90 dies sense pluja i plou justament quan juguem fora. Serà millor que no ho esbombem massa, no sigui que el Servei Meteorològic de Catalunya obligui la Federació a fer-nos jugar sempre lluny de casa.\nL’equip «A» jugàvem a Pallejà, un dels co-líders del grup i candidat a l’ascens. Primer de tot —noblesa obliga— els vam demanar disculpes per la incompareixença del nostre 3r equip a la 1a ronda. Després de fumar un cigarret amb un cel serè, ens vam asseure per començar el matx més igualat de la jornada: només 3 punts d’elo de mitjana a favor nostre. L’inici va ser força bo: victòries d’en Daniel Montoya, plenament recuperat de l’ensurt que ens va donar, i d’un servidor en un final de peons en què vaig aconseguir l’oposició després d’un zugzwang del meu contrincant. La partida d’en Diego Flores semblava ben encarrilada… però no es pot dir blat fins que sigui al sac i ben lligat. En Ramón Fuentes i en «Jorda» hi posaven emoció, i en Dani Llargués ens tornava a col·locar per davant en el marcador: 2-3. En Manel Santolaria lluitava contra els elements, però no podia evitar la derrota. I en Marc Alquézar, que, per un cop —i sense que serveixi de precedent— va arribar a l’hora, va acabar perdent un final amb sacrifici de dama del rival per aconseguir l’oposició —que n’és d’important en els finals!—, coronar un peó i guanyar la contesa. Tot quedava en mans d’en Diego Flores, que lluitava contra en Carles Martín, un nen que jugava al límit del precipici. Fins i tot va arribar a aturar el rellotge quan només li quedava un segon. I aquella partida que pintava tan bé es va anar complicant i finalment queia del cantó dels nostres rivals, deixant-nos amb un pam de nas i sense massa ganes de cantar.\nL’equip «B» es va desplaçar fins a Manresa per competir contra el Catalònia «C». No sé ben bé com van anar les partides. La primera informació que vaig rebre ja era d’un 3-2 en contra, amb victòries dels “comodins” Martí Aguilà i Marco Antonio Buitrago. L’empat estava a les mans d’en Roberto de la Fuente, però no va ser possible. Tot i així, hem pujat fins a la 4a posició gràcies al Sonnenborn-Berger.\nL’equip «C» es va dirigir al barri barceloní de les Corts per enfrontar-se a l’Espiga de les Corts «D». L’Íker Alcalde i en Miguel Moreno no van aconseguir imposar-se als seus rivals. Però els acompanyava el seu “profe”, en Jesús Martínez. Com ja vaig dir, és dur com una roca i ni ressacós de la nit anterior (va estar celebrant el seu 20è aniversari —juventud, divino tesoro—), el seu contrincant aconseguia batre’l. És el primer punt de l’equip: ja ho diuen que a la tercera va la vençuda.\nFinalment, cap a Badalona se’n va anar l’equip «D» per disputar el matx contra el Badalona «D», també amb només tres efectius: els Cabrillana pare i fill i l’Agustí Compte. I un resultat força satisfactori: 2 a 2, amb la primera victòria de l’Agustí i l’estrena a la Lliga d’en Miguel Cabrillana, que li reportarà un guany de 32 punts d’elo. L’única derrota va estar la d’en Luis Miguel Cabrillana contra en Ramon Garcia Dils. Però aquest ja duia dues incompareixences, així que, segons indica el punt 10 de la circular CAT 01/2016 de la Federació, l’equip hauria incorregut en alineació indeguda. Veurem què en diu l’FCE.\nLa setmana vinent ens visitarà el Sant Boi «C». Veurem una nova partida entre Alquézars? Ho desvetllarem d’aquí a set dies.\nPenúltima jornada del torneig i els resultats no van acompanyar gaire. En el sub-14, en David Romero aconseguia unes taules en la primera partida, però perdia la segona. Les anàlisis posteriors ens van fer veure una bonica combinació que li hauria permès quedar amb avantatge (torre, alfil i cavall contra dama), tot i que cal dir que no era fàcil de calcular.\nEn el sub-12, la Lucía Enríquez gaudia d’un bye inicial que li permetia dormir una mica més. La seva única rival del dia, la Ivet López, però, no li deixava sumar un nou punt, malgrat algunes dificultats a l’hora de rematar la partida.\nEn el sub-10, l’Aítor Jiménez es quedava en blanc (tot i que va jugar amb la seva disfressa de carnestoltes, tota negra). I malgrat la bona posició aconseguida en la darrera partida, que no va saber aprofitar.\nI acabarem amb el sub-8. En Miguel Cabrillana, un jugador eminentment ofensiu, assolia unes posicions d’atac immillorables en les dues partides. Però, incomprensiblement, es feia enrere. I ja sabem què passa quan desaprofites les ocasions: el rival es recupera i t’acaba guanyant, que és el que va succeir. La Irene Planella va perdre la 1a ronda i a la 2a es va trobar amb una situació imprevista: el seu contrincant, no sabem ben bé per què, va començar a plorar perquè no volia jugar i l’àrbitra el va haver de consolar. De vegades oblidem que són nens i no tenim en compte el que desitgen de debò. En Biel Gallardo va guanyar novament per incompareixença. Però després va jugar la seva millor partida en el torneig. Lamentablement va cometre dues jugades il·legals i només va aconseguir mig punt, gràcies a que al seu rival tan sols li quedava el rei.\nFinalment, l’Ivan Planella va ser l’únic en obtenir els dos punts, el primer contra el Miguel, en una partida que va tenir força malament però que va acabar salvant. D’aquesta manera es col·loca com a líder en solitari i amb moltes possibilitats de guanyar el seu grup d’edat.\nLa setmana vinent es disputarà la darrera ronda i esperem celebrar la seva victòria i la de tots els altres «dobladitos» i «dobladitas». En qualsevol cas, creiem que l’experiència haurà estat força positiva, sobretot per a aquells i aquelles que s’estrenaven en competicions oficials. Pares i mares, porteu les vostres càmeres que, en acabar, farem la foto de tots ells amb les seves medalles i, esperem, algun que altre trofeu.\nPosted in Escola, Per Equips, Tornejos | 2 Comments »


La pirotècnia fa festa major | La Teiera\n← Un reconeixement a la dignitat de l’Àliga\nA l’entorn del patrimoni musical de la Festa Major →\nLa pirotècnia fa festa major\nPosted on 1 Juliol 2012\tby spalomar\nReus compta amb una llarga història pel que fa a obradors de pirotècnia. Des de finals del segle XVII, els espectacles pirotècnics foren un dels grans atractius de les solemnitats festives reusenques i tembé de la Festa Major de Sant Pere. La documentació conservada ens permet conèixer com eren els grans castells de foc del segle XVIII: estructures de fusta i tela que ocupen força espai a la plaça del Mercadal, que representen edificis o vaixells, amb muntatges de fonts d’espurnes, rodes de foc, figures i efectes diversos, des d’on s’enlairen voladors. Sabem de les indústries pirotècniques del segle XIX, des de tallers familiars fins a grans empreses d’àmbit internacional: Arbós, Gassull, Murgades i, evidentment, la Pirotècnia Espinós. De castells de focs que combinen l’espectacle a peu de plaça –amb una riquesa notable d’efectes, figures mòbils, retaules…– amb els focs aeris. I, sempre, amb tronades com a forma d’anunciar i fer festa o de donar relleu a moments significatius de la celebració.\nEl 2011, la ciutat va apostar per un retorn al passat que tenia força d’aposta pel futur. Els castells de focs, a tot arreu, han evolucionat cap a espectacles de foc aeri que es veuen des de la distància i s’han perdut els artificis muntats a peu de plaça que els havien caracteritzat en el passat. Com havia passat a Reus amb els focs que es disparen el 28 de juny a la nit, després de la Tronada de completes, amb un Mercadal plena de gom a gom que fa poc o gens recomanable –per la normativa, però també pel sentit comú– disparar carcasses de gran potència al mig de la plaça. Retornar a un castell de focs de proximitat, amb rodes i efectes de colors, combinant artesania del passat i tecnologia del present és, per tant, una proposta interessant que mereix ser continuada i desenvolupada. El castell de focs d’enguany, només perjudicat per unes condicions meteorològiques que afavorien l’acumulació de fum –això no es pot preveure–, va cremar molt bé, sense problemes en les enceses, amb adequades combinacions i ritme. Ara caldria treballar en la recuperació de figures, mòbils o fixes, i altres artificis.\nÉs cert que una part del públic pot valorar tant o més l’encesa de quatre caixes de fabricació xinesa, des d’un terrat, amb molts trons, que el treball que comporta la preparació d’un castell de focs a l’antiga, al mig de la plaça. Cal, doncs, també un treball de difusió sobre el valor d’aquestes manifestacions pirotècniques. El castell de focs del 28 de juny a Reus pot esdevenir un referent d’una manera diferent d’entendre la pirotècnia, però cal posar-hi feina i recursos.\nSense oblidar la Tronada, l’altre espectacle pirotècnic que s’ha consolidat en els últims anys és l’actuació al Mercadal –la carretillada– del Ball de Diables de Reus, quan s’acaba la professó, i les figures festives han fet les seves últimes ballades o, en el cas del bestiari de foc, han encès al mig de la plaça. Parlo d’espectacle pirotècnic perquè la carretillada dels diables reusencs, com altres que es fan arreu del país, no es vincula a cap representació de l’infern després d’un ball parlat. És una exhibició de foc pirotècnic que exigeix una preparació prèvia i la coordinació d’un col·lectiu de persones en el moment de la seva execució. Amb un resultat excel·lent, enguany, amb un nivell de foc constant –potser, en alguns moments, amb alguns buits al mig de les dues rodes de diables– amb una diversitat d’artificis disparats des de les maces i amb la professionalitat d’aquells que saben que, quan un sortidor crema malament i et ruixa d’espurnes, has d’aguantar…\nCal felicitar, doncs, al Ball de Diables pel resultat. Quant a la mostra que va seguir el final de l’actuació dels diables, com a final de carretillada, correcte. Com a castell de focs, no. L’encesa repetitiva des de diferents terrats de bateries de coets, ben coordinada, va tenir un efecte sorprenent que va servir per tancar l’espectacle, però és molt lluny d’un espectacle de foc al cel que es pugui qualificar de castell de focs.\nReus ha perdut enguany un dels components bàsics de la majoria festes majors catalanes: els focs que tanquen el temps festiu. La crisi econòmica ho ha justificat ara, però seria lamentable renunciar-hi en el futur, malgrat que la pirotècnia xinesa d’esclafit ràpid ompli el buit, a bon preu, i agradi. Per la mateixa raó, no caldria perdre el temps organitzant fires per promocionar el vi –o l’oli, o altres productes de qualitat. Als supermercats venen vi d’origen imprecís a bon preu.\nAquesta entrada s'ha publicat en cultura popular i etiquetada amb festes, pirotècnia, St Pere. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


Les tropes gaddafistes ataquen un poble tunisià on s'havien refugiat els rebels i les seves famílies\nEl conflicte libi traspassa la frontera del veí de l'oest\nInformacions no confirmades apunten que una dona hauria mort per foc d'artilleria. El pas fronterer s'havia convertit en una nova font d'abastiment per als rebels des de la setmana passada\nAGÈNCIES I AL-JAZIRA Dehiba (Tunísia) Actualitzada el 29/04/2011 13:50\n260x366 Soldats tunisians evacuen un combatent pro-gaddafi a Dehiba. REUTERS Soldats tunisians evacuen un combatent pro-gaddafi a Dehiba. REUTERS\nLes tropes de Muammar al-Gaddafi s'estan enfrontant als rebels i a l'exèrcit tunisià a Dehiba, a la frontera entre Tunísia i Líbia, després d'haver recuperat el control de l'estratègic pas fronterer al sud del país. A la frontera, que havia estat presa pels rebels divendres passat, hi oneja en aquest moment la bandera verda dels gaddafistes. Al-Jazira informa que se senten trets a l'interior de la ciutat tunisiana on, segons informes no confirmats, una dona hauria mort per foc d'artilleria i un nen hauria estat ferit al peu. L'exèrcit tunisià està intentant aturar l'avenç dels gaddafistes que han entrat a Tunísia, on grups rebels i les seves famílies s'havien refugiat fugint dels combats.\nLa frontera té un valor estratègic, perquè aquesta setmana s'havia convertit en una nova porta d'abastiment per als rebels, que amenaçaven el control dels gaddafistes sobre l'oest del país, un front que el règim tenia controlat des de fa un mes. El pas fronterer s'havia convertit també en el principal punt de sortida de civils refugiats des del passat dia 21. D'altra banda, el moviment ha obligat les autoritats tunisianes a abandonar la seva postura de neutralitat davant del conflicte libi.\nL'exèrcit i la policia tunisiana havien abandonat el pas fronter de Dehiba dimarts, cosa que va generar una forta protesta entre els residents de Dehiba, que exigiien protecció. Aquest matí, l'exèrcit tunisià ha capturat set vehicles de les forces gaddafistes dins del seu territori.\nNous atacs sobre Misurata\nLes forces rebels asseguren que com a mínim 12 persones han mort aquest matí a Misurata, on continua l'ofensiva del règim sobre l'aeroport, explica Reuters. Una font del consell nacional de Bengasi assegura que els gaddafistes s'han hagut de retirar de la ciutat i que ara bombardegen des de l'exterior.


