel centre i vaig escampant cap els laterals.\nQuan tot el pastís està cobert de mantega, amb les mans ben netes vaig posant l’ametlla, fent primer els laterals i finalment la part superior. Es pot empolsimar amb sucre glas. Jo no ho vaig fer perquè aquesta sara ja queda realment bona i dolça tal qual.\nEncara que el muntatge no tingui dificultat, unes imatges sempre van bé. Les vaig prendre l’última vegada que vaig fer la sara, amb motiu del Sant de la meva mare i de la meva neboda:\nFonts: pel pa de pessic, mariadelvalleverde.blogspot.com.es/…/bizcocho-genoves-sin-gluten-el-bizcocho\ni per la mantega dolça i l’almívar, Marga Donaire, del grup de Facebook “500.000 recetas sin gluten”\nPublicat a Pastissos, Rebosteria, Sense categoria, Tradicions\tgenovèsmantegamonapastíssara\n< Previous Mona clàssica de melmelada i crema\nNext > Magdalenes de garrofa i taronja sense ametlla


La novel·la és un estudi psicològic de la malaltia mental i de les conseqüències socials d'aquest fet en la persona de Daniel Serrallonga segons tres punts de vista: el de narrador, que a la vegada és també un personatge (actitud humanitària); el d'un amic del malalt (actitud habitual de la gent davant el boig), i el d'un doctor (actitud científica i positivista). La novel·la té dues característiques essencials: l'objectivisme creat pels diferents punts de vista i el determinisme. En efecte: la vida de Daniel Serrallonga ve determinada pel medi i per l'herència (pare dement i suïcida, mare mística i histèrica, una germana mal formada i epilèptica i una altra de nimfòmana). La bogeria és una novel·la programàtica que no s'aparta gaire dels casos científics tractats per Zola.\nLa novel·la tracta com a tema principal i global la descripció i les conseqüències de la bogeria centrant-se en la malaltia i no en l'individu. Així i tot, es desglossen altres temàtiques diferents al llarg dels capítols, entrellaçades en molts casos amb el tema principal.\nL'acció es desenvolupa principalment a la ciutat de Barcelona, tanmateix, en el tercer capítol s'allunya del món urbà quan els personatges visiten el poble de Vilaniu (ciutat fictícia que hom suposa que fa referència a Valls). Malgrat això, també es presenten altres espais que prenen un paper important, però sempre formen part d'un record. El marc general de la novel·la no es desenvolupa en una Barcelona genèrica, sinó que se centra en diferents espais concrets de la ciutat comtal: "ja no vam parar fins a la rotonda que hi havia al fons d'aquell cafè, llavors un dels millors de Barcelona." En el cas de Vilaniu, els paral·lelismes amb la realitat de Valls són bastant més ambigus, encara que també se'n troben: "[...] era al carrer de l'Església (un carreró estret, tortuós i fosc que feia baixada)." Oller escrivia seguint els eixos espaitemps en què volia ambientar la novel·la a través d'un estudi seriós de l'època històrica i la toponímia que li permetien la fidelització de la realitat emprada.\nEls capítols primer, segon i quart es caracteritzen per l'ús de formes verbals del passat durant el transcurs dels capítols, encara que canvien pel present quan s'arriba al punt culminant dels capítols per emfatitzar aquells fets en concret. Aquest recurs literari no es repeteix en la resta capítols a excepció del capítol novè on també abunden els presents, però en aquest cas, se'n fa ús per una asseveració atemporal.\nNarcís Oller, un escriptor de prosa en català tardà, va tractar la novel·la realista apropant-se a un llenguatge proper al de la realitat lingüística catalana. Oller va defugir del llenguatge arcaista jocflorenc, si no que es va atansar a la reproducció d'un llenguatge col·loquial propi del moviment del «català que ara es parla». Precisament per aquest llenguatge més col·loquial va ser criticat pel gran nombre de castellanismes lèxics (camelo, calabosso, assessino), marcats majoritàriament en cursiva pel mateix autor, amb el propòsit d'intentar capçar la complaença dels personatges a usar nous mots per designar realitats noves i que es perceben com innovadores. En La bogeria també hi ha una abundància de col·loquialismes (istil o ideies) i calcs sintàctics i morfològics del castellà (l'ús de l'article lo en sentit neutre). Aquesta intencionalitat en l'ús d'incorreccions lingüístiques queda reflectida quan l'autor defensa el manteniment del col·loquialisme emprat en la llengua quan per l'edició de l'obra completa del 1928 es va voler adaptar a la normativa de l'Institut d'Estudis Catalans.\nEs tracta d'un protagonista absent, ja que se'n parla al llarg de la novel·la, però només apareix al principi i al final.\nAquest personatge és el fill del metge de la família Serrallonga. En un primer moment de la novel·la és estudiant de medicina. Des d'un primer moment pensa que Serrallonga està boig, el seu punt de vista és científic. Argumenta la seva opinió d'una manera científica, ja que també diu que el pare d'en Serrallonga és boig i d'aquí vindria l'herència de la seva besàvia.\n↑ 2,0 2,1 2,2 2,3 18b. Narcís oller. La Bogeria[Enllaç no actiu] Literatura catalana.\nGuiluz i Vidal, Teresa «Aproximació a la Bogeria de Narcís Oller». Quaderns de Vilaniu, 19, 1991.\nLa bogeria de Narcís Oller - edu365.cat Arxivat 2011-07-03 a Wayback Machine.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=La_bogeria&oldid=29339067»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 26 gen 2022 a les 01:37.


