Troben mort l'excursionista desaparegut des de dimarts a la Vall de Cardós - Teleponent\nInici Succesos Troben mort l’excursionista desaparegut des de dimarts a la Vall de Cardós\nTroben mort l’excursionista desaparegut des de dimarts a la Vall de Cardós\nLa víctima és un veí de Sabadell de 54 anys\nImatge d'arxiu de la Vall de Cardós\nEls efectius d’emergència han trobat aquest migdia el cos sense vida de l’excursionista que havia desaparegut des de dimarts a Estaon, a la Vall de Cardós (Pallars Sobirà), segons han informat els Bombers de la Generalitat.\nEl cadàver de l’home ha estat localitzat al costat de la Borda de Gori, a prop del camí GR11. La víctima és un veí de Sabadell de 54 anys. Els Mossos d’Esquadra estan efectuant els tràmits judicials pertinents per poder fer l’aixecament del cadàver.\nEl dispositiu de recerca, coordinat pels Bombers de la Generalitat, s’havia intensificat aquest matí i s’havien mobilització onze dotacions i l’helicòpter de rescat dels Bombers de la Generalitat amb el Grup Caní de Recerca i el GRAE, quatre patrulles dels Mossos d’Esquadra, de les quals dues eren de la Unitat d’Intervenció en Muntanya. També hi han participat en la recerca persones voluntàries de la zona.\nCap a un quart de quatre de la tarda de dimarts passat es va rebre l’avís de la desaparició d’aquest excursionista. Segons les informacions facilitades, l’home havia sortit a caminar i no havia tornat a l’hora que es preveia. (acn)\nArticle anteriorEls raiers de Coll de Nargó ultimen els sis trams que faran servir aquest dissabte\nArticle següentProp de 200 lleidatans es podran beneficiar de la represa del subsidi de 430€ per a aturats de llarga durada\nLa Guàrdia Urbana de Lleida: 175 anys del cos de seguretat més proper al ciutadà\nEl Saló de l’Automòbil de la Fira de Sant Josep assoleix 172 vendes


Detinguts dos joves a Girona que havien robat material electrònic d'una casa i fugien amb patinet elèctric La República\nDetinguts dos joves a Girona que havien robat material electrònic d’una casa i fugien amb patinet elèctric\nACN Girona.-La Policia Municipal de Girona ha detingut dos joves de 18 i 19 anys que acabaven de robar material electrònic en una casa particular al barri de Montjuïc. Els […]\nACN Girona.-La Policia Municipal de Girona ha detingut dos joves de 18 i 19 anys que acabaven de robar material electrònic en una casa particular al barri de Montjuïc. Els fets van passar aquest dissabte a la tarda quan dos agents del grup de motoristes van veure els dos sospitosos circular a gran velocitat amb patinet elèctric i sense casc. Els agents els van demanar que s’aturessin, però en veure’ls, els dos lladres van intentar escapar-se a tota velocitat. Els policies, però, van aconseguir interceptar-los uns metres més enllà. En registrar-los, els agents van trobar diversos dels objectes robats, com una càmera, un ordinador portàtil, a més de carregadors i material fotogràfic.\nTambé es van trobar altres objectes de valor amagats que ara la policia haurà de comprovar l’origen per saber si son, o no, robats. Els dos arrestats hauran de respondre per un delicte de robatori a l’interior de domicili i per un altre de desobediència i resistència als agents de l’autoritat


Creix la demanda d'aliments a Manresa de famílies sense cap ingrés pel coronavirus - Regió7\nCreix la demanda d'aliments a Manresa de famílies sense cap ingrés pel coronavirus\n01·04·20 | 09:17\nKaty Garcia observa el menjar que li porten de la Plataforma d'Aliments de Manresa ACN\nLa Plataforma d'Aliments de Manresa està "desbordada". Així de contundent s'ha mostrat la seva responsable, Sor Lucía Caram. Segons ha explicat, estan rebent trucades de famílies "desesperades" que necessiten menjar. "Fins ara mantenia la calma, però ara estic demanant ajuda a tot Déu", ha explicat la monja. Aquesta setmana l'entitat entregarà un centenar de lots a famílies que no tenen res perquè, a causa de la crisi del coronavirus, s'han quedat sense feina i, per tant, sense cap tipus ingrés. Per aquest motiu, des de la Plataforma, Sor Lucia Caram fa una crida a les empreses perquè els ajudin a satisfer aquest fort increment de la demanda.\nEn una situació similar es troba la Katy Garcia. Mare soltera, ha de cuidar els seus dos fills perquè no van a l'escola i, per tant, no pot treballar cuidant avis com feia fins ara. Per sort, la Plataforma -propietària del pis on viuen- li ha dit que s'oblidi del lloguer i dels subministraments, però no pot omplir la nevera. Confia que la situació "passi ràpid", els nens tornin a l'escola i ella pugui tornar a treballar.\nA banda del centenar de lots que preparen per aquesta setmana, en 15 dies hauran de tornar a entregar aliments per un mes als 1.600 usuaris. Han d'aconseguir 25.000 litres de llet, 6.000 dotzenes d'ous, 3.000 litres d'oli, 4.000 kg de pasta, 4.000 kg d'arròs, 3.000 pots de Cola-Cao i, especialment, bolquers. A banda, hi ha residències i col—lectius que també els hi estan demanant ajuda.\nL'altre gran problema amb què es troben, explica la responsable, és la possibilitat que els nens i nenes hagin d'estudiar virtualment. "Els nostres usuaris no tenen aquests recursos i esperem que Educació ho tingui present". De moment, gràcies a donacions de CaixaBank i Fibracat, han aconseguit tauletes i connexió a Internet. "Treballem per poder arribar a tots però arribem a un número il—limitat i aquests, que són els perdedors, acabaran sent els més perdedors en la situació en la qual estem", ha lamentat la monja.


Comunicat de la CUP en relació al nou pacte de govern a Tàrrega | Ràdio Tàrrega\nComunicat de la CUP en relació al nou pacte de govern a Tàrrega\nLa CUP de Tàrrega després de sis mesos de govern amb minoria al municipi de Tàrrega amb el grup d’ERC-MES-AM i de començar a fer passos per a implementar algunes de les nostres mesures, ara ampliem el govern amb la incorporació del grup del PSC Tàrrega, i ho fem només pel fet que d’això depèn que les nostres propostes programàtiques de govern puguin ésser implementades amb unes mínimes garanties.\nEn aquest sentit hem arribat a l’acord amb una sèrie de punts i condicions que per a nosaltres són irrenunciables. Unes propostes públiques i notòries que estaran sotmeses a revisió periòdicament i moltes de les quals ja vam presentar en forma de mocions al Ple del nostre Ajuntament durant l’anterior legislatura.\nEntre aquestes condicions hi ha la de treballar per la fiscalització i remunicipalització de tots els serveis públics externalitzats. Especialment amb el compromís de posar fil a l’agulla per la futura remunicipalització de l’aigua (el contracte acaba els propers anys) i de determinar el cost que suposaria per a l’Ajuntament assumir la gestió directa de la piscina coberta municipal.\nL’aplicació de la fiscalitat de forma progressiva en la recaptació dels impostos municipals (que pagui més qui més té i menys qui menys té) i la lluita contra l’emergència residencial són fites imprescindibles per a aconseguir la justícia social. Per això hem establert com a compromís la confecció d’un reglament de pisos buits, amb taxes d’inspecció i penalitzacions per als pisos buits de bancs i grans tenidors. De la mateixa manera, s’instarà les grans empreses energètiques a establir protocols d’actuació contra la pobresa energètica i denunciar públicament les que no ho facin.\nÉs urgent i inajornable afrontar el repte mediambiental que tenim actualment plantejat a Tàrrega, amb uns índex de recollida selectiva ínfims; per això la implementació de la recollida selectiva de la brossa mitjançant el sistema de recollida porta a porta és una altra de les nostres aportacions.\nUn altre dels compromisos assolits és la llibertat de discurs de cada formació política. El fet de compartir el govern amb altres formacions polítiques no suposarà en cap cas una renúncia a l’hora de continuar denunciant els abusos de poder i les injustícies vinguin d’on vinguin. Aquest acord ens fa més forts i reforça el pacte.\nLa nostra vocació, en definitiva, és i ha estat sempre clarament municipalista i creiem que ho hem demostrat abastament durant cinc anys. És per això que volem remarcar que allò més important per la nostra acció política, i allò que sempre ens ha motivat a presentar-nos a les eleccions de la nostra ciutat, és fer realitat els punts del nostre programa polític, que tenen com a objectiu la justícia social, la defensa dels drets de les persones contra l’afany de lucre de les grans empreses, i la transparència, la democratització i la laïcitat de les institucions.\nDit això, aquest pacte també ha estat possible perquè la gran majoria del ple municipal i del govern és independentista. L’alcaldia i el govern continuaran fent política en aquest sentit, en pro de la República catalana, perquè aquesta és la correlació de forces actual. Altrament, no hauríem prioritzat les polítiques municipals i el canvi de govern a Tàrrega.\nCandidatura d’Unitat Popular de Tàrrega


XAREL·10: Endevinalla 278\nLa lletra 'i'?\nAra que ho diu en Xexu, deu ser-ho!\nEl reflex? (el nostre)\nO la r?\nLa llum o la claror???\nAra veig que aquesta endevinalla potser no es mereix l'etiqueta fàcil perquè heu fet molt bones i variades propostes de solució que podrien ser, totes, ben correctes. :-))\nDe totes maneres i com ja sabeu, el LLIBRE sempre en tria una de sola i per aquesta endevinalla ens diu que la bona és l'ombra.


Escola de la Natura - Fauna // Animals domèstics i de companyia\nFauna Animals domèstics i de companyia\nNormativa vigent i tinença responsable\nAnimal domèstic: El que pertany a espècies que habitualment es crien, es reprodueixen i conviuen amb persones i que no pertanyen a la fauna salvatge. També tenen aquesta consideració els animals que es crien per a la producció de carn, de pell o d'algun altre producte útil per a l'ésser humà, els animals de càrrega i els que treballen en l'agricultura.\nAnimal de companyia: Animal domèstic que les persones mantenen generalment a la llar amb la finalitat d'obtenir-ne companyia. Gaudeixen sempre d'aquesta consideració els gossos, els gats i les fures.\nAnimal de companyia exòtic: Animal de la fauna salvatge no autòctona que de manera individual depèn dels humans, hi conviu i ha assumit el costum del captiveri.\nAquesta normativa especifica els elements mínims que requereix la tinença responsable d’aquests animals, així com les condicions per a la seva identificació, comercialització, trasllat, exposició, tractament veterinari, etc. Si bé bona part d’aquesta reglamentació respon senzillament al sentit comú i a la sensibilitat vers els animals, convé recordar que són motiu de denúncia:\nEls maltractaments o agressions físiques a animals o pràctiques que els produeixin sofriments o danys injustificats.\nEl manteniment d’animals en instal·lacions indegudes des del punt de vista higiènic, sanitari o de benestar.\nLa pràctica de mutilacions amb excepció de les controlades per veterinaris en cas de necessitat.\nLa manca de l’alimentació necessària.\nLa donació d’animals com a premi, recompensa o regal per altres adquisicions, així com la venda o donació d’animals a laboratoris o clíniques sense control administratiu.\nLa venda a menors de 14 anys sense l’autorització dels pares o tutors legals.\nLa venda ambulant d’animals de companyia, i la de qualsevol altre tipus d’animal fora de mercats i fires legalitzades,\nLes lluites de gossos o galls de baralla, així com l’ús d’animals en espectacles i altres activitats que els puguin ocasionar patiment o on puguin ser objecte de burla o de tractament antinatural. Si sou coneixedors de qualsevol d’aquestes qüestions podeu fer la denúncia pertinent bé a l’ajuntament, bé al Departament de Medi Ambient de la Generalitat de Catalunya.\nHi ha una sèrie de dubtes prou estesos sobre la tinença responsable d’animals domèstics i de companyia. A continuació trobareu la resposta a alguns d’ells (Informació extreta del web del Departament de Medi Ambient i Habitatge de la Generalitat de Catalunya. Consulteu l’apartat d’enllaços per obtenir més dades):\nQuè he de fer si no puc mantenir en òptimes condicions el meu animal de companyia? En cap cas abandonar-lo, tant pel bé de l’animal com perquè es tracta d’una acció castigada per la Llei amb sancions econòmiques de fins a 20.000€. L’ideal és trobar alguna persona que se’n pugui fer càrrec en les degudes condicions o bé contactar amb alguna associació protectora d’animals on puguin gestionar-ne una adopció.\nQuè he de fer si veig un animal de companyia abandonat? La recollida d’aquests animals correspon a l’ajuntament, de manera que cal avisar la Policia Local o qualsevol altre instància municipal (en el cas de Parets, l’Escola de la Natura).\nQuè he de fer si vull adoptar un animal de companyia? Adreçar-te a qualsevol equipament públic d’acollida o a alguna de les moltes societats protectores que hi ha al nostre país.\nQuè he de fer si ha mort el meu animal domèstic? Contactar amb l’ajuntament, ja que la seva recollida és competència municipal.\nQuè he de fer si he perdut el meu animal de companyia? Trobar-lo serà més senzill si, com obliga la Llei, l’animal està identificat. En qualsevol cas cal adreçar-se a les associacions protectores de la zona on hagi desaparegut.\nÉs obligatori que el meu animal de companyia vagi identificat? Sí, la identificació censal s’ha de fer obligatòriament mitjançant un microxip que ha de ser col•locat per un veterinari. També és obligatori censar l’animal a l’ajuntament en un termini de trenta dies des del seu naixement o la seva compra.\nQuè he d’exigir quan compri un animal? En primer lloc la factura, imprescindible per a qualsevol tràmit posterior. Si es tracta d’un animal de companyia, a més, cal assegurar-se que estigui identificat amb el microxip corresponent. Per a més informació sobre aquestes i d’altres qüestions us podeu adreçar al vostre ajuntament o a alguna associació protectora (vegeu l’apartat d’enllaços d’aquest web).\nI en el cas que es tracti d’un animal exòtic? En aquest cas també cal demanar la documentació que acrediti que l’animal s’ha comercialitzat d’acord amb allò que contempla el Conveni sobre comerç internacional d’espècies amenaçades de fauna i flora silvestres (CITES, en les seves sigles en anglès) signat l’any 1973 per tal d’evitar l’extinció d’espècies animals i, a la vegada, poder treure beneficis d’una forma sostenible i racional dels recursos naturals que aquestes espècies aporten a l’home.\nQuè he de fer si no puc mantenir la meva tortuga de Florida? Provisionalment les acullen al Centre de Recuperació de Fauna Salvatge de Torreferrussa\nNormativa vigent i tinença responsable Servei d'assessorament\nOrdenança municipal de tineça d'animals de companyia


