L'entrenador del Valencia Basket Rubén Burgos ha analitzat el partit que enfrontarà a Valencia Basket i Basket Namur Capitale en la Fonteta en la volta de l'Eurocup Women (30, 20:30h, Fonteta, À Punt Web / FIBA / La 8 Mediterrani en diferit).\nEl tècnic va admetre que “el més important és que nosaltres per a fer bona la victòria contra Olympiacos no podem deixar passar este partit, no tindria sentit que ara no donem el 200% per a aconseguir la tercera victòria consecutiva. Però sabem que juguem contra un equip que es juga totes les opcions de classificació des de ja, no han guanyat, eixiran al 200% i és un equip amb experiència, amb jugadores internacionals i un entrenador que és el seleccionador de la millor selecció belga de la història. Tenen amenaça exterior, dos interiors expertes i potents i haurem d'estar a l'altura, molt exigents amb nosaltres mateixes per a aconseguir l'objectiu de la victoria”.\nRespecte a com s'ha preparat el partit, l'entrenador valorava l'estat físic. “Recuperar-nos físicament d'on venim, que són partits que ens han exigit molt i una vegada han agafat el nivell de forma, que no totes estan al 100%, hem tingut sessions per a treballar en la nostra millora i en el que podem fer bé que pot ser positiu enfront de Namur, així que crec que arribarem preparades i amb opcions d'aconseguir una victòria més” explicava.\nFinalment, sobre Jana Raman, Rubén Burgos va confirmar que té l'alta mèdica. “Farà el calfament, estarà amb les seues companyes, i si la situació de partit fa que els tècnics pensem que és oportú que jugue, ella estarà disponible, però hui és la primera sessió que fa i no completa” especificava.


Fundació Ictus – Set consells per mantenir el cervell saludable des de la infantesa fins que ens fem grans Set consells per mantenir el cervell saludable des de la infantesa fins que ens fem grans – Fundació Ictus\nSet consells per mantenir el cervell saludable des de la infantesa fins que ens fem grans\nPublicado en2 octubre, 2017 Publicat per:comictusCategories:Sensibilització\nL’American Heart Association / American Stroke Association (AHA/ASA) ha emès un conjunt de 7 suggeriments per promoure la salut vascular. L’han anomenat Life’s Simple 7 (“7 senzills [consells] vitals”) i, segons el grup d’experts que l’han elaborat, pot promoure la salut cerebral. Aplicar els 7 consells reduiria el risc de demència provocat pels ictus, la demència vascular i la malaltia d’Alzhèimer.\nEls investigadors conclouen que l’estil de vida saludable beneficia el cervell tant com la resta del cos, i pot reduir el risc del declivi cognitiu —la pèrdua de l’habilitat de pensar- relacionat amb l’edat. Es defineix com a cervell saludable aquell que pot prestar atenció, rebre i reconèixer informació dels sentits, aprendre i recordar, comunicar, resoldre problemes i prendre decisions, contribuir a la mobilitat i regular les emocions. La discapacitat cognitiva pot afectar qualsevol d’aquestes funcions, o totes alhora.\nEls 7 consells de la salut cerebral conviden les persones a:\nControlar la pressió sanguínia\nMantenir els nivells de sucre a la sang en els nivells recomanats\nMantenir-se físicament actius\nFer una dieta saludable\nMantenir el pes en els nivells adequats\nNo començar a fumar, o deixar-ho\nEls autors d’aquest catàleg de consells han revisat 182 estudis científics per formular-lo. Conclouen que aquest “Life’s Simple 7” té el potencial d’ajudar les persones a mantenir un cervell saludable al llarg de la vida.\nAquest article adapta el publicat a Science Daily el passat 7 de setembre.\nImatge: Brain-Scan Healthy, NIDA(NIH)


Fotografia :: De vacances a Girona, 1990\nDe vacances a G…\nDe vacances a Girona, 1990\nAquest, torna a ser les colònies de Girona i l’únic que recordo es que havia caigut del cavall, tenia aquesta rascada que es veu aquí, un altra aquí al lateral i aquí és ma mare fotent-me la “bronca” i jo tapant-me les orelles, volen dir, jo no vull saber res, no ho vull sentir. Em fa gràcia veure’m així i perquè la foto és molt natural, m’agrada això, aquesta espontaneïtat de la foto.\nTítol: De vacances a Girona, 1990\nDescripció: Aquest, torna a ser les colònies de Girona i l’únic que recordo es que havia caigut del cavall, tenia aquesta rascada que es veu aquí, un altra aquí al lateral i aquí és ma mare fotent-me la “bronca” i jo tapant-me les orelles, volen dir, jo no vull saber res, no ho vull sentir. Em fa gràcia veure’m així i perquè la foto és molt natural, m’agrada això, aquesta espontaneïtat de la foto.\nNom del fitxer: Xavier_Bayaui004 copia.jpg\nEtiquetes: infantesa, germans, viatges, vacances d'estiu\nComentaris de De vacances a Girona, 1990


La parròquia de Sant Julià de Lòria està enllestint les obres de remodelació del temple de Sant Julià i Sant Germà amb la instal.lació d’un gran mosaic en el presbiteri i capelles laterals obra del jesuïta d’origen eslovè, el P. Marko Ivan Rupnik, coincidint amb el 20è aniversari de la coronació de la Mare de Déu de Canòlich, que se celebrarà el proper dia 25 de maig, dia del tradicional aplec al Santuari de Canòlich.\nEl Rector de la Parròquia, Mn. Pepe Chisvert va procurar una visita d’obra el dijous 23 de maig amb els Cònsol Major i Menor de la Parròquia, representants dels industrials que ho han fet possible, el Despatx d’arquitectes Casamajó que ha dígit les obres, i el mateix P. Rupnik, que va explicar com s’ha volgut explicar a través dels mosaics tota una pedagogia vinculada amb Sant Germà i Sant Julià.\nDesprés, a la nit, l’Arquebisbe d’Urgell i Copríncep d’Andorra va poder visitar les obres, quasi finalitzades, i saludar personalment el P. Marko Rupnik i el seu equip, als quals va agraïr i felicitar pel treball realitzat. També va poder saludar els membres del Consell Parroquial i tots junts es van poder fer una foto de família davant del mosaïc del presbiteri, que ja havia estat netejat de l’andami de treball i que es podia gaudir en tota la seva extensió i qualitat. El Rector, Mn. Pepe Chisvert, va informar Mons. Vives de l’evolució dels treballs juntament amb el P. Rupnik i també d’alguns detalls finals de l’obra. Posteriorment van tenir un sopar de molta germanor, on l'Arquebisbe pogué conèixer encara més detalls d'aquesta magnífica obra i dels artistes que cooperen amb el P. Rupnik.\nUna vintena de persones de diverses edats i nacionalitats han treballat en la instal·lació del mosaic, al llarg de cinc dies, per fer possible el projecte, que inclou una capella especial per la Mare de Déu de Canòlich i un baptisteri renovat, il·luminació específica, i tot realitzat des d’“una visió espiritual de l’espai” com el P. Rupnik va explicar als mitjans de comunicació andorrans en la roda de premsa de la visita d’obra.\nLes obres de remodelació van començar fa cinc anys i ha inclòs la remodelació de l’altar, l’ambó i la seu.\nPer finalitzar, Mn. Chisvert va anunciar que la dedicació de l'altar i la benedicció dels nous mosaics tindrà lloc el dilluns de Pentecosta a les 19.30 hores, en un acte que estarà presidit per l’Arquebisbe d’Urgell i Copríncep Episcopal Mons. Joan-Enric Vives i que comptarà amb la presència de les autoritats lauredianes.


Manlleu aprova 10 mesures per reduir l’impacte que el COVID-19 provoca en les famílies i el sector econòmic de la ciutat | Ajuntament de Manlleu\nManlleu aprova 10 mesures per reduir l’impacte que el COVID-19 provoca en les famílies i el sector econòmic de la ciutat\nSuspensió del calendari fiscal 2020. Activarem de nou el calendari de pagament de tributs una vegada superada la crisis del COVID-19. Es flexibilitzaran i ampliaran els terminis per al pagament de tributs municipals adaptant el nou calendari a les necessitats ciutadanes amb l’objectiu d’afavorir a famílies, autònoms i empreses a gestionar les economies individuals.\nSuspensió temporal del pagament de les taxes vinculades a serveis públics sense funcionament durant el COVID-19. Parlem de piscina municipal i escoles bressol.\nSuspensió de la taxa de terrasses per aquells comerços que efectuen el pagament anual. Es procedirà a retornar l’import proporcional als dies de tancament de les activitats exteriors.\nInjecció de 255.000 euros al pressupost municipal, sota el paraigua d’un Pla de Reactivació Econòmica municipal. Ajudes directes a empreses del sector comercial, restauració o industrials i també als autònoms més afectats durant la crisis del COVID-19. Aquesta injecció pressupostària s’aprovarà en el proper Ple Ordinari del mes de març.\nInjecció de 161.000 euros d’ajudes directes a les famílies més afectades per la crisis del COVID-19. Ajudes de pagament al lloguer, subministraments bà sics, etc. a les persones més vulnerables del municipi. Els destinataris seran per exemple persones que s’han quedat a l’atur, persones que han vist reduïts els ingressos de manera dràstica o persones afectades per ERTO’s. Aquestes ajudes es gestionaran des de l’àrea de Promoció Social i Personal. La injecció pressupostària s’aprovarà en el proper Ple Ordinari del mes de març.\nCanvis en l’aprovació de factures per agilitzar els pagaments a proveïdors. Alcaldia tindrà les competències d’aprovació de factures per tal d’aprovar-les amb caràcter diari i no setmanalment com és habitual. Aquesta mesura té l’objectiu d’afavorir la liquiditat de la petita i mitjana empresa que treballa per l’ajuntament i tindrà efectes a partir del divendres 20/03/2020.\nTreballem en una jornada multitudinària de celebració una vegada superada la crisis del COVID-19 que tingui impacte ciutadà i que fomenti l’activitat econòmica a tots els barris de la ciutat de Manlleu. Una jornada festiva i alhora d’agraïment a l’esforç de tothom per les setmanes de confinament. Preveiem un cap de setmana amb participació d’entitats, comerços, restauració, associacions de veïns, etc.\nData de modificació: 19/03/2020 16:19:59