Queixa de David Selvas a TV3 sobre una sèrie doblada: "Imperialisme lingüístic?"\nBarcelona. Dilluns, 18 de gener de 2021. 11:58\nActualitzat: Dimecres, 24 de març de 2021. 16:32\nAquest vespre, després del Telenotícies, TV3 estrena una esperada sèrie produïda per la televisió basca. Aquest vespre a les 22.00, TV3 estrena la minisèrie de ficció ‘Altsasu’, que consta de quatre episodis de cinquanta minuts cadascun. "Altsasu" s'inspira en la història real de vuit joves del municipi navarrès acusats de terrorisme arran d'una suposada agressió a dos guàrdies civils fora de servei l'octubre del 2016.\nRodada en escenaris naturals com Bergara, Iruñea, Oiartzun i la presó de Segòvia, la sèrie se centra a explicar els aspectes més desconeguts d'un cas judicial mediàtic: els sentiments dels acusats. I ho fa, evidentment, tractant-se d'un producte d'EiTB, en euskera barrejat amb castellà. Així és l'original...\nI així és com ho veuran (i sentiran) els espectadors de TV3 aquest vespre: en català. Clica a la foto per veure un fragment:\nNo sabem si David Selvas la veurà. O si ho fa, probablement posi l'opció dual d'àudio per sentir-la en versió original. El problema és que probablement no entengui res sense els subtítols. No és això el que més li empipa a l'excel·lent actor català i director d'una meravellosa versió teatral d'El màgic d'Oz que encara es pot veure al Teatre Condal.\nEl que no ha agradat gens a Selvas és la decisió de TV3 d'emetre aquesta sèrie doblada al català. Rostre habitual en les produccions de Televisió de Catalunya, i defensor acèrrim de la llengua, la cultura i la identitat catalana de país, Selvas també defensa que les creacions culturals s'han de respectar amb la llengua que s'han fet. Per això, no entén que aquest vespre ell no pugui veure i sentir una llengua com l'euskera en boca dels actors de la sèrie. Critica la (manca de) sensibilitat lingüística de TV3 i no es mossega la llengua: "Això no es una mica d’imperialisme lingüístic?":\n#altsasu De veritat k hem de veure la seria doblada al català? La sensibilitat lingüística cap a altres llengües de @tv3cat no arriba per deixar-nos escoltar euskera i castellà - k és com deu ser l’original - i subtitular l’euskera? Això no es una mica d’ímperialisme lingüístic? https://t.co/OisudlX7DE\n— David Selvas (@David_Selvas) January 18, 2021\nUnes queixes pertinents que hauria de fer reflexionar més d'un a Sant Joan Despí.


“És asfixiant destinar més del 40% del sou al lloguer” | Virtudes Pérez | barcelona | Economia | El Punt Avui\n“És asfixiant destinar més del 40% del sou al lloguer” “És asfixiant destinar més del 40% del sou al lloguer” “És asfixiant destinar més del 40% del sou al lloguer” “És asfixiant destinar més del 40% del sou al lloguer” + “És asfixiant destinar més del 40% del sou al lloguer” E-mail\n“Quan els arrendadors decideixen fer unes pujades que escanyen les famílies és lògic que les famílies s’organitzin”\n“Cal un acord de país per regular el lloguer i la Generalitat hi té llum verd, perquè el codi civil permet una legislació d’arrendaments”\n“El dret a l’habitatge ha d’estar a l’altura del dret a la salut o a l’educació”\n“És asfixiant destinar més del 40% del sou al lloguer” IGNASI RENOM\n“És asfixiant destinar més del 40% del sou al lloguer” “És asfixiant destinar més del 40% del sou al lloguer” “És asfixiant destinar més del 40% del sou al lloguer” “És asfixiant destinar més del 40% del sou al lloguer” “És asfixiant destinar més del 40% del sou al lloguer” E-mail\nAntropòleg i expert en habitatge\nJaime Palomera (37 anys) és la cara visible del Sindicat de Llogaters des de la seva creació, el maig del 2017. Doctor en antropologia econòmica i expert en habitatge i transformació urbana, ha fet recerca a Nova York i Paris. Ara, està fent investigació a la UAB i a la cooperativa Hidra.\nEls fons voltor han passat de no existir a tenir entre el 5 i el 10% del mercat del lloguer\nEl Sindicat de Llogaters es va crear el maig del 2017 per defensar els drets dels llogaters i lluitar per la regulació d’uns preus, que a Barcelona han pujat un 36% en només cinc anys. Avui, amb 2.000 socis i oficines a vuit ciutats, estan disposats a canviar les regles del joc.\nAquesta setmana, heu anat a judici per intentar negociar la renovació d’un contracte de lloguer a Barcelona. És habitual acabar així les negociacions?