El GOB manifesta la seva preocupació davant el Decret Grimalt.\nUna vegada més, esteim d'acord amb l'agilització dels tràmits administratius, però preocupa que la mesura serveixi per autoritzar projectes que d'altra manera, no haurien superat la tramitació ambiental.\nL'anunci del decret llei de mesures ambientals per a impulsar les inversions i l'activitat econòmica de les Illes Balears provoca una certa preocupació.\nÉs realment necessari un nou decret-llei?\nPer una banda, no veim la necessitat de tramitar-ho com a decret-llei d'urgència, si tenim en compte que ja tenim en vigor el decret llei Nadal, que permet a totes les conselleries designar determinades inversions o obres com a inversions "d'interès autonòmic" i amb això ja agilitzar determinats tràmits administratius, entre ells els ambientals.\nAlerta amb les excepcions\nSi bé és raonable que determinades actuacions de les que proposa el decret-llei no hagin de passar per tramitació ambiental, per exemple el plans d'ordenació dels recursos naturals, catàlegs de patrimoni històric, sempre que suposin un major grau de protecció patrimonial i ambiental, preocupen les excepcions que determina el decret: equipaments sanitaris, docents i esportius, amb determinades ocupacions, que no estiguin prevists al planejaments urbanístic, i que normalment solen estar situat en sòl rústic i autoritzar-se via declaració d'interès general.\nEn aquest cas preocupa que, determinats projectes que no haurien superat la tramitació ambiental, puguin executar-se sense les garanties de compliment de minimització dels impactes ambientals que puguin generar.


1. Què fan els infants en un dia típic?\nEls infants que arriben a l’escola abans de les 9 del matí, van a la mateixa aula on hi ha sempre un mínim de dues educadores que s’encarreguen de la seva acollida i cura. Durant aquest temps el joc és lliure fins a que cada infant va cap a la seva corresponent aula.\nA les 9 del matí arriben la resta d’infants i durant la primera hora continuen jugant lliurement fins a que comença l’assemblea. El moment de benvinguda dels infants s’aprofita per una presa de contacte amb els pares dels infants, en aquest moment mestra-pares poden fer les observacions que considerin pertinents. La mestra fa l’acollida a tots i cadascun dels infants d’una manera molt acollidora que dóna seguretat als infants.\nDurant l’assemblea es segueixen una sèrie de rutines de manera que tots els infants les tenen interioritzades i mostren cada cop més seguretat. Primer criden al raor (peix que dóna nom a la classe) i el saluden de manera individual, canten la cançó del bon dia i miren al pati per saber quin temps fa. Després miren a vorer si han vingut tots els companys i quins d’ells falten.\nUn cop acabada l’assemblea comença l’esmorzar. Cada dia de la setmana han de portar aliments diferents de manera que s’adoptin des del primer moment una alimentació sana i equilibrada. Els dilluns toca galetes i suc, dimarts fruita, dimecres lactis, dijous torna a tocar la fruita i per finalitzar la setmana el divendres porten entrepà. Encara hi ha infants als que els costa menjar alguns d’aquests aliments, però poc a poc s’estan acostumant a menjar els que els toca. Penso que això també ho treballen a casa amb els pares. Hi ha una nena en concret que fa menys d’un mes que menja fruita, els pares li havien preparat la fruita de mil i una maneres sense un resultat satisfactori, fins que varen descobrir que si li feien macedònia la nena l’acceptava. D’altres vegades és més complicat trobar una solució.\nFinalitzat l’esmorzar toca anar al bany per fer les mans i la cara netes, també s’aprofita per fer el canvi de bolquers. A la meva aula hi ha 6 infants que ja treballen el control d’esfínters i van sols al bany cada cop que ho necessiten. Aquesta autonomia crea molt d’interès a la resta d’infants que també demanen anar-hi sols però encara no estan preparats. Penso que abans de que acabi el meu període de pràctiques la majoria ja controlarà els esfínters.\nDesprés de l’higiene fan activitats abans de sortir al pati. Si són activitats a l’aula com ara música o racons la durada és d’aproximadament mitja hora, si són activitats més específiques com el racó de la llum, psicomotricitat o activitats a l’aula polivalent. En aquestos casos el muntatge de les activitats el realitza la mestra de suport.\nUn cop acabades les activitats i si han set de curta durada, els infants surten al pati. En acabar el pati, beuen aigua i tornen a fer-se les mans netes.\nA les 13 hores és l’hora de dinar però també de sortida pels infants que no queden a dinar. A partir d’aquest moment i fins a les 16 hores els infants queden en custodia fins que els pares els recullin. Hi ha la norma establerta de que cap infant baix cap motiu pot quedar al centre des de primera hora fins a tancar.\n2. Qui decideix com s’ha d’ensenyar i avaluar?\nUn cop a la setmana es reuneixen totes les educadores i decideixen conjuntament els punts a tractar. Des de l’inici totes van tenir molt clar quina línia educativa volien seguir i els objectius que volien aconseguir. És tracta d’un conjunt d’educadores heterogeni amb molta il·lusió i energia.\nEn quant a l’avaluació tenen en compte les necessitats especifiques de cada infant i respecten els seus ritmes d’aprenentatge.\n3. Quines estructures, practiques o comportaments (meus o de l’escola) els ajuden?\nAvui per avui em sembla massa presumptuós dir que alguna de les meves practiques, comportaments, etc ajudin directament als infants. Penso que m’he implicat des d’un primer moment amb el centre, els infants i amb les meves companyes. Evidentment la meva tasca no passa desapercebuda i em sento valorada. Sento inseguretat quan em demanen la meva opinió però també m'agrada que ho facin. Estic contenta amb aquest aspecte perquè alguna de les meves aportacions ja s’ha posat amb pràctica al llarg de la primera setmana d’estada a l’escoleta.\nEvidentment encara em queda un llarg camí per recórrer, un camí que penso que no s’esgotarà mai i molta il·lusió per totes les vivències que tinc l’oportunitat d’experimentar.\n4. Com estan organitzades les aules, les rutines, els espais, els horaris...? Qui les organitza? Qui decideix per on començar i quan acabar? Quan sorgeix un problema o un entrebanc dins la jornada, com es soluciona?\nLes aules estan organitzades segons l’edat dels infants, hi ha dues línies per període, de manera que els nascuts al primer semestre de l’any estan a una aula i els del segon semestre a l’altre. D’aquesta manera s’aconsegueix un major equilibri i es poden formar grups més heterogenis.\nEls espais principals, d’acció, descans, menjar, aseo estan perfectament estructurats, encara s’està treballant amb l’elaboració de racons que estan sent modificats per tal d’oferir més diversitat als infants. L’escoleta duu 5 mesos en funcionament i encara hi ha molta feina a fer.\nEn quan als horaris s’estableixen en forma de rutines per tal d’aportar seguretat als infants i crear hàbits saludables. Ells mateixos els controlen perfectament i els segueixen de manera rutinària.\nEn principi totes les decisions es prenen en conjunt i les propostes de feina es debaten durant la reunió setmanal. Decisions a petita escala es consulten amb l’educadora del mateix nivell i amb l’educadora de suport. Per exemple, la durada de les propostes, el material necessari, el muntatge, si ho fan de manera conjunta en gran, mitjà o petit grup, etc. No he vist a la meva tutora d’aula prendre decisions de manera individual i em pareix que és una bona estratègia a seguir, quants més punts de vista més profit podem treure a la nostra tasca.\n5. Com interactuen els infants? Col·laboren i treballen junts? Com s’ajuden a aprendre.\nEls infants han format una pinya entre ells. És tracta d’un grup molt afectuós, sempre pendents un de l’altre. Sembla curiós que infants de tan curta edat sentin tanta empatia amb els altres infants. Sempre corren a calmar i cuidar a un infant que plora o està una mica trist, si ni hi ha algun que es troba malament l’acaricien i li diuen paraules dolces. M’ha sorprès els debats que tenen entre ells, com defenen el què pensen, com intercanvien opinions i les decisions que prenen, ja a la seva edat tenen opinió de les coses i defensen les seves idees, la veritat és que aprenc molt observant aquest comportaments, a més de gaudir-los!.\nTot el conjunt d’infants tenen una excel·lent relació amb la mestra. Ella és molt afectuosa amb els infants i gaudeix amb la seva tasca. Els infants reaccionen de diferents maneres, segons el moment emocional en que es trobin o la reacció a l’estímul que rebin. Cadascun té la seva pròpia personalitat i la fan notar. Hi ha infants que són més tranquils i ni hi ha de més inquiets, alguns d’ells es troben en una etapa més rebel i repten a l’educadora.\n7. Com s’interactua amb les famílies?\nLa relació de les educadores amb les famílies és excel·lent i molt estreta. El fet de fer només uns mesos que ha entrat en funcionament l’escoleta i de que encara queden moltes coses a fer fa que els pares col·laborin i s’impliquin amb el centre al qual assisteixen els seus infants.\nPer part de les educadores, les facilitats a l’hora d’interactuar amb els pares són completament obertes. Atenen les seves demandes quan acudeixen a deixar o recollir els infants, a més de les tutories que realitzen. També compten un cop per setmana amb l’espai familiar i espai nadó que realitzen per les tardes, a més de permetre que els pares es relacionin entre ells també ho permet amb educadores-pares. A més de poder obtenir dades extra en quant a la relació pares-fills.\nEm pareix que és una peça clau en l’organització del centre interactuar i col·laborar amb les famílies.\nA més a més hi ha una peça clau de comunicació amb les famílies, el bloc de l’escoleta. Totes les educadores estan molt compromeses amb l’elaboració del mateix i documenten totes les activitats dels infants, de manera que els pares tenen constància de totes les activitats que realitzen els seus fills.\nL’Escoleta compta amb un pla d’acollida que s’aplica quan és necessari. Es a dir, al començar el curs i també als nouvinguts. El temps de permanència al centre s’incrementa de manera gradual, normalment en períodes de 30 minuts i segons les necessitats especifiques de cada infant. En aquest temps que viscut dos plans d’acollida diferents, un d’un infant que per una greu malaltia va ser baixa del centre i que una vegada curat ha tornat a matricular-se.\nNo ha pogut incorporar-se a la seva aula ja que durant aquest temps ni ha hagut una nova matriculació. La seva incorporació ha estat molt ràpida ja que tenia interioritzada la dinàmica de l’escoleta i enyorava molt els seus companys, el que l’ha resultat més dur ha estat incorporar-se a l’altre grup d’infants i no al seu antic.\nL’altre infant en període d’adaptació és un cas més complicat, ja que es primera vegada que assisteix a una escoleta, es fill únic i està molt protegit pels seus pares. L’adaptació li esta costant molt, un cop que ha finalitzat i pot fer tota la jornada completa s’ha posat malalt i a més a més ara marxa de vacances dues setmanes. Així que quan torni haurà de començar de nou tot el procés.\nEn quan al pla d’acollida pels mestres, segueixen l’estratègia que l’educadora de suport quedi amb el grup d’infants de l’educadora que falti i que la nova persona realitzi les tasques de suport. D’aquesta manera el grup d’infants no queda amb una persona desconeguda.\nPublicat per Lucía Martínez a 15:10\nEtiquetes de comentaris: 1. a, 4.c