Oriol Mitjà i Bonaventura Clotet lideren la prova d'un fàrmac elaborat a partir de plasma i que s'administraria per via subcutània\nL'infectòleg Oriol Mitjà. Acn / Jordi Pujolar\nBarcelonaLa Fundació́ Lluita contra la Sida i les Malalties Infeccioses i la farmacèutica Grifols han posat en marxa un assaig clínic de fase III per avaluar l'eficàcia d'un fàrmac, la immunoglobulina C19-IG 20%, que podria utilitzar-se com a tractament contra el covid en persones que hagin sigut positives i no estiguin vacunades, persones amb immunodepressió o per a les que tinguin la vacunació contraindicada.\nA l'estudi, liderat pels doctors Oriol Mitjà i Bonaventura Clotet, hi participen també l'Institut de Salut Global de Barcelona (ISGlobal), l'Hospital Germans Trias i Pujol i l'Institut Català de la Salut (ICS). L'assaig se centra en persones amb una infecció́ recent del virus, asimptomàtiques i de més de 30 anys, i s'espera que hi participin un total de 800 persones.\n"La salut dels més febles segueix en joc. Busquem una segona línia de defensa contra la covid, per aquells en què la vacuna no funciona", ha afirmat Mitjà en una piulada a Twitter, que ha subratllat que les vacunes són "un avenç formidable" però "no protegiran algunes persones amb la immunitat debilitada".\npersones podrien participar en l'assaig, segons els impulsors\nLa C19-IG 20% és una immunoglobulina humana preparada per administrar-la de manera subcutània que segueix un procés de fabricació́ molt similar a una immunoglobulina de Grifols d'administració́ endovenosa. Per a aquest assaig es provarà de reduir el volum d'administració́ del medicament, elaborat a partir de plasma convalescent de donants que s'han recuperat de coronavirus. "Hem posat en marxa un assaig clínic amb un medicament de Grifols que és segur, de fàcil administració al domicili, i amb gran potencial de ser eficaç per evitar complicacions", ha plantejat Mitjà.\nL'administració del tractament serà ambulatòria i el seguiment clínic es farà cada 29 dies per determinar si les persones incloses desenvolupen o no símptomes. L'estudi serà aleatoritzat i doble cec, és a dir ni els investigadors ni els participants saben qui rebrà el fàrmac i qui pertanyerà al grup de control i rebrà placebo.\n"Si es confirma l'eficàcia d'aquest fàrmac, podria utilitzar-se com tractament immediat" per obtenir un resultat positiu en una prova diagnòstica en persones no vacunades amb risc de complicacions, persones immunodeprimides i aquelles per a les que la vacunació estigui contraindicada, han assenyalat els investigadors en un comunicat.\ncoronavirus Covid-19 Oriol Mitjà Bonaventura Clotet medicaments


Olalon | Servei de realització de foto i vídeo de producte\nLa millor manera de despertar el desig de consumir comença amb la foto i vídeo de producte.\nFoto i vídeo de producte en estudi per catàleg o botiga online.\nLa foto i vídeo de producte aporta la majoria de la informació que es necessita sobre el producte, més enllà de la descripció i la fama de la marca. La fotografia de producte mostra el seu disseny, la seva forma, el seu color, la seva textura, etc.\nUna de les formes més conegudes i més recomanades per catàlegs o botigues online és la fotografia de producte en estudi. Això ens permet tenir una foto de producte tècnicament impecable, amb un fons homogeni perfecte per mostrar els nostres productes en catàlegs, online o offline, i a la nostra botiga online.\nFoto i vídeo de producte per xarxes socials o contingut de marca.\nCada vegada més el consum de continguts en xarxes socials és més important, és per això que és molt important que els teus productes es converteixin s’adaptin a elles. No totes les fotos han de ser en estudi! Aprofita el teu espai, la teva marca i tot el que et representa per complementar els teus continguts de marca.\nQuè inclou el servei de fotografia de producte?\nDefinir estil i proposta creativa per a la sessió.\nReportatge fotogràfic i audiovisual.\nRevelat professional, edició i gestió de fil musical.


L'Aparador de Reus | Blog de Shopping i Lifestyle de Reus: L'Art més a prop de tothom\nUna de les coses que més em fascina d’Anquins és el constant esforç per apropar l’art a tothom d’aquesta galeria amb una reputació i un prestigi reconegudíssim. No és la primera vegada que escrit d’aquest establiment, els que m’aneu seguint ja ho sabeu, però la veritat és que m’encanta poder-ho fer, si així puc contribuir a apropar-vos l’art. Apropar-vos a una galeria d’art que està oberta perquè hi entreu, igual que entreu a una botiga de moda, una llibreria, una sabateria... Si, se que costa però m’encantaria poder-vos convèncer perquè dediquéssiu uns minuts, un matí o una tarda, a apropar-vos a la galeria i passejar-hi gaudint d’una de les seves exposicions igual que ho feu pel centre de la ciutat. Segur que el que descobrireu no us serà indiferent...\nUna de les seves exposicions com la que podem gaudir aquests dies és la de “Paisatges sonors” de David Casals. David Casals és un pintor de Centelles, llicenciat i doctorat en pintura per la Universitat de Barcelona conegut, principalment pels seus paisatges, però que fa 5 anys es va volen allunyar d’aquesta temàtica, retrobant-si de nou aquest últim any, en la que els protagonistes de la seva obra són els colors, les formes i la matèria.\nEn aquestes noves obres es veu reflectit aspectes no tan visual del paisatge, com la sonoritat, el que és més inapreciable.\nLes “capes sonores”, conceptes que defineix les diferents textures de so que pot tenir una cançó, són una bonica metàfora de les diferents capes de pintura que pot tenir una obra, i és conceptualment molt pròxim a la manera com l’artista treballa els quadres. D’aquest paral·lelisme, David Casals extreu tant el títol de les obres com el de l’exposició de paisatges de colors vibrants i mescla de tècniques artístiques que la galeria ens ofereix per donar la benvinguda a la primavera.\nA més, amb l’afany d’apropar l’art a tothom, la Galeria ens ve proposant activitats per als més petits. La pròxima, el dissabte 5 de maig, dia en que finalitza la exposició de David Casals, de 11 a 13h. Es tracta del taller infantil “Colors de paisatge” impartit pel propi artista, en la que una dotzena de nens d’entre 6 i 12 anys crearan composicions coloristes a partir de les quals imaginaran els seus paisatges ideals i s’endinsaran dins d’ell. Una molt bona oportunitat de que els més petits tinguin els seus primers contactes amb l’essència artística i al mateix temps, comparteixin temps i experiències amb un artista de la talla de David Casals.\nPodeu inscriure els vostres petits trucant al 977 312 759, enviant un email a info@anquins.com o bé, dirigint-vos a la galeria, C/Campoamor, 2 de Reus. El taller és gratuït i les places són limitades.\nI això no és tot, perquè, de nou, la Galeria d’Art Anquins m’ha donat l’oportunitat de sortejar una litografia de l’artista entre tots els nostres seguidors d’Instagram. Així que, formeu part d’aquesta xarxa social, esteu ben atents al meu perfil @juditgt perquè en breu us informaré de com podeu aconseguir-la.\nPublicado por Judit G. a les 16:10:00


L'oposició de Badalona reprova Albiol per "desaparèixer" durant la crisi de covid-19 a la Guàrdia Urbana La República\nL’oposició de Badalona reprova Albiol per “desaparèixer” durant la crisi de covid-19 a la Guàrdia Urbana\nACN Badalona.-Els grups de l’oposició a l’Ajuntament de Badalona han reprovat l’alcalde de la ciutat, Xavier Garcia Albiol, per haver “desaparegut” durant la crisi de la Guàrdia Urbana, afectada per […]\nACN Badalona.-Els grups de l’oposició a l’Ajuntament de Badalona han reprovat l’alcalde de la ciutat, Xavier Garcia Albiol, per haver “desaparegut” durant la crisi de la Guàrdia Urbana, afectada per un brot de covid-19 que ha afectat una tercera part dels agents, entre positius i confinats. PSC, Guanyem, ERC, Comuns i JxCat també han aprovat al ple una petició de dimissió de la regidora de Seguretat, Irene González, per “deixadesa de funcions” a l’hora de garantir els protocols de prevenció i seguretat en el sí del cos. Durant la seva intervenció, González ha defensat la seva gestió i ha atacat l’oposició i els sindicats i només al final del ple el mateix Albiol ha demanat disculpes si algú considera que s’hagin pres decisions desencertades.\nL’oposició lamenta la “manca d’autocrítica i humilitat” del govern municipal després d’escoltar les seves explicacions al ple municipal que s’ha celebrat aquest dilluns de manera telemàtica a petició dels grups municipals de l’oposició. “Tingui la coherència de demanar perdó, tingui dignitat i plegui”, ha etzibat el portaveu socialista, Rubén Guijarro, adreçant-se a González.Els regidors socialistes qualifiquen l’actual crisi de la covid-19 a la Guàrdia Urbana com “la major de la història” al cos. Actualment suma ja 42 agents de baixa, entre positius i confinats. En aquest sentit, Guijarro a criticat la “pèssima gestió” del govern municipal del PP a qui ha titllat de “negacionista”.També en aquesta línia, la líder de Guanyem, Dolors Sabater, recorda que en l’actual context de crisi sanitària s’han pres decisions mai vistes per evitar brots i contagis i critica que, en canvi, els populars hagin permès un brot “incomprensible” a la Guàrdia Urbana: “No sé si son conscients de la magnitud del desastre que això suposa”.Sobre les mesures preses pel govern municipal, el regidor de JxCat, David Torrents, assegura que s’ha actuat “tard” i de manera insuficient. El brot, recorda, continua sense estar controlat. Els Comuns avisen que l’incompliment de les mesures de prevenció de riscos laborals són punibles penalment i des d’ERC Àlex Montrnès afirma que el govern del PP “no té rumb”.La regidora de Seguretat, Irene Gonzalez, ha esquivat les crítiques carregant contra sindicats i oposició i insisteix que la crisi és, en el fons, una “conflicte de motivacions polítiques”. A diferència de la seva compareixença als mitjans, González ha evitat carregar directament contra la deixadesa dels agents a l’hora de dur mascareta i ha atribuït el brot a la mala sort.Només a l’hora de tancar el ple, l’alcalde de Badalona, Xavier Garcia Albiol, ha entonat el ‘mea culpa’ que exigien els partís de l’oposició, tot i que sense massa concrecions: “Evidentment que ens equivoquem. Cada dia i moltes vegades. Si en algun moment hem pres alguna decisió que ha molestat, demano disculpes”.