\nÉs el primer cop que ens passa. Els darrers anys, el poder polític ha posat molts esforços a traslladar l’especulació immobiliària del mercat hipotecari al mercat del lloguer. La conseqüència d’això és que, actualment, a ciutats com ara Barcelona, on un 42% de la ciutadania viu de lloguer, hi ha una situació generalitzada d’asfíxia, perquè està destinant més del 40% dels ingressos a pagar el lloguer. A l’Estat espanyol, hi ha un desnonament cada sis minuts, la gran majoria per l’alça dels preus del lloguer, i això està fent que augmenti la conflictivitat entre arrendadors i arrendataris. Quan els arrendadors decideixen fer unes pujades que escanyen les famílies, és lògic que al final les famílies s’organitzin per obrir negociacions i exigir uns lloguers raonables i proporcionals.\nEn aquests dos anys i mig, quantes expulsions heu aturat?\nJa hem superat les 1.000 famílies que, davant de l’amenaça d’un augment inassumible del lloguer, s’han plantat i han desobeït la llei d’arrendament fins que s’ha arribat a un acord.\nNo deu ser fàcil canviar aquesta dinàmica, quan sempre s’ha donat per fet que és el propietari qui té la paella pel mànec.\nD’alguna manera, des del sindicat hem començat a canviar un pensament molt estès, que és que si una persona rebia un burofax que li deia que havia de pagar un 40% més o anar-se’n de casa, senzillament s’assumia i o bé es pagava la pujada, o bé marxava de casa. El que hem fet és posar en qüestió aquest sentit comú i plantejar que un burofax que t’arriba és només la voluntat de l’arrendador. El que promovem és que s’arribi a acords.\nPerò suposo que no serà suficient amb això, que el que caldrà és canviar lleis.\nAquesta és la part estructural en què també treballem. Buscar la manera d’estendre el dret a l’habitatge, d’aconseguir que estigui a l’altura del dret a la sanitat o a l’educació. A ningú no se li passa pel cap que una persona amb càncer pugui morir a les portes d’un hospital. Entenem que és un dret subjectiu, com ja ho és a Euskadi, i cal treballar perquè també ho sigui a Catalunya.\nEs tracta de ser més europeus, de trencar la dinàmica que millor comprar que llogar?\nNomés cal creuar els Pirineus per trobar sistemes d’habitatge en què el lloguer és sinònim d’una major estabilitat. I en què es viu amb la idea que no cal comprar un pis per viure amb seguretat. Parlem de regulació del mercat. I que, igual que passa amb les pensions, els preus del lloguer estiguin indexats, vinculats a l’IPC i als ingressos.\nEl decret per limitar els preus de lloguer que s’havia d’aprovar al juny no va prosperar. Per què?\nA Catalunya, progressivament, el problema de l’habitatge ha anat adquirint centralitat política. Cal valorar que l’actual govern i altres forces parlamentàries hagin assumit part de les demandes ciutadanes. A Barcelona, en l’última enquesta municipal, un 75 % de la ciutadania estava a favor de limitar el preu del lloguer. Però, tal com estava plantejat el decret, permetia pujades de fins al 15 i el 20% del lloguer en un context de bombolla permetia que pugessin aquests percentatges. Era legitimar les pujades des de l’administració pública. El que hem plantejat és obrir un diàleg entre la Generalitat i els actors socials per construir una regulació de preus que compleixi el que diuen les Nacions Unides: que el lloguer no ha de superar el 30% dels ingressos d’una família.\nEl que cal és un acord de país, perquè tenim el dubtós honor d’encapçalar la llista de països on el lloguer escanya més la societat. No només ho han fet l’Estat francès i Alemanya, fins i tot Nova York té un 47% del lloguer a preu regulat, el que permet que sigui una ciutat mixta, no una ciutat de rics. La Generalitat té llum verd per fer-ho perquè, segons ha dit el Tribunal Constitucional, el codi civil català permet una legislació d’arrendaments.\nCom hem arribat a aquesta situació límit?\nAixò té a veure amb com vam sortir de l’última crisi financera, amb centenars de milers d’habitatges en mans de bancs amb enormes deutes. El que va fer l’Estat va ser facilitar que aquests habitatges passessin a mans de fons voltor internacionals a preu de saldo amb enormes ajudes públiques. En cinc anys, l’Estat espanyol s’ha convertir en el segon país del món amb un major nombre de societats immobiliàries en mans de fons voltor, que han passat de no existir a tenir entre el 5 i el 10% del mercat del lloguer. I que ara estan promovent unes pujades del 70 i el 80%.\nI, és clar, el mercat es contagia.\nAixò és evident. No només és greu pel seu comportament, sinó també perquè els arrendadors tradicionals estan seguit el camí dels fons voltor i estan fent les mateixes pujades o potser no tan altes però que, pel que fa a la ciutadania, també són molt greus.\nCom afecten els pisos turístics?\nTambé fan pujar els preus. Fan perdre habitatge de lloguer i afecten el veïnat perquè degraden la convivència i la qualitat de vida.\nEl Punt Avui. Girona 08-12-2019, Pàgina 22\nEl Punt Avui. Nacional 08-12-2019, Pàgina 22