Arxius de ESPORTS D'AIGUA » Pàgina 4 de 5 » Tribuna Ganxona\nEl Club Nàutic Sant Feliu acull el 2 i 3 d’abril la “I Regata Carla. Curem la Síndrome de RETT”. Es tracta d’una regata pionera de projecció internacional que el club ganxó organitza en col·laboració amb la Federació Catalana de Vela i l’Associació Catalana de Classe Optimist... Continua llegint [...]\nEl Valentina de Thierry d’Argoubert (MP) es va proclamar vencedor del XXI Memorial Joan Albó del Club Nàutic Sant Feliu en la categoria d’ORC, mentre que el Lluerna de Manel Garganté (CN SFG) va guanyar en el sistema de mesurament tradicional RI. L’Oreig de Martí Gelabert i el Fanytas... Continua llegint [...]\nEsteve Ferrés, del Club Nàutic Garraf, es va emportar el IX Trofeu Ganxó de Radiocontrol celebrat aquest diumenge al Club Nàutic Sant Feliu amb 22 participants. Òscar March (CN Lloret) i Erich Zobel (CN Castelldefels), van quedae en segon i tercer lloc de la categoria d’or,... Continua llegint [...]\nEl Club Nàutic Sant Feliu organtiza aquest diumenge el IX Trofeu Ganxó de RadioControl amb una previsió de participació d’uns 25 regatistes, 5 dels quals francesos. El Trofeu Ganxó de Radiocontrol és una regata que organitza el Club Nàutic de Sant Feliu de Guíxols en col·laboració... Continua llegint [...]\nBones actuacions dels nedadors del Club Aquàtic Xaloc que varen participar a la segona fase de les proves del Consell Esportiu del Baix Empordà, a la piscina de Palafrugell. Es nedaven proves dels estils papallona, braça, esquena i crol. Els esportistes del Xaloc varen aconseguir una gran... Continua llegint [...]\nEl Club Nàutic Sant Feliu ha celebrat aquest cap de setmana la primera edició de la Guíxols Cup, amb prop de 300 regatistes nacionals i internacionals. En total s’han disputat 4 proves d’Optimist, 6 d’Europa, 6 de 420 i 3 de les diferents classes de làsers. Miguel Cairo, del Club... Continua llegint [...]\nEl Club Nàutic Sant Feliu acull, aquest cap de setmana, la I Guíxols Cup, una regata de nivell 2 per les classes Optimist, Europa, 420, làser standard, làser radial i 4.7. En Optimist, la regata serà puntuable pel Campionat estatal ja que serà la darrera regata classificatòria per la... Continua llegint [...]\nEl passat diumenge 14 de febrer, cinc nedadors del Club Aquàtic Xaloc van participar a diferents competicions del Club Natació Catalunya. Mireia Borrego, Marc Roura, Raül Fortuny, Josep Maria Esteva i Miquel Àngel Padilla van fer-ho a títol individual i tots ells també van participar a un... Continua llegint [...]\nLa parella formada per Marta Torner i Enrique Mir (CN Port d’Aro) ha estat la vencedora en classe 420 d’un XXVI Trofeu J. A. Samaranch marcat per la meteorologia. Els segons classificats han estat Franc Bru i Nil López i els tercers Sígfrid Rovira i Pau Chicharro, tots quatre del Club Nàutic... Continua llegint [...]\nSant Feliu prepara per aquest cap de setmana carnavalesc una nova edició del Memorial Samaranch per les classes Europa i 420. Es tracta d’una regata puntuable pel Campionat de Catalunya de les dues classes que integra i que constarà de sis proves repartides entre les dues jornades. Els... Continua llegint [...]\nRècord de participació a la travessia “No a la fred”\nEnguany s’ha registrat la participació més alta de la Travessia "No a la Fred" que va tenir lloc aquest diumenge 31 de gener, a la Platja de Sant Feliu de Guíxols, amb un total de 119 inscrits i 116 finishers. El tret de sortida es donava a les 11 del matí. La prova consistia a completar... Continua llegint [...]\nEl Xaloc continua millorant en la Lliga Catalana\nEl passat dissabte 23 de gener, el Club Aquàtic Xaloc va participar a la tercera jornada de Lliga Catalana de Natació amb Aletes que es va dur a terme a les instal•lacions del Club Esportiu Mediterrani de Barcelona. Les proves que s'hi duien a terme eren els 50 Apnea, els 100 Bifin, els 200... Continua llegint [...]\nEl passat cap de setmana (23 i 24 de Gener), un nedador de l'Aquàtic Club Xaloc, en Max Martínez, va participar a la primera ronda de la lliga mundial de natació amb aletes a la ciutat de Poznán, a Polonia. El guixolenc, únic representant estatal de la competició, que competia en les proves... Continua llegint [...]\nEl 31 de gener tindrà lloc la travessia “No a la fred”\nEl proper 31 de gener tindrà lloc a la platja de Sant Feliu la prova de natació "Travessia No a la Fred", una prova organitzada pel Club Aquàtic Xaloc i apta per a aquells a qui agrada la natació, el mar, les aigües obertes i la Costa Brava. Es tracta d’una travessia no competitiva per... Continua llegint [...]\nNedadors ganxons al Control Federatiu Estatal de Pamplona\nEl passat dissabte 19 de desembre, set components del Club Aquàtic Xaloc van participar al Control Federatiu de Natació amb Aletes organitzat per la Federació Espanyola d'Activitats Subaquàtiques a Pamplona; una competició pensada perquè els nedadors d'arreu de l'estat puguin mostrar el seu... Continua llegint [...]\nActivitats de Cap d’Any del Club Aquàtic Xaloc\nEls dies 31 de desembre de 2015 i 1 de gener de 2016, el Club Aquàtic Xaloc organitza, com és habitual cada any, dues activitats populars, com són la cursa de Sant Silvestre i el primer bany de l'any, respectivament. Pel que fa a la Sant Silvestre ganxona, tindrà lloc el 31 de desembre a les... Continua llegint [...]\nEl passat dissabte 28 de novembre es va celebrar al Monestir de la ciutat l'acte de reconeixement dels esportistes del Club Aquàtic Xaloc pels seus mèrits durant la temporada 2015. A l'acte hi van assistir el Regidor d'Esports de Sant Feliu de Guíxols, David Oliveras i el President del Xaloc... Continua llegint [...]\nEl C.A.Xaloc va començar la Lliga Catalana de natació amb aletes\nEl passat dissabte 7 de novembre l'Aquàtic Club Xaloc va participar en la primera jornada de la lliga catalana de natació amb aletes i memorial Sergio Manzano, a la piscina municipal de l'Hospitalet de Llobregat. Els nedadors, tot i portar només un mes entrenant, van rebaixar les seves pròpies... Continua llegint [...]


TRÍPTIC DE LA TERRA - Librería Libelli\nVint-i-cinc anys després de la publicació de La terra retirada iLa palmera de blat, Mercè Ibarz tanca el Tríptic de la terra, l?obra de tota una vida, amb Labor inacabada. Tres joies amb les quals l?autora explora, amb gran llibertat expressiva, les fronteres entre gèneres literaris, paisatges i generacions.\nQuan Mercè Ibarz, l?any 1993, va publicar La terra retirada va obrir un camí que no ha deixat de donar fruits per a la narrativa en català. «Crònica autobiogràfica i d?un país», en paraules de Joan Triadú, «testimoni impagable», Ibarz hi evocava els canvis socials, econòmics i paisatgístics que la gestió de les terres actives de cultiu pot suposar en un territori: en aquest cas, el seu poble natal, Saidí, a la Franja. El llibre es va convertir ràpidament en «un clàssic indiscutible de la literatura catalana del darrer quart del segle XX», com va dir Julià Guillamon.\nAl cap de dos anys va escriure?n la versió novel·lada, La palmera de blat, protagonitzada per una jove periodista que torna tres dies al poble per assistir al funeral del seu avi centenari. És una novel·la d?una bellesa rara, plena d?imatges inesborrables, en què, com qui segueix un joc de pistes ?de vegades ben tangibles, de vegades tan sols intuïdes o somiades?, la protagonista reanima la memòria del seu racó de món, dels seus vius i dels seus morts.\nAra, passats més de vint-i-cinc anys, reprèn el fil a Labor inacabada per donar forma a aquest Tríptic de la terra. Altre cop en el registre de la crònica en primera persona, amb fragments d?assaig fotogràfic, Mercè Ibarz continua, amb renovada llibertat expressiva, les seves anades i vingudes entre les fronteres dels gèneres literaris per constatar fins a quin punt les històries, la història, comencen a contar-se soles i amb els anys es descobreix que no s?acaben mai.\nVas a comprar el ebook "TRÍPTIC DE LA TERRA" deseas revisar tus datos de facturación


La Mesa del Parlament dona llum verda a una comissió d’investigació sobre la Monarquia | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nLa proposta va ser registrada per Junts per Catalunya, ERC, els comuns i la CUP\nBarcelona 26 NOV 2018 - 20:04\tCET\nEls Reis, el 7 de novembre al Palau de les Arts de València. Manuel Queimadelos Alonso Getty Images\nLa Mesa del Parlament ha aprovat aquest dilluns la creació d'una comissió d'investigació sobre la Monarquia. La proposta, presentada conjuntament per Junts per Catalunya, Esquerra, els comuns i la CUP, encara s'ha de sotmetre a votació al ple. Els socialistes no han aconseguit aturar la iniciativa, després que es rebutgés la seva petició de sol·licitar un informe jurídic sobre aquest tema.\nLa iniciativa de la comissió d'investigació la va tenir Junts per Catalunya. Divendres passat les altres formacions van decidir sumar-s'hi. La comissió específica vol estudiar les "activitats il·legals" de la monarquia espanyola, han explicat fonts parlamentàries. Aquestes formacions –tret de la CUP– ja havien unit els seus vots per reprovar el Rei. A l'octubre, el Parlament va aprovar una proposició de llei, impulsada per Catalunya en Comú-Podem, en la qual es reprovava el Rei i es proposava l'abolició de la Monarquia.\nL'Executiu central va rebutjar llavors aquest contingut i va advertir que buscaria la fórmula jurídica per tirar enrere aquesta iniciativa, segurament a través del Tribunal Constitucional.


CGT GIRONA: Bon ambient a la festa de la CNT- Solidarite Ouvrière 66\nBon ambient a la festa de la CNT- Solidarite Ouvrière 66\nEl passat dissabte, prop d’un centenar de persones es van aplegar al costat de l'estany de Salses (Rosselló) a la festa de suport a la CNT-Solidarité Ouvrière 66. La festa, que va estar acompanyada d'un fort vent de Tramuntana, va gaudir en tot moment un ambient de germanor.\nCap a 2/4 de dotze del migdia va començar arribar gent a l'àrea d’esbarjo de l'estany de Salses, on hi havia les parades de llibres i es comentava el nou llibre del company Tomás Ibáñez, present a la festa, que a Barcelona ha editat Virus "Anarquismo es movimiento. Anarquismo, postanarquismo y neoanarquismo", i en francès Nada (‘Anarchisme en mouvement. Anarchisme, néo-anarchisme et post-anarchisme’).\nEntre retrobaments i converses molt interessants de caire fraternal va arribar l'hora de dinar i es va servir un excel·lent estofat amb patates amb una amanida. Després de dinar el cantautor Eric Fraj ens va fer recordar cançons de l'època de l'exili i altres en català, castellà, francès i occità.\nCal destacar la participació de diverses editorials, com ara Le Coquelicot, Les Amis du Spartacus o Editions K’A (Illa del Riberal, Rosselló), i entitats, com ara el CIRA Marsella.\nEn aquest dinar fraternal hi havia militància de la CNT-SO juntament amb gent llibertària de la Catalunya Nord i de diverses comarques occitanes igualment que membres de la CGT de Girona, del Vallès i de Barcelona.\nEsperem tornar a retrobar-nos l'any que ve amb els companys i companyes de la Catalunya Nord però sense tanta tramuntanada.\nUn moment del concert de l'Eric Fraj\nVictor M. Cánovas (Secretari de Comunicació de CGT-Girona amb en Miquel Didac)\nAltre moment del concert de l'Eric Fraj\nEn Txema Bofill i en Miquel Didac junts\nPancarta a l'entrada del recinte\nEtiquetes: CNT- Solidarite Ouvrière 66, festa CNT- Solidarite Ouvrière 66


Reactivem juntes el sistema de distribució? | Directa\nReactivem juntes el sistema de distribució?\nEstimades lectores, subscriptores, col·laboradores i totes aquelles individualitats i col·lectius que formeu part de la gran xarxa de la Comunitat Directa: us necessitem! Des de fa unes setmanes, estem reestructurant el sistema de distribució de la revista quinzenal. Us demanem que penseu si l’assemblea del vostre casal, ateneu o centre social podria ajudar-nos en aquesta tasca, que ho comenteu al quiosc de la cantonada, a la llibreria, el bar, la perruqueria... Potser no poden esdevenir punts de venda, però almenys podem fer una subscripció.\nNo us agradaria que, quan aneu al dentista, poguéssiu llegir la Directa en lloc de l’Hola? També calen voluntàries que cada quinzena es desplacin del barri de Sants de Barcelona a diversos punts de la geografia i puguin aprofitar per dur-hi exemplars. La xarxa ja l’organitzarem nosaltres, però, si teniu contactes interessats, si us plau: escriviu-nos a directa@directa.cat. Si volem que la Directa arribi arreu dels territoris de parla catalana, totes hi haurem de posar el nostre granet de sorra!\nRecordem que cada dos dimarts al matí calen mans per ajudar a etiquetar els exemplars, si veniu al número 37 del carrer Riego de Sants, passarem una bona estona fent petar la xerrada i us donarem esmorzar i una Directa.\nReactivem juntes el sistema de distribució? Flattr donate!\nDebatre per millorar el periodisme\nHem estrenat els #DebatsDirecta com una aposta pel periodisme amb perspectiva de gènere.