Club Triatló S.J.A.: I TRIATLÓ TERRES DE L'EBRE ( 17.04.2011 )\nI TRIATLÓ TERRES DE L'EBRE ( 17.04.2011 )\nMolt bon inici del triatló 2011\nEn la primera edició d'aquest triatló de llarga distancia han estat guanyadors els triatletes del C.N. Reus Ploms Xavier Torradas i Ivet Farriols. La prova també ha representat el retrobament amb el Poble de Jesús, unes de les poblacions mítiques del triatló català.\nAmb el I TRIATLÓ TERRES D´EBRE, avui ha començat la temporada de triatlons i sota la distancia B (mitja i/o half ), ja tenim els primers triatletes 2011 del club triatló Sant Joan de les Abadesses a les classificacions.\nCategoria masculina: total arribats a meta 167\n41º absolut: Àleix Roqué\n127º absolut: Albert López\nAleix i Albert (els primers Tris CTSJA 2011)\nPublicado por Triatló Sant Joan Abadesses en 19:48


Cursos Maquinària en línia - página 2 | Emagister\nCursos en Maquinària en línia\n... objectius professionals i personals amb el Màster en Gestió de la Maquinària, Equips i Instal·lacions de l'Explotació Agrícola + Tècnic Expert en Mecanització...\n...6. Obtenció de dades del projecte per a elaborar els plans d'estructures metàl·liques: dimensions de perfils i xapes, conjunt de prèvies i blocs...\n927 € 2.520 €\n...1. Incidència i desviació. 2. Comunicació d'incidències i desviacions. 3. Planes d'emergència. 4. Procediments d'actuació i evacuació. 5. Procediment d'actuació...


La derogació de l’ecotaxa, en el nou ‘full de ruta’\nEl PP derogarà l’Impost de Turisme Sostenible si torna a les institucions\n3 min. Palma 26/03/2017 00:35\nEl PP derogarà l’Impost de Turisme Sostenible si torna a les institucions. Això estableix la ponència sobre Economia, Turisme i Administracions Públiques, aprovada ahir. El text matisa, però, que “mentre continuï essent vigent proposam una nova priorització territorial i municipal dels fons obtinguts”. La ponència defensa que “davant el creixement zero” que aplica l’actual Executiu, cal encaminar-se cap a un “creixement gestionat”, que consisteix a “dotar de protagonisme el sector privat, facilitant la inversió i la innovació privades”, això sí, “acompanyades d’infraestructures i béns públics quan sigui necessari”.\nEl PP recuperarà l’anomenada llei Delgado en matèria de turisme residencial, aixecant les moratòries i desenvolupant o reformant el reglament de la llei de manera que “ens permeti adaptar aspectes com la major definició dels serveis turístics, els establiments de límits anàlegs a l’oferta extrahotelera i la necessària regulació, control i règim sancionador en el funcionament dels canals de comercialització”.\nLa fi del codi ètic de Bauzá\nEn matèria de transparència i ètica, la formació assenyala que “es manté la fermesa contra els casos de corrupció que afecten membres del partit”, si bé abaixa el llistó imposat per Bauzá. Així, només “la condemna ferma per delicte de corrupció, privació de llibertat o amb alarma social” suposarà l’expulsió immediata. Una decisió que es justifica amb el convenciment que “la presumpció d’innocència és un dret que empara tots els ciutadans i que s’ha de respectar fins que hi hagi una sentència ferma”. “Per això -hi afegeixen- la possible suspensió d’un afiliat es valorarà pel Comitè de drets i garanties en el moment de l’obertura de judici oral i no abans, amb vista a la defensa de les garanties processals i el dret a defensar la innocència de la persona investigada”.\nEl model de finançament també ocupa un espai en la ponència d’Economia. El partit aposta, ara, per un nou sistema “basat en l’ordinalitat del sistema”. En aquest sentit, defensa “una major descentralització d’ingressos” o “l’eliminació de la disfunció de la liquidació definitiva del sistema dos anys després”. La primera passa per aconseguir això, assenyalen, “és “complir les objectius d’estabilitat pressupostària”. “Només des d’una administració sanejada es poden aplicar aquelles polítiques d’estímul necessàries per a l’impuls econòmic”, recull el text.\nUna nova targeta social\nEn matèria de serveis socials, la ponència destaca com a aspecte fonamental la integració de les persones amb un grau de dependència i en situació de discapacitat, i proposa l’aprovació d’una targeta social que garanteixi un accés més ràpid a la concessió d’ajudes i eviti duplicitats i frau. En aquest sentit, una de les esmenes acceptades indica que la targeta inclogui informació compartida entre Sanitat i els Serveis Socials.


Mobilitat artística per a músics i formacions musicals - Acadèmia Catalana de la Música\n16 octubre, 2019 16 octubre, 2019 lacosta\nEts músic o formes part d’una estructura de suport a la música? T’has plantejat mai la necessitat d’ampliar el teu radi o circuit d’actuació? Necessites abordar projectes, intercanvis o col·laboracions amb organitzacions d’altres països o regions? Si es així t’interessa el Taller de mobilitat artística per a músics i formacions musicals que ofereix l’Acadèmia. L’obertura a nous circuits, i mercats també internacionals, és la clau per garantir el desenvolupament i la sostenibilitat dels projectes, de les organitzacions i de les carreres artístiques.\nEl taller està dirigit a músics i artistes, responsables de grups, empreses de producció i distribució de la música que vulguin emprendre una estratègia d’ampliació de circuits, així com a responsables de centres de creació, festivals, centres o entitats de suport a projectes musicals interessats en promoure’s a escala internacional.\nAquest curs consta de 3 sessions formatives. Cadascuna d’aquestes sessions tindrà una duració de 4 hores. Es farà un total de 12 hores al llarg del curs. Es planteja de manera que els participants tinguin temps per debatre entre tots els assistents els seus projectes propis.\nEl Taller té per objectiu facilitar eines metodològiques i recursos per a que col·lectius i artistes de la música puguin engegar per ells mateixos el desenvolupament internacional dels seus projectes, ampliant àmbits d’actuació i redefinint nous circuits de treball i de distribució.\nEl Taller és principalment pràctic i proposa una metodologia pròpia apropiada per als projectes artístics i/o de gestió dels participants.\n⟵Taller-Mentoria: Mobilitat artística per a músics i formacions musicals\nSaps com gestionar la propietat intel·lectual?⟶\nL’Acadèmia presenta un pla de xoc de mesures pel sector musical\nMesures per als autònoms perjudicats per la crisi del coronavirus\nIniciatives adoptades per l’ICEC en el sector de la música\nLamentem la mort de Luis Eduardo Aute. Descansa en pau. www.enderrock.cat/noticia/2090…\nUs compartim el comunicat de les Associacions de Músics i Músiques Professionales davant la crisis Covid19… twitter.com/i/web/status/12460…\n3 abril, 2020 2:59 pm\nInstagram post 2276293652875760429_20201955365\nInstagram post 2276293512995739275_20201955365\nInstagram post 2276293302827447701_20201955365\nInstagram post 2268473660234936885_20201955365\nInstagram post 2258050807589050834_20201955365


ACTUALITZACIÓ DE DADES DE LA COVID-19 (23/10/2020) | Municipi de Navàs\nACTUALITZACIÓ DE DADES DE LA COVID-19 (23/10/2020)\nCASOS ACTUALS de positius de Covid-19 a Navàs (23/10/2020): 30 positius\n(9 persones més respecte les dades del 19 d’octubre, l’última actualització).\nCASOS ACUMULATS de positius de Covid-19 a Navàs (23/10/2020): 225 positius\n(13 persones més respecte les dades del 19 d’octubre, l’última actualització). Aquesta xifra és el nombre acumulat de persones que han donat positiu des de l’inici de la pandèmia, el mes de març; això no vol dir que actualment a Navàs hi hagi 188 persones que tinguin la Covid-19. Aquesta informació, pública, la podeu trobar a l’enllaç següent: Casos acumulats de Covid-19 a Navàs\nÍNDEX DE RISC DE BROT (23/10/2020): 904.72\n(Molt alt. Ha augmentat respecte l’última actualització del 19 d’octubre, que era de 581.51). Aquesta informació, pública, la podeu trobar a l’enllaç següent, clicant sobre el municipi al mapa: Índex de risc de brot a Navàs\nSituació dels centres educatius de Navàs (23/10/2020): 2 grups confinats\nPublicació: 23/10/2020 a les 09:23


Les lliçons de Perpinyà - Regió7\nLes lliçons de Perpinyà\nMalgrat les exigències contínues d'una actualitat que canvia a cada moment, no podem passar per alt l'acte de dissabte passat a Perpinyà. Ja fa una setmana, sí. Però hi ha fets que tenen especial transcendència i que marquen línies de futur. Primer de tot cal tenir present una dada simplement numèrica: la xifra d'assistents a l'acte canvia segons les fonts però hi ha consens a situar-la entre 150.000 i 200.000 persones. I encara s'ha de fer constar que un bon nombre d'autocars no van poder arribar a lloc. Per tant, una primera constatació és que l'afluència va ser realment extraordinària, i mai vista a Perpinyà. Això sol mostra una qüestió bàsica: l'independentisme segueix mobilitzat, tot i la repressió, les dificultats de tota mena i malgrat constatar la falta d'unitat, que s'ha reclamat tan sovint. Però, atapeïts en l'amplíssim espai del Parc de les Exposicions de Perpinyà, intentant de veure els que parlaven a través d'una pantalla llunyana i de poder sentir les intervencions, ningú no preguntava al seu desconegut veí a qui havia votat en les darreres eleccions. Sinó que el comentari més habitual entre els assistents era: «Som aquí per donar testimoni de la voluntat d'independència i del suport als exiliats i empresonats. I tornarem a sortir de casa i anirem allà on sigui, sempre que calgui».\nUna altra lliçó destacada de l'acte de Perpinyà és també que per moltes qüestions Europa encara s'acaba al nord del Pirineu. Carles Puigdemont, Toni Comín i Clara Ponsatí, com a diputats del Parlament Europeu que són, tenen reconeguda la immunitat a tota la Unió Europea. Però què hauria passat si haguessin anat uns quants quilòmetres més al sud de Perpinyà? L'acte polític que va congregar tants milers de persones no s'hauria pogut portar a terme i tots tres diputats europeus haurien estat detinguts i empresonats, sense tenir en compte la seva immunitat. Com es gestionen des d'Europa, aquestes contradiccions? En general amb molta precaució però també amb una lògica jurídica del tot diferent de l'espanyola. Hi ha dos casos ben recents. D'una banda fa pocs dies que el Tribunal de Justícia de la Unió Europea va donar la raó al raper Valtònyc respecte del tipus de llei que s'havia d'aplicar en el seu cas. I aquest dijous mateix el judici sobre l'euroordre de Clara Ponsatí, instat pel jutge Pablo Llarena, ha estat ajornat de nou fins al 18 de juny ja que, tenint immunitat com a eurodiputada, el jutge escocès esperarà en tot cas la decisió del parlament europeu sobre el suplicatori que la justícia espanyola hi ha presentat. I serà llavors quan decidirà què cal fer.\nDe tot plegat se'n desprèn que el repte català persistirà, que el gran gruix de l'independentisme, així com els presos polítics i els exiliats no afluixaran i que la justícia europea no serà gens condescendent amb l'espanyola. D'altra banda el govern de l'Estat és dèbil i necessita l'independentisme per aprovar pressupostos i governar. I per això intenta de pactar-hi a través d'una taula de diàleg, de resultats ben incerts. També es constata que aquest govern estatal feble topa amb un rebuig molt gran no només dels tres partits de la dreta sinó també dels grups de pressió que dominen l'Estat. Cada vegada és més clar que Pedro Sánchez té formalment el govern, però no té realment el poder. Una situació complexa que ofereix oportunitats de ser capgirada a base de mobilitzacions continuades amb formats i continguts diversos, amb victòries electorals cada cop més contundents i amb la internacionalització creixent del conflicte, fins que l'embolic espanyol sigui ja un greu problema europeu que cal solucionar.