La Pitu, el zoo i els animals – Casal 5, dia 1 – DruidaExperience\nLa Pitu, el zoo i els animals – Casal 5, dia 1\nAvui hem començat la darrera setmana del Casal d’Estiu i de la #DruidaExperience 2017!\nI amb ella hem conegut a la Pitu, una noia de cabell lila, que ha construït un zoològic a Girona! El que passa es que de moment només té 5 animals al seu zoo i cada animal prové d’un dels 5 continents, és a dir, d’Amèrica te el jaguar, d’Europa te el llop, d’Àfrica el lleó, d’Àsia la serp i per últim d’Oceania el pelicà.\nGràcies a la Pitu hem descobert moltes coses d’aquests animals per exemple com neixen, on viuen i què mengen a partir de diverses activitats! Sembla a ser que també és una guardiana de la Natura… però segur que demà ens explica un munt de coses més!\nTot plegat és una gran aventura i veurem si al final aconseguim de fer funcionar totes les màquines de la Natura o no! De moment ja en portem unes quantes, i tenim els ànims, l’energia i la màgia pels núvols…\nSegur que us ho expliquem aquí, a la web de l’estiu, al web de la #DruidaExperience\n« Les tortuges, les ampolles i els núvols – Casal 4, dia 5\nLes gàbies, els animals i el llac – Casal 5, dia 2 »


El tripijoc del (nou) TC\nDesprés de moltes setmanes de negociació, Partit Popular i Partit Socialista, les dues formacions hegemòniques des de l'inici de la transició, s'han posat d'acord per a la renovació de quatre dels dotze membres del Tribunal Constitucional que havia de dur a terme el Senat. Dos són a proposta del PP -Alfredo Montoya i Ricardo Enriquez- i uns altres dos del PSOE -Cándido Conde-Pumpido i María Luisa Balaguer-. El pacte és remarcable, almenys, per dos motius: en primer lloc, perquè aquest nou TC serà el que tindrà a sobre de la taula les lleis de desconnexió que pensa aprovar el Parlament de Catalunya i la convocatòria del referèndum per al proper mes de setembre. En segon lloc, perquè reflecteix una cosa que no per sabuda és menys rellevant: quan es tracta de temes d'Estat la resta de formacions polítiques no tenen terreny de joc on poder maniobrar. Només així es pot entendre que, per exemple, Podemos i Ciutadans, que sumen al Congrés gairebé una vintena més d'escons que els socialistes, no hagin pogut incorporar cap candidat. El fet que siguin elegits pel Senat és del tot circumstancial ja que el que s'hauria de mirar, en tot cas, serien els equilibris dels grups polítics al TC.\nPerò aquest, esclar, no era l'objectiu de la renovació. L'entrada d'un candidat de Podemos hauria pogut, potser, oferir la idea d'una certa dissidència al TC i l'objectiu de PP i PSOE no és reflectir la pluralitat real que expressen les urnes sinó la inexistent unanimitat a la societat espanyola al voltant d'una posició ferma i tancada respecte a la qüestió catalana. Ho expressava molt bé el catedràtic de Dret Constitucional Javier Pérez Royo, en una molt interessant entrevista que vam publicar diumenge passat. La sentència de l'Estatut que va emetre el TC el 2010 va ser, segons la seva opinió, un autèntic cop d'Estat i ara toca tancar el cercle. L'acord també és un avís a Ciutadans: els seus vots són benvinguts però no li donen dret a tenir un plat a la taula de negociació quan es tracta de qüestions excepcionals.\nAmb aquests canvis, als quals caldrà afegir el del nou president, que haurà de sortir d'entre els vuit membres que romanen al càrrec i que tothom adjudica a Andrés Ollero, el TC es disposa a dur a terme una tasca que els constituents no van preveure però per a la qual el govern espanyol i el Congrés li han donat plenes atribucions. El fet que Ollero fos durant 17 anys diputat del PP al Congrés no sembla ser obstacle per a cap dels dos grans partits perquè ocupi la presidència, com no ho va ser que l'actual president, Francisco Pérez de los Cobos, fos militant del PP. Així, certament, costa bastant explicar la separació de poders.\nA la Caspanya no hi ha separació de poders, ergo no es pot considerar una democràcia. Altrament dit, Caspanya és un règim neofranquista, governada pels descendents del franquisme, i com fa segles, tot està dissenyat al servei d'una classe extractiva dedicada al saqueig de les arques públiques, d'aquí que els sigui vital mantenir el domini colonial sobre Catalunya, perquè sense Catalunya, Caspanya farà fallida l'endemà mateix. I ho saben encara que els toqui l'orgull que tenen tan infla\nEs que són molt poc intel.ligents. Amb això és pensen que solucionen algun problema però l'única cosa que aconsegueixen és el desprestigi i la deslegitimació de la institució fins a uns nivells que justifiquen la desobediència.