Petit Sabadell | Les piscines municipals i la Bassa obriran aquest estiu amb normalitat\nLes piscines municipals i la Bassa obriran aquest estiu amb normalitat\nLes piscines municipals obriran el dimecres 15 de juny mentre que La Bassa entrarà en funcionament el divendres 17\n10/06/2022 - 11:09\nEls torns de matí i tarda, les reserves prèvies i la mascareta en espais oberts ja són història, també als equipaments municipals estiuencs per excel·lència. Les piscines municipals de Sabadell recuperaran aquesta temporada el seu horari habitual i obriran la setmana que ve i fins al setembre sense cap restricció. El dimecres 15 de juny, inauguraran la temporada les piscines d’Olímpia, Can Marcet i Campoamor i el divendres (17 de juny) ho farà la Bassa. La piscina de Ca n’Oriac segueix en manteniment i se’n preveu l’obertura a l’agost. “Torna, per fi, la normalitat. Recuperem les piscines tal i com eren tres anys enrere. Aquest estiu tornem a fer-ho fàcil”, sintetitzen l’alcaldessa Marta Farrés i la regidora d’Esports, Laura Reyes.\nLa normalitat també arriba al sistema habitual de preus, amb les entrades individuals segons l’edat i els dies. Es recuperen també els abonaments individuals de deu visites i els carnets individuals, familiars, de família nombrosa i monoparental (que s´havien eliminat amb les mesures covid). Els menors de 4 anys no pagaran entrada. Tot i que es reprendrà la venda presencial a les taquilles de les piscines i La Bassa en horari d’obertura al públic, continuarà el servei de venda anticipada via web.\nD’altra banda, les visites d’esplais, casals i/o escoles en grups superiors a les vint persones s’hauran de concertar amb 15 dies d’antelació. Per fer la reserva s´haurà d´enviar un correu a bassaipiscines@ajsabadell.cat.\nA banda de l’habitual posta a punt de totes les instal·lacions per iniciar la temporada de piscines d’estiu, una de les novetats d’aquest any serà l’ampliació de la zona de gespa de la piscina de Can Marcet gràcies a l’enderroc d’uns habitatges en desús que estaven dins de la parcel·la d´ús esportiu.\nLínia d’autobús a La Bassa\nUn dels serveis complementaris de la Bassa és la línia d’autobús urbà L15/F15, estrenada l’any 2018 per fer més accessible l’equipament amb transport urbà. Durant el període d’obertura de la Bassa, la línia d’autobús funcionarà de dilluns a diumenge amb una freqüència de 30 minuts tots els dies de la setmana, de 8 del matí a 8 vuit del vespre.\nCursos de natació i activitats físiques\nLes piscines municipals inclouen una oferta d’activitats aquàtiques a l’estiu, ja sigui per aprendre a nedar, per fer perfeccionament o gimnàstica a l’aigua. Aquest estiu s’ofereixen un total de 298 places. Els cursets, que començaran el 27 de juny i duraran fins el 22 de juliol, es portaran a terme a les piscines municipals Olímpia, Cal Marcet i Campoamor. Els grups es divideixen per edats i també per nivells (iniciació, intermedi i avançat).


Bacalao a domicilio | Productes\nAlbergínies al forn amb brandada\nPlat lleuger i cremós, molt recomanable per als amants de les verdures.\nAmanida de llenties i verduretes amb molles de bacallà, saltejades en oli d’oliva.\nFilets d’anxova del Cantàbric, nets i sense espina. Ideal com a aperitiu, servit amb torradetes de pa i amanit amb oli d’oliva i un toc de salsa vinagreta de Mòdena. També acompanya perfectament com a guarnició de l’amanida.\nClàssica paella d’arròs amb molles de bacallà torrat, acompanyat de verduretes de temporada.\nRecepta tradicional a tots el receptaris del bacallà, i que roman per sempre. Preparat amb el millor llom. Es pot acompanyar d’unes mongetes saltejades per tenir un menú complet.\nSafata 500 gr- 4-5 trossos\nSafata 1 kg- 8-10 trossos\n13,00 €–26,00 €\nSeleccionem les parts de bacallà mes meloses i amb major concentració de gelatina, per cuinar la millor salsa pil-pil. Amb un toc picant.\nSafata 500 gr: 4-5 trossos\nSafata 1 kg: 8-10 trossos\nBacallà al vapor amb verduretes\nLloms de bacallà confitats al forn, acompanyats d’una selecció de verduretes al wok. Ideal per gaudir d’àpats lleugers.\nBacallà amb all graten\nLloms de bacallà fregit, cobert amb una mussolina d’all confitat i un fons de tomàquet concasse.\n14,00 €–28,00 €\nBacallà amb ceba i formatge de cabra\nLloms de bacallà cuinats a foc lent amb ceba confitada, i posteriorment gratinats amb formatge de cabra.\nLloms de bacallà fregits i cuinats amb la recepta tradicional catalana de panses i pinyons.\nLloms de bacallà fregit, acompanyat amb una autèntica salsa romesco.\nLloms de bacallà fregit, i posteriorment cuinat en una salsa samfaina elaborada amb les millors verdures del mercat.


Núm. 278 17 d'abril de 2015\nCanvia la Direcció de l’Hospital de Viladecans i d’Atenció Primària Costa de Ponent\nEl passat 19 de març, la Comissió Executiva del Consell d’Administració de l’Institut Català de la Salut (ICS) va aprovar els nomenaments de Montserrat Oliveras com a nova directora de l’Hospital de Viladecans i de Xavier Bayona com a nou director d’Atenció Primària de Costa de Ponent.\nPer tal de poder ser més efectius en el tractament de les diferents malalties que només necessiten el trasplantament d’una part de la còrnia donant, l’Hospital Universitari de Bellvitge ha desenvolupat una tècnica que consisteix a separar en dues parts la còrnia donant i així poder utilitzar-la per a dos trasplantaments diferents. El procediment preserva la qualitat de les intervencions i permet arribar a un major nombre de receptors amb les mateixes donacions, ja que amb un únic ull de donant s’aconsegueix doblar el nombre de trasplantaments realitzats.\nEl Departament de Salut va presentar dimecres el projecte pioner a tot l’estat “No puc esperar!”, pensat per a totes a aquelles persones que pateixen malalties intestinals. Gràcies al projecte, més de 174 malalts ja disposen d’una targeta que els permet utilitzar gratuïtament labavos de restaurants, comerços i equipaments adherits a la campanya. El projecte s’està aplicant a Girona, Sabadell, Calonge, Palamós i Terrassa.\nAquest Sant Jordi, no us perdeu la fira de targetons i punts de llibre de l’hospital\nEl proper 23 d’abril, entre les moltes activitats que l’Hospital Universitari de Bellvitge organitzarà amb motiu de la diada de Sant Jordi, una de les novetats serà la presència d’un estand on es podran recollir gratuïtament els targetons i punts de llibre editats des del 1989 en el marc del projecte cultural Bellvitge Art, que l’any passat va celebrar el seu 25è aniversari.\nLa malaltia de Dupuytren o fibromatosi palmar es caracteritza per l'aparició de nòduls fibrosos en els palmells de les mans que poden derivar en la formació de cordes. L'extensió progressiva d'aquestes cordes fins als dits pot arribar a provocar la contractura progressiva dels dits i causar dificultats alhora de realitzar activitats bàsiques de la vida diària. Es calcula que el 4% de la població espanyola major de 40 anys pateix aquesta malaltia, que és més habitual en homes que en dones.\nEs celebra la tercera edició del Projecte RISCAP a l'hospital\nEl passat dia 28 i la setmana del 26 al 31 de gener, es va celebrar al Servei de Nefrologia de l'Hospital Universitari de Bellvitge, coordinat pel Dr. Albert Martínez-Castelao, la tercera edició del Projecte RISCAP.\nPresentació d'una nova edició del protocol "Utilització de components sanguinis i hemoderivats"\nLa transfusió de components sanguinis i hemoderivats plasmàtics encara ocupa un lloc prominent en la medicina actual. Com altres eines terapèutiques, presenta riscos potencials que només es poden minimitzar si totes les activitats relacionades amb la recollida, preparació i administració dels components sanguinis es duen a terme d’acord amb uns protocols dirigits a preservar al màxim la seguretat del receptor.\nRotació externa al Royal Marsden Hospital de Londres\nEl Dr. Rafael Piñeiro Retif, resident de 4t any de l’especialitat d'Urologia de l’Hospital Universitari de Bellvitge, ha realitzat una estada de dos mesos al Royal Marsden Hospital.\n Presentació del Dr. Antoni Andreu com a nou gerent territorial de l’ICS a l’àrea Metropolitana Sud\n L’Hospital de Bellvitge és pioner a Espanya en la implantació de pròtesis de penis hidràuliques per via infrapúbica\n La radiació durant la cirurgia substitueix els tractaments de radioteràpia convencional en una selecció de pacients amb càncer de mama\n La Dra. Carolina Garcia-Vidal rep el premi al millor investigador europeu jove\n La Càtedra Pfizer en Gestió Clínica premia la posada en marxa de la Unitat Funcional de Malalties Autoimmunes Sistèmiques de l’hospital\n El Dr. Pablo Moreno rep el premi al millor article publicat a ‘Cirugía Española’ el 2013\n El Dr. Amadeu Muntané publica el llibre ‘Principios de neurorradiología básica’\n Rotació externa al Centre Hospitalari St. Mary’s de Londres\n L’hospital, a prop dels pacients\n Descobert un biomarcador que permet predir la resposta al tractament de l’esclerosi múltiple amb interferó-beta\n Un programa pioner redueix fins a un 40% els dies de baixa laboral per malaltia reumàtica\n Caracteritzen un nou clon amb resistència a múltiples antibiòtics d'Streptococcus pneumoniae (pneumococ)\n La Dra. Rosa Villalonga ha estat nomenada vicepresidenta de la Comissió Nacional d’Anestesiologia i Reanimació\n La patologia pulmonar és la primera causa de mort per esclerodèrmia\n Rotació externa al Spine Center de la Universitat de Califòrnia San Francisco


La fiscalia demana 5 anys de presó a un membre del secretariat nacional de l'ANC - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLa fiscalia demana 5 anys de presó a un membre del secretariat nacional de l'ANC\nJordi Alemany és l'únic identificat del grup «d'unes 300 persones» que van entrar a l'edifici de la Generalitat i van despenjar la bandera espanyola\nacn 10.09.2019 | 12:50\nEl secretari nacional de l'ANC, Jordi Alemany. ACN\nEl secretari nacional de l'ANC, Jordi Alemany.\nLa fiscalia demana 5 anys de presó i multes per valor de 7.200 euros a un membre del secretariat nacional, Jordi Alemany, acusat de participar en les mobilitzacions de l'aniversari de l'1-O a Girona. És l'únic identificat i ara acusat d'entre el grup format, segons la fiscalia, per "unes 300 persones" que van entrar a l'edifici de la Generalitat i van despenjar la bandera espanyola.\nSegons ha avançat El Punt Avui i ha confirmat l'ACN, l'acusen de desordres públics, ultratge a la bandera espanyola, atemptat a agent de l'autoritat, lesions i danys. L'acusació pública sosté que l'activista i el grup en el qual "s'emparava" van actuar guiats per la intenció "d'atemptar contra la pau pública, ofendre la bandera d'Espanya i vulnerar el principi d'autoritat dels agents dels Mossos d'Esquadra i el personal de seguretat privada".