El regne dels visirs (1246-1248)[modifica]\nShams al-Din al-Isfahani no va poder impedir a Rukn al-Din Kılıç Arslân d'anar a trobar al Gran Khan en ocasió de l'assemblea que va proclamar com a tal a Güyük. Per assegurar el poder, el visir va fer matar un cert nombre de rivals. Rukn al-Din Kılıç Arslân va obtenir del Gran Khan la partició del sultanat en dues parts: l'Oest per a Kaykaus amb capital a Konya i l'est per a ell mateix amb capital a Sivas. La frontera entre els dos seria el riu Kızılırmak. Quan Kılıç Arslân va tornar a Anatòlia amb el seu títol de sultà es va saber la mort de Güyük i el nomenament del seu successor Möngke i els amirs van decidir que millor que els tres germans regnessin junts. Kılıç Arslân fou enviat a la cort mongola per fer-li acceptar aquesta solució. Es van formar dos partits, un dirigit pel mateix Kılıç Arslân que no volia canviar res i un altre dirigit per Izz al-Din Kaykaus que pretenia oposar-se a la decisió dels mongols i resistir a l'oest amb les tribus turcmanes i l'aliança romana d'Orient.\nEl triumvirat (1248/49-1257)[modifica]\nEl regnat (1261-1265)[modifica]\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Kilidj_Arslan_IV&oldid=29810428»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 30 març 2022 a les 16:45.


Notícies - El Síndic de Greuges local vol fer arribar els seus serveis als immigrants\nEl Síndic de Greuges local vol fer arribar els seus serveis als immigrants\nJaume Clavell (Síndic en funcions): 'El Síndic té una funció important més enllà dels expedients' ( 7/jun/12)\nEl Síndic de Greuges registra 360 atencions en l'últim any ( 6/jun/12)\nClavell durant la presentació de la memòria 2011\nel 18/jun/12 Marc Sala Societat PDF\nEl Síndic de Greuges local, Jaume Clavell, planteja fer arribar la institució a les persones nouvingudes com un objectiu de futur. Durant l'any passat, Clavell va atendre 370 persones la qual cosa es va traduir en la tramitació de 169 expedients dels quals 97 han estat elevats a l'Ajuntament com a queixa. La seguretat ciutadana, les qüestions de territori i urbanisme, així com els serveis urbans són els temes que encapçalen la llista de queixes.\nDurant el 2011, l'oficina del Síndic ha tramitat 97 queixes, un xifra inferior a l'any anterior quan va fer arribar a l'Ajuntament 115 informes sobre possibles vulneracions de drets dels ciutadans. Tot i aquesta diferència, el contigut de les queixes i peticions d'assessorament manté una tònica similar a l'any 2010, on les reclamacions sobre l'actuació de la Policia Local ja estaven situades a la primera posició de la llista.\nLes demandes particulars són gairebé el total de les peticions que ha rebut Clavell, tot i que una comunitat de propietaris i una associació s'han dirigit al Síndic durant el 2011 i també ho han fet dues empreses. Sobre aquestes xifres Clavell lamenta la poca presència de nouvinguts entre els sol·licitants dels seus serveis i renova el seu compromís de fer més per acostar-se a aquest col·lectiu.\nPràcticament no tinc queixes presentades per immigrants. No conec els motius, però crec que el Síndic ha de fer un esforç d'aproximació.\nDurant la presentació a la premsa d'aquest informe, Clavell ha transmès la seva preocupació pels efectes de la crisi i les retallades sobre els veïns de la ciutat. En aquest sentit, el Síndic ha explicat que ha rebut nombroses visites relacionades amb aquestes qüestions però sovint es troba que s'escapen de les seves competències. Un altre punt que ha destacat de la seva acció són les consultes que ha rebut referides al soroll nocturn que, segons ha explicat el mateix Clavell, suposen greus problemes de salut als santcugatencs.\nEl tema del soroll és molt important. M'han arribat usuaris que estan malalts perquè no descansen bé. Sobretot causat per locals d'oci.\nEn tancar l'exercici 2011, d'aquestes 97 queixes 56 s'havien acceptat a tràmit i 41 n'estaven pendents.


El conseller d'Innovació, Universitats i Empresa, Josep Huguet, presentarà demà una nova línia de productes d'alabastre de Sarral\nEn el marc de la visita a la Conca de Barberà, el conseller inaugurarà a Santa Coloma de Queralt l'exposició itinerant "Cister. Monestirs Reials a la Catalunya Nova" que acollirà el Castell dels Comtes\nEl conseller d’Innovació, Universitats i Empresa, Josep Huguet, presentarà demà divendres 14 de març una nova línia de productes d’alabastre de Sarral, una exposició que s’emmarca dins el projecte “Oficis Singulars” que impulsa Artesania Catalunya amb la voluntat de reactivar i modernitzar oficis que ens són propis.\nA les 17:30 hores, el conseller acompanyat del director dels serveis territorials del Departament a Tarragona, Àngel Xifré, la directora d’Artesania Catalunya, Gemma Amat, i l’alcalde de Sarral, Antoni Mateu, presentarà al Casal Cultural del municipi aquesta mostra que recull prop d’una dotzena de productes en alabastre sorgits de la col·laboració entre el dissenyador Gerard Moliné, l’ajuntament de Sarral i els artesans de l’alabastre del municipi.\nUn cop finalitzat l’acte de presentació, el conseller Josep Huguet atendrà els mitjans de comunicació.\nLa presentació s’emmarca dins la visita que farà demà el conseller Josep Huguet a diversos municipis de la Conca de Barberà. A les 15:00 hores, estarà a Montblanc on mantindrà una reunió de treball amb l’alcalde del municipi, Josep Andreu.\nA les 19:00 hores, el conseller es desplaçarà a Santa Coloma de Queralt, on acompanyat de l’alcalde del municipi, Ramon Borràs, i representants dels consells comarcals de la Ruta del Cister inaugurarà l’exposició itinerant “Cister. Monestirs Reials a la Catalunya Nova” que acollirà el Castell dels Comtes (Pati del Castell, s/n).\n17:30|.Casal Cultural de Sarral (plaça de l'Església, 1). Sarral|Sarral (La Conca de Barberà)\nEl conseller d’Innovació, Universitats i Empresa, Josep Huguet, presentarà demà una nova línia de productes d’alabastre de Sarral


Toni Bou: "Si algun dia em destronen, lluitaré per tornar a regnar"\nPublicat 13/9/2017 19:23:00CET\nEl pilot espanyol de trial Toni Bou (Repsol Honda), campió del món per 22a vegada en la seva carrera, va afirmar que si algun dia és destronat lluitarà "per tornar a regnar" i va assegurar que no pensa en la retirada, ja que seguirà competint sempre que "pugui mantenir la motivació".\n"El fet que em destronin és una cosa que he pensat i que alguna vegada ha de passar. El meu consol és que quan això passi tindré una altra oportunitat per recuperar la corona. El que ja he aconseguit és molt més del que esperava i seguiré lluitant per estar a dalt", ha declarat el català en una entrevista amb Repsol.\nBou ha dit estar "molt content" pel seu nou títol mundial, el qual va conquerir diumenge passat. "Cada any és complicat tornar a començar, i aquest ha estat un any súper complet. Hi ha hagut poques carreres i canvis de reglament, que són al cap i a la fi sorpreses que incomoden. Però final ho hem tornat a aconseguir després d'una temporada molt bona", ha apuntat.\nEl pilot espanyol, que s'ha declarat gran aficionat del ciclisme, ha admès que li costa ser conscient que és l'esportista de motos més llorejat de la història. "És una cosa que encara no acabo d'assimilar. Quan estàs en actiu, vas fent, vius el dia a dia, carrera a carrera. Competeixes i vas aconseguint coses, però quan parles amb pilots que s'han retirat, llavors poses les coses en perspectiva", ha comentat.\nGran dominador del trial durant més d'una dècada, Toni Bou no vol sentir parlar de retirades. "El meu objectiu és seguir tot el que pugui a aquest ritme. No sé el que aguantaré ni quant em durarà la motivació, però m'agrada el que faig, m'aixeco amb ganes i aprofito els dies", ha afirmat el campió mundial.\nPer concloure, el de Piera ha desitjat que l'any que ve "sigui igual de bo que aquest". "El primer objectiu sempre és arribar a les primeres carreres i intentar guanyar on anem, perquè és la nostra obligació i porto lluitant per això els últims 11 anys", ha finalitzat.


ZAQUISTAN, UNA REPÚBLICA ENMIG DEL DESERT DE UTAH - COLLONADES\nHome / COLLONADES / ZAQUISTAN, UNA REPÚBLICA ENMIG DEL DESERT DE UTAH\nZAQUISTAN, UNA REPÚBLICA ENMIG DEL DESERT DE UTAH\nFrancesc Puigcarbó de novembre 27, 2015 COLLONADES\nZaq Landsberg és un artista de Nova York que cansat de la vida urbana va tenir una original idea i va decidir crear el seu propi país 'al mig del no res!\nTot va començar el 2005, quan Zaq va adquirir dues hectàrees de terra deshabitada enmig del desert d'Utah per la mòdica suma de 610 dòlars. Creés o no, la transacció es va realitzar a través d'eBay.\nEn la seva primera visita al lloc va instal·lar una bandera vermella i groga per identificar-lo. Al poc temps la idea li va arribar de cop: Per què no convertir l'àrea en una nació sobirana amb el seu nom? I així va ser com va néixer Zaqistan.\n"Vaig comprar la terra després de l'huracà Katrina. Eren temps difícils al nostre país ", va explicar Zaq. "I en aquest moment vaig pensar:" Jo puc governar un país molt millor que aquests pallassos ". Així que vaig crear alguna cosa a partir del no-res en el desert. "I aquest es va convertir en el lema de la nació:" alguna cosa del no-res ".\nZaq visita Zaqistan un parell de cops l'any, creant monuments artístics en cada visita. La néixer té fins ara un arc de la victòria, un llit de flors de plàstic, i un dom que es va desfer amb el vent.\nTambé té una casella de vigilància amb barrera, i ven autèntics passaports per 40 dòlars a través del seu lloc web. Zaq no té pensat construir habitatges de moment, perquè no hi ha cap font d'aigua a prop. El poble més proper queda a 60 milles. PERIODISMO.COM\nZAQUISTAN, UNA REPÚBLICA ENMIG DEL DESERT DE UTAH - Francesc Puigcarbó - de novembre 27, 2015 - 5\nMiquel 27 de novembre de 2015 a les 13:19\nPos sin agua, la ha cagao...otra cosa hubiera sido que hubiera algún manatial...pero claro, eso ya lo hubieran sabido los de la Cia antes que él.