\nBravo Sr. Antich un altre cop més. Més clar impossible.\nIndependència o independència\nRivera de C's empassat l'orgull trepitjats pel PP-PSOE, reflexiona, tu ets català, els que t'han trepitjat es creuen que són el gran poder i tu ets un gos català per a ells. Torna a ser tu, sense les ànsies de poder madrileny que mai assoliràs, retorna a ser català i ajuda a independitzar-nos dels teus maltractadors.\nRealment tot plegat és un sistema tancat, enrevessat i ple d'enigmes, com quasi tot el que fa aquest estat espanyol que sempre practica les seves decisions sense consensuar i negociar democràticament amb les altres forces polítiques, per petites que siguin, però continuen idènticament decidint com en els segles 19 i 20, ""ORDENO i MANDO"". Sempre amb el defecte de l'autoritarisme.\njusticia de vergonya, PP-PSOE-GAL\nJo trobo molt be que el Tribunal de peperos y socialistos Constitucionals, sigui un TRIBUNAL POLITIC, estrictament de politics a les ordres del quinqui Rajoy i la Gusana Diaz del ERE CHORIZO. España, democracia de franquista com el Rey, DE LA MONARQUIA FUNDADA PER FRANCO, el papa de la constitució de vergonya del 78, del criminal Fraga y sus payasos o tontitos junyents de la monarquia de Franco sa\nMentrestant, C's collat dels tirants, no podrá retirar el recolzament al PP per no ser titllats de traidors per la opinió pública al deixar coix el gobierno i la porta oberta al referèndum.\nI això des de fa segles... La Història els està escrivint el conte de mai acabar, i en cas d'acabar sempre serà plorant perquè, tot plegat, és molt trist.\nEl que fa ràbia. molt ràbia, és la quantitat de mesells que hi ha a Catalunya que o no veuen això o no ho volen veure, que pensen que és secundari o que ja s'arreglarà en dues o tres legislatures.


Confinament | L'Independent de Gràcia\nEn el confinament la realitat de cadascú donaria per escriure mil històries i contes de por. I és que en aquesta detenció en el temps amb cadascuna de les nostres tangibilitats, de ben segur, que les novel·les sobre com sobreviure serien de best seller.\nPer superar aquests dies confinats el que més ha circulat per les nostres cases són els pensaments a dojo: sobre la vida i la mort, sobre les malalties i la salut, sobre els amics i els enemics? No, jo crec que no, els enemics no han tingut molt espai, però sí que hem dedicat més temps a les persones amb les quals no podíem accedir, aquells qui ens mancaven en aquest arrest domiciliari.\nI què heu descobert? Que els enyoràveu? Que us faltaven al vostre costat i ni tant sols els podíeu abraçar? Heu descobert també quelcom de vosaltres mateixos en aquests dies de confinament? Amb tant temps de fer poc o res, la ment ha viatjat tot el que ha volgut.\nEn el meu cas, de mica en mica, he comprés el poc valor que li donava a persones del meu entorn més proper. Persones que sense ser de la meva família, o les que estaven en el meu cercle d’amistats, he trobat molt a faltar. Persones d’uns cafès perduts per Gràcia, un dinar amb preses per arribar a la feina i amb comunicacions esporàdiques, però que mai haguessis pensat trobar-los en falta en aquests dies de parada total. Són persones que fins al tancament actual feien més dolç el meu present, que hem mantingut intercanvis poc profunds però que sempre hi eren. No sé ben bé a quina carpeta emocional situar-los però si sé que, al no ser-hi, el meu cor s’ha quedat encongit. I quan aquest òrgan queda contret és perquè necessitem aquestes persones per ser feliços.\nVeritat, Sílvia? Ella és l’exemple del què us explico, una de les responsables de què llegiu notícies cada setmana.


Trompàfon, instrument musical - Jugar i Jugar\nTrompàfon, instrument musical\nEntrega el dimecres 30 de setembre\nsi fas la comanda en 16 h i 56 minuts Detall del lliurament\nTrompàfon musical amb les notes de l'escala en do major, compost per 8 tubs de plàstic que també poden tocar-se per separat.\nEls nens i les nenes, en general, adoren la música i els encanta jugar amb ella. Per això és fantàstic possibilitar-ne un acostament intuïtiu i lúdic. El trompàfon és un instrument molt fàcil de tocar, gràcies a l'esquema de color i a l'escala diatònica. No desafina i totes les notes sonen bé al colpejar els tubs, de manera que facilita moltíssim el seu gaudi per part de tots els nens i les nenes, perquè que no requereix una experiència prèvia ni una formació musical complexa.