Wikiloc | La Roca Corbatera des de la Morera de Montsant trail\nLa Roca Corbatera des de la Morera de Montsant\nViewed 2151 times, downloaded 74 times\nRuta espectacular i indispensable per a tots els senderistes i caminants del món que no tinguin vertigen.\nLa ruta comença al Carrer de la Font de la Morera de Montsant, segueix uns metres de carretera TV-7021 fins que es troba una drecera a l'esquerra. És el Camí dels Fareus, un camí que va guanyant alçada amb tranquil·litat i amb unes vistes exuberants tant de la serra del Montsant que la protegeix com de les zones vinícoles del Priorat.\nSense pèrdua el sender s'enfila fins que comença a trobar algunes cordes metàl·liques que ajuden a superar els primers entrebancs del Grau del Carabassal. És un grau entretingut amb zones de ganxos que permeten pujar molt ràpid i drets i gaudir d'unes vistes excepcionals. Un grau molt aconsellable.\nAcabat el grau, el camí comença a planar, tot i que plana cap amunt, passa per indrets tan meravellosos com la Roca de les Cinc, penjada en el massís. Passada la Roca aèria, el camí transita enmig de prats salvatges sense pastures fins al Pla del Meloner. (Aquí el gps se'n va. No en feu cas; vam veure cabirols i els volíem fotografiar... però van ser massa ràpids).\nDes de l'arribada al Pla del Meloner es veu un senyal altívol que indica la Cova Santa. No s'hi ha d'anar ara; s'hi va de tornada. Ara cal seguir el caminoi que baixa pels prats erms entre bosquets isolats d'aulines que menen al segon grau del recorregut: el Grau del Tomaset o Camí de Montsant. Aquest grau es fa de baixada i no té cap secret, és un senderó molt fàcil de fer i sense pèrdua que acaba a l'ermita de Sant Joan de Codolar.\nEs passa per la plaça de l'ermita, per la casa de l'ermitana i rere l'edificació hi ha una cruïlla de senders. Sense pèrdua ni secret, s'ha d'agafar el que indica Grau dels Tres Esglaons. És un grau dret que per guanyar-lo s'han de salvar tres passos de ganxos, algun de dificultós. (Nosaltres vam ensopegar un ruixat en l'últim pas i vam superar-lo ajudats per una corda que portàvem). La dificultat quan no plou rau en la separació entre els ganxos... i alguns de nosaltres som força camacurts....\nFet el grau, aquesta ruta segueix cap a la dreta, cada vegada més lluny de la Morera de Montsant, i seguint dreceres que van pujant s'arriba a una altra zona espectacular i amb vistes infinites del Montsant i de la zona de Siurana i Cornudella amb el seu pantà. És la Punta de la Serra Major.\nAra només cal girar i seguir per la Serra Major. De seguida, cal superar un altre dels moments del dia, el 100cims de la Roca Corbatera que amb els seus 1163 m és el sostre comarcal del Priorat. Des d'aquesta altitud es pot gaudir bona part del Priorat amb el Baix Camp amb el Puig de Gallicant que protegeix Siurana, la zona d'Albarca, la Mare de Déu de Montsant i les diferents serres del massís. Un espectacle visual.\nEl camí transcorre per la Serra Major, en direcció a la Morera de Montsant fins que es troba un senyal religiós inequívoc. Aquí cal baixar per una drecera i en la bifurcació anar cap a l'esquerra fins a una balma que havia estat edificada. És la Cova del Meloner. És una cova en molt mal estat. Ara cal seguir pel Prat del Meloner fins a la Cova Santa, un forat profund i fosquíssim que rep els caminants amb espelmes enceses; una sorpresa agradable, enginyosa i agraïda. Un lloc per estar-s'hi una estona.\nSe surt de la Cova Santa i se segueix per la drecera que s'enfila per la dreta i fa de talaia de la Roca de les Dotze i de la Roca de les Cinc, passa per damunt del Cingle del Fuster amb un repertori impagable de Roques emmarcades en un paisatge regalat per Déu a aquestes terres.\nAra la drecera baixa, es passa dins d'un carreró natural de pedra i de seguida tomba a la dreta. Aquí hi ha dues possibilitats: baixar per vertiginós Grau d'en Carrasclet o seguir per l'aeri i salvatge Grau dels Barrots.\nAquesta ruta segueix pel Grau dels Barrots, amb passos veritablement perillosos i impossibles per a persones amb vertigen tot i que tenen algun suport per facilitar la caminada.\nEl sender passa a tocar de la cinglera, per sota de balmes desprotegides i amables. Enmig d'aquesta buidor tenebrosa hi ha el Mirador del Priorat, un balcó excels per començar o per acabar a perdre la por al vertigen.\nSe segueix el grau a tocar de la cinglera i quan hi ha una pedra entravessada i esbiaixada, amb quatre claus per facilitar el seu pas, cal anar a la dreta. El camí sembla que segueixi a l'esquerra; però no: S'HA D'ANAR A LA DRETA COM SI ES VOLGUÉS ENTRAR A LA MUNTANYA. El grau de Barrots baixa per darrere d'aquesta pedra esbiaixada amb claus que s'acaba de superar i que ara dibuixa un túnel natural espectacular que acaba amb els darrers ganxos d'aquesta jornada màgica.\nSense més dificultats, ara ja es pot anar baixant pel sender cada vegada menys dret fins que es troba amb la drecera que baixa del Grau d'en Carrasclet. Aquí s'uneixen tots dos i es dirigeixen cap a la Morera de Montsant deixant enrere el pas de les Tres Roques, últim moment per gaudir de la bellesa del Priorat, entrant al poble que es visita per acabar d'arrodonir aquesta ruta tan entranyable.\nSi no teniu vertigen i voleu passar unes hores especials per aquest bé de Déu que és el Montsant, els Senyderistes iLusos us obliguem a fer aquesta caminada i a gaudir-la tant com la vam gaudir nosaltres!!!\nCamí dels Fareus.\nGrau del Carabassal (inici).\nGrau del Carabassal (escales).\nGrau del Carabassal (escales finals).\nPanoràmiques, superat el Grau del Carabassal.\nPas entre pedres.\nRoca de les Cinc.\nCamí de Montsant o Grau del Tomaset.\nSant Joan del Codolar o del Montsant.\nGrau dels Tres Esglaons (inici).\nRoca Corbatera (sostre comarcal del Priorat).\nCova del Meloner.\nCova Santa (exterior i camí de la Morera de Montsant).\nCova Santa (interior).\nCamí de Capçada.\nBifurcació entre els graus d'en Carrasclet i dels Barrots.\nPas difícil i Mirador o Balcó del Priorat.\nBalcó del Priorat en el Grau dels Barrots.\nPas difícil del Grau dels Barrots, just abans de començar el descens final.\nDescens del Grau dels Barrots.\nGrau dels Barrots (ganxos).\njordidelacasa Apr 3, 2017\nRuta espectacular i amo trans molt intensos. Fantástica!!\nMoltes gràcies per la valoració, Jordi. Encara hi queden alguns graus per gaudir-los. Seguim caminant que vivim en un paradís.\nHi, found this interesting trail: La Roca Corbatera des de la Morera de Montsant https://www.wikiloc.com/hiking-trails/la-roca-corbatera-des-de-la-morera-de-montsant-14859431 Regards, Wikiloc - Trails of the World


L'atur baixa un 1,9% el mes d'abril a Ripollet, més que a la mitjana de Catalunya — Ajuntament de Ripollet\n/ L'atur baixa un 1,9% el mes d'abril a Ripollet, més que a la mitjana de Catalunya\nL'atur baixa un 1,9% el mes d'abril a Ripollet, més que a la mitjana de Catalunya https://www.ripollet.cat/actualitat/noticies/33198 https://www.ripollet.cat/actualitat/noticies/33198/@@images/image/preview\nL'atur ha baixat en 59 persones el mes d'abril a Ripollet, el que suposa un 1,9% menys d'aturats que el mes passat, una disminució igual que la mitjana comarcal però superior a la mitjana catalana, on s'ha disminuït en un 1,7%. Tot i això, els 3.088 aturats ripolletencs suposen una taxa del 16%, la segona més alta de la comarca, només per darrere de Badia del Vallès (21,6%) i lleugerament per damunt de la de ciutats com Terrassa (15,6%) i Montcada i Reixac (15,3%). La taxa mitjana comarcal és del 13,5%. Convé recordar que la taxa d'atur, així com el nombre d'aturats, no contempla les persones en situació d'ERTO, segons l'Ordre ministerial d'11 de març de 1985, per la que s'estableixen criteris estadístics per a la mesura de l'atur registrat.\nL'atur interanual continua patint els efectes de la COVID-19, i l'abril de 2021 va acabar amb 492 aturats més que els que hi havia al finalitzar el mateix mes de 2020, el que suposa un increment del 19%. Aquest increment és superior a la mitjana comarcal (15,4%) i queda significativament per sobre del creixement mitjà a Catalunya, on en un any ha augmentat un 6,3%, segons l'avanç de dades de l'InfoAtur de l'Observatori del Vallès Occidental.


07/11/2017 - Xelo Angulo, vicepresidenta de la Confederació de Fons de Cooperació i Solidaritat.\n- La presidenta del Fons Valencià per la Solidaritat va ser escollida ahir en l'assemblea celebrada a Santiago de Compostel·la.\n- De la confederació en formen part els fons català, basc, valencià, gallec, canari, andalús, extremeny, menorquí, pitiús i mallorquí.\n- Angulo: «iniciem un nou projecte amb el bagatge de 22 anys de treball en favor de la cooperació descentralitzada i la sensibilització».\nXàtiva, 9 de novembre. Xelo Angulo, presidenta del Fons Valencià per la Solidaritat, serà la nova vicepresidenta de la Confederació de Fons de Cooperació i Solidaritat que agrupa els existents a l'estat. Angulo va ser escollida ahir en l'assemblea general celebrada a Santiago de Compostela que va escollir el president del Fondo Galego i alcalde de Nigran, Juan González, com a president.\nPer a Angulo, «iniciem un nou projecte que compta amb el bagatge de 22 anys de treball en favor de la cooperació descentralitzada i la sensibilització». Junt amb la tinent d'Alcalde de Xàtiva, han participat com a delegats en l'Assemblea el Vicepresident del Fons i Regidor a Canals, Toni Sánchez, i el Gerent de l'entitat, Esteve Ordiñana.\nLa Confederació de Fons de Cooperació i Solidaritat és el marc de coordinació i representació conjunta dels Fons de Cooperació existents a Espanya -català, basc, valencià, gallec, andalús, extremeny, menorquí, pitiús i mallorquí- i que agrupen mil cinc-cents ajuntaments. La confederació és l'interlocutor dels Fons davant les institucions espanyoles, europees i institucionals; afavoreix la vertebració territorial, la coordinació entre els diferents fons, proporciona eines de treball conjuntes i coordina els projectes en comú. A més, és l'òrgan encarregat del seguiment dels processos de gestació de nous fons de cooperació. El Fons Valencià ocupa vicepresidència des de la constitució de la Confederació en 1995 i els seus representants en l'assemblea general participaran hui en el 20é aniversari del Fondo Galego de Cooperación e Solidariedade.