L’Ajuntament de Santa Eugènia destina més de 4.000 € per a fins solidaris | Ajuntament de Santa Eugènia\nLajuntament de santa eugenia destina mes de 4000 eu fins solidaris\nL’Ajuntament de Santa Eugènia destina més de 4.000 € per a fins solidaris\nL’objectiu és afavorir els col·lectius més desfavorits i minvar la bretxa social derivada de la crisi de la Covid.\nL’Ajuntament de Santa Eugènia un total de 4.100 € de la convocatòria destinada a entitats socials i present als pressuposts per a enguany, amb la finalitat de col·laborar amb entitats i organitzacions sense ànim de lucre per afavorir als col·lectius més desfavorits de la societat, amb una situació en molts casos agreujada per la crisi de la Covid-19.\nAixí, segons ha explicat la regidora d’Hisenda, Pressuposts, Cooperació i Solidaritat, Cristina Ballester, els beneficiaris seran; Fons Mallorquí de Solidaritat (500 €), Poble Solidari de Santa Eugènia (2.600 €), i com a novetat de la convocatòria d’enguany, Siloé (1.000 €).\nBallester ha destacat que per primera vegada es destinarà una partida a l’entitat de lluita contra la Sida, Siloe, mentre que es recolzen les actuacions de Poble Solidari a Honduras. El Fons Mallorquí de Solidaritat té un àmbit d’actuació al Nord i Sud del planeta; tant pel que fa a països de Sud Amèrica, com Àfrica, la Mediterrània i Àsia Central.\n“A Santa Eugènia apostam per la solidaritat, donada la situació actual derivada de la Covid-19, ja que entenem que hi ha encara més necessitats arreu del món i més persones i col·lectius en risc d’exclusió social que són més vulnerables que abans, per això hem incrementat els nostres esforços per ajudar a paliar els efectes de la pandèmia. I, a més, hem revista les aportacions que fa l’ajuntament amb finalitats socials”, conclou la regidora.


A l´indret on s´aixeca el Monestir, hi havia l´anomenada Torre de l´Abat.\nEL TEMPS FUNDACIONALS DEL MONESTIR (SEGLE X)\nL´any 941, ja hi trobem una petita comunitat monàstica, encapçalada per l´abat Froilà.\nLa primera església monàstica és de la primera meitat del segle X i d´estil preromànic. En el XVII s´utilitzà com a Sepultura Capitular per a enterrar-hi els monjos. Es conserva a sota del braç sud del creuer.\nOliba Cabreta, comte de Cerdanya, del Berguedà i de Besalú, fundà oficialment el Monestir el 977. El va dotar amb diverses propietats i es va aixecar una nova església, encara desconeguda, que seria també preromànica.\nA l´entrada de l´església, s´hi mostra el sarcòfag del comte Oliba Cabreta. Segons una antiga tradició, fou enterrat en aquest monestir. El seu sarcòfag, que és d´època gòtica, té a la tapa una figura jacent d´un cavaller.\nA cavall entre el segles XI i XII, es va construir una tercera església, ja d´estil romànic (1077-1126), que és l´actual.\nAquesta església romànica és una espaiosa construcció de planta de creu llatina amb una nau i tres absis; avui només es conserva l´absis principal amb la decoració llombarda. Tenia una cripta i un cimbori circular.\nEl Palau de l´Abat ha perdut la compartimentació original de la primera planta i avui és una gran sala. La planta baixa conserva la seva divisió original en dues sales amb volta.\nLa Casa del Vicari és on vivia el capellà que s´encarregava de l´antiga església parroquial de Sant Pere. El seu interès és notable ja que conserva l´estructura original i així podem saber com eren les cases on habitaven els monjos.\nAquesta època ens ha deixat tot un seguit de sarcòfags que estaven a les parets del Claustre. Avui es conserven a diversos museus. Destaca l´arcosoli gòtic, que contenia el sarcòfag de l´Abat Berenguer de Torigues (segle XV).\nEL RENOVELLAMENT (SEGLES XVI-XVIII)\nEl segle XVII fou una època d´esplendor amb una profunda renovació del Monestir.\nAl voltant del Claustre, es van ampliar notablement les dependències monàstiques.\nA l´església, van obrir capelles als costats de la nau i van substituir els absis romànics laterals per les actuals capelles gòtiques, la dels Sants Màrtirs i la del Roser, avui dita del Santíssim. En tots aquests espais, s´hi col·locaren altars amb retaules barrocs, que foren destruïts en la Guerra Civil del 1936.\nEn el XVIII, el Monestir va fer una intensa reorganització de la seva economia, que va permetre renovar el Claustre i l´interior de l´Església. Fou l´esplendor final.\nEl Claustre és construí a finals del segle XVIII en estil neoclàssic. Forma un conjunt harmoniós i d´una serena bellesa. És poc habitual trobar-ne en monestirs benedictins; constitueix un dels elements d´interès de Serrateix.\nUn dels elements destacats del Monestir és el culte als Sants Màrtirs de Serrateix. Són Urbici - que és el copatró del Monestir-, Víctor, Zenon i Felícola. La seva veneració data dels primers temps del Monestir. Són advocats per a demanar la pluja en temps de secada.\nLes urnes amb les relíquies són de fusta daurada i estan situades al nou retaule de la Capella dels Sants Màrtirs. Es van fer en el segle XIX i foren salvades durant la Guerra Civil.\nEl seu culte és ben viu encara. Ho demostren les dues processons –ja documentades de 300 anys enrere- que fins fa poc es feien el febrer i el maig en les festes dels Sants Màrtirs i el repartiment del panet beneït per Sant Urbici a l´agost.\nSegons la documentació antiga, en aquest lloc hi van martiritzar el sant i els altres tres sants màrtirs. Hi ha una llegenda, més moderna, que ens diu que aquí hi trobaren el cos del sant, que fou portat de França.\nJOSEP Mª BADIA I MASGRAU, El monestir de Santa Maria de Serrateix. Més de mil anys arrelat al territori. Edita Patronat d'Amics de Serrateix i Farell Editors. Col.lecció Nostra Història, nº5. Sant Vicenç de Castellet. 2004\nLes visites al Monestir són totes guiades. És un servei del Patronat d'Amics de Serrateix.\nVisita guiada ordinària: diumenge a les 12.\nPer a grups, cal concertar dia i hora al telèfon 93 839 02 40.\nNormal 3 €\nReduïda 2 €\n- grups de més de 10 persones.\n- grups escolars.\n- majors de 65 anys.\n- de 6 a 12 anys (Educació Primària).\n- menors de 6 anys (Educació Infantil).\nEs fundà el 1977 arran del Mil·lenari de la fundació oficial del Monestir de Santa Maria de Serrateix.\nEls seus objectius són donar a conèixer i conservar el Monestir i tot el patrimoni del municipi de Viver i Serrateix.\nLa base de l'entitat són els socis, majoritàriament dels municipi, encara que n'hi ha força d'altres pobles veïns. L'Assemblea de socis n'és l'òrgan rector.\nLa Junta directiva està formada per representants dels pobles del municipi, Serrateix, Viver i Sant Joan de Montdarn, elegits per l'Assemblea. La Junta es reuneix trimestralment.\nLa seu social es troba al Monestir.\nAl Monestir, el Patronat ha promogut diverses obres de restauració, finançades amb fons del Departament de Cultura de la Generalitat, de la Diputació de Barcelona, del Bisbat de Solsona i fons europeus obtinguts per l'Ajuntament. El mateix Patronat hi ha realitzat amb els seus recursos diverses obres de millora.\nTambé ha col·laborat en les restauracions fetes a les esglésies de Viver i de Sant Joan de Montdarn.\nTé lloc el diumenge abans dels Rams.\nA mitjan juliol, s'organitza un concert a l'església del Monestir. En acabar, s'obsequia els assistents amb coca i xocolata al Claustre.\nDes del 1977, se celebren en commemoració de la fundació oficial del Monestir (977), el primer cap de setmana del mes d'octubre.\nEl dissabte, a la nit, a l'església romànica del Monestir, es fa un concert de música. En sortir, a la plaça, hi ha foc, torrades i vi bo.\nEl diumenge, hi ha una missa cantada commemorativa de la fundació, un concert coral i un dinar popular al Palau de l'Abat.\nDes del 1977, edita anualment el butlletí-revista “Montbordó”. Surt per les Festes d'Octubre.\nCompleix una triple funció: és el butlletí de l'entitat, s'hi publiquen estudis històrics i alhora fa de revista local.\nEl Patronat ha anat elaborant un ampli ventall de publicacions sobre el municipi: llibres, opuscles, postals i goigs.\nCal destacar-ne dos llibres editats pel Patronat. “El Monestir de Santa Maria de Serrateix. Més de mil anys arrelat al territori” de Josep Mª Badia i Masgrau (2004) i el llibre “El Metge Cots” del Dr. Simeó Selga i Ubach (1987).\nUn equip de guies propi del Patronat en té cura.\nMonestir. Les visites al conjunt monàstic són totes guiades. Podeu veure els detalls a l'apartat del Monestir.\nPatrimoni del municipi. També es poden concertar visites a Viver (Església i El Castellot) i a Sant Joan de Montdarn.