'Mara i el senyor del foc' s'estrena avui doblat al català - Terrassa Informa!\nInici » Seccions » Cinema, teatre i televisió » ‘Mara i el senyor del foc’ s’estrena avui doblat al català\n21 juliol 2017 a 18:00\n‘Mara i el senyor del foc’ s’estrena avui doblat al català\nEl film alemany de fantasia Mara i el senyor del foc s’estrena avui divendres, 21 de juliol, doblat al català amb el suport de la Direcció General de Política Lingüística del Departament de Cultura.\nLa pel·lícula ha estat dirigida per Tommy Krappweis i interpretada per Lilian Prent, Jan Josef Liefers, Esther Schweins, Christoph Maria Herbst, Eva Habermann, Alex Simon, Carin C. Tietze, Josef Hannesschläger, Leonie Tepe, Oliver Deissenböck, Moritz Fischer, Rudolf Simek, Sabine Lorenz, Nadine Wrietz, Norman Coester, i Ivonne Braasch.\nL’argument se centra Mara Lorbeer, una noia de 15 anys que pateix assetjament a l’escola i que a més té una mare molt peculiar. Mara descobreix que pot viatjar en el temps i que és l’única que pot aturar els déus nòrdics que amenacen amb destruir el planeta. Acompanyada d’un conegut professor de mitologia antiga, haurà d’afrontar el seu destí.\nCinema La Calàndria d’El Masnou (El Masnou)\n#cinema català #Mara i el senyor del foc


El Consell promou la contractació d’entitats de la Ribera d’Ebre per fer activitats culturals a la comarca - Consell Comarcal de la Ribera d'Ebre\nEl Consell promou la contractació d’entitats de la Ribera d’Ebre per fer activitats culturals a la comarca\n29 març 2019 · Noticies\nFoto del ple d’aquest dimecres on es va tractar la iniciativa.\nPotenciar la contractació i promocionar a les entitats de la Ribera d’Ebre per a la realització d’activitats culturals a la comarca. Aquest és l’objectiu de la línia d’ajuts que ha aprovat el ple del Consell Comarcal de la Ribera, a la qual poden acollir-se els 14 ajuntaments de la comarca i a l’EMD de Darmós amb l’objectiu que programin actuacions d’interès cultural a entitats comarcals sense afany de lucre durant tot aquest any 2019.\nLa presidenta del Consell Comarcal, Gemma Carim, ha explicat que aquestes subvencions «ajudaran a les entitats culturals riberenques, que fan un gran esforç per tirar endavant i aquests ajuts facilitaran la seva contractació i que actuïn als nostres pobles». En aquest sentit, els municipis riberencs podran acollir-s’hi per subvencionar aquelles activitats que formen part d\n’una programació anual, o bé activitats concretes que formin part de la creació, promoció i difusió de les expressions culturals i artístiques. Resten excloses trobades, concentracions, tallers, formacions, dinamitzacions, debats o similars.\nEl deute 0 comarcal ho fa possible\nAixí, el Consell Comarcal ha reservat una partida de 6.000 euros del pressupost de 2019 per aquesta línia de subvencions. Cadascun dels ajuntaments o EMD podrà obtenir 150 euros per actuació, amb un màxim de 300 euros a l’any per consistori. A més, perquè les subvencions estiguin ben repartides entre el moviment associatiu dels diversos municipis, una entitat només pot ser beneficiària dels ajuts per a un màxim de tres contractacions a l’any.\nAquest fet és possible gràcies a l’endeutament zero del Consell Comarcal de la Ribera. En aquest sentit, el ple de l’ens riberenc va aprovar a finals de setembre d’aquest any els Comptes del passat exercici, complint amb la llei d’estabilitat, la regla de la despesa i un deute que va quedar liquidat definitivament, en cancel·lar el préstec que s’havia sol·licitat el 2009. «Els darrers anys ja ho volíem impulsar, però fins a arribar a l’endeutament zero, no ho hem pogut posar en pràctica», argumenta Carim.


L’Horta – Ajuntament de Burjassot\nL’Oficina de Sostenibilitat de l’Ajuntament de Burjassot ofereix rutes guiades per l’horta.\nEs tracta «d’un projecte de sensibilització, coneixement i posada en valor del nostre patrimoni. La idea és acostar la ciutadania al territori des d’una perspectiva de respecte a la cultura local». A través de les rutes, guiades per un expert, els participants recorreran un paisatge viu «part del nostre present i el nostre futur, que afavorirà el seu coneixement i la seua posada en valor». A més, es podrà aprendre també sobre «l’arquitectura tradicional, el patrimoni hídric i l’agricultura tradicional de l’horta de Burjassot».\nPassejar per l’horta, descobrir-ne la bellesa, el valor… açò ofereixen les rutes guiades per l’horta de Burjassot.\nNo es podran reservar més de 5 places per persona; els menors de 3 anys no ocupen plaça.\nCada sol·licitant no podrà sol·licitar més de dues rutes en un mateix període d’inscripció, la resta de sol·licituds s’apuntaran en la llista de reserva.\nEls terminis d’inscripció s’obrin cada dos mesos.\nPer apuntar-te sols has d’enviar mail a sostenibilitat@ayto-burjassot.es o telefonar al 963649515, indicant nom, mail i telèfon de contacte. Si hi ha més demanda que places, obrirem una llista de reserva per possibles anul·lacions.\nEls interessats es poden inscriure enviant un correu electrònic a: sostenibilitat@ayto-burjassot.es, posant-se en contacte amb l’Oficina de Sostenibilitat de l’Ajuntament de Burjassot, en el 96 364 95 15 o passant directament per l’Oficina.\nCalendari Rutes Horta 2018\nEls Horts Socials consten de 100 parcel·les.\nXarxa Sèquies i Partides\nPlànol Camins Rurals i Arquitectura de l’Horta


Unterlamm Hotels - PREUS AMB ELS DESCOMPTES MÉS GRANS a tots els hotels a Unterlamm\nDissenyat tant per oci com per negoci, Hotel Garni Villa Thermale està situat idealment a Unterlamm;\nDissenyat tant per oci com per negoci, Hotel Garni Villa Thermale està situat idealment a Unterlamm; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Aprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Unterlamm. Els clients de l'hotel poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, habitació familiar, botigues a l'hotel. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, mini bar, balcó/terrassa, despertador, telèfon per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Unterlamm, el Hotel Garni Villa Thermale és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nSuperb hospitality, clean and spacious room. Equipped kitchenette. All kinds of bicycles for children and families. A petting zoo with rabbits, playgr\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Hotel Garni Thermenglück és una elecció\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Hotel Garni Thermenglück és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Unterlamm. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Amb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Hotel Garni Thermenglück és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com instal.lacions per a minusvàl.lids, servei d'habitacions, habitació familiar, visites turístiques, caixa forta. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, servei de despertador, escriptori, mini bar, balcó/terrassa per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent camp de golf (a 3 km), massatge, parc infantil, ping pong, jardí. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Hotel Garni Thermenglück és una selecció idònia per a la vostra estada a Unterlamm.\nDissenyat tant per oci com per negoci, Pension Gabriele està situat idealment a Unterlamm; una de le\nDissenyat tant per oci com per negoci, Pension Gabriele està situat idealment a Unterlamm; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Amb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Pension Gabriele és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, insonorització, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable, caixa forta a l'habitació per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Pension Gabriele.\nClean, quiet and very nice .Beat choice for a relaxing stay\nEverything was just fine! Perfect for relaxing and enyoing the nature. There are so many things to do and places to visit in the near (by car, of cou\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Unterlamm, Pension Lammerhof és l'el·l\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Unterlamm, Pension Lammerhof és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Les instal.lacions i els serveis que proveeix Pension Lammerhof asseguren una estada plaentera als seus clients. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, express check-in/check-out, aparcament de cotxes, transport hotel/aeroport, habitació familiar. Les instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, escriptori, balcó/terrassa, TV satèl•lit/cable, reproductor de DVD/CD a cada habitació. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com sauna, camp de golf (a 3 km), piscina exterior, massatge, parc infantil. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Pension Lammerhof.\nThe goal of our trip was visiting Loipersdorf Therme, which is just five minutes away (by car) from the Hotel. We came late at night and the personal\nImpressions dels viatgers sobre Unterlamm\nDescobreixi els barris de Unterlamm\nAgoda.com ofereix una selecció dels millors hotels a Unterlamm, Àustria per a que la seva visita assoleixi les seves expectatives. Amb més de 11 diferents establiments, tenim una gran varietat on triar. Moltes àrees, cada una amb una atmòsfera distinta, esperen ser descobertes a la ciutat. Unterlamm té moltes atraccions per explorar amb un passat fascinant, un present intrigant i un emocionant futur. Hi ha tantes coses per fer, potser vol quedar-se una altra setmana o més per tal d'experienciar-ho tot. Reservi el seu proper viatge a Unterlamm amb Agoda, i gaudeixi de la nostra garntia de preus baixos.\nQuè fer a Unterlamm\nTrobar més allotjaments a Unterlamm\nHotels Unterlamm populars


Migrador regular i freqüent per tot el territori, amb bons contingents al delta de l'Ebre. Hivernant més localitzat, com per ex. al delta de l'Ebre, on manté el principal contingent, i als Aiguamolls. A la resta de zones humides és un hivernant molt escàs.\nEn perill d'extinció (Galícia)


Spike Jonze és un dels directors més originals, alternatius, interessants i diferents de l’actualitat. Cada proposta seva resulta una experiència realment estimulant i el seu darrer treball, ‘Her’, n’és un altre gran exemple.\nAmbientada en un futur immediat, excel·lent la direcció artística, ens presenta una història d’amor entre un humà i un sistema operatiu. Som en una societat totalment individualitzada, on les persones són capaces d’expressar els seus sentiments més íntims abans a una màquina que a una altra persona i en aquest context sorgeix la relació entre el protagonista i el seu software. Encara que a priori pugui resultar impossible, no només ens trobem davant d’una relació creïble sino que està narrada amb una perfecció brillant. La relació passa per totes les fases d’una relació ‘normal’ i podem identificar-nos perfectament amb els sentiments i situacions que comparteixen tots dos. Aquí està la gran força de la pel·lícula: té un guió sòlid i perfecte. Amb múltiples lectures i missatges, farcit de diàlegs i frases per recordar.\nUn Joaquin Phoenix en el millor treball de la seva carrera i la veu d’Scarlett Johansson (s’ha de veure en versió original) protagonitzen un film hipnòtic que convida a la refelxió en diversos sentits: com ens relacionem entre nosaltres, amb la realitat que ens envolta i cap a on ens porten les noves tecnologies. El creixement i evolució d’una màquina és el reflex de nosaltres mateixos.\nUna pel·lícula, des de ja mateix, de culte. Imprescindible.\nPrevious Post: « CUENTO DE INVIERNO\nNext Post: THE MONUMENTS MEN »


Trump apressa ara que s'utilitzi la mascareta als EUA\nAssegura ara que la pandèmia “empitjorarà” || Washington insta la Xina a tancar el consolat de Houston per espionatge\n© Trump va tornar a convocar rodes de premsa sobre la pandèmia.\nEl president dels EUA, Donald Trump, va advertir ahir que la pandèmia del coronavirus “empitjorarà” al país i va insistir a la ciutadania en l’ús de les mascaretes, una cosa a la qual s’havia resistit fins ara. Amb la pandèmia descontrolada als EUA, Trump va tornar a celebrar una roda de premsa centrada en el virus, cosa que havia estat habitual a l’inici de la crisi però que va abandonar fa setmanes.\nAlhora, les farmacèutiques Pfizer i BioNTech han arribat a un acord amb el Govern dels EUA per vendre-li 100 milions de dosis de la BNT162, la seua candidata a vacuna contra el Covid-19, per 1.684 milions d’euros.\nD’altra banda, els EUA van donar 72 hores a la Xina perquè tanqui el seu consolat a Houston, acusant la Xina d’“espionatge massiu i operacions d’influència il·legals”, entre aquestes les investigacions sobre vacunes contra el Covid-19.