Retrospectiva de les inconfusibles escultures de Subirachs, al Centre Cultural Terrassa | Bonart\nRetrospectiva de les inconfusibles escultures de Subirachs, al Centre Cultural Terrassa\nA partir del 9 de març i fins el 13 de maig les sales 3 i 4 del Centre Cultural Terrassa s’omplen de 80 obres, fonamentalment escultures, però també dibuixos i pintures representatives de les diverses aportacions formals i conceptuals i de les variades tècniques que va practicar l’artista. Aquesta exposició és també un homenatge a Subirachs en el norantè aniversari del seu naixement.\nJosep M. Subirachs (Barcelona, 11 de març de 1927- 7 d’abril de 2014) va ser un artista polifacètic. La seva àmplia i variada producció inclou escultures, dibuixos, pintures, gravats, litografies, cartells, tapissos, escenografies i dissenys de joies i de medalles. Més conegut com a escultor, la seva veritable vocació va ser l’obra d’encàrrec: és autor de nombroses obres monumentals, que li van donar més relleu públic i que van consolidar-ne el prestigi.\nLes creacions que formen part d’aquesta exposició que porta per títol Figuracions i Abstraccions mostren una altra dimensió de l’artista que va deixar empremta en l’espai públic. La comissària i filla de l’artista, Judit Subirachs, explica que “en aquesta mostra l’objectiu no és reivindicar l’escultor sinó redescobrir la seva trajectòria, paral·lela a grans obres monumentals com la de la façana de la Sagrada Família’. El que es pot veure en aquesta exposició al Centre Cultural Terrassa són peces de petit i mitjà format destinades al col·leccionisme privat, creades en la intimitat del taller, al marge de la dependència que suposa l’obra d’encàrrec. L’escrupolositat formal, el domini de la tècnica i la juxtaposició de materials i models defineixen l’obra de Subirachs. Però, més enllà de la creació de formes lineals o volumètriques, l’artista va mostrar un afany de dotar la seva obra de contingut.\nEl seu univers iconogràfic, personal i inconfusible, amb un rerefons cultural ric de referències simbòliques i de recursos plàstics i conceptuals, és l’essència que distingeix la producció d’un dels exponents més representatius de l’escultura de la segona meitat del segle XX.\nSubirachs va ser un artista polifacètic i en aquesta mostra es poden contemplar les diferents etapes, corrents i tècniques amb les que va treballar. Subirachs va ser un escultor per excel·lència però també trobem en aquesta mostra la seva faceta com a pintor, fruit dels seus deu últims anys de trajectòria quan ja no podia esculpir ni treballar amb materials pesats. ‘Es tracta d’un altre Subirachs però que se’l reconeix’, matisa Judit Subirachs.\nEtiquetes: Centre Cultural Terrassa · Josep Maria Subirachs · Sagrada Família Barcelona


Campdevànol tindrà un centre d’interpretació i una ruta turística de l’aigua i el ferro aquest estiu - Ajuntament de Campdevànol\nInici Actualitat Campdevànol tindrà un centre d’interpretació i una ruta turística de l’aigua i el ferro aquest estiu\nCampdevànol tindrà un centre d’interpretació i una ruta turística de l’aigua i el ferro aquest estiu\nCampdevànol tindrà ben aviat un Centre d’Interpretació del ferro i de l’aigua al Molí Gros, amb l’objectiu de posar en valor el patrimoni cultural del municipi. Aquesta setmana ha començat l’obra civil, amb una inversió de 25.000 euros i un termini de dos mesos, i després es farà la museïtzació, amb un cost de 32.000 euros. Aquesta actuació s’emmarca dins el projecte europeu Pyrfer Pirineus del Ferro, finançat en un 65% per fons europeus i del que en formen part una desena de municipis catalans i també francesos. Es preveu que a l’estiu ja es pugui visitar.\nSegons ha explicat, l’arquitecta tècnica de Campdevànol, Cristina Ramisa, el projecte Pyrfer a Campdevànol es divideix en dues accions. La primera és adequar el Molí Gros per convertir-lo en un centre d’interpretació de l’aigua i del ferro: els treballs consistiran a condicionar tot l’interior i millorar les instal·lacions. Es farà un hall d’accés i tot seguit hi haurà una sala dedicada al patrimoni cultural vinculat a l’aigua, una segona del ferro i una darrera sala dedicada a la Farga Casanova. Cal afegir que el Museu Etnogràfic de Ripoll cedirà peces que es van fer a la Farga de Campdevànol i la família Casanova farà el mateix amb material divers. Comforsa també ha donat suport al projecte i ha realitzat un vídeo on s’explica com es fabrica un cigonyal.\nParal·lelament aquest centre serà el punt de sortida de la Ruta del Ferro i l’Aigua de Campdevànol, que està formada per 10 punts, on el visitant podrà passejar pel tram urbà del municipi i s’endinsarà en el món del ferro i de l’aigua: la Turbina, el Pontarró, els Rentadors, la Casa de l’Amo, l’Ayola, Clavetaires, la Farga Grau (dos punts), la Sèquia Molinar i el Martinet. A cada punt hi haurà una explicació.\nEstela Delgado, directora del projecte Pyrfer, explica que l’objectiu d’aquesta iniciativa és crear un nou producte turístic per combatre l’estacionalitat d’aquest sector “i en el cas de Campdevànol seria potenciant la visita del Molí Gros i la Ruta de l’Aigua i del Ferro”. L’alcaldessa de Campdevànol, Dolors Costa, ha dit que aquest projecte “pretén dinamitzar el turisme del nostre municipi i potenciar el sector econòmic”.


Lydia Davis | El blog d'Edicions de 1984\nArxiu d'etiquetes: Lydia Davis\n«Els contes trobats de Lydia Davis». Vicenç Pagès Jordà sobre «Ni puc ni vull», de Lydia Davis [El PUnt Avui]\nPublicat el 11 Mai 2015 per edicions1984\nFeia temps que el nom de Lydia Davis corria de boca en boca, però ningú no s’havia decidit a traduir-ne cap llibre al català. Al final qui s’ha avançat ha estat Edicions de 1984, que acaba de publicar Ni puc ni vull, una selecció d’un centenar de contes d’aquesta autora nascuda a Massachusetts el 1947, traduïts d’una manera molt convincent per Yannick Garcia.\nLydia Davis és el Marcel Duchamp de la literatura, ja que converteix en contes el que no se’ns havia acudit que podria ser-ho: troba contes a les llistes, a la premsa, al somnis dels amics, a tot arreu on va, fins i tot als llocs més literaris. Una d’aquestes peces, amb títol autoexplicatiu, és De com vaig llegir tan de pressa com vaig poder els meus exemplars endarrerits del suplement literari de The Times.\nCartes o contes?\nAltres contes de Ni puc ni vull adopten la forma de carta: a una empresa de caramels de menta que no compta bé el nombre d’unitats que inclou a la bossa, a la fundació que ha concedit una beca d’escriptura a l’autora, al president d’una estafa postal anomenada Institut Biogràfic dels Estats Units, a un fabricant de pèsols congelats que incorpora una fotografia en el paquet on el color dels pèsols no s’assembla al color dels que es troben a l’interior. Ignorem si primer escriu les cartes i després les converteix en contes, o si ja són concebudes com a contes, com també ignorem si les envia o si tan sols les publica.\nAltres contes del recull s’assemblen a un documental, com el brevíssim La manera de parlar de la companyia telefònica o Les vaques, que descriu en quinze pàgines el comportament d’un grup de bòvids que pastura en un camp. També n’hi ha de més convencionals, i d’altres que semblen capítols d’una novel·la, i fragments aparentment autobiogràfics, i l’apunt notarial del que li passa pel cap quan espera el menjar en un restaurant. En els contes de Lydia Davis hi conflueixen un humor gèlid i una autoconsciència elevada. No sabem del cert si l’autora és irònica o cínica, crítica o bromista, si abusa de l’atzar biogràfic o de l’acudit metaliterari, si ens recorda la indolència del senyor Keuner de Bertolt Brecht o més aviat el periodisme egocèntric que practicava Salvador Dalí a finals dels anys vint. Els textos de Lydia Davis de vegades ens fascinen i d’altres ens avorreixen, però aconsegueixen que ens preguntem a cada moment què diantre és un conte.\nPublicat dins de Ressenyes\t| Etiquetat com a Lydia Davis\t| Deixa un comentari\nEduardo Lago entrevista Lydia Davis, autora de «Ni puc ni vull» [Babelia, El País]\nFont: Eduardo Lago / Babelia / El País.cat\nFa deu anys Lydia Davis (Northampton, Massachusetts, 1947) va abandonar les vicissituds de la vida a Manhattan i es va traslladar amb el seu marit, el pintor Alan Cote, a un petit enclavament prop d’East Nassau, tres hores al nord de Nova York. L’habitatge on viu actualment la parella, un edifici de maó vermell de tres plantes amb sostres que fan cinc metres d’altura, va ser construït als anys 30, i durant dècades va ser la seu de l’escola local. Les antigues aules han estat adaptades a les necessitats domèstiques i a les exigències creatives dels seus inquilins. El gimnàs és avui un taller de pintura, i altres cambres fan d’estudi o de biblioteca. Els immensos quadres abstractes de Cote omplen les parets de diverses sales, compartint l’espai amb les delicades fotos fetes pel fill del matrimoni, en Theo.\nEl 2009, després de gairebé quatre dècades de feina en relativa foscor, van aparèixer els Cuentos completos (Seix Barral), de Lydia Davis, un volum de 700 pàgines que recollia els dos centenars de relats breus inclosos en les quatre col·leccions publicades per l’escriptora al llarg de la seva vida. Al llibre es va poder constatar el seu domini del conte, gènere que sempre ha tingut el màxim reconeixement i estima en la tradició nord-americana, i en el qual Davis ha inscrit el seu nom per sempre amb autoritat i contundència, encara que no estigui gaire clar què són exactament els brevíssims textos que escriu. Els seus segments en prosa tenen un nivell d’intensitat i concisió que els situa molt a prop de la poesia o la il·luminació filosòfica. Un dels seus principals admiradors, Jonathan Franzen, va intentar resoldre l’assumpte, referint-s’hi com “una mena de Proust del relat breu”. Després d’una sèrie de reconeixements que van culminar amb la concessió del Premi Internacional Man Booker l’any passat, s’ha publicat fa poc a Catalunya Ni puc ni vull (Edicions 1984, [traducció de Yannick Garcia]), volum que reuneix els relats escrits per l’autora després de l’aparició dels Cuentos completos. Així mateix veu la llum per primera vegada en castellà El final de la historia (Alpha Decay), única incursió de Lydia Davis en la novel·la, text d’un interès extraordinari sense el qual no és possible entendre totalment el conjunt de la seva obra. L’escriptora se serveix una tassa de cafè i deixa que passin uns segons abans de respondre a la pregunta de què aporta Ni puc ni vull respecte al seu treball anterior com a autora de microficcions.\n“La meva obra ha anat evolucionant amb el temps, encara que em resulta difícil explicar exactament com. Les primeres col·leccions incloïen històries més tradicionals que tenien una certa extensió. Hi havia relats curts però no minúsculs, com ara. Crec que en aquest últim llibre m’he aventurat més amb la forma. Sempre assajo noves formes d’escriptura, i en l’últim llibre porto aquesta tendència encara més lluny. Hi ha més llistes. Per primera vegada apareixen seqüències o sèries, com les anomenades històries somni o la seqüència de 13 històries Flaubert. Es tracta d’excepcions. Es podria dir que en aquest nou llibre hi ha textos que s’apropen més al que és un poema, encara que la raó per la qual trenco les línies no és que els vegi com a versos sinó una manera d’indicar com han de llegir-se, efectuant una pausa després de certa frase. Caldria considerar que són una mena de poemes primitius, però sense caràcter líric. Es tracta més aviat de breus esclats en prosa que vull que estiguin nítidament separats en la ment del lector. La meva intenció, per descomptat, no era crear poemes”.\nMés interessant encara que la publicació d’una nova col·lecció de relats ultracurts de Lydia Davis és la recuperació d’El final de la historia, la seva única novel·la. Què va motivar la irrupció d’un format tan aliè al que sempre ha fet una mestra tan depurada de la forma breu?\n“Mai m’he considerat una novel·lista. Des que vaig començar a escriure em vaig sentir escriptora de contes… Però si em remunto als orígens, el primer que vaig escriure va ser poesia, tot i que allò era més aviat una mena de conjur verbal. La novel·la va sorgir quan ja feia més de vint anys que escrivia contes. Tinc un ampli espectre de registres, des d’una o dues línies fins a un paràgraf, una pàgina, dues pàgines, i en alguns casos textos una mica més extensos. A mesura que són més llargs es tornen més narratius, i com més curts són, més s’assemblen a una cançó. Pot ser que no siguin poemes, però el llenguatge, el ritme i la forma són més musicals, un aspecte que es converteix en l’element prioritari. Però fins i tot entre els textos més breus n’hi ha de molt diferents. Alguns són com un crit; altres, s’assemblen a una meditació. Realment la novel·la era una espècie de conte llarg. No era qüestió que jo considerés que havia arribat l’hora d’escriure una cosa orgànicament diferent des del punt de vista narratiu, sinó que, de sobte, em vaig topar amb un material que necessitava molt més espai del que jo li podia atorgar dins dels límits d’un relat”.\nMés vegades de les que li ve de gust recordar, Lydia Davis ha hagut d’afrontar la insistent pregunta de quin llibre s’enduria a una illa deserta. De fet, la resposta no pot ser més reveladora: “El Diccionari Oxford de la Llengua Anglesa”, diu rient, “perquè em permet fer trampa: són 20 volums”. L’ocurrència posa en relleu una predilecció molt profunda. A Davis la fascinen els aspectes més immediatament materials del llenguatge. Res la fa més feliç que parlar de sintaxi, gramàtica i lexicografia. I res la diverteix més que traslladar els codis d’unes llengües a unes altres, la qual cosa il·lumina un dels aspectes més interessants de la seva personalitat: la seva passió per la traducció literària, una tasca que va començar a exercir durant els seus anys d’estudiant universitària. “Una de les raons per les quals van passar set anys entre la publicació de Cuentos completos i Ni puc ni vull és que em van sortir les dues traduccions més importants de la meva vida: el primer volum d’A la recerca del temps perdut, de Proust, i Madame Bovary, de Flaubert. El repte era immens, però quan em van proposar traduir Proust no ho vaig dubtar. Fa tota una vida que tradueixo. Havia escalat cims molt alts i ara em proposaven escalar el més alt de tots. Vaig acceptar el repte. Vaig trigar tres anys i, quan vaig acabar, em van proposar que traduís Madame Bovary. Al principi vaig dir que no, però al cap d’un temps em vaig adonar que trobava a faltar traduir. Després de Proust m’enfrontava a una altra tasca titànica, però el més curiós és que quan vaig acabar no vaig voler parar, i vaig seguir traduint, aquesta vegada de l’holandès. És el que em té ocupada en aquests moments. Estic traduint A. L. Snijders”. Una altra elecció molt simptomàtica. Snijders, de 77 anys, es dedica a una modalitat de relat ultrabreu a la qual l’autor es refereix com a zkv. Quan el 2010 se li va concedir el Premi Constantijn Huygens pel seu treball en aquest gènere insòlit, Snijders, que manté una distesa comunicació per correu electrònic amb la seva traductora a l’anglès, havia publicat un total de 1.500 zkvs.\n“Traduint m’ho passo molt bé”, assenyala Davis amb eufòria, evocant com va descobrir Snijders. “Era a Amsterdam, ara fa uns tres anys, i vaig decidir que amb qualsevol país, i amb qualsevol idioma al qual s’hagués traduït la meva obra, jo intentaria al meu torn traduir una mica d’aquest idioma a l’anglès… Ja sé que són molts idiomes, i cada vegada més, però ho intentaré. He traduït una història del castellà [un conte de l’escriptora mexicana Ana Rosa González Matute, aclareix], del portuguès, de l’alemany i ara estic amb l’holandès. He estat exposada a molts idiomes. El primer va ser l’alemany, quan vaig anar a l’escola a Graz, Àustria, amb vuit anys. Al castellà vaig estar exposada a l’Argentina, també quan era molt jove. Potser ara estic intentant reproduir aquelles experiències de quan era una nena”.\nL’art del silenci\nAcabada l’entrevista, l’escriptora es dirigeix a un aparador on hi ha una revista que té un interès particular per mostrar. En aquest exemplar apareix publicat un assaig seu sobre el treball pictòric del seu marit, Alan Cote. A la portada apareixen juxtaposats els noms de Siri Hustvedt i Lydia Davis. La coincidència resulta tan insòlita com violenta. Un perfil sobre Lydia Davis publicat fa uns mesos a The New Yorker amb motiu de l’aparició de Ni puc ni vull en anglès al·ludeix a un episodi, força conegut, que va afectar profundament totes dues escriptores.\nEl 1974, Lydia Davis es va casar amb Paul Auster. S’havien conegut quan els dos estudiaven a la universitat, ella a Barnard i ell a Columbia, i després d’això van passar junts uns anys a França. La parella va tenir un fill, en Daniel, que tenia dos anys quan els seus pares es van divorciar. Poc temps després Hustvedt i Auster es van casar. Quan Daniel Auster tenia 18 anys es trobava a l’apartament on dos coneguts personatges del món de la nit novaiorquesa van assassinar un traficant de drogues, comprant el seu silenci a canvi de 3.000 dòlars propietat de la víctima.\nEl cas es va saldar judicialment amb una admissió de culpabilitat per part d’Auster, que va ser sentenciat a cinc anys de llibertat condicional. L’última pregunta registrada a la gravadora, formulada amb el màxim respecte i prudència, té a veure amb Daniel Auster. Com era previsible, l’autora va declinar amb educació respondre. Malgrat tot, i per això una publicació tan aliena al sensacionalisme com The New Yorker no l’eludeix, la qüestió és pertinent i, de fet, tant Hustvedt com Davis l’aborden en dues obres que, tot i que són radicalment diferents des del punt de vista literari, coincideixen en l’honestedat amb què duen a terme la seva indagació. Hustdvedt va escriure sobre l’episodi amb una sorprenent transparència en la novel·la titulada Allò que vaig estimar. Davis al·ludeix a l’assumpte amb l’obliqua nuesa que caracteritza la seva escriptura al relat titulat “Selfish”. La història aprofundeix de manera summament abstracta en la verinosa combinació de culpa i egoisme que presideix de vegades les relacions entre pares i fills. És el més lluny que aquesta dona és capaç d’arribar: potser només Samuel Beckett la supera a l’hora d’exercir l’art del silenci.\nConvidada a evocar un episodi de la seva vida particularment important per a ella, Davis em va explicar que un dia, passejant per París, va veure Beckett palplantat en una cantonada. La seva admiració per ell llavors arribava fins al punt que es dedicava a copiar frases de l’irlandès en un quadern, intentant desxifrar l’enigma de la seva escriptura. “Vaig decidir seguir-lo. Després de recórrer unes quantes carrers es va endinsar als jardins de Luxemburg, i es va detenir davant d’una pista de tennis, a veure un partit”. Al cap d’una estona es va allunyar, sense haver-hi intercanviat ni una sola paraula.\nPublicat dins de Entrevistes\t| Etiquetat com a Lydia Davis\t| Deixa un comentari\nPublicat el 5 Març 2015 per edicions1984\nPublicat dins de Ressenyes\t| Etiquetat com a Lydia Davis\t| 1 resposta\nPublicat dins de Novetats editorials\t| Etiquetat com a Lydia Davis\t| 1 resposta\nEp, #Faulkner! #llibresde84 twitter.com/DocumentaBCN/s… 7 minutes ago