Les empreses del grup SUEZ de la Comunitat Valenciana reben un reconeixement de la mútua Fraternitat-Muprespa per baixa sinistralitat en accidents laborals\nLes empreses de SUEZ Spain en Comunitat Valenciana han rebut un diploma acreditatiu Bonus de la Mútua Col·laboradora amb la Seguretat Social Fraternitat-Muprespa, pel seu compromís amb la seguretat i salut dels empleats de la companyia i amb la prevenció de riscos laborals. En concret, el reconeixement s’ha atorgat per la baixa sinistralitat en diferents companyies del grup entre les quals s’inclouen: Hidraqua, Aguas de Alicante, Aigües de l’Horta, Aigües d’Elx, Agamed, Aigües de Cullera i Aigües de Paterna.\nDurant l’acte de lliurament del reconeixement, celebrat a Madrid, Carlos Aranda, director gerent de Fraternitat-Muprespa, ha valorat l’interès de l’empresa per la lluita contra la sinistralitat laboral: “Aquest reconeixement demostra l’especial sensibilitat que té SUEZ per la prevenció de riscos laborals. De fet, és l’única empresa del sector que manté un creixement sistematitzat en aquest àmbit”.\nAsunción Martínez, directora de Concessions de SUEZ Spain, ha explicat que el compromís amb la seguretat i salut laboral és una prioritat per al grup: “És un compromís que tenim molt interioritzat, és més, ocupa un lloc destacat en el pla estratègic de la companyia, amb l’objectiu de continuar millorant els indicadors”.\nEn aquest lliurament també van estar presents, per part de Fraternitat-Muprespa, Natalia Fernández Laviada, sotsdirectora general de Prevenció, Qualitat i Comunicació, i Eduardo Sanz, director territorial Altiplà Sud de la Mútua. Per part de SUEZ Spain han acudit Josep Maria Verdejo, director de Seguretat i Salut i Sistemes de Gestió, i Nuria Catalá, responsable de Seguretat i Salut de l’àmbit de Concessions.\nEn l’última dècada, SUEZ ha aconseguit reduir a una sisena part els accidents dels empleats: aquesta xifra situa a la companyia al capdavant de les empreses del sector de l’aigua en aquest àmbit. L’impuls de noves tecnologies i la digitalització dels sistemes estan contribuint al fet que la companyia se situe a l’avantguarda dels avanços en prevenció de riscos laborals.\nPreviousEl MARQ propone un extraordinario recorrido por el arte prehistórico en Alicante con la nueva exposición “Rupestre. Los Primeros Santuarios”\nNextEl Bus de la Llengua aparca en el centro de El Campello


2019 | RÀDIO COCENTAINA | Page 73\nINFORMATIU – 8 febrer 2019\nLa cita amb l’actualitat local i comarcal la tenim en l’informatiu diari de Ràdio Cocentaina. Amb Milagro Sellés i Mari Nieves Pascual (esports). A més en l’edició de divendres comptem amb la cartellera esportiva i la predicció de l’oratge per al cap de setmana\nAIRES CELTAS – 7 febrer 19\nCada dijous a la sintonia de Ràdio Cocentaina, l’equip de “Aires celtas” presenta la millor música d’aquest estil, les últimes notícies així com els grans èxits i totes les novetats.\nINFORMATIU – 7 febrer 2019\nUna volta més, posa al dia la teua informació amb aquest temps de notícies de proximitat, per a conéixer de primera mà tot el que ocorre al teu volant. Serveis informatius de Ràdio Cocentaina, amb les veus de Milagro Selles i Mari Nieves Pascual (esports).\nSENSE FRONTERES – 6 febrer 19\nA través de la ràdio, al 107,9 de la freqüència modulada podeu escoltar cada setmana “Sense Fronteres”. Programa de música internacional,amb la lletra M aquesta setmana com a guia per escoltar un grapat de cançons,per acabar Gabriel Pascual hui ens porta a Argentina per escoltar el que està sona’n allí.\nINFORMATIU – 6 febrer 2019\nCom cada jornada per a conéixer tot el que ocorre prop teu sols has d’escoltar els nostres serveis informatius, amb la redacció i locució de Milagro Selles i Mari Nieves Pascual (esports).\nMUNTANYES DE MUSICA – 5 febrer 19\n“Muntanyes de música” comença amb la música de Benito Cabrera, una mostra de l’excel·lent selecció de música i cançons, preparades cada setmana per Fernando i Mila per al programa que cada dimarts podeu escoltar a través del 107.9 de la freqüència modulada.\nDEBAT – 5 febrer 19\nDebat polític a la sintonia de Ràdio Cocentaina, amb el tema escollit pel consell d’administració de la ràdio, en aquest mes de febrer els Pressupostos participatius.\nPROTAGONISTA DEL DIA – 5 febrer 19\nCom cada dimarts l’esport contestà, i tots els seus clubs, són els “Protagonistes de dia” a la sintonia de la teua ràdio. Hui la nostra companya Mari Nieves Pascual conversa amb els amics del Futbet Sala per a saber com va la temporada i descobrir tot sobre aquest esport.