Mor als 67 anys l'històric dirigent socialista basc Txiqui Benegas - Diari de Girona\nMor als 67 anys l'històric dirigent socialista basc Txiqui Benegas\nVa ser un element clau en el Pacte d'Ajuria Enea i un referent de l'autogovern a Euskadi\nTxiqui Benegas, històric dirigent socialista basc. diari de girona\nL'històric dirigent socialista basc José María Txiki Benegas va morir als 67 anys com a conseqüència d'un càncer i ha deixat orfe el PSE perquè va ser un referent de l'autogovern basc, del primer govern de coalició amb el PNB i del gran acord basc contra ETA, el Pacte d'Ajuria Enea de 1988. L'empitjorament de la seva salut en les darreres setmanes va tenir com a desenllaç la seva mort ahir al matí en un hospital de Madrid, tot i que serà traslladat a Sant Sebastià per ser enterrat demà en un acte íntim per desig dels seus familiars, tot i que els socialistes bascos preparen un homenatge públic per a les pròximes setmanes.\nI és que la importància de Benegas per al socialisme basc és indiscutible, fins al punt que va aixecar i va construir el PSE-EE des de la clandestinitat i va convertir aquest partit en la principal força de l'esquerra a Euskadi.\nEl seu paper també va ser determinant a l'hora de forjar acords amb el PNB. El fet que el seu pare fos un advocat militant del PNB i vinculat al sindicat ELA potser va influir en el seu afany per propiciar l'acostament amb el partit que liderava Xabier Arzalluz, amb qui va mantenir una excel·lent relació.\nAhir mateix, el senador del PNB Iñaki Anasagasti va recordar que el pare de Txiki va defensar els imputats nacionalistes en temps de la República i es va haver d'exiliar juntament amb el seu fill a Veneçuela per la Guerra Civil, i per aquest motiu Txiki Benegas va néixer al país sud-americà.\nBenegas va participar en les primeres passes de la política basca en democràcia com a conseller d'Interior del Consell General Basc i va estar a punt de ser el primer lehendakari socialista, càrrec al qual va optar en dues ocasions, el 1984 i 1986. En aquesta última ocasió, tot i que el PSE va superar per dos escons el PNB al Parlament Basc, el candidat socialista no va aconseguir la presidència del Govern basc en frustrar-se un govern tripartit format pel PSE, EA i Euskadiko Ezkerra (EE). Oficialment es va dir que el distanciament es va deure a l'exigència del traspàs a Euskadi de la gestió econòmica de la Seguretat Social, però va poder pesar més que EA i EE no volien un lehendakari no nacionalista.\nFinalment, el PSE va arribar a un pacte amb el PNB, amb Ardanza com a lehendakari, i Ramón Jaúregui com vicelehendakari. El propi Benegas va reconèixer que en el 86 li va ser impossible formar una majoria perquè ningú li va donar suport, ni tan sols Euskadiko Ezkerra, que posteriorment es va fusionar amb el PSE.\nUna altra de les facetes que van destacr dirigents socialistes, del PNB i també del PP és l'important paper que va jugar en la lluita contra ETA. Dirigents del PNB van elogiar el seu treball en favor del Pacte d'Ajuria Enea, el primer gran acord basc contra el terrorisme etarra, i també la seva influència en el PSOE durant les converses que el socialista Jesús Eguiguren va mantenir amb ETA per intentar acabar amb el terrorisme.\nLa seva aposta pel diàleg va ser recordada des d'àmbits polítics oposats, que el van definir com un negociador incansable, un lluitador per la llibertat, un polític del vell estil i un home lleial, que donava moral a tots en els temps durs del terrorisme.\nEl mateix Mariano Rajoy va recordar que el 1992, quan Benegas i ell eren vicesecretaris dels seus partits, van estar negociant durant molt temps el pacte autonòmic que després va ser decisiu per a l'Estat de les Autonomies a Espanya. El seu paper en la política basca fa que no es pugui explicar la història de la transició i dels últims anys a Euskadi sense parlar d'ell.


Pobre últim examen\nUn sol gol d’Aspas al minut 84 resol la papereta als de Lopetegui abans del debut divendres al Mundial davant Portugal || No va dominar i amb prou feines va crear ocasions davant de Tunísia\nLa selecció espanyola va firmar ahir una pobra actuació contra Tunísia a Krasnodar maquillada amb victòria (0-1) gràcies a un gol de Iago Aspas al minut 84. Una Espanya desconeguda, sense brillantor ni tot just ocasions en l’últim assaig abans de l’estrena al Mundial de Rússia divendres que ve davant de Portugal. Els de Julen Lopetegui van acabar traient la victòria, el partit vint en la ratxa invicta sota les ordres del basc, en un examen final del qual van passar pàgina sense pena ni glòria.\nEspanya va firmar els pitjors 45 minuts de l’era Lopetegui. Ja d’inici, Tunísia va mostrar intensitat i ganes per aprofitar el test davant del seu prestigiós rival, com el que tindrà contra Anglaterra en el seu debut a Rússia. Una aspecte que va brillar per la seua absència a La Roja, que va estirar la pobra imatge de la segona part davant de Suïssa. Una mica d’Iniesta i una altra mica d’Odriozola, que van donar a Rodrigo les dos arribades espanyoles. El davanter del València va entrar a l’onze per Diego Costa però va patir la falta de ritme dels seus. Sense velocitat, Espanya va ser presa fàcil per a la motivada Tunísia, que va provar De Gea amb cert perill i va arribar més a l’àrea rival. Després del descans, Lopetegui ho va provar de corregir amb Koke en lloc d’un Thiago, assenyalat per les nombroses pèrdues en aquesta posició retardada, a més de Nacho i Lucas. No va canviar en excés el guió, amb Tunísia ben plantada. Els de Nabil Maaloul van posar tota la carn a la graella disposats a rubricar l’heroïcitat i el tècnic basc va jugar-s’ho tot amb Diego Costa, Asensio i Aspas. El davanter de l’Atlètic va fer el primer tir a porteria d’Espanya, tot i que sense perill. Abans de deixar el seu lloc, Silva va tenir dos arribades seguides. Temptatives que no es van confirmar, per alimentar de passada el gastat problema del gol. Espanya va acabar amb defensa de tres, amb Aspas afegint efectius a un atac poblat però amb absència d’idees. Tunísia es va quedar sense gasolina i no va inquietar, fent un parell de passos enrere amb els problemes que donava Costa. El davanter blanc-i-roig va crear el desmarcatge i la jugada del gol, després de trencar el porter i deixar la rematada a Aspas.\nL’equip va firmar els pitjors 45 minuts de l’‘era Lopetegui’, però allarga la ratxa d’imbatibilitat\nLa incorporació de l’holandès, de 22 anys, suposaria un traspàs de 30 o 35 milions\nEls de Lopetegui van maquillar un suspens per oblidar, juntament amb l’amistós davant de Suïssa, lluny d’aquella golejada a Argentina, una versió que esperen recuperar en l’estrena mundialista davant els portuguesos liderats per Cristiano Ronaldo.\nEl FC Barcelona està decidit a accelerar el fitxatge de la jove estrella de l’Ajax d’Amsterdam Frenkie de Jong. Segons apuntaven ahir diversos mitjans, la setmana que ve està prevista una reunió entre els responsables del club blaugrana i de l’holandès per atansar postures.\nEl president, Josep Maria Bartomeu, que ha impulsat els relleus que ha portat a terme Pep Segura a la secretaria tècnica a l’incorporar Éric Abidal i el lleidatà Ramon Planes al lloc de Robert Fernández, desitja que es potenciï al màxim la plantilla amb l’objectiu de guanyar altre cop la Champions League en la temporada 2018-2019. En aquesta línia aniria el fitxatge del jugador de 21 anys de l’Ajax, que pot jugar com a pivot defensiu i s’adapta també com a defensa central. L’únic inconvenient és que té contracte fins al 30 de juny del 2022, per la qual cosa el club haurà de fer una important inversió, entorn dels trenta o trenta-cinc milions d’euros.\nD’altra banda, el club va anunciar ahir que la primera plantilla iniciarà la pretemporada l’11 de juliol, cinc dies abans del que estava previst, només amb els futbolistes que no han participat al Mundial, mentre que la resta de jugadors ho anirà fent progressivament en funció de la ronda fins a la que arribin a Rússia.


Es respiren valors a la teva companyia? - Pime al dia\nEls valors d’una empresa no són elements estàtics, propis dels eslògans o dels esdeveniments corporatius. Són elements que han de posar-se en pràctica i ocupar un lloc predominant en el dia a dia de les empreses i organitzacions. I és que les empreses sempre fomenten valors.\nTot el que es faci o es decideixi a l’interior de les empreses té un valor simbòlic tant pels qui hi treballen com pels agents externs amb els quals es relaciona\nPer què és important fomentar els valors d’una empresa?\nEls valors d’una empresa només es fomenten si existeix:\nUna estructura que promogui el diàleg i la interacció\nUn lideratge sòlid i compromès\nSón els dos requisits essencials per emprendre aquesta ruta.\nSi som realistes, en general, les empreses no fomenten els seus valors institucionals i manquen d’identitat, indicadors de compromís i motivació dels seus col·laboradors. De fet, el lloc que haurien d’ocupar aquests valors és sovint acaparat per “antivalors” o pràctiques contràries.\nEn canvi, les empreses amb valors ferms són més sòlides, cohesionades i, sobretot, aconsegueixen alguna cosa que resulta fonamental per al seu bon funcionament: la identificació dels seus treballadors amb aquests valors. Ja que quan el treball, la millora contínua, l’excel·lència personal, el diàleg, l’aprenentatge o la proactivitat formen part del dia a dia de l’empresa, els nivells de productivitat són més alts i el rendiment dels equips més eficaç. I és en aquest punt on radica la importància de fomentar els valors adequats i de fer d’ells alguna cosa permanent.\nEstratègies per fomentar els valors d’una empesa\nTradueix-los en pensaments, idees i pràctiques: Els valors solen ser conceptes abstractes, la qual cosa dificulta la seva assimilació. Així que la clau per a que succeeixi rau en fer-los visibles mitjançant pràctiques, pensaments o idees concretes.\nConverteix-te en un referent: Si el propòsit d’un directiu és fomentar els valors entre els seus col·laboradors, has de començar per donar exemple. És a dir, evitar aquelles pràctiques que puguin anar en contra del que proposes.\nInclou-los dins el Pla de Comunicació: Un altre element indispensable perquè els valors siguin acollits pels equips de treball passa per incloure’ls dins el Pla de Comunicació Corporativa, on es recullen totes les accions de l’empresa en aquest àmbit.\nReconèixer als qui els practiquin: Finalment, també convé reconèixer de tant en tant als treballadors que destaquin per posar en pràctica els valors de la companyia. Això tindrà un doble efecte: d’una banda, es farà saber a aquestes persones que des de l’empresa es valora la seva actitud; per un altre, s’enviarà un missatge a la resta de treballadors perquè s’animin a imitar-los (s’exemplifica). El que sí ha d’evitar-se en qualsevol cas són els mètodes impositius o coercitius. No s’ha de castigar, sinó que compensant i reconeixement la feina feta s’aconsegueixen més efectes positius.\nArticle anterior És la formació un cost o una inversió?\nArticle següent El Govern aprova el registre de facturació en temps real