Ocean View Skopelos Grècia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nNeo Klima, Neo Klima, Skopelos, Grècia - Veure al mapa\nOcean View, ubicat a Neo Klima, Skopelos, és una destinació popular per a viatgers. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Skopelos. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix magatzem d'equipatge, habitació familiar, lloguer de cotxes, visites turístiques, lloguer de bicicletes.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, cuina americana a cada habitació. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com parc infantil, jardí que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Ocean View la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Skopelos.


Rajoy demana als ciutadans que demostrin l'orgull de ser espanyols\n03 març 2021 03:46\nEl Govern l'acusa d'apropiar-se la festa nacional en el polèmic video\nEn una al·locució sense precedents en cap líder de l'oposició, el president del PP, Mariano Rajoy, avançant-se dos dies a la celebració del Dia de la Hispanitat, es dirigí ahir en un vídeo al poble espanyol per instar tots els ciutadans, el 12 d'octubre, a «honorar i exhibir» el símbol que «amb la Corona, ens representa millor a tot el món: la bandera que cobreix el fèretre dels nostres soldats».\nA més, el líder popular demana que, divendres, els espanyols facin «algun gest que mostri allò que guarden al seu cor», ja sigui a casa o al carrer, de manera individual o amb la família i els amics.\nDesprés de veure el vídeo el secretari d'Organització del PSOE, José Blanco acusà el PP d'intentar apropiar-se la festa nacional, com fa ja amb la resta de símbols nacionals. Per la seva banda, el ministre de Defensa, José Antonio Alonso, tornava a demanar que la festa nacional no quedi «entelada» per «apropiacions partidistes».\nDes del seu despatx a la seu del PP, al carrer madrileny de Génova, amb l'ensenya nacional darrere seu, una foto d'ell amb el rei al fons i una posada en escena pròpia dels missatges institucionals d'un cap de Govern, Rajoy protagonitzà una al·locució enregistrada i distribuïda a tots els mitjans com no es recorda a Espanya de cap líder de l'oposició. El líder dels populars s'avançà amb aquest missatge al poble espanyol al Dia de la Hispanitat, festa que a Madrid se celebra amb la tradicional desfilada de les Forces Armades.\n«Passat demà, 12 d'octubre, els espanyols celebram la nostra festa nacional. El meu desig és que enguany, per raons que tothom coneix, els espanyols celebrem de manera especial aquesta festa», comença Rajoy, referint-se "amb aquestes «raons que tothom coneix»" als «atacs» contra els símbols i contra la Monarquia que han motivat la campanya «Som Espanya» de les Noves Generacions, que recorre diferents municipis per convidar els ciutadans a exhibir la bandera durant el Dia de la Hispanitat.


“El que vull és un Govern que es preocupi de la cultura” | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nBarcelona 11 FEB 2021 - 13:13\tCET\nJoan Tous, ahir amb el mòbil amb la imatge de l'entrevista de 2003. EL PAíS\nLes gavines no donen treva al Port, a Barcelona, davant el Maremàgnum, poc abans que Joan Tous, de 40 anys, vagi a les seves classes de quart d'àrab a l'Escola Oficial d'Idiomes. Fotògraf de professió, el Joan ha llegit l'entrevista que li va fer aquest diari fa 18 anys i es reafirma en el titular que defensava que sempre cal anar a votar —“Ho continuo dient a tothom”— i afegeix que no li sorprèn el desenllaç de Jordi Pujol i la seva confessió de frau fiscal. “Vaig veure que era un més que es va aprofitar i va ficar la mà al pot”, afirma.\nMolt polititzat el 2003, el Joan deia que simpatitzava amb ERC perquè pressionés CiU i forcés un canvi a Catalunya, com va succeir després. Els anys no han canviat essencialment les seves idees perquè tornarà a votar un partit d'esquerres i com llavors continua sent independentista. Però hi veu més matisos i grisos. I diu que les seves prioritats, i més ara, han canviat. “El que vull és un Govern que es preocupi, que dediqui més recursos a la cultura. Amb aquesta un es torna més reflexiu amb la realitat que l’envolta”, afirma. La pandèmia s'ha carregat, diu, moltes productores. El mateix Joan ho ha passat malament. Comparteix un estudi de creació audiovisual i animació i la feina va caure en picat. El 2019 va anar encadenant petits contractes com a operador o càmera, i com li abonaven la seguretat social va deixar de pagar autònoms. Per això no ha rebut d'ajuda ni un euro.\nDesprés de participar en alguna marxa de la Diada —no a totes, precisa: en moltes ocasions era a Stromboli, la seva segona casa—, el Joan explica que en aquesta dècada ha vist com moltes persones del seu entorn, que no ho eren, s'han convertit en independentistes quan el 2003 era una cosa residual. “Abans era una opció més de força i ara és molt comuna”, diu. Va defensar la seva escola l'1-O i demana la llibertat dels presos i el referèndum mentre lamenta la imatge de “pati d'escola” que ha donat el Govern amb les seves baralles. Però insisteix que ara el preocupen moltes altres coses. Posa com a exemple l'horror que ahir uns neonazis volguessin cremar un sense sostre a Barcelona: “I això passa amb o sense independència”.\nEl Joan al final va acabar els estudis de fotografia, continuarà amb els de filosofia quan es jubili —"Seré més madur per disfrutar-los”— i ara fa les seves primeres incursions com a director de fotografia en curts i en videoclips. Viu del que volia. Confia que la societat aquest any hagi après “alguna cosa” i, almenys a ell, la covid li ha deixat una cosa bona: el confinament va provocar que Gloria, una amiga siciliana, no pogués tornar al seu país i al final s'ha convertit en la seva parella. Segueix, com llavors, enamorat d'Itàlia, anant amb moto i amb la càmera penjada al coll. No està tan al cas com llavors a la política, però no es va perdre el debat electoral de TV3: “Com estarà l'esquerra de malament que el candidat que es va expressar millor va ser Alejandro Fernández, del PP. I soc als antípodes d'ell”. I com a bon defensor de la participació en unes eleccions, acaba: “No podíem estar més amb un president que no hem escollit. Això no té sentit”.