picalapica: "Finestra" (conte)\nsetembre, octubre, novembre, desembre, Nadal, gener, febrer, març, abril, maig, juny, juliol, agost, Caixa, Reykjavik, Plastilina, Oliveres, Lennon, Arxipèlag, Pedalant, Cadaqués, Guitarrista, Felicitat, Valenta, Tramuntana, Telèfon, Atemptat, Castell de focs, La carretera...\nFa dies que el Juli segueix aquella dona i se sap tots els seus moviments. Com menys sàpiga de la seva vida, millor. Però a hores d’ara ja sap que està casada i té dues filles. No l’hauria d’afectar, però saber-ho li fa una mica més difícil. Si es tractés d’un home no es qüestionaria tantes coses... Però llavors pensa en l’objectiu polític i en les injustícies que ha hagut de patir el seu poble durant tants anys. Tot forma part d’una lluita molt més gran. De país. Ell només és un soldat que compleix ordres. I aquella dona només és un objectiu polític.\nMastega obsessivament el xiclet de menta que ja comença a perdre el gust i només és una goma elàstica que fa que les seves mandíbules premin fort i li acabin provocant aquella enutjosa pressió a les temples. Vol enllestir el més aviat possible, llençar el xiclet i fugir. Arribar al refugi i, allà amagat, deixar passar uns dies fins que la situació es torni a calmar i pugui escapar quilòmetres enllà. Només és la seva primera acció, però tots estan convençuts que sortirà bé. Tot està calculat al mil·límetre i ha d’anar perfecte.\nLa dona surt del cotxe amb el diari a la mà com ha fet cada dia. Que sigui una dona de rutines tan fixes els facilita molt la feina. Ara seu al banc que queda sobre el bosc i es comença a fumar una cigarreta abans d’entrar a l’oficina. És el que ha fet cada dia i arriba el moment d’executar l’acció.\nEll també surt del cotxe i nota la fredor de la pistola dins de la butxaca. Mira a dreta i esquerra i no veu ningú. Avança amb pas segur cap al banc. Per fora se’l veu tranquil, però per dins el cor li batega a mil pulsacions i l’adrenalina està disparada. Té el dit al gallet i les idees molt clares. No hi haurà paraules. Només un tret a la nuca i ràpidament tornar al cotxe i fugir d’allà. Ha arribat l’hora.\nEn l’últim moment la dona es gira de manera imprevista. Potser ha sentit les passes o potser ha estat casualitat. El Juli veu la seva mirada aterrida quan li descobreix la pistola a la mà. Ell ja ha estirat el braç per disparar-li i ho fa davant d’uns ulls que desprenen por i imploren pietat. Però no en fa cas i dispara al front. Un tret precís. Un so esmorteït, un cercle perfecte i de cop un regalim vermell que surt a poc a poc i va baixant pel seu rostre mentre tot el seu cos perd les forces i la verticalitat.\nObre els ulls de cop!\nEstà amarat de suor i el cor li batega frenèticament. Només era un malson, però ha estat tan real! El Juli mira al seu costat i sent la respiració rítmica de la Nati i el Nico. Això vol dir que no ha cridat. Millor. Fa dies que té aquests malsons i cada cop són més nítids i recurrents. Gira la vista cap a la finestra, però sap que ni apujant les persianes no podria gaudir de res més que un tros de cel massa il·luminat per mostrar-li cap estrella. Sap que ara li costarà tornar-se a adormir. Pensa en el dia que va entrar a l’organització.\nA la Facultat s’havia ficat en tots els grups independentistes d’acció política. Reunions, debats, conferències, actes de protesta més o menys pacífics... I un dia la Pili, el va posar en contacte amb l’Arkaitz i aquest el va portar a una reunió secreta.\nVa ser tot molt ràpid i gairebé no se n’havia adonat i ja estava dins. Com que va manifestar-se disposat a tot pel seu país, de seguida el van portar a una mena de campaments on van instruir-lo en tots els aspectes pràctics que calia dominar per formar part d’un escamot: tècniques d’observació, fabricació d’explosius, ús d’armes, supervivència bàsica, orientació en el bosc, resistència a tortures... De la nit al dia es va trobar com a integrant d’un comando de tres persones: la Nati, el Nico i ell. Es van instal·lar en un pis petit al poble de Granola i els van dir que havien d’aprendre a conviure i dur la logística del dia a dia perquè quan els toqués executar la seva primera acció ja ho tinguessin automatitzat. Anaven a comprar, feien la intendència i aprenien a dur les precaucions bàsiques en el seu dia a dia, sense anomenar-se mai pel nom i minimitzant el contacte amb els veïns. Havien d’aprendre a passar desapercebuts per allà on es movien.\nEls van donar uns possibles objectius perquè aprenguessin a fer seguiments i planificar accions, tot i que sabien que no haurien d’executar-les, sinó que només formaven part d’un programa d’entrenament. Van passar unes setmanes elaborant una estratègia d’acció amb possibles opcions ordenades de menor a major risc, amb tots els detalls de l’acció i plans de fugida. La van fer arribar als seus superiors perquè valoressin el seu progrés i la seva capacitació. I mentrestant els va tocar esperar.\nDurant tot aquell temps de convivència, allunyats dels seus cercles habituals, els tres companys van anar aprofundint la seva relació i mantenien llargues converses sobre tots els temes. Van passar moltes hores parlant de la mateixa organització i els objectius polítics i, tot i que en aquests temes els tres defensaven sempre les tesis oficials sense fissures, el Juli va començar a tenir dubtes i recels que no gosava compartir.\nTenia vint-i-cinc anys i tota una vida per davant. Fins llavors havia defensat amb entusiasme les seves idees independentistes i havia participat en debats on havia intentat convèncer els qui pensaven diferent. Debatre, convèncer, protestar, interactuar... totes aquestes paraules ara havien quedat esborrades del seu mapa mental que es reduïa a callar, obeir i atemptar. I allò no el deixava estar bé amb si mateix.\nTancat en aquell pis amb els seus dos companys forçats, el seu espai de llibertat quedava reduït al que podia veure per les finestres. A vegades pensava que era com estar empresonat sense haver estat detingut. Però si en alguna de les accions que fessin el detinguessin i el jutgessin, amb crims de sang, llavors si que tindria presó real per anys i panys de la seva vida.\nInternament es penedia d’haver pres una decisió equivocada quan va entrar a l’organització, però sortir-ne era pràcticament impossible. Històricament els que havien volgut abandonar-la havien estat repudiats de manera unànime. Alguns fins i tot ho havien pagat amb la vida i d’altres havien acabat escapant a l’altra punta de món per començar una nova vida lluny dels riscos de la pàtria i els patriotes.\nEl Juli es considerava una persona intel·ligent i pensava que hi havia d’haver una sortida possible. Amb vint-i-cinc anys no havia pogut gaudir de la vida com per arriscar-se a perdre-se-la en una cel·la o deixar-la en un taüt. Però havia de meditar molt bé les seves decisions abans de tornar-se a equivocar com havia fet el dia que es va entregar en cos i ànima a la lluita armada darrere d’uns objectius polítics.\nFeia aquestes reflexions amb la mirada finestra enllà, quan els va arribar l’ordre per executar la seva primera víctima. Una dona, regidora d’un poble mitjà, del partit més antiindependentista de tots. Un objectiu fàcil. Sense escorta, poc coneguda, de rutines fixes. Havien d’estudiar-la unes setmanes i fer-ho abans de les eleccions. Un cop d’efecte.\nAmb pocs dies de vigilància van confirmar que era un animal de costums, cosa que els facilitava molt la feina. L’opció més fàcil i neta era de bon matí, quan anava a treballar. A part de ser regidora a l’ajuntament, treballava en unes oficines d’una empresa de logística (T.O.R.) que estaven al final d’un polígon, l’última nau abans d’arribar al bosc. Cada dia aparcava a la mateixa cantonada, sortia amb el diari i seia uns minuts al banc de davant del bosc a fumar una cigarreta, abans d’entrar a treballar.\nSeria bufar i fer ampolles. Un tret precís i una sortida fàcil cap a l’autovia que en uns minuts els allunyaria del poble. A uns vint quilòmetres es desviarien per un camí forestal on tindrien preparat un segon vehicle. Estimbarien el primer en un lloc on a la policia li costaria trobar-lo. Després, amb l’altre vehicle, nets, anirien fins a Lletuga. Allà s’instal·larien unes setmanes en un pis d’estudiants que ja havien llogat i pel qual havien anat passant-hi estones per fer-se coneguts dels veïns i, per tant, gens sospitosos.\nNomés faltava decidir el dia i qui dispararia. El dia els vindria donat. La mà executora l’havien de decidir per sorteig. Però des que tenien el pla tancat, només pendent de data, el Juli no havia deixat de tenir aquells malsons. I quan es quedava desvetllat, mirant la finestra, fins que no el tornava a atrapar la son, donava voltes al futur que l’esperava com a assassí d’un grup terrorista. I tenia clar que era un cul de sac del que no podria escapar.\nL’ambient dins el pis cada cop era més dens i silenciós. Cadascú acusava la tensió del desenllaç imminent a la seva manera, però a tots se’ls havien anat apaivagant les ganes de xerrar i cada cop passaven més estones tancats cadascú en els seus dilemes mentals. Només mantenien la logística bàsica: anaven a comprar, feien els àpats comuns i les rutines de seguretat perquè ningú sospités d’ells, inclosos els viatges a Lletuga i les comprovacions dels dos vehicles i les armes.\nFinalment els va arribar l’ordre final: havien de fer-ho el divendres, l’últim dia de campanya. Just el dia abans de la jornada de reflexió, per rebentar les eleccions. Durant el sopar van fer el sorteig de qui dispararia i li va tocar al Juli. El Nico i la Nati el van felicitar com si embrutar-se les mans de sang fos un gran honor que el feia més patriota, però al Juli li va semblar notar en el seu entusiasme un cert alleujament per no haver de ser ells qui premessin el gallet.\nSegur que per això aquesta nit ha dormit pitjor i el malson ha estat més real i angoixant que les altres vegades. Ha de trobar la manera d’evitar-ho, ha d’aconseguir que l’operació s’acabi avortant. No vol matar aquella dona. No vol llençar la seva vida per la borda. Només té vint-i-cinc anys i una vida per viure, tant si el seu país aconsegueix la independència com si no.\nPensa en totes les possibilitats que se li acudeixen per fer marxa enrere: escapar-se, entregar-se i delatar els seus companys i l’organització, simular una malaltia o autolesionar-se per no haver de ser el braç executor, equivocar-se -sense que es noti- per inutilitzar el pla d’actuació, fer una trucada anònima a la víctima perquè canviï les seves rutines i se salvi... El pitjor supòsit per als seus interessos és que l’organització l’enxampi i l’executi. El següent és que les forces de seguretat el detinguin i el portin a judici. Si ha de ser així, millor que sigui sense delictes de sang. Pertinença a grup terrorista i temptativa d’atemptat sempre seran més lleus que assassinat amb premeditació i traïdoria amb agreujant de terrorisme. Segur que haurà de passar per la presó, però si col·labora i es porta bé, no hauran de ser tants anys. Si hi entra havent matat una persona, es podrirà a la presó.\nTorna a mirar per la finestra i observa les muntanyes i els boscos pels quals voldria passejar, fer llargues caminades amb els seus amics, gaudir de la natura, fer excursions amb bicicleta, buscar bolets, fer l’amor sota alzines centenàries, menjar-se entrepans i beure l’aigua més fresca de les fonts que ragen de la muntanya... totes les imatges que se li acudeixen tenen un tret comú: vida!\nVol viure. Viure per poder-ho explicar. I que aquesta pobra dona que ha de matar també pugui viure. Encara no sap com ho farà, però, dins del seu cap, cada cop té més clar que no la matarà. No és un terrorista. Un idealista, sí. Un fervent defensor de la independència, sí. Però no un assassí.\nAlguna cosa d’aquest garbuix interior deu haver traspuat de portes enfora perquè aquell dia, a l’hora de sopar, el Nico, amb la veu baixa que sempre utilitzen per parlar sota el volum alt de la tele que tapa les seves converses, li ha etzibat:\n- Ho tens clar, tio? Seràs capaç de fotre-li un tret?\nEl Juli se l’ha mirat intensament als ulls, guanyant temps.\n- Què passa, tio, em vols prendre l’honor? Ara vols fer-ho tu? Vols que repetim el sorteig?\n- No, no. Està bé. Però últimament estàs tan callat i pensatiu que vull estar segur que ho tens clar i no ens deixaràs a l’estacada.\n- Em sembla que tots estem més callats i és normal. S’acosta l’hora i no és una cosa que fem cada dia. No confies en mi?\n- Confio en tu tant com tu confies en mi. Per força. Tampoc no ens coneixem tant.\n- Què passa, que tu tens dubtes i et penses que tots en tenim? -reacciona el Juli passant a l’atac per desviar l’atenció de sobre seu.\n- Ves a la merda, fill de puta! -contesta aïrat, aixecant-se de la cadira.\n- Eh, “machitos”, voleu calmar-vos tots dos i abaixar la veu -intervé la Nati-. A què ve ara aquest circ? Si esteu nerviosos, foteu-vos una palla i allibereu tensions. No deixaré que la cagueu ara per un excés de testosterona. Estem?\n- Sí, sí, tranquil·la -contesta el Nico, molt més dòcil-. Perdoneu, jo també dec estar nerviós.\n- No passa res. Està tot bé -ho acaba de seguida el Juli-. Un parell de dies més i haurem acabat. Espero que llavors puguem escampar la boira i ens toqui una mica l’aire.\n- Així m’agrada. Doncs tots calmadets i tranquils com fins ara.\nEl sopar acaba sense cap més contratemps, però demostra que l’escamot camina sobre una línia fràgil de nerviosisme i desconfiança. I només són dimarts al vespre. Encara queden dos llargs dies per cometre l’atemptat.\nLa nit de dimarts a dimecres el Juli torna a tenir el malson de cada nit. Es desperta sobresaltat i es queda desvetllat mirant la finestra. Mentre està donant voltes a la seva situació sent que un dels dos companys s’aixeca per anar al lavabo. Amb els ulls mig aclucats comprova que és la Nati i quan torna l’espera amb els ulls ben oberts. La va trobar atractiva des del primer moment i ara que la veu arribar només amb les calces i una samarreta de tires, es posa calent. Ella el veu amb els ulls oberts i s’acosta al seu llit:\n- Com és que no dorms? -li xiuxiueja a cau d’orella fent-li unes pessigolles terribles que alimenten la seva erecció.\nEn aquestes setmanes de convivència clandestina, el Juli ha sentit néixer cap a ella una atracció creixent que li sembla que podria ser corresposta. S’han produït situacions de tensió sexual en què no ha gosat fer un pas més per por de fer trontollar l’operació. Quan van fer l’entrenament els van dir que mai no s’havien d’enrotllar entre els membres del comando perquè allò ho podia enviar tot en orris. Però ara ell mentalment ja està fora de l’operació i sap que no s’acabarà executant. Porta molts dies sense atendre les seves necessitats sexuals ni afectives i està bastant segur que ella es troba igual. Si no, no s’hauria acostat fins el seu llit per xiuxiuejar-li a l’orella. Creu que poden tenir molts punts en comú, a part de les idees polítiques. Procurant no fer soroll, li obre el llençol, convidant-la a estirar-se al seu costat. És un moviment arriscat, però ella no s’ho rumia gaire i ràpidament s’hi ajau. Ell li agafa la cara acostant els seus llavis a la seva orella i li diu:\n- Demà anem tots dos a Lletuga perquè ens vegin els veïns, oi?\nNota com tota la seva pell es carrega elèctricament davant de les pessigolles que li han provocat aquelles paraules a l’oïda i continua.\n- Si vols, ara fem uns entrants i demà arribem fins a les postres.\nI mentre li diu això li comença a passar els capcirons dels dits pel coll, va baixant entre els pits, cap al melic i acaba aturant-se a la goma de les calces.\n- No sé si de dia ho veurem igual que ara de nit -gemega ella amb un fil de veu.\n- No ho sé, però jo preferiria alliberar les tensions amb tu que no pas a base de palles, com has dit tu abans. Clar que si la palla me la fas tu... la cosa canvia.\nEfectivament la nit acaba amb els dos masturbant-se mútuament i tornant cadascú al seu llit abans que el Nico s’adoni de res. La segona part de la nit, el Juli dorm com un tronc.\nL’endemà al matí, després de la rutina diària, el Juli comenta que han d’anar al pis de Lletuga amb la Nati. El Nico s’ofereix per substituir-la, però la Nati diu que no pensa deixar-los anar a ells dos sols després de la picabaralla del sopar. El Nico protesta una mica, però poc. A mig matí, el Juli i la Nati es fiquen al cotxe per anar a passar unes hores a l’altre pis.