Notícies - Un Nadal amb sentit comú\nUn Nadal amb sentit comú\nLa compra i el consum responsable o sostenible, guies per unes festes millors\nLes compres nadalenques s'han de fer amb sentit comú / Foto: Guillem Babitsch (Cugat Mèdia)\nNadal és una època de compres i despeses per sobre de la mitjana anual. Regals, experiències i àpats suposen una despesa molt important per les famílies i cal fer servir els diners amb sentit comú, a més de ser especialment curosos amb l'impacte econòmic, social i ecològic del que comprem. El 'Sant Cugat a fons' ha repassat aquest dimecres iniciatives enfocades a un Nadal més responsable i sostenible, tant pel que fa a la llista de la compra com a la quantitat de residus que generem. Ho ha fet amb la tècnica de Promoció Econòmica Rosa Martín, la de l'Oficina Municipal d'Informació al Consumidor (OMIC) Mercè Álvarez, la membre d'Escoles Coeducatives Elena Castro i el responsable tècnic del Consorci per a la Gestió de Residus del Vallès Occidental Joan Fresno.\nLa responsabilitat va, això sí, repartida entre els consumidors, que han d'informar-se bé abans de comprar i prendre decisions sabent-ne les conseqüències. En aquesta línia, l'Agència Catalana de Consum ha publicat una campanya sota el títol 'La responsabilitat, el primer ingredient del consum', on s'alerta de la necessitat de tenir en compte la reflexió prèvia, la sostenibilitat, la solidaritat i la igualtat de gènere a l'hora de fer les compres nadalenques. Álvarez ha explicat que, tot i que es fan moltes campanyes sobre el consum, les queixes que arriben a l'oficina solen ser semblants cada any i que el comerç electrònic ha contribuït a confondre els drets que tenen els consumidors.\nMartín, per altra banda, ha reconegut als comerciants l'esforç per adaptar-se a les demandes actuals, centrades precisament en un consum més responsable. Tot i això, cal encara avançar molt per evitar acumular grans quantitats d'objectes que després no utilitzarem i reduir el nombre de regals. En aquest sentit, el Consorci per a la Gestió de Residus del Vallès Occidental també ha impulsat una campanya, 'Un Nada SOStenible' per intentar que la ciutadania prengui consciència de les conseqüències dels seus actes. Joan Fresno ha assenyalat que l'objectiu és assenyalar conductes menys agressives amb l'entorn com reutilitzar, fer regals 'immaterials i emocionals' i reduir la generació de residus.\nI no només té a veure amb quantitats, també amb la tipologia de regals. Les 12 escoles públiques de Sant Cugat han fet per aquest any una campanya, adreçada als infants, però també a les famílies, per lluitar contra el sexisme al voltant de les joguines. La Coordinadora de Comissions de Gènere, Coeducació i Feminismes de les Escoles Públiques (Escoles coeducatives), com ha explicat Castro, ha impulsat tallers i activitats per intentar que els infants no atribueixin conceptes sexistes a jocs i joguines que no ho són. Així, es vol evitar la pressió perquè els nens i les nenes posin a les seves cartes jocs i joguines només perquè són teòricament del seu rol tradicional.\nLa solidaritat, darrere del comerç just\nSi el Nadal demana ser solidaris no s'hauria de deixar de tenir en compte el concepte del comerç just i tot allò que aquest comporta: valors, respecte pels treballadors, un preu just al productor. Hi ha una sèrie de supermercats i també en la parada d'Oxfam d'Intermón els primer dissabte de mes a Quatre Cantons es venen productes de comerç just. Ho ha explicat detalladament Eduard Unzeta, representant local de l'ONG Oxfam Intermón en una entrevista que es pot trobar a 'Declaracions'.\nPodcast 19/12 Solidaritat, Comerç just per Nadal


LECTURES DE LA MISSA: DIMARTS DE LA SETMANA III DE QUARESMA\nDIMARTS DE LA SETMANA III DE QUARESMA\nLectura primera Dn 3,25.34-43\nAccepteu el nostre cor penedit i el nostre esperit humiliat\nEn aquells dies, Azaries, dret enmig del foc, es posà a pregar dient: «Senyor, per amor del vostre nom, no ens abandoneu per sempre, no trenqueu la vostra aliança, no ens retireu els vostres favors, per amor d'Abraham, el vostre amic, d'Isaac, el vostre servent, i d'Israel, el vostre sant; vós els havíeu promès de multiplicar la seva descendència com les estrelles del cel i com els grans de sorra de la vora del mar. Però ara, Senyor, per culpa dels nostres pecats, som el més petit de tots els pobles, humiliat arreu de la terra. No tenim reis, ni profetes, ni governants; ningú no ofereix víctimes, ni flor de farina, ni encens, ni tenim un lloc on presentar-vos les primícies dels fruits de la terra, per obtenir el vostre favor. Però accepteu el nostre cor penedit i el nostre esperit humiliat com si us oferíssim moltons i vedells i milers d'anyells grassos. Que aquest sigui avui el nostre sacrifici, agradable a la vostra presència, ja que els qui confien en vós no tindran mai un desengany. Ara, Senyor, nosaltres us seguim amb tot el cor, us venerem i busquem el vostre favor. No ens defraudeu. Per la vostra paciència i el vostre amor, sigueu bondadós amb nosaltres. Vós que obreu tants prodigis, salveu-nos, i glorifiqueu així el vostre nom».\nSalm responsorial 24,4-5ab.6 i 7b.8-9 (R.: 6a)\nR. Recordeu-vos de la vostra pietat, Senyor.\nEl Pare no us perdonarà si cadascú no perdona de tot cor el seu germà\nEn aquell temps, Pere preguntà a Jesús: «Senyor, quantes vegades hauré de perdonar al meu germà el mal que m'haurà fet? Set vegades?» Jesús li respon: «No et dic set vegades, sinó setanta vegades set. Per això passa amb el Regne del cel com amb un rei que va voler demanar comptes als qui ocupaven els llocs de govern. Tot just començava, ja li van presentar un dels seus ministres que li devia deu mil talents. Com que no tenia res per pagar, el rei va manar que venguessin tots els seus béns, i a ell mateix, amb la seva dona i els seus fills, els venguessin com esclaus, per poder pagar el deute. Però ell se li llançà als peus i li deia: "Tingueu paciència i us ho pagaré tot". Llavors el rei se'n compadí, el deixà lliure i li perdonà el deute. Quan sortia, trobà un dels seus col·legues que tan sols li devia cent denaris, l'agafà i l'escanyava dient-li: "Paga'm tot el que em deus". L'altre se li llançà als peus i el suplicava: "Tingues paciència i ja t'ho pagaré". Ell no en va fer cas, i el va tancar a la presó fins que li pagués el deute.\nEls altres col·legues, en veure-ho, se n'entristiren molt i anaren a informar el rei de tot el que havia passat. El rei el cridà i li digué: "Que n'ets, de mal home! Quan tu em vas suplicar, et vaig perdonar tot aquell deute. No t'havies de compadir del teu col·lega, com jo m'havia compadit de tu?" Llavors el rei el posà en mans dels botxins, perquè el torturessin fins que pagués tot el deute. Això farà amb vosaltres el meu Pare celestial si cadascú no perdona de tot cor el seu germà».