\nEl suport està fet de fusta i fa 30x75x42cm. Els vuit tubs són de plàstic i tenen entre 16,4 i 34,5cm de llarg, tots ells amb un diàmetre de 4,5 cm.\nPer què és un instrument musical tan interessant?\nEl trompàfon és un instrument musical que es pot desmuntar en cadascuna de les notes que el conforma, per després muntar-les un altre cop segons les pròpies preferències. Es pot realment tocar amb diferents baquetes, o qualsevol material que es tingui a mà. Amb aquest instrument musical, els nens i les nenes podran conquerir els seus propis mons de so, sols/es i tranquils/es o bé dirigits a un grup.\nEl trompàfon de música és un instrument resistent que convida a l'experimentació amb el so i la música. Com sona amb diferents baquetes? Com s'aconsegueix crear tons aguts o greus? Amb les diferents tècniques de joc que recull el llibre d'instruccions, es pot crear una varietat de sons gran amb la qual divertir-se. A més, al poder desmuntar la trompa de música del suport, es pot després muntar amb un ordre diferent i fer que el trompàfon de música es presenti una vegada i una altra amb una nova forma.\nQuin tipus d'activitats ens permet?\nL'amplitud de l'escala que conté el trompàfon és perfecta per tocar les primeres melodies i cançons, ja que com hem comentat anteriorment, quan es toca amb precisió la trompa de música, el resultat no és en cap cas un so desafinat.\nPerquè es toquin els notes precises de cada cançó, és possible treure les trompes no necessàries al principi, creant una base d’èxit per a les primeres experiències musicals i el joc amb les melodies i les notes. Igualment, amb el suport de l'esquema cromàtic poden tocar-se ràpidament les primeres cançons al trompàfon de música, de la mateixa manera que en un xilòfon.\nLes trompes més llargues corresponen a les notes més greus, mentre que les trompes més curtes són notes més agudes. Treure-les totes del suport i ordenar-les finalment segons la llargada per recuperar l'escala de do major es converteix per als nens i nenes en tot un joc infantil.\nFer música en comú segurament es converteix en una experiència super divertida quan cadascun dels jugadors/es agafa una trompa de música formant un trompàfon gegant de música en directe, la qual cosa fomenta la coordinació entre els nens/es i amb el director o directora d'orquestra. Amb el martell de feltre o fusta és possible tocar la trompa de música de la mateixa manera que un xilòfon.\nLa trompes són un material d'experimentació amb la música fantàstic. Així, pot experimentar-se al tocar-les amb diferents materials més enllà de les baquetes, inclosa la mà. Es poden igualment, unir les unes a les altres per veure què passa o fer-los recórrer una bola per dins, que farà un determinat so segons vagi avançant per la seva superfície rugosa o al caure sobre la tapa acolorida.\nFer música en un grup és el que més diverteix. Amb el temps i segons es vagin adquirint habilitats, el conegut esquema cromàtic facilita el tocar el trompàfon musical conjuntament amb altres instruments, formant així ràpidament una petita orquestra harmònica.\nTambé poden fer-se servir per a fomentar la dansa i el moviment del grup, coordinat amb la música. Com les trompes poden utilitzar-se per separat, també es pot jugar amb la coordinació de la mà i el peu (tocar quan donem passos però només quan sigui amb el peu dret) o marcar senzilles melodies a mesura que avancem (So - Pas - Pas - Pas o So - Pas - So - Pas). Després d'un temps és possible canviar la pulsació de les unitats de compàs i combinar diversos ritmes, estimulant la capacitat de coordinació dels nens, que pot millorar quan es varia també la tècnica de pulsació. A tall d'exemple és possible enganxar amb la trompa de música un cop amb la mà i la següent vegada a terra (p. Ex. Mà - pas - terra - pas) o bé es pot inserir un exercici en parella (p. Ex . mà - pas - enganxar dos caps de trompa entre si - pas).\nTambé permet jugar amb la concentració per determinar si les notes que escoltem son el resultat de tocar un o altre extrem de la trompa mantenint els ulls tancats, bé en grup o per parelles.\nNo obstant això, l'instrument musical ve amb un llibre amb suggeriment d'activitats a desenvolupar amb la música, que segur serveix d'inspiració per a famílies, mestres, monitors/es ...\nMides producte: Suport: 30 x 75 x 42 cm. TUBS: 16,4 A 34,5 CM i Ø 4,5 CM\nUn instrument de tons suaus, de qualitat excepcional, amb...\nBongó de fusta massissa i pell, cada tambor emet un to...\nEl caixó de percusió per nens i nenes reuneix la solid...\nTrompàfon musical amb les notes de l'escala en do ma...