\nNomés d’arribar se’n van disparats cap a l’habitació i fan l’amor sense presses, però amb tota la passió que han anat acumulant. És un acte d’urgència vital. Com si tots dos sabessin que, si el divendres la cosa surt malament, poden passar molt de temps sense gaudir d’una estona com aquella. I també és un acte de llibertat, una cosa que han decidit ells dos al marge de l’organització que els ordena la vida des de fa mesos.\n- Ha estat genial! Feia mesos que no em sentia tan viu! -diu el Juli prenent la paraula després del sexe, cobrint-los als dos amb el llençol i acaronant-li la cara.\n- Sí! Jo també necessitava una alegria. És massa dura la vida del soldat independentista.\n- Tu t’hi veus per sempre portant aquesta vida?\n- Uff, suposo que no, però no m’ho he plantejat. Aquí no saps gaire com hi entres i no saps com en sortiràs.\n- Mentre no sigui amb els peus per davant.\n- Això no! -li contesta ella i l’abraça fort- Tinc la sensació que en una altra vida podríem haver connectat.\n- Doncs només tenim aquesta... Potser podríem intentar-ho en algun moment.\n- Primer hem d’acabar la nostra primera acció. Llavors segur que ens deixaran descansar una temporada i allà podem anar-nos coneixent.\n- Sí. D’acord -diu el Juli mentre li fa un petó.\nEl Juli té temptacions d’explicar-li els seus remordiments perquè li sembla que podrien ser correspostos, tal i com li va passar amb l’atracció sexual. Però no ho té tan clar i una relliscada en aquest tema sí que podria tenir conseqüències fatals. Ha d’estar-ne molt més segur per fer un pas tan decisiu.\nS’aixequen una estona per dinar i sortir una mica pel barri amb les motxilles d’estudiants perquè els vegin els veïns. Abans de tornar a Granola, però, pugen a l’habitació i tornen a fer l’amor.\n- Quan heu vingut amb el Nico també ho heu fet? -pregunta el Juli, penedint-se del que acaba de demanar tan aviat com les paraules han sortit de la seva boca.\n- T’importaria?-li demana ella amb un punt d’incomoditat.\n- No, no, que va. Era pura curiositat. No hi ha cap problema ni n’he de fer res. En tot cas, et juro que el dia que vam venir ell i jo no vam fer res.\nI amb aquella sortida la fa riure i esborra la petita tensió que podria haver aparegut.\n- Sou molt diferents, el Nico i tu. Molt diferents... En el món real crec que t’hauria triat a tu. I saps? El fet que tu siguis el que divendres ha de disparar... I un cop l’hagis mort... quin morbo follar-me un heroi del poble que ha arriscat la vida per tots nosaltres! A partir de divendres, prepara’t que aniré per tu.\n- Ho esperaré! -respon el Juli, seguint-li el joc, però en realitat que ella estigui motivada per l’assassinat ha fet que la libido li hagi baixat unes quants graus.\nEl Juli decideix que, més que pensar en tenir sexe amb aquella dona que tant l’atrau, ha de pensar en com evitar tot el que es desencadenarà si divendres acaba disparant contra la regidora.\nEn el viatge de tornada parlen poc, però el Juli no pot evitar fer la pregunta:\n- Davant del Nico, fem com si no hagués passat res, no?\n- Evident, tio. Hem de seguir el manual. Res d’enrotllar-se entre els membres del comando. No se t’acudeixi fer-me petonets pel passadís.\n- Entesos, entesos. Les coses clares. Però si t’enganxo pel pis i ell no hi és, tampoc no responc, eh? -i li pica l’ullet.\n- Va, ara no te m’enamoris que divendres has d’estrenar la pistola i has d’estar concentrat. Si ho fas bé, ja tindràs el teu premi.\nDefinitivament pensa que no pot confiar que la Nati tingui els mateixos sentiments i objectius que té ell, més enllà dels ideals polítics compartits i la sang calenta. Més que mai, té clar que només ha de mirar per ell.\nA la nit té el somni habitual en què mata la regidora al banc, però es barreja amb una segona part eròtica en què la Nati i ell fan l’amor de manera salvatge al pis de Lletuga, després de cometre l’assassinat. Quan el Nico els enxampa i desaprova la seva actitud, agafen una pistola cadascun i el maten. Dos morts pel preu d’un.\nEl Juli es desperta, trasbalsat com sempre, però evita mirar cap on dormen els seus companys i es gira de cara a la finestra, buscant-hi el camí cap a una llibertat que se li afigura cada cop més difícil.\nEl dijous el silenci es menja el pis de Granola. Tots tres estan més seriosos que mai i es parlen només amb monosíl·labs. Abans de dinar fan una reunió en què repassen tots els detalls de l’operatiu, inclosos els plans alternatius per si alguna cosa no surt bé a última hora. A la tarda fan una volta amb el cotxe fins a l’amagatall del segon vehicle. Comproven que està ben ocult i té gasolina. L’arranquen i fan un parell de quilòmetres pel camí forestal abans de tornar-lo a deixar com estava. Després comproven les armes, disparen alguns trets amb el silenciador, les desmunten i netegen i ho deixen tot a punt per l’endemà.\nQuan tornen d’aquesta excursió, inconscientment el Nico i la Nati comencen a tractar diferent el Juli, anticipant-se als seus desitjos i deslliurant-lo de totes les tasques per tal que pugui relaxar-se i concentrar-se en la responsabilitat que li espera al cap d’unes hores. Al final del sopar fan un brindis i li demanen si necessita res d’especial en la seva nit prèvia, si vol fer algun ritual o qualsevol altra cosa que li vingui de gust.\nEl Juli s’ho rumia un moment i diu que vol anar a donar una volta perquè li toqui la fresca. Com que el protocol dels atemptats no permet que qui ha de disparar es quedi sol, li demanen amb qui vol sortir. Ell demana que sigui el Nico, amb la mirada a terra per no veure la cara d’estranyesa i decepció que posa la Nati. Quan són a baix al carrer, però, li diu que no vol parlar, que només vol caminar i deixar esbargir els seus pensaments.\nVan caminant l’un darrere l’altre amb les mans a la butxaca i fent una cigarreta de tant en tant. Passegen pel carrer comercial amb pas lent, badant davant dels aparadors i arriben a la plaça de l’ajuntament. El Juli s’atura davant una cartellera i comença a mirar tot el que hi ha penjat. Informació dels cursos que es donen al Centre Cívic, agenda de concerts del pròxim mes, cartells de protesta contra els abusos sexuals, anuncis de venda de cotxes... S’ho va mirant tot amb molta atenció i interès i en un moment donat sembla que hi hagi alguna cosa que li cridi l’atenció, però de seguida recupera el seu posat habitual i continuen la passejada, ja de tornada al pis.\nQuan arriben, la Nati els espera expectant i tots semblen estar més estranys que de costum.\n- Vols que fem una partida de cartes? -proposa la Nati\n- No cal. No patiu. Estic bé. Tinc clar el que he de fer demà. Aniré al lavabo, em rento les dents i em ficaré al llit, que si em desperto a mitja nit, ja tingui part de la feina feta.\n- Com vulguis. Tu manes.\nAmb la mà a la butxaca, el Juli enfila cap al lavabo on es tanca amb baldó i no en surt fins al cap d’una bona estona.\n- Segur que li han agafat cagarrines -se’n fot el Nico-, no em crec que no estigui nerviós el primer dia que ha matar algú. Tu no ho estaries?\n- Deixa’l en pau! Jo que sé si ho estaria. Suposo que sí, però cadascú és com és.\nAl final se’n van tots tres al llit, però, malgrat estar estirats en silenci, són perfectament conscients que cap dels tres no dorm. Les hores passen lentes i els matalassos grinyolen cada cop que un d’ells, lluitant contra l’insomni, canvia de posició, però ningú no gosa ser el primer d’encetar una conversa.\nAl final aconsegueixen fer alguna capcinada per esgotament. S’adormen una estona, es tornen a despertar, miren el rellotge i així van consumint aquella estranya nit que discorre a poc a poc. Quan el Juli veu que són dos quarts de sis, tot i que falta una hora perquè soni el despertador, ja no aguanta més i s’aixeca del llit. Immediatament les veus dels seus companys li demostren que també estan desperts i els tres s’encaminen cap a la cuina per preparar-se un esmorzar que els costarà d’empassar. Ha arribat el gran dia!\nMengen sense gana, lentament, sense obrir boca. El Juli no té ganes de parlar, però cap dels altres dos tampoc no sap com trencar l’incòmode silenci.\n- Voleu que tornem a repassar el pla? -demana la Nati, per dir alguna cosa.\n- No cal -contesta el Juli, lacònic.\nVan decidir que sortirien de casa a les vuit i encara falta una hora i mitja. Cadascú es busca un racó al menjador i se submergeix en els seus pensaments. Una certa somnolència, producte dels nervis i del poc que han dormit, es va apoderant del grup i qui més qui menys fa una aclucada d’ulls. A tres quarts de vuit el Nico decideix que és hora d’activar-se.\n- Vinga, tios, en marxa, comencem-nos a preparar.\nCom que ja ho tenen tot preparat del dia abans, en un tres i no res estan a punt de sortir de casa. Cadascú porta una motxilla a l’esquena amb allò indispensable per si alguna cosa no surt bé i s’han de dispersar. El lloc de retrobada serà al pis de Lletuga però no hi han d’entrar fins les vuit del vespre, quan ja sigui fosc. Tots tres porten un buf al coll que es poden apujar per cobrir-se la cara. També porten gorres de llana i caputxa. És important que la cara se’ls vegi el mínim possible. Sempre hi ha càmeres de seguretat per tot arreu. El Juli porta una jaqueta marronosa i a la butxaca dreta hi duu la pistola carregada amb el silenciador posat.\nAbans d’entrar al cotxe es fan unes abraçades silencioses i es repeteixen consignes polítiques en veu baixa per animar-se. El Nico es posa al volant i la Nati al seu costat. El Juli al seient del darrere. Arrenquen i comencen la ruta que han estudiat tantes vegades.\n- Anem massa d’hora -diu la Nati mirant el rellotge-. No podem arribar al pàrquing gaire abans que ella. Fes una volta per la ciutat per perdre uns minuts.\nI el Nico, obedient i nerviós davant del canvi de plans, fa un cop de volant i es fica pel passeig principal disposat a arribar fins al final del poble i després desfer el camí per tornar a la ruta prevista. La seva maniobra brusca provoca la frenada del cotxe que els seguia i un llarg toc de clàxon.\n- Què vols, malparit!? -s’exalta el Nico fent-li gestos pel retrovisor.\n- Vols parar! Vols que se’n recordi de la teva cara i la nostra matrícula o què? Es tracta de passar desapercebuts. Tranquil·litza’t una mica i no facis tonteries o em posaré jo al volant.\n- Està bé, està bé. No passa res. Però si em vols fer canviar de ruta, avisa’m una mica abans. Com anem de temps?\n- Encara pots estar un quart d’hora donant voltes i després ja pots enfilar cap al polígon -contesta el Juli que sembla estranyament tranquil.\nI així passen aquells minuts amb una ràdio de fons que ningú escolta i el Nico, ara sí, ben concentrat al volant, donant voltes per Granola fins que la Nati li indica que ja pot encaminar-se cap a l’objectiu.\nDe cop al Juli li entren una mena d’esgarrifances que no sap d’on li venen. Sens dubte són els nervis davant del que està a punt de succeir. No para de badallar sense son, es nota com una mica febril i mandrós. Sensacions estranyes que emmascaren tota la tensió que es va apoderant d’ell.\nQuan entren al polígon, la Nati se’l mira a través del retrovisor i li diu:\n- Vinga, fes-ho tot com ho hem planejat. Bona sort!\nI s’encaminen cap a la zona d’aparcament davant de la nau de l’empresa T.O.R. El Nico aparca al lloc previst, just al moment que veuen sortir la regidora del cotxe, caminant amb el diari cap al banc on seu una estona cada matí. Màxima sincronització. No ho podien haver quadrat millor.\nEl Juli surt del cotxe i nota la fredor de la pistola dins de la butxaca. Mira a dreta i esquerra i no veu ningú. Avança amb pas segur cap al banc. Per fora se’l veu tranquil, però per dins el cor li batega a mil pulsacions i l’adrenalina està disparada. Té el dit al gallet i les idees molt clares. No hi haurà paraules. Ha arribat l’hora.\nQuan li falten uns vint metres per arribar al banc, sent el soroll d’una porta d’un cotxe i es gira ràpidament. Veu una parella de policies que s’acosten al cotxe on el Nico i la Nati l’esperen. Ràpidament accelera el pas i s’esmuny per un corriol que s’endinsa al bosc, oblidant-se de la regidora per complet. Ja no pot veure l’aparcament, però sent com el cotxe dels seus companys arrenca vertiginosament i s’allunya a tota velocitat. Alguna cosa ha fallat i ara cadascú ha de salvar la pell i amagar-se fins que es reuneixin al vespre a Lletuga.\nPerò al Juli se’l veu estranyament tranquil i fins i tot amb una ombra de somriure als llavis. Avança amb pas decidit pel camí que, en baixada, travessa tot la zona boscosa que queda sota el polígon. Passa per una zona d’aiguamolls i llença la pistola en un lloc de difícil accés on espera que no la trobi mai ningú. Està decidit a no fer-la servir mai més.\nDe les setmanes que van estar fent vigilància, sap que aquell bosc té una sortida propera a una carretera comarcal, amb una pista forestal que la segueix en paral·lel. Al cap d’un parell de quilòmetres, aquesta pista arriba a una parada d’autobús. Quan està segur que ningú no el segueix, comença a córrer en comptes de caminar i al cap de mitja hora arriba a la parada. Consulta els horaris que hi ha penjats i veu que encara falten vint minuts perquè arribi el primer bus que el pot deixar a la capital. S’endinsa al bosc per tal que ningú no el vegi allà aturat i torna a aparèixer quan queda poc perquè li arribi el transport.\nPaga el bitllet amb tota normalitat i busca un seient discret cap a la meitat del vehicle. Al cap de vint minuts ja és a l’estació d’autobusos de la capital i allà busca una altra companyia que fa viatges de llarg recorregut: vol allunyar-se el màxim possible.\nPer sort, l’espera és curta i al cap d’un quart d’hora ja surt l’autocar que el conduirà durant pràcticament tot el dia fins l’altra punta de país. El seu pla de fuga està a punt de materialitzar-se i una gran excitació el recorre de cap a peus. Quan ahir al vespre, en el passeig nocturn amb el Nico va tenir la idea, li va semblar que podia ser un bon pla, però també hi havia moltes petites coses que podien sortir malament. Encara no vol cantar victòria i es manté alerta, esperant l’arribada d’aquell bus que li permetrà fugir definitivament. No només d’aquell lloc, sinó d’aquella vida de la que volia escapar.\nAl cap d’uns minuts, ja dins del nou autocar amb destí a Telerriba, a uns 900 quilòmetres d’allà i amb unes tretze hores de viatge per davant, per primer cop es relaxa una mica i nota una estranya barreja de sentiments. És com un principi de borratxera en què el cansament i la tensió mental es confonen amb una triomfal sensació d’alleujament, com si sentís el ressò d’una gran onada que es va acostant però que encara està massa lluny. Tanca els ulls i recorda el cartell que li va encendre la guspira ahir al vespre a la plaça de l’ajuntament de Granola.\nEra un cartell contra els abusos sexuals. Els denunciava i oferia un canal de whatsapp a les víctimes perquè s’hi comuniquessin si se sentien atacades. Prometia assistència immediata, discreta i segura. Va memoritzar el número i quan va arribar a casa es va tancar al lavabo amb el mòbil en silenci per escriure el missatge que li ha salvat la vida:\n“Cada dia el meu oncle acompanya el meu germà a treballar a l’empresa TOR, al polígon de Marimon. Aparquem davant a les 8’45 i, quan el meu germà surt, el meu oncle em viola dins del cotxe. És una Citroen Berlingo de color vermell. Ja no puc més! Ajudeu-me!”\nSomriu orgullós de si mateix i mira per la finestra aquell paisatge que va canviant mica a mica, però que, malgrat els canvis, manté l’essència més meravellosa de totes les que podria tenir. Feia setmanes i mesos que cada cop que mirava per la finestra, tenia la sensació d’estar en una presó. Ara mira a través del vidre del bus i només hi veu una cosa: llibertat!\nPublicat per Eladi Martínez a 7:31 ((•)) Escolta aquest post\nCada conte és millor -o més sorprenent- que l'anterior! Genial Eladi, un immens plaer llegir-los!\n01 de desembre, 2021 18:50\nRoger, moltes gràcies pel teu entusiasme inflamat i la teva benevolença. Si és veritat que t'ho passea bé llegint-los, això per a mi ja és una gran recompensa!\n01 de desembre, 2021 23:44