La nova llei del tabac prohibirà fumar en tots els espais públics tancats al 2012\nPublicat el 31 d'octubre de 2009\nI em pregunto: per què esperar tant? No entenc tantes precaucions del govern de l’Estat per fer efectiva una llei que, a la resta d’Europa, ja fa anys que funciona i no ha comportat cap problema, al contrari. Aquí s’ha fet la llei a mitges. Això ha fet que els locals de més de 100 metres quadrats hagin hagut d’adaptar una part del negoci per als no fumadors i per als fumadors. I què passarà al 2012? Tota aquesta despesa que s’han vist obligats a fer per llei no els servirà de res. I tot, perquè s’han fet les coses malament des del començament. Una llei a mitges despista i acaba provocant més maldecaps al contribuent que si s’hagués fet la llei sencera i prohibit fumar a tot espai públic tancat des de l’inici. Diu la ministra que ara la societat “ja està prou madura” per acceptar aquest canvi. En fi, falten només un parell d’anys i es fa amb totes les precaucions possibles, com si no fóssim capaços d’entendre-ho a la primera. Més que un país avançat, en aquest aspecte, semblem del tercer món.\nPublicat dins de Tabac | Deixa un comentari\nPublicat el 16 d'octubre de 2009\nAquest és l’article que publica avui a l’AVUI Alfons López Tena. En un paràgraf aclaridor explica que cap partit polític ha rebentat les consultes, tampoc Reagrupament: “Cap partit ni organització política ha rebentat les consultes, tampoc\nReagrupament, que ha estat víctima temporal d’un parany ordit per\nqualque reagrupat novençà (de tot hi ha a la vinya del Senyor) que ha\nsorprès la bona fe de la direcció fent-la aparèixer com a còmplice i\nbeneficiària del cop de mà de les plataformes tòxiques. Dono fe de la\nseva innocència“. Recomforta saber-ho, però preocupa l’aparició d’aquestes “plataformes tòxiques”.\nL’última carta de Companys, de Toni Soler\nPublicat el 15 d'octubre de 2009\nAvui és el 69è aniversari de l’afusellament de Lluís Companys, el nostre president màrtir, i he aprofitat aquests dies per anar llegint L’última carta de Companys, de Toni Soler, editat per Columna. El llibre m’ha enganxat des del primer moment, està molt ben escrit i és molt amè. Tot just ahir llegia la part de la història que succeïa el 15 d’octubre mateix… però de l’any 2015! Bé, i també del 1940. És un bon exercici anar revisant els fets (al llibre es va repassant la història contínuament), però des d’una altra perspectiva que fa que t’arribi de manera molt diferent. De moment encara estic per la meitat, però friso per acabar-lo.\nQuè hi fa Lluís Companys prenent un mojito rere l’altre en un bar del Raval, a la Barcelona mestissa de l’any 2015? El president màrtir ha estat rescatat del passat, i encara no se’n sap avenir que a la Generalitat hi mani una dona. Tot i el seu èxit mediàtic, està desconcertat i té por, perquè sap perfectament quin és el motiu ocult pel qual els seus successors l’han fet tornar…\nActualització: 9 de novembre. Finalment l’he pogut acabar, entre començar a treballar i anar de bòlit per una cosa o altra no ha estat fàcil. Puc dir que el llibre és molt més interessant al principi que al final, però no treu que sigui recomanable per passar una bona estona. L’estil, amb totes les pinces que ho vulgueu agafar, m’ha recordat al de Patricia Highsmith, amb qui normalment frueixo molt de la història, però té uns acabaments també així, s’acaben i ja està. Bé, no sé perquè he pensat en Highsmith perquè realment són diferents, però les sensacions que he tingut llegint aquest llibre d’en T.S. en particular me l’han recordat.\nRecordant Francesc Ferrer i Guàrdia\nPublicat el 13 d'octubre de 2009\nUn bon reportatge anit al 33 [vídeo] per recordar aquest gran pedagog que va ser afusellat avui fa justament 100 anys. Ell és el pare de l’escola moderna que va trencar els esquemes de l’educació de l’època, republicà i lliurepensador declarat i\nardent. Va viure a França i a Bèlgica i el seu pensament es va ser molt influent arreu d’Europa. A Barcelona va fundar l’Escola Moderna l’any 1901. El 1909 va ser condemnat a mort com a instigador de la Setmana Tràgica, tot i què no va participar en els fets se’l va considerar l’inductor intel·lectual.\nVa introduir conceptes com la coeducació, la igualtat en l’ensenyament sense distinció de classes i l’educació mixta, a banda que va ser precursor de l’escola per a adults. A l’Escola Moderna els nens i les nenes feien exercicis, jocs i esbarjos\na l’aire lliure, s’insistia en l’equilibri amb l’entorn\nnatural i el medi, en l’higiene personal i desapareixeran\nels premis i els càstigs, i els exàmens.\nConscient que l’educació era molt important, per exemple, en els anys que va treballar de ferroviari, va muntar una petita biblioteca al tren per a què la gent pogués formar-se mentre viatjava.\nA casa nostra la Fundació Francesc Ferrer i Guàrdia se n’encarrega de recordar-lo i de difondre les seues idees.\nBiografia (extreta del web de la Fundació)\nFrancesc Ferrer Guàrdia, fill de Jaume Ferrer i de Maria\ndels Angels Guàrdia, va néixer a Alella, poble situat\na uns vint quilòmetres de Barcelona, el 14 de gener del 1859.\nEls seus pares semblen haver estat agricultors acomodats i eren\ncatòlics creients i practicants. Fins a l’edat de deu anys,\nFerrer va anar a l’escola municipal d’Alella, i durant els dos anys\nsegüents assistí a l’escola de Teià. Quan arribà\nals dotze anys, s’acabaren els seus dies d’escola.\nEn una nota autobiogràfica que va publicar a l’Almanach-Annuaire\nde la Libre-pensée internationale per al 1908, Ferrer\ndiu d’ell mateix: “Quan encara un infant, s’emocionava profundament\namb les històries que un dels seus oncles li contava sobre\nles conspiracions del general Prim i altres revolucionaris que cercaven\nde derrocar la monarquia borbònica. I quan, el 1868, Isabel\nII fou obligada a abandonar el tron i refugiar-se a l’estranger,\nFerrer, que llavors només tenia nou anys, va prendre part\nen l’alegria popular. Totes aquestes coses deixaren llur marca en\nel seu esperit. D’aquell temps endavant, mai no cessà d’interessar-se\nen la lluita política, situat a la banda dels qui desitgen\nmés felicitat i benestar, contra els qui estan decidits que\nnomés ells gaudeixin de la vida, sovint a expenses d’altri.”\nA l’edat de tretze anys trobà col·locació\na la botiga d’un graner (alguns diuen d’un drapaire), a Sant Martí\nde Provençals, barri de Barcelona. Diuen que la influència\ndel seu amo, que era un anticlerical ardent, va minar l’ortodòxia\nque havia mamat a casa seva i havia dut de casa i de l’escola; però\nés evident, pel que ell mateix diu en el passatge abans citat,\nque la llavor de revolta ja era sembrada en el seu esperit abans\ni tot que marxés d’Alella. En tot cas, quan va arribar a\nla maduresa, era un republicà i lliurepensador declarat i\nCap als vint anys va entrar al servei de la Companyia de Ferrocarrils\nde Madrid, Saragossa i Alacant, i poc temps després va casar-se\namb una jove que havia conegut al tren. Fent de revisor havia d’anar\nde la frontera francesa a Barcelona i viceversa, i això li\npermeté d’esdevenir un valuós mitjà de comunicació\nentre Ruiz Zorrilla, el líder republicà, i els seus\nadherents d’Espanya. En aquesta tasca continuà fins el 19\nde maig de 1885, que va dimitir el càrrec i s’establí\na París. Aquesta decisió està relacionada amb\nla insurrecció de Santa Coloma de Farners, en què\nva prendre part.\nEls primers anys de Ferrer a París foren anys de pobresa\ni lluita. De primer esdevingué negociant de vins, després\nobrí un petit restaurant a la Rue du Pont Neuf; i del 1889\nendavant es guanyà la vida donant lliçons d’espanyol,\nmentre feia de secretari sense sou de Ruiz Zorrilla del partit republicà\nprogressista. En aquella data pensava en l’organització d’un\ngegantí complot revolucionari, però no gaire desprès\nde l’ensorrament de la seva vida familiar, s’inicià un canvi\nen la seva actitud envers el partit republicà i envers l’acció\npolítica en general. Breument, pervingué a sentir\nque les revolucions polítiques no podien donar fruits duradors\na Espanya mentre més del cinquanta per cent dels seus compatriotes\nromanguessin analfabets, i l’educació de la resta, miserable,\ntant de mètodes com d’esperit. Per això va tornar\na Barcelona i el setembre de 1901 l’Escola Moderna fou oberta al\nnº56 del carrer de Bailèn.\nFerrer no era tan l’iniciador com el sistematitzador del moviment\nper l’ensenyament democràtic. La novetat de l’Escola Moderna\nera, en primer lloc, l’aplicació de mètodes moderns\ni científics de pedagogia, i en segon lloc, la introducció\nd’una filosofia definidament racionalista, humanitària i\nantimilitarista. Ferrer no pensava pas que la seva missió\nfos simplement de donar als seus compatricis quelcom de millor que\nl’educació deplorable servida per l’Estat. Creia que el seu\nsistema era un millorament, no sols respecte a l’ensenyament espanyol\n(cosa que hauria estat una pretensió modesta), sinó\nrespecte a l’ensenyament tal com és practicat en el món\nen general. S’adonava prou de la dificultat de dur a compliment\nles seves idees -de trobar professors, llibres de text i material\nescolar adequats al seu punt de vista. Però que aquest punt\nde vista era absolutament bo, no per a Espanya solament, sinó\nper a tota la humanitat, no en tenia cap dubte. S’havia convençut\nque les coses extraterrenals o no existien o no importaven, i li\nsemblava que el seu primer deure d’educador era de dur aquesta idea\na la ment dels infants. I encara més profunda que la rebel·lió\ncontra el sobrenaturalisme, hi havia la rebel·lió\ncontra la dominació i explotació de classe. Per altra\nbanda, l’educació estatal era als ulls de Ferrer almenys\ntan nociva com l’educació eclesiàstica.\nÉs ben cert, doncs -i no hauríem, en justícia,\nde perdre de vista aquest fet, -que l’Escola Moderna era clarament\ni obertament una escola de ciutadans rebels. Era ben natural, doncs,\nque excités el més gran horror en els esperits clericals\ni conservadors. Ferrer fou del principi a la fi un ardent republicà.\nS’havia convençut que Espanya no estava madura per a la Revolució;\nperò l’objecte de la seva obra era d’esmenar la immaduresa\neducant lliurepensadors. Per tant, els seus enemics afirmaven que\nel seu “revolucionarisme” era sinònim de terrorisme.\nPer dur a terme l’educació que es proposa Ferrerr crea l’editorial\nde l’Escola Moderna: publica una sèrie de més de quaranta\nvolums de coberta vermella i variats en llur contingut. Alguns d’ells\nsón textos elementals de lectura, aritmètica, geografia,\ngramàtica, etc. Altres són tractats més complexos\ncom l’Origen del Cristianisme, de Malvert, La substància\nuniversal, de Bloch i Paraf-Javal, i l’Evolució superorgànica,\nde Lluria, proveïda d’un prefaci del doctor Ramón y\nMés important, tanmateix, que els llibres de text, com a\ntestimoniatge de l’esperit i els mètodes de l’Escola Moderna,\nés el “Butlletí” mensual que publicava.\nEntre les dues sèries o “èpoques” d’aquesta\npublicació, aparegueren en total seixanta-dos números.\nEl “Butlletí” és, de fet, un periòdic\npedagògic adreçat, no als infants, sinó als\npares, i molt especialment als mestres. Consisteix en gran part\nen traduccions d’obres de Paul Robin, Elisée Reclus, Flammarion,\nAnatole France, Gustave Hervé, Herbert Spencer, Haeckel,\nKropotkin, Gorki, Tolstoi, i especialistes francesos, belgues, italians\ni americans en qüestions d’educació i d’higiene.\nNo cal dir que la coeducació era un principi fonamental\nde l’Escola; i que els mestres “havien de renunciar a tot càstig,\nmaterial o moral, llevat del que pogués haver-hi en les necessàries\nconseqüències de la falta mateixa. Les recompenses també\neren tabú com els càstigs, i l’incentiu de fer la\ncompetència eliminat fins on era possible. Hom insisteix\nsovint en els mèrits de l’ensenyament “integral”,\nés a dir, l’educació no basada en distincions de classes,\nsinó igualment adequat per a tots els ciutadans.\nEl 31 de Maig de 1906, Mateu Morral, que havia fet de bibliotecari\na l’Escola Moderna va tirar una bomba als reis d’Espanya acabats\nde casar, quan la comitiva nupcial passava per la Calle Mayor de\nMadrid. Van sortir-ne il·lesos però hi hagué\nvint-i-sis morts i molts ferits. Ferrer fou detingut i va estar-se\nun any a la Presó Model de Madrid. L’Escola Moderna i moltes\nd’altres foren tancades, i encara que ell fou absolt de complicitat\nen l’acte de Morral, allò fou indubtablement per a ell el\ncomençament de la fi. En sortir de la presó, Ferrer\nprovà d’obtenir autorització per a tornar a obrir\nla seva escola; però després d’ajornar-ho durant dos\nanys, el ministeri d’Instrucció Pública va decidir,\ntot just abans de la seva mort, que l’autorització no podia\nésser acordada. La raó al·legada era que els\nllibres emprats no complien els requisits reglamentaris.\nPrivat de dur a terme la seva obra en el camp que havia triat,\nes veié forçat a crear-ne un de més ample per\na les seves energies: “La Lliga Internacional per a l’Educació\nRacional de la Infància”. Aquesta organització\ninternacional no era més que una conseqüència\nlògica dels seus principis. Anatole France esdevingué\npresident honorari de la Lliga; Ferrer n’era president; C. A. Laisant,\nvice-president; Charles Albert, secretari; i el Comitè internacional\nestava constituït per Ernest Haeckel (Alemanya), William Heaford\n(Anglaterra), Giuseppe Sergi (Itàlia), Paul Guille (Bèlgica),\ni H. Roorda van Eysigna (Suïssa). Tenia per òrgan una\nrevista anomenada “L’Ecole Rénovée”, fundada\nper Ferrer a Brussel·les, però posteriorment traslladada\na París. També va reprendre la publicació del\n“Butlletí” mensual de l’Escola Moderna, i la seva\nA començament de Juliol de 1909 s’inicia la guerra amb el\nMarroc i el govern mobilitza l’exèrcit i els reservistes.\nAquest fet provocarà la “Setmana tràgica”\no “Revolució de Juliol”. La guerra és rebutjada\nper l’esperit popular per tres raons. En primer lloc, l’anarquisme\nque domina entre els obrers és essencialment una doctrina\ninternacionalista i pacifista. Mira la bandera sense emoció\ni considera l'”honor nacional” com un mite inventat pels\nmilitars i els capellans que conspiren amb els capitalistes en el\nprocés d’explotació que aquest anomenen govern. En\naquest aspecte, les opinions dels socialistes són pràcticament\nidèntiques a les dels anarquistes. En segon lloc, aquesta\ncampanya tenia l’aparença d’una guerra de pura agressió,\nempresa al dictat d’un grup de milionaris, estretament relacionats\namb el Govern, els interessos dels quals eren completament estranys\na l’obrer espanyol. Hom creia, també, amb raó o sense,\nque moltes de les accions mineres eren dels jesuïtes o per\nels jesuïtes. Tercerament -i això és el que dugué\nles dones a milers als rengles dels contestataris- la qüestió\ndel servei militar era exasperadorament injusta. D’una banda, el\nfill del burgès, que podia permetre’s de pagar tres-cents\nduros per l’exempció, no li calia poc ni molt presentar-se\na files; d’altra banda, la majoria de reservistes que llavors eren\ncridats eren homes que després de passar dos anys a l’exèrcit,\nhavien pogut tornar a la vida civil i casar-se. Llavors els arrancaven\nde llurs mullers i de llurs famílies, per malbaratar-ne la\nvida. Durant tots els trasbalsos les dones representaren un paper\nprincipal. Era en bona mesura una revolta de dones.\nLes manifestacions i els actes de protesta contra la guerra són\ncada cop més nombrosos. Es forma un Comitè de vaga\namb tres membres (A. Fabra Ribas, M.V. Moreno i F. Miranda) que\nrepresenten els sindicalistes, els socialistes i els anarquistes.\nPer mitjans senzills, però efectius, la proclamació\nde la vaga general per al dilluns dia 26 de juliol s’estén\nper les poblacions manufactureres de Catalunya. Nominalment havia\nd’ésser una protesta pacífica, només de vint-i-quatre\nhores, contra l’aventura marroquina. En front dels primers disturbis\nes declara l’estat de guerra. El moviment s’havia ja escapat llavors\ncompletament del control del Comitè de vaga. Però\nno fou cap ordre dels caps que va portar a l’esclat decisiu. Fou\nen part la impaciència dels reservistes, fou en part que\nels líders es mantenien de banda, consternats, i fou en part\nun rumor molt estès que deu soldats catalans havien estat\nafusellats en arribar a Melilla.\nFerrer i Guàrdia fou detingut a finals d’agost acusat de\nser l’autor i cap de la revolta. Un dels principals diaris catòlics,\n“El Universo”, en un article publicat immediatament abans\nde la captura, mostrava gran preocupació de por que, com\nen el procés de Madrid del 1907, s’escapés de les\nmans d’un tribunal civil. Els tribunals civils, observava, tenien\nel costum d’insistir a demanar “proves de culpabilitat clares,\nprecises i decisives”; i assenyalava la superior escaiença\ndels tribunals d’honor militars i navals, els quals “no necessiten\nde sotmetre’s a proves concretes, sinó que se satisfan amb\nuna convicció moral, formada en la consciència dels\nqui els componen”. L’estat de guerra havia cessat feia temps,\ni la llei normal del país havia reprès la seva vigència.\nPerò amb aquesta llei les persones acusades de delictes contra\nl’exèrcit havien de ser jutjades per l’exèrcit, i\nsegons un conjunt de disposicions que deixaven el pres en la posició\nmés desavantatjosa. El dissabte dia 9 d’octubre, es constituí\nel consell de guerra a la Presó Model de Barcelona per a\njudicar Francesc Ferrer. Fins les normes del procediment judicial\nmilitar, grosserament injustes com són envers l’acusat, no\nforen observades en el seu cas. Fou condemnat a mort, i, malgrat\nles manifestacions de protesta que s’organitzaren arreu d’Europa,\nel 13 d’octubre fou afusellat a Montjuïc.\nTant a Espanya com fora d’Espanya, Ferrer ha estat sovint anomenat\n“el Dreyfus espanyol”. Les semblances entre ambdós\n“afers” són, verament, claríssimes. En cada\ncas veiem el militarisme, inspirat pel clericalisme, trepitjant\nasprament els principis i les pràctiques judicials més\nplaners. La víctima és en cada cas un personatge odiat\nper l’Església -a França un jueu, a Espanya un lliurepensador.\nPerò la gran diferència entre els dos casos radica\nen el fet que el Govern espanyol va matar la víctima. Potser\nva tenir en compte el cas Dreyfus i decidí de cercar la seguretat\nMantenen actualitat les paraules pronunciades per P’otr Kropotkin\na Londres després de la mort de Ferrer i Guàrdia:\n“Now he is dead, but it is our duty to resume his work, to\ncontinue it, to spread it, to attack all the fetishes which keep\nmankind under the yoke of state, capitalism and superstition”.\n(Ara és mort, però és el nostre deure explicar\nla seva obra, continuar-la, difondre-la i atacar tots els fetitxs\nque mantenen a la humanitat sota el jou de l’Estat, el capitalisme\ni la superstició).\nPublicat dins de Educació i Ensenyament | Deixa un comentari\nL’esperit d’Arenys trencat per Reagrupament?\nPublicat el 9 d'octubre de 2009\nNotícia a Directe.cat: López Tena acusa Reagrupament de “dinamitar” la Coordinadora Nacional de consultes. La gent de Carretero ha fet un “cop d’Estat” a la coordinadora.\nAixí no anem bé. Si realment és cert, és preocupant. És hora de ser generosos com reclamava Vicent Partal fa uns dies des del seu Mail Obert. I estar més units que mai. Ells saben allò de “divideix i venceràs”.\nQuerida Doña Elena i la violència de gènere\nPublicat el 5 d'octubre de 2009\nGarratibada em vaig quedar en veure el reportatge sobre aquest programa radiofònic, Querida Doña Elena, que va alliçonar les consciències de les nostres mares i àvies durant l’època dictatorial i més enllà (el programa va acabar el 1984). La primera carta, tot un poema: una señora que explicava el maltracte que li proferia el marit a ella i als fills, i el consol de la Señora Francis va ser: “estamos en esta vida para sufrir, cada uno tiene que cargar su cruz”(sic). També li\ndeia a aquesta “una mujer desesperada”, que el matrimoni era\nindissoluble i que enviés al marit a parlar amb el confessor que potser\nel posaria a lloc. Me n’he recordat especialment aquest matí, quan hi ha hagut una altra víctima de la violència de gènere a Vilaseca. Quin consell li hauria donat aquesta señora? Probablement el mateix: “mucha resignación querida y reze” i potser la notícia no hagués sortit ni als diaris…\nparlo amb ma mare d’aquestes coses de la violència masclista em diu que en aquella època tot això\nno se sentia dir i segurament era perquè no sortia enlloc. Les dones\ntenien molts pocs drets i estaven sotmeses totalment al marit. Quan li vaig preguntar què li havia semblat el reportatge sobre l’Elena Francis, em va dir que ho veia tant d’una altra època que li semblava increïble com havia canviat tant tot.\nRealment el reportatge em va semblar que parlava de gent d’un altre planeta. Potser era similar al Diario de Patricia que ara omple la graella de persones desesperades. Això sí, al programa radiofònic els textos estaven ben escrits, molt correctes i respectuosos, suposo que els guionistes ho arreglaven bastant, i contrasta enormement amb el nivell que mostren els convidats al Diario. Això sí, afortunadament el Diario no vol alliçonar de res, que jo sàpiga, però tants anys de programa radiofònic han hagut de fer forat i ha hagut de quedar un romanent que costarà d’esborrar… però tot és posar-s’hi.\nSegurament seria un bon reportatge per passar als instituts i fer un debat, potser a Ciutadania, en el tema de violència de gènere.\nPublicat dins de Violència masclista i domèstica | Deixa un comentari