De ruta en bici per Sitges | Turisme de Sitges\nA pedals entre vinyes i pel Parc del Garraf\nSitges es gaudeix de moltes maneres. Però n’hi ha una que n’és diferencial: en bici. La possibilitat que amb un cop de pedal passem del passeig marítim al Parc del Garraf és tota una sort que no amaguem i que ens agrada compartir. Rutes n’hi ha a milers, però a tall d’exemple us proposem avui una de baixa dificultat que barreja vinyes, cellers, castells i la mar de fons.\nNo s’hi val l’excusa de ‘jo mai no surto en bici’ o ‘però si no estic gens en forma, no ho aguantaré’. Arguments fallits quan el que proposem és que pugeu a una bicicleta elèctrica, doncs si bé hauríeu de pedalar, l’esforç serà sobretot per al coll i cap a on mirar a cada moment.\nPer a la ocasió, ens acompanya una andorrana que es va enamorar de Sitges (sí, és un mal per al qual no hi tenim remei) i va decidir quedar-se a viure-hi, convertint la seva gran passió en la seva feina. De fet, la Montse Arauz, de ebike Sitges Tour, reconeix que la bici és per a ella com “la pastilla de la felicitat: si no tinc un bon dia, només he de sortir a pedalar”.\nLa ruta que ens proposa la Montse ho te gairebé tot: vinyes en format panoràmic (de vegades amb la mar de fons), pujada a les portes del castell de Sant Pere de Ribes, trams verds i aromàtics pel Parc del Garraf, parada per tal de fer un tast de vins del Penedès (incloent-hi el vi Malvasia de Sitges) a l’impressionant celler –per dins i per fora- Torre de Veguer i de tornada a Sitges passant per Terramar i amb el mediterrani com a regal final.\nEn total, la ruta, de tipus circular i que podeu descarregar-vos a aquest enllaç, són una mica més de 20 kilòmetres i es pot fer sencera en vora dues hores i mitja (amb parades incloses). Una gran inversió, com ho són tots els viatges. Perquè a la fi, omplim la motxilla de records. I en aquesta sortida en bici, n’hi ha uns quants que us avancem: l’exuberància amable i verda de les figues de moro al llarg de tot el camí, el soroll sedant de les rodes sobre la terra, l’olor optimista a farigola i a fonoll, el sabor a fruits vermells que s’allarga en boca com un vi negre que fermenta a pedra i es ‘guareix’ en àmfores –com feien els monjos al segle XV-, el sol i l’ombra dels camins pel Parc del Garraf, la línia blava de fons que et recorda que Sitges també és mar, i de principi a fi, el somriure contagiós de la Montse.\nPer cert, tant se val quan llegeixis aquest post: aquesta ruta (i gairebé qualsevol altra per Sitges) és igual de maca tot l’any, amb els matisos propis de cada estació. A l’estiu, les tardes en bicicleta són una teràpia viatgera perfecta després d’una matinal marítima. I a l’hivern, els matins temperats pel sol són ideals. A la tardor i a la primavera, amb colors que van variant, qualsevol moment és bo. Vaja, que, com passa en els bons viatges, només cal portar de casa les ganes de descobrir i de deixar-se sorprendre… i col·leccionar records ;)\nEsports Natura Patrimoni Turisme


I si finalment fora veritat? - Levante-EMV\nNOVATERRA, VIAJE A LA DIGNIDAD\nI si finalment fora veritat?\nGerent de la Fundació Novaterra | 25·08·21 | 04:00\nAlguna cosa està canviant. Que uns jocs olímpics comencen imposant el llorer de la glòria al Premi Nobel de la Pau Muhamad Yunus per la seua contribució excel·lent a la visió, els ideals o els valors de l’olimpisme als camps de l’educació, la cultura, el desenvolupament i la pau a través de l’esport, és que alguna cosa està canviant. Que les principals marques automobilístiques, un dels principals motors de qualsevol economia en cada país, anuncien a poc a poc que abandonen la producció de vehicles que consumeixen energia fòssil (gasolina-dièsel) cap al vehicle elèctric, és que alguna cosa està canviant.\nQue Larry Fink, CEO de Blackrock, el major fons d’inversió del món, amb més riquesa que molts països actuals, diga als seus directors que cal primar les inversions en actius que fomenten la sostenibilitat i el desenvolupament sostenible front a inversions de curt termini però, més rendibles, és que alguna cosa està canviant. I sí, efectivament alguna cosa està canviant, perquè no és veritat que no es puga fer res.\nVivim un moment on l’actual generació està plantejant-se que amb els paràmetres actuals de vida no es pot continuar. Potser la covid-19 ha estat un avís per a navegants, i sembla que l’alerta no ha estat en va. Veiem cada vegada més iniciatives que venen a posar al centre d’atenció a la persona enfront d’actituds de curt termini més nocives per a la condició humana.\nEn l’àmbit econòmic, veritable epicentre dels últims temps i per on sembla que tot ha de passar per tindre caliu de realitat, es comprova en criteris com els exigits per la Unió Europea per a ser beneficiaris dels fons Next Generation. També en els nous empresaris (emprenedors se’ls anomena hui), que aposten per l’economia de triple impacte (econòmica-social-mediambiental) com a vehicle per a crear riquesa. Tot això ens fa pensar que, efectivament, alguna cosa està canviant.\nDes de Novaterra, no només per la seua fundació, sinó per les empreses creades amb la seua iniciativa com Novaterra Catering, Novaterra Social Logistic, Cuinaterra, o les pròximes La Promotora o The Food Point, vam creure ja fa temps que aquest era el camí a seguir. I per això vam decidir apostar per esta concepció de l’economia amb tints socials i mediambientals, sense deixar de banda la viabilitat econòmica que, com a empresa, se’ns exigia i adoptarem alguna de les nostres iniciatives. I algunes no les féiem a soles, com ara Dona Emprén, iniciativa en la qual ens acompanya Caixa Popular que s’ha compromés des del minut zero amb ella, gràcies a una direcció compromesa, no només amb els valors del cooperativisme, sinó amb el d’una economia responsable i de rostre humà.\nAixí és que sí que es pot canviar. Diuen els que entenen que ens trobem en un moment que, amb tan sols unes dècades, ens podem jugar el futur de la humanitat. Un moment on allò digital ha deixat de ser una anècdota o un ‘divertimento’ per convertir-se en un eix de moltes actuacions. Ens consta que amb aquesta voluntat, que manifestem des de Novaterra, de crear la base d’un ecosistema de canvi, a través d’empreses que ofereixen ocupació digna i de qualitat, no ens trobem a soles.\nRecentment la Generalitat ha llançat, a través de la Conselleria d’Economia, la iniciativa Llamp 3i, que busca promoure, impulsar i accelerar iniciatives que ajuden el món de l’emprenedoria a crear realitats empresarials amb el tint social i mediambiental que demana aquesta societat. En aquest viatge la Generalitat no es troba a soles. Diverses institucions, com ara Novaterra, hem acceptat el repte de coordinar-se i treballar en grup, recolzant-nos mútuament, primant sobre la nostra individualitat allò col·lectiu, perquè tots i totes som responsables de tots i totes. I, sobretot, perquè alguna cosa està canviant.