“Si elles ho han fet, tu també pots fer-ho” | Biocat\nInici > Actualitat > Blog > “Si elles ho han fet, tu també pots fer-ho”\n“El teu projecte és extremadament bo, però hauries de deixar que ho lideri un cap de laboratori o un professor d’alguna institució important”. Aquest és el consell que un expert del sector va adreçar fa uns anys a la científica Laura Soucek, cofundadora i CEO de Peptomyc. Aquell home no es va plantejar que Laura, en realitat, no sols tenia un brillant projecte a les mans –una innovadora teràpia contra el càncer-, sinó que ella mateixa era cap de laboratori i professora ICREA. És a dir: la persona ideal per liderar la companyia.\nDe fet, Laura Soucek figura -juntament amb Teresa Tarragó, cofundadora i CEO d’Iproteos- al Top 10 de joves emprenedors en biotecnologia publicat aquest mes per la publicació europea Labiotech. Dues dones, i les dues de la BioRegió de Catalunya, són la única representació espanyola al ranking.\nNo és casualitat. El 26% de les empreses biomèdiques catalanes creades en els darrers cinc anys tenen una dona com a CEO o fundadora, segons dades de Biocat. A les companyies creades durant 2018 el percentatge arriba fins al 45%, dada que suggereix una tendència creixent entre les científiques que decideixen apostar pel camí de l’emprenedoria.\nEntre les companyies biomèdiques creades per dones l’any passat a Catalunya figura ADmit Therapeutics, spinoff d’IDIBELL que desenvolupa un test per a la detecció precoç de l’Alzheimer. L’empresa és resultat d'un projecte clínic liderat els últims tres anys per la doctora Marta Barrachina amb el suport d’un equip de neuròlegs. “Els doctors Ramon Reñe i Jordi Gascon són els altres dos fundadors i no va ser necessària cap conversa per decidir que jo seria la CEO”, ens explicava Barrachina fa uns mesos en una entrevista.\nFa anys que pioneres com Carmen Plasencia –cofundadora i CEO d’Aromics- o Ana Maiques –cofundadora i CEO de Neuroelectrics i distingida per la Unió Europea com una de les dones més innovadores en 2014- van començar a obrir camí, i ara els rostres femenins són cada cop més habituals al sector fins i tot en els subsectors més tecnològics. De fet, les empreses de la BioRegió de Catalunya amb més presència de dones entre l’equip fundador o directiu són les de tecnologies mèdiques, amb un 32%, seguides per les empreses biotecnològiques amb un 27%.\nAquest mes s’ha celebrat el Dia de la Dona i la Nena a la Ciència i s’ha parlat molt de la necessitat d’incentivar vocacions entre les més petites. La realitat, però, és que dels quasi 18 milions de científics i enginyers que hi ha a la Unió Europea, el 41% són dones, i a Espanya el percentatge arriba al 48%.\nPer què no hi ha doncs més investigadores que donin el pas cap a l’emprenedoria? Fa uns mesos vaig plantejar aquesta pregunta a 11 emprenedores del sector i moltes van coincidir en el diagnòstic: falten referents, dones CEO que tinguin visibilitat pública i que altres investigadores puguin veure com un model a seguir. “Hem de crear l’efecte Si ella ho ha fet, jo també sóc capaç de fer-ho”, resumia Judit Anido, cofundadora i directora general de Mosaic Biomedicals.\nHo han fet, i ho han fet bé. De les 33 companyies biomèdiques catalanes que van captar més d’un milió d’euros d’inversió entre 2017 i 2018, el 18% (6 empreses) està liderada per dones.\nPeptomyc ha estat una d’elles. “Les científiques estan acostumades a desafiar un món masclista –ens explicava Laura Soucek en una entrevista-. Ser una dona no ha estat un obstacle però m’ha obligat a respondre preguntes que mai haurien fet a un home”. No és la única que té aquesta percepció. “A una dona se li qüestiona de forma més oberta la seva capacitat de gestionar l’empresa”, apuntava Judit Cubedo, cofundadora i CEO de GlyCardial, una altra de les companyies que ha aixecat més d’un milió als dos darrers anys. També DyCare va tancar una ronda important al 2017. Uns mesos després la seva fundadora i CEO, Silvia Raga, es va quedar embarassada. “El suport dels inversors va ser incondicional”, assegura.\nDe fet Silvia Frutos, cofundadora i COO de ProteoDesign, creu que “a alguns inversors els tranquil·litza que l’empresa estigui liderada per una dona: ens veuen més reflexives i responsables”. Alguns estudis apuntalen aquest sentiment: lligar gènere i resultats genera polèmica, però fins i tot McKinsey va gossar dir que les empreses amb més dones executives milloren en un 27% els resultats mitjos del seu sector.\nUna altra companyia coliderada per una dona que ha aixecat més d’un milió en els dos darrers anys ha estat Social Diabetes. La seva cofundadora, Maria Jesús Salido, assegura trobar-se obstacles “cada dia” pel fet de ser dona. “Em resulta més difícil generar confiança en un inversor; entro a una reunió per negociar un contracte i sovint no sóc considerada un interlocutor vàlid; he d’escoltar consells paternalistes d’homes…”.\nConsells com el que va rebre Laura Soucek, i que recordàvem al principi d’aquest post. Per sort, a Laura aquell consell no la va aturar, i avui moltes investigadores poden veure en ella i la resta de protagonistes d’aquesta història un referent a seguir: “Si elles ho han fet, per què no jo?”


PROCEDIMENT MATRÍCULA EN LÍNIA MÀSTER OFICIAL 2021– 2022\nPRÈVIAMENT A LA MATRÍCULA EN LÍNIA:\n- És imprescindible haver fet la preinscripció al màster i haver estat acceptat per la Comissió d’admissió del màster (alumnes de nou accés)\n- Tots els alumnes han de fer la tutoria amb el/la coordinador/a del màster en les dates establertes\nÉs molt important que us quedeu còpia del full on consten les assignatures a matricular (imprès de sol·licitud), per tal de fer les\ncomprovacions abans de retornar la confirmació a l’alumne/a\nDesprés de la tutoria, els alumnes de nou accés han de lliurar la documentació a la Secretaria per donar-los d’alta al GI\nNomés podran fer l'automatrícula aquells alumnes que ja han estat acceptats per cursar el màster i que tenen donada d'alta la carpeta d'alumne/ensenyament en el GIGA. (només se’ls pot donar d’alta si en l’acceptació heu fet la signatura digital)\nLa matrícula en línia dels màsters oficials segueix un sistema guiat que portarà a l'alumne pels tres grans blocs d'informació abans de poder confirmar la seva sol·licitud:\n· Selecció d'assignatures\nUn cop identificat, l'alumne entra a la pantalla de selecció d'assignatures. En aquesta se li mostrarà la relació de tots els mòduls vinculats a l'especialitat que té assignada en el GIGA.\nL'alumne ha de seleccionar un mòdul i li apareixeran les assignatures corresponents que tenen grup donat d'alta. Haurà de marcar aquelles assignatures que ha acordat amb el tutor i que vol matricular, mòdul a mòdul. Així mateix, si es tracta d'un màster de recerca o acadèmic haurà d'assenyalar si té previst o no continuar amb el doctorat.\nCom que és un procés tutoritzat, una vegada finalitzada la selecció,l'alumne haurà de prémer el botó "Enviar al tutor".\nEn el mateix moment, el coordinador rep automàticament un correu electrònic d'avís que hi ha una sol·licitud pendent de resoldre.\nEl coordinador ha d'accedir a l'aplicació de màsters i a l'opció de "Gestió de sol·licituds" veu les sol·licituds de matrícula corresponents al seu perfil.\nEn seleccionar una sol·licitud, visualitza les assignatures que l'alumne proposa matricular (han de ser les mateixes que es van acordar a la tutoria). Si és necessari, en aquesta mateixa pantalla el coordinador pot visualitzar l’expedient de l’alumne.\nEl coordinador ha d'autoritzar una a una totes les assignatures pot proposar o forçar la matrícula de noves assignatures no seleccionades per l'alumne. Els diferents estats en què es poden trobar les assignatures són els següents:\nPer resoldre: assignatura que ha proposat l'alumne. El tutor la pot autoritzar o no autoritzar.\nAcceptada: assignatura proposada per l'alumne i autoritzada pel tutor.\nDenegada: assignatura proposada per l'alumne i no autoritzada pel tutor.\nProposada: assignatura no seleccionada per l'alumne i que la proposa el tutor. L'alumne podrà decidir si la matricula finalment o no.\nForçada: assignatura no seleccionada per l'alumne i que la força el tutor. L'alumne no la podrà esborrar de la seva sol·licitud i l'haurà de matricular si vol confirmar la seva sol·licitud d'automatrícula.\nUn cop resoltes totes les assignatures, amb el botó "Retornar a l'alumne" s'obre una finestra per si el coordinador vol afegir algun comentari personalitzat en el correu electrònic que automàticament se li enviarà a l'alumne per a què pugui continuar amb la seva matrícula.\nL'alumne, en rebre el correu, ha de tornar a accedir a la matrícula des de l'adreça que se li indica i continuar el procés. Passarà a la pantalla de dades personals, Se li mostren a l'alumne les dades de naixement i domicili que consten a la base de dades, per tal que les repassi i modifiqui. Així mateix, se li demana autorització o no per a poder-ne fer ús.\nUn cop confirma passa a la pantalla de dades econòmiques, pot seleccionar si te alguna deducció (família nombrosa, col·lectius especials..) i ha de triar la forma de pagament de la matrícula.\nPer últim, la de confirmació de la matrícula. Una vegada confirmada, es genera el resguard de matrícula, que es pot imprimir i fer el pagament en el cas d’ haver escollit la modalitat d’efectiu o efectiu en terminis. Aquest serà el resguard de matrícula de l’alumne/a.\nMOLT IMPORTANT: Seria convenient que en la tutoria o bé a l’hora de retornar a l’alumne la matrícula confirmada (en la finestra que s’obre per fer comentaris a l’alumne/a) els recordeu que no oblidin tornar a accedir per finalitzar la matrícula. Si no ho fan, no quedaran matriculats.\nCalendari d'informació matrícula


Hotel A Raiña, Oia – Preus actualitzats 2020\nOfertes al Hotel A Raiña (Hotel), Oia (Espanya)\nComparteix Hotel A Raiña\nHotel de 2 estrelles Platja. L'allotjament té accés a activitats a la platja Platja Trasllat a l'aeroport. Hi ha servei de trasllat a l'aeroport per un suplement. Pots demanar-ho en el pas següent. Trasllat a l'aeroport\nA Raiña 21 B, 36794 Oia, Espanya – Bona situació! Mostra el mapa\nAssegura't un bon preu al Hotel A Raiña - els clients que s'hi han allotjat fa poc li han posat un 8,5.\nHotel A Raiña Hotel de 2 estrelles\nHotel A Raiña treballa amb Booking.com des del 16 d'oct. de 2013.\nQuan vols allotjar-te a Hotel A Raiña?\nA TERRAZA DO MOSTEIRO (C. CULTURAL OIA) Cafeteria o bar\nCORMECIAL BLANCO Supermercat\nPuerto Oia Mar o oceà\nPOZAS DE MOUGAS Muntanya\nPARAPENTE OIA Muntanya\nMuiño do Folon (O Rosal) Riu\nSANTA TELCA (A GUARDA) Muntanya\nVirgen de la Rocha (Baiona) Mar o oceà\nIslas Cies Riu\n4 raons per triar Hotel A Raiña\nInstal·lacions de Hotel A Raiña Bones instal·lacions! Puntuació: 8,0\nLlegeix-ho Hotel A Raiña accepta peticions especials, que pots escriure al pas següent.\nEl Hotel A Raiña accepta aquestes targetes i es reserva el dret de fer una retenció temporal a la teva targeta abans de l'arribada.\nPreguntes freqüents sobre Hotel A Raiña\nQuins tipus d'habitació puc reservar a Hotel A Raiña?\nA Hotel A Raiña trobaràs:\nQuè es pot fer a Hotel A Raiña?\nHotel A Raiña ofereix les activitats o serveis següents (poden tenir suplements):\nQuant costa allotjar-se a Hotel A Raiña?\nEls preus de Hotel A Raiña poden variar segons l'estada (p. ex. depenent de les dates seleccionades, les condicions de l'hotel, etc.). Indica les dates per veure els preus.\nQuina és l'hora d'entrada i de sortida de Hotel A Raiña?\nPots fer el check-in a Hotel A Raiña a partir de les 15:00 i el check-out fins a les 12:00.\nHi ha aparcament a Hotel A Raiña?\nHotel A Raiña ofereix les opcions d'aparcament següents (segons disponibilitat):\nCom arribo a Hotel A Raiña des de l'aeroport que hi ha més a prop?\nPots arribar a Hotel A Raiña des de l'aeroport que hi ha més a prop amb:\nTots els enquestats Famílies (5) Parelles (54) Grups d'amics (13) Persones que viatgen soles (28)\nTotes les puntuacions Fantàstic: 9+ (49) Força bé: 7 – 9 (51) Bé: 5 – 7 (11) Malament: 3 – 5 (0) Molt malament: 1 – 3 (1)\nCom arribar al Hotel A Raiña des de Aeroport de Vigo\nEl millor de Oia\nClica aquí per veure més hotels i allotjaments a prop de llocs d'interès populars de Oia