Blog de les estades | Programa Joves i Ciència\nHem començat l’excursió pujant a bon ritme i després ens hem relaxat gaudint de la fauna i flora que ens envolta.\nLlegeix més sobre Excursionistes per un dia!\nEnviat per silvia.frias el diumenge, 01 juliol 2018\nAvui ens toca fer l’entrada del bloc als de forest, i aprofitarem per desmentir que l’únic que fem és donar voltes pels boscos per agafar fulles dels arbres. El que realment fem els de forest, a part de fer sortides de camp, és realitzar mapes, analitzar-los, i fer taules amb les dades extretes de l’estació meteorològica de MónNatura Pirineus.\nAhir vam fer una sortida nocturna amb en Pere (Iris si vols molar ja saps què fer) per fer una part del nostre projecte, tot i que a mig camí es va posar a llampegar i vam haver de tornar per motius de seguretat.\nLlegeix més sobre On anem? A la muntanya!\nSense la nostra dosi diària de llet amb galetes, als d’astro ens ha costat més seguir les classes d’avui: evolució estel·lar, forats negres i relativitat.\nNosaltres, els de fotosíntesi, hem fet una classe d'introducció a la fotosíntesi natural i les seves dues fases principals de nivell de carrera en anglès. Ho hem entès tant bé que podríem fer la fotosíntesi nosaltres mateixos i tot.\nDesprés de 5 hores de viatge en autocar posant-se al dia de les coses que tenen en comú, només arribar han anat tots a dinar!\nMai podré oblidar tot el que m’heu fet somiar x2\nEntre papers científics i samar\nEls companys de biodiversitat aquest matí han acabat d’alinear les seqüències i aplicar aquestes al model evolutiu corresponen a cadascuna amb programes bioinformàtics. Després han creat els arbres filogenètics també per ordinador. Els tenen quasi acabats.\nHola! Tornem a escriure-us des dels laboratoris biomèdics, ja portem més de la meitat de les estades a Món Natura Pirineus i estem gaudint molt de l’experiència. Ahir vam rebre una visita de rellevància: l’equip del programa “Quèquicom” de TV3 ha arribat als Pirineus per veure quins són els projectes que estem realitzant dins del programa. Han omplert les instal·lacions de càmeres i micròfons atents a totes les nostres activitats del dia a dia.\nEl Programa Joves i Ciència i Món Natura Pirineus han portat el festival Dansàneu al centre amb la Rufaca Folk Jazz Orchestra. Amb la sinceritat per davant; abans de que comencés ens feia una mica de mandra escoltar dues hores de folk-jazz. Ens pensàvem que constaria d’un espectacle avorrit i pesat. Quan hem arribat al porxo però, tot ha començat a fer més bona pinta.\nAbans de endinsar-nos a l’aventura, hem agafat els refrigeris i provisions necessàries per tot el camí.\nAvui hem realitzat la nostra última experiència al laboratori, ja que a partir de la setmana vinent ens centrarem en la bioinformàtica. Després d’haver dut a terme la PCR (Reacció en Cadena de Polimerasa) i les purificacions corresponents, hem preparat les nostres mostres per a seqüenciar (llegir l’ADN).


Responsabilitat Global: La responsabilitat social d'algunes institucions escolars peculiars\nLa responsabilitat social d'algunes institucions escolars peculiars\nSeria adequat i preventiu demanar-los que gestionin la seva responsabilitat social i rendeixin comptes dels seus impactes\nEstà molt bé que a Barcelona hi hagi col·legis alemanys, francesos, anglesos i d'on sigui. És un reflex d'una ciutat cosmopolita. Però aquesta obertura al món no ha d'implicar un tancament envers la pròpia realitat, un desarrelament envers la comunitat on estan ubicades.\nSón conegudes les crítiques que en certs moments s'han fet a algunes d'aquestes escoles en aquest sentit i molt especialment a l'alemanya, sens dubte influïda per una ideologia poc propensa a la diversitat.\nEn el cas d'aquesta institució alemanya, la llengua del propi país no és més que una assignatura optativa, i solament té caràcter obligatori una classe d'una hora setmanal a 3r i 4t d'ESO. Així queda expressant clarament al seu web:\nEl idioma alemán y el español se imparten a los alumnos con criterios de lengua extranjera según sea su idioma materno. Desde la clase 9 (3º de E.S.O.) el alumno puede escoger entre Francés y Catalán. Los alumnos que escogen Francés tienen que participar obligatoriamente en una hora de Catalán cada semana durante las clases 9 y 10 (3º y 4º de E.S.O.), si quieren obtener el Título de Graduado en Educación Secundaria Obligatoria. [font]\nAquesta escola s'autodenomina amb dos noms, Deutsche Schule Barcelona i Colegio Alemán de Barcelona. Enlloc s'autoanomenen en la versió catalana. Exerceixen plenament un caràcter nacionalista espanyol. En el seu web, malgrat ser una institució amb seu a Catalunya, sols existeixen les llengües alemanya i castellana. És una opció que mostra la manca de voluntat d'arrelament i que inevitablement deu tenir un correlat en la seva pràctica educativa, en els resultats educatius i potser fins i tot en l'impacte social de la seva tasca educadora.\nAlgunes escoles expliquen quins són els resultats acadèmics dels seus alumnes. A nivells pre-professionals algunes institucions acadèmiques donen compte dels seus resultats d'inserció laboral. Desconec de quines dades dóna compte una institució que presumeix de prestigi com aquesta. El que sí que m'agradaria és que mesurés i mostrés transparentment quina és la socialització del seu alumnat.\nAquesta és una reflexió en general sobre les escoles que tenen un caràcter elitista, tancat o fortament ideològic. Crec que seria bo per al seu propi progrés, per a les famílies, i per a la seva pròpia legitimitat. Si fem ara aquesta reflexió és perquè sembla que un destacat alumne seu, fill de president del govern, ha estat condemnat per fer destrosses públiques. Sens dubte no és aquesta desgraciada circumstància la que hauria de fer aixecar cap sospita. Però seria preocupant que algunes escoles estiguessin educant en uns valors de desarrelament, els quals sovint porten a la inadaptació social. Si tenim en compte que els seus alumnes no són gent qualsevol sinó fills de famílies professionalment ben situades, amb recursos i capacitats, les conseqüències d'una educació desequilibrada és més preocupant perquè no afecta solament l'àmbit d'un alumne sinó que aquest es veu ampliat per unes majors habilitats i capacitats.\nA mi, personalment, em preocupa quina mena de joves es formen a les nostres escoles, tant pel que fa referència a la qualitat, a les capacitats i habilitats, com pel que fa als seus valors morals i la seva socialització. Insisteixo que no estic prejutjant res ni ningú. Però seria molt necessari que aquesta mena d'institucions escolars mostrin amb transparència certes dades sobre els seus resultats i impacte en àmbits diversos, no solament acadèmics. No estic parlant d'altra cosa que de la necessitat que el món educatiu rendeixi comptes seguint criteris de Responsabilitat Social, fet que es veu ampliat en certes institucions sobre les quals cau el risc de fomentar un desarrelament de la societat on viuen els seus alumnes.\nEtiquetes de comentaris: articles, catalunya, governança, llengua, sector educatiu