Les Jornades de la Gent Gran, a punt - Ajuntament de Castellbisbal\nData i hora oficial 21.07.2018 | 05:44\nLes Jornades de la Gent Gran, a punt\nDemà dissabte, comencen les activitats programades amb l’arrossada i un espectacle de música i dansa. Les Jornades s’allargaran fins al dia 22\nDemà dissabte, comencen les activitats incloses en les Jornades de la Gent Gran de Castellbisbal que arriben ja a la seva novena edició i que es desenvoluparan sota el lema Som gent molt gran!. Igual que es va fer l’any passat, tindran una voluntat inclusiva i s’hi potenciaran les activitats on joves i infants participin, conjuntament, amb la gent gran del poble.\nEn aquest sentit, Poble de Jocs serà una de les propostes on es farà més visible aquesta col·laboració entre veïns petits i grans. Es tracta d’una activitat on caldrà cooperar per construir cabanes amb estructures de canyes i amb teixits elàstics; un acte que es completarà amb un berenar popular que permetrà conèixer les diferències entre els berenars d’abans i els d’ara.\nLes Jornades començaran, demà dissabte, amb la ja tradicional arrossada que es completarà amb un espectacle de música i ball a càrrec de la companyia Camut Band que estarà oberta a tothom i és molt recomanable per a totes les edats. Es tracta d’una actuació que combina la dansa amb sons, ritmes i cançons populars interpretats amb bongos i percussions i començarà a les 16.30 hores.\nEl programa d’actes s’allargarà fins al dia 22 d’octubre i no hi faltarà la visita cultural que, enguany, es farà a Caldes de Montbui i que culminarà amb un dinar en un restaurant del poble. Teatre, cinema i poesia també formen part d’un programa que, en paraules de la regidora de Serveis a la Ciutadania, Mélani Solís, “dona prioritat a la gent gran, però no exclusivitat, ja que volem que les activitats siguin inclusives i que agradin als grans, però que també puguin ser compartides amb gent de totes les edats”.\nPel que fa a l’exposició prevista, enguany portarà per títol Què diu la fusta? i mostrarà les peces esculpides del castellbisbalenc Jaume Puig.\nUn dels canvis d’aquesta edició de les Jornades de la Gent Gran és la reconversió dels Jocs Esportius Sènior en un conjunt d’activitats diverses que serviran per potenciar la pràctica esportiva entre la gent gran com són el Taller de gimnàstica de manteniment o la Caminada a Can Pedrerol de Baix.\nDarrera actualització: 16.02.2018 | 13:17\npdf Programa d'activitats de les Jornades de la Gent Gran


EL GALLINER DE L'ALGUER DE PAOLO: Turistes Catalans a l'Alguer\nPublicat per Paolo a 2:33 p. m.\nMolts confonen el català amb aquest dialecte castellanitzat que es parla a la regió de Barcelona.\nXàldiga ha dit...\nSóc la Neus, he trobat el teu bloc!!!:)\nI com n'és de bonica la riquesa dialectal d'una llengua com la nostra, la catalana. M'agrada jugar amb la llengua: buscar i trobar similituds i diferències! És bonic aprendre'n cada dia una mica més. Gràcies per tot aquests dies a casa vostra, un indret preciós, tornaré de ben segur!\nJo no et conec i tu tampoc em coneixes però vull felicitar-te pes teu blog.\nA les Illes Balears, menys accentuat que a l'Alguer, ens passa un poc el mateix amb els "barcelonins encuriosits". Venen en busca del català ben parlat i es troben, a Formentera no gaire però a Mallorca per exemple, un dialecte que si l'escolten d'un vell molts barcelonins gairebé no l'entenen i marxen dient que no sabem parlar bé.\nA jo això em molesta força perquè no comprenen que darrere cada dialecte s'hi amaga una riquesa enorme i que és aquesta suma de dialectes les que comprenen la nostra llengua.\nI amb això tinc un dubte una mica bambo, tonto. A l'Alguer utilitzau l'adjectiu BAMBO/BAMBA?\nMoltes gràcies pel teu temps, i bé, jo em dic Jordi. Encantat d'haver pogut contactar amb tu, em sento molt honrat, de debò.\nel correu d'en Barretinaire (ara he llegit el RECORDEU de dalt del blog)