Jumping Ducks | Objectius i Valors\nEducar de forma responsable, en valors actuals i en positiu.\nEl teatre és una eina educativa fantàstica i molt poderosa. Hi ha altres companyies que ofereixen teatre en anglès per a les escoles, però creiem que el contingut de les obres que ofereixen no és el més idoni pel que fa als valors i als ideals que transmeten. Són obres que segueixen reproduïnt estereotips, percepcions i categories socials perjudicials per la tasca educativa de l’escola i desfasades per la nostra societat: la dona passiva, la llei del més fort, discriminació, rivalitat entre dones, etc….\nAixò no ho trobareu a les obres que oferim. Hem treballat per repensar i donar la volta als contes clàssics des del teatre musical, amb l’objectiu i compromís d’oferir obres de qualitat i no només anivell artístic o pel que fa als continguts acadèmics, sinó també per transmetre uns models de relació des de la igualtat i uns valors positius pels nostres infants i adolescents.\nEquip promotor, de l’experiència a una major exigència, en el teatre educatiu. Després d’anys d’experiència en el sector del teatre educatiu hem creat Jumping Ducks. L’objectiu és donar als espectacles un plus de qualitat en els continguts i en el missatge de l’obra, utilitzant el teatre musical com a vehicle. Per això, per a la creació dels espectacles comptem amb experts dramaturgs, músics i educadors.\nAmb els nostres espectacles aprendran anglès de forma lúdica, amena i efectiva, mentres es diverteixen, canten i ballen. La diversió però, no pot estar renyida amb la qualitat ni amb el missatge final de l’obra.\nEls nostres espectacles són 100% en anglès i estan específicament creats en estil i contingut per a cada nivell. Els nostres actors i actrius estan formats en teatre musical i són nadius o de nivell equivalent a nadiu.\nPRINCESA / PRÍNCEP\nEducació en la igualtat de gèneres\nDO: Dona activa, protagonista de la seva vida, econòmicament independent / Nous models de masculinitat.\nDON’T: Dona passiva, dependent, casament com a ﬁnalitat de vida. / Home agressiu, dominant, salvador.\nResponsabilitat envers els altres\nDO: Valors d’altruisme, d’empatia, de generositat i cooperació.\nDON’T: Egoisme i individualisme.\nLLAR / FILLS/ ES\nTasques de la llar i criança dels ﬁlls/es compartida\nDO: Tasques de la llar compartides, homes de casa, paternitat activa.\nDON’T: Tasques de la llar i criança dels ﬁlls/es únicament a càrrec de la dona i nena.\nNo a la llei del més fort\nDO: Valor de la raó, del diàleg, de la comunicació per resoldre problemes, demanar ajuda és positiu.\nDON’T: Llei de la selva, el més fort s’imposa al més dèbil, abús de poder físic.\nD’orígens i cultures\nDO: Educar en la diversitat com a element enriquidor, escola inclusiva.\nDON’T: Discriminacions per raó d’origen, cultura, aspecte físic o discapacitat.


Pot un autor viure del seu treball?\nEn els últims mesos s'han publicat diversos estudis on es posa de manifest la dificultat que tenen els autors (escriptors i traductors) per viure dels ingressos que els generen els drets de propietat intel·lectual de les seves obres. El més recent, l'elaborat a la fi de 2014 per l'Associació d’Escriptors en Llengua Catalana (AELC) entre els seus associats. Aquest informe conclou que el 83% dels escriptors de la seva associació compaginen la seva activitat amb una altra professió, ja que l'escriptura no els reporta els ingressos suficients per viure.\nAquest estudi, en el qual es va enquestar a 239 escriptors, revela que la mitjana d'ingressos va ser d'amb prou feines 3.800 euros anuals. Aquesta xifra se sumeixi a la contínua caiguda que els escriptors de l'AELC han sofert en els últims set anys, propera a un 30%.\nD'altra banda, l'estudi mostra que existeix un ampli grup d'escriptors, al voltant d'un 85%, els ingressos procedents del qual de les seves tasques literàries no superen el 15 % dels seus ingressos totals. Solament un 8% són autors els ingressos dels quals per les seves obres superen el 50% dels seus ingressos totals. Aquests procedeixen en la seva majoria d'articles que escriuen en periòdics i revistes, en llibres tècnics o per traduccions.\nEl que mostra aquest estudi, juntament amb uns altres, és que la majoria dels autors no veu rendibilitzada econòmicament la seva creació. Gairebé el 80% dels escriptors de l'AELC guanya menys de 5.000 euros a l'any amb les seves activitats literàries. Aquest informe també analitza la situació dels traductors, la majoria també escriptors, la situació dels quals és similar.\nPerò aquesta situació no solament es dóna en els escriptors espanyols, sinó que és extrapolable a altres països. En l'últim estudi de l'Associació d'Escriptors Britànics (ALCS), publicat el passat mes de juny de 2014, també es va posar de manifest la difícil situació que viuen els escriptors britànics. Solament l'11,5% pot viure del seu treball, mentre que el 88,5% restant amb prou feines ingressa 4.000 lliures anuals.\nUn altre estudi que posa de manifest el difícil que és que un escriptor pugui viure de la seva obra és el que va elaborar la Digital Book World. En aquest informe es va entrevistar a més de 10.000 escriptors nord-americans. Més de la meitat d'ells van afirmar guanyar entre 1.000 i 3.000 dòlars a l'any. Solament el 10% va reconèixer superar els 100.000 dòlars anuals.\nDavant aquesta situació es fa més necessari que mai que la Llei de Propietat Intel·lectual enforteixi els drets dels autors per garantir-los una retribució justa per l'explotació secundària de les seves obres (compensació per còpia privada, llicències d'ús i remuneració per préstec). Aquesta explotació secundària, que és complementària a la venda de les obres i és gestionada per CEDRO, ha estat pràcticament buidada de contingut econòmic en les últimes modificacions legislatives.


Premiar el document | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nPremiar el document\nFC Barcelona Photo Awards es pot veure al Museu Agbar de Barcelona fins al 20 de juliol\n17 JUL 2017 - 18:19\tCEST\nCraig Easton, primer guanyador del FC Barcelona Photo Awards.\nL’últim premi de fotografia que s’ha presentat a la capital catalana duu el nom de Barcelona, perquè l’atorga per primera vegada el club de futbol que la fa internacional: Futbol Club Barcelona Photo Awards. Una única fotografia s’ha endut un premi quantiós —més que el Premi Nacional de Fotografia—, atorgat per un jurat internacional independent i competent. A l’exposició, al Museu Agbar de les Aigües, es pot veure en gran format la fotografia guanyadora, part d’una sèrie en què el fotògraf Craig Easton documenta el món interior dels joves de 16 anys de totes les classes socials al seu país, Escòcia. Com es pot documentar el món interior en un retrat? Els clàssics del gènere potenciaven certs elements de la posa, la il·luminació i el context, i deixaven que l’espectador s’inventés les històries que passaven pel cap del model. Però aquí s’acompanya el retrat d’un text manuscrit en àrab, que és el pensament del noi que surt a la foto amb la seva pilota de futbol en un camp verd esborrat per la boira. Paral·lelament, la fotògrafa alacantina Cristina De Middel va obtenir la beca per a un projecte del qual s’exposen els esbossos a retolador que desenvolupen el concepte de la pugna entre la meritocràcia individualista de l’esport i els valors solidaris de l’equip. Fotografies que seran muntades per l’autora per tal d’aconseguir imatges comunicatives que tindrien més a veure amb una campanya publicitària encarregada pel Barça que no amb la “fotografia documental”. La tria, però, ha estat un mèrit assegurat per al jurat: l’artista ho fa tot amb fonament. Repassant els no premiats, s’aprecia que principalment van triar el factor instantani de la foto per recollir emocions d’una activitat que és en si mateixa moviment; pensaran que el jurat se n’ha anat per la tangent premiant dos projectes conceptuals...\nNi tant ni tan poc. El darrer World Press Photo (WPP) que va omplir Barcelona de cartells va premiar una instantània en la qual es recollia el gest enèrgic i triomfal d’un terrorista. Les instruccions d’ús del fotoperiodisme ens obliguen a llegir sempre el peu de foto abans d’extreure qualsevol conclusió. Però per als que llegim fotografia, les emocions i les idees s’han de desprendre directament de la imatge, i el gest del terrorista bé podia ser pres com un gest de resistència, d’aquells que Didi Huberman va reunir al MNAC a Insurreccions, que compartia cartells al carrer amb el WPP. Què pot significar un premi tan important per a aquest instant de terror? Els fotògrafs professionals estaven satisfets, ja que veien en el premi un reconeixement a la valentia del fotògraf d’agència que no dubta a seguir disparant durant l’assassinat. No obstant això, la valentia del fotògraf en els conflictes rau més en la constància i l’acompanyament a les víctimes que en la casualitat de l’assistència a un esdeveniment. És per nodrir-nos d’imatges impactants i ràpidament assimilables pels mitjans pel que sembla haver vingut al món l’smartphone que duem a la butxaca.\nLes xarxes socials ajuden a trobar la veu dels resistents, a banda dels camins publicitaris que les transiten. Per exemple, tenim la història d’una fotògrafa de conflicte nord-americana que va romandre a Mossul l’abril i el maig documentant a curta distància les forces iraquianes en la seva lluita contra l’ISIS. Al seu retorn no hi va haver cap mitjà interessat en les seves fotos, per això les comparteix aquests dies gratuïtament a la xarxa PetaPixel. “Els soldats m’havien alimentat i donat un seient en les seves Humvees i els refugiats havien tolerat la meva presència en els pitjors dies de la seva vida —explica Kainoa Little—. Ells esperaven que jo expliqués la seva història”. Malauradament, una foto no publicada no pot accedir als WPP. Encara que avui hauria de ser més valuosa l’actitud davant la realitat que un suport dels mitjans.


Suspesa la declaració de demà de Camps i Costa per la Fórmula 1 - Diari Jornada\nS'investiguen les adjudicacions per a les obres del circuit urbà de Fórmula 1\nSuspesa la declaració de demà de Camps i Costa per la Fórmula 1\n| 30 de maig, 2018 - 11:15\nLa jutgessa del jutjat d'instrucció número 17 de València que investiga les adjudicacions per a les obres del circuit urbà de Fórmula 1 en una peça declarada secreta, ha suspès les declaracions previstes per a demà de l'expresident de la Generalitat, Francisco Camps, i l'exsecretari general del PP valencià, Ricardo Costa.\nLa jutgessa ha argumentat la suspensió de les declaracions per la coincidència amb altres assenyalaments i ha citat, com a noves dates, a Ricardo Costa el 13 de juny al matí i a Francisco Camps el 14 de juny a la vesprada.\nA més d'aquestes citacions, la instructora ha cridat a declarar com a investigats l'exvicepresident del govern valencià, Vicente Rambla, i l'exvicesecretari general del PP valencià i exsecretari autonòmic de Cultura, David Serra, també el dia 14 a la vesprada.\nEl procediment judicial que se segueix al Jutjat d'Instrucció número 17 està obert per les adjudicacions fetes el 2007 i el 2008 per l'entitat pública de la Generalitat GTP, segons la conselleria. Aquestes adjudicacions es refereixen als contractes relatius a les obres de connexió de l'Albereda-Avinguda de França-port i condicionament de la Marina Reial, dins de les obres per a la celebració del Gran Premi de Fórmula 1 a València.\nLa conselleria va remetre el 2017 a la Guàrdia Civil tota la documentació sol·licitada per la fiscalia relacionada amb aquests assumptes. S'adjuntaven, a més, els possibles justificants de les despeses abonades per la Generalitat a l'exconseller Mario Flores i l'exsecretari autonòmic Victoriano Sánchez Barcáiztegui amb motiu del viatge fet el 2008 a Dubai i Bahrain per visitar el circuit de Fórmula 1.


Doctor Santponç – AlmiHabitatges\nEs ven pis amb parquin en el Carrer Doctor Santponç, prop de la Rambla Onze de Setembre. Una ubicació amb gran varietat de comerços, restauració i amb diferents transports públics a prop (metro, tren i autobusos).\nL´edifici és d´obra vista i disposa d´una zona comunitària tancada i exclusiva per als veïns, amb parc infantil. La finca té ascensor que porta fins a la mateixa plaça d´aparcament.\nÉs un pis alt, exterior a carrer i assolellat. Està per a reformar. Disposa de 90m útils distribuïts en rebedor, 4 habitacions (1 doble i 3 individuals), 2 banys complets, cuina amb galeria i gran menjador amb sortida a balcó.\nDisposa d´aire condicionat i calefacció.\nÉs ideal per a famílies. Vingui a veure-ho sense compromís, i si ho desitja, li buscarem la millor oferta hipotecària.\nAdreça: Doctor Santponç\nProperty Id : 56063\nTamany de la propietat: 103.00 m2\nI'm interested in [ Doctor Santponç ]