Voluntariat – No hi ha somnis impossibles, desperta!\nSomiem un món sense individualisme, on totes les persones estiguem preocupades per les situacions d’injustícia i desigualtat que viuen les altres persones.\nAnimem i mobilitzem a persones que, sensibilitzades i compromeses amb els nostres somnis, participen amb nosaltres, en la lluita contra la pobresa i les injustícies.\nEl nostre voluntariat està format per dones i homes que treballen de manera activa, sensibilitzats amb les realitats dels països empobrits, que participen amb entusiasme plantejant alternatives amb les que lluitar contra la pobresa i les injustícies.\nEl nostre voluntariat creu en l’educació com a motor de canvi. Una educació que volem que sigui creativa, participativa i motivadora; i, desperti el sentit crític contra les situacions d’injustícia que afavoreixen la pobresa.\nEls nostres voluntaris i voluntàries són persones que, conscients de les desigualtats existents en el món, aposten per no mirar a una altra banda i fan pinya per aconseguir un món més just i solidari.\nVeure projectes de Voluntariat


Casa fàbrica Ramon Barcelona entre Muralles\nCasa fàbrica Ramon\nPau Ramon funda una fàbrica al carrer de sant Pau a tocar de les Hortes de sant Pau del Camp, seu de la companyia de Pablo Ramon e Hijos. L’any 1784 compra uns terrenys al costat amb sínia i safareig, per construir una nova fàbrica.\nLa casa fàbrica Ramon “disposava d’una gran porta central i tres plantes amb sèries de 13 obertures cada una, un basament i un coronament amb ràfec o cornisa”, i tenia un elevat índex de mecanització.\nL’any 1793 amplia la fàbrica del carrer de sant Pau, amb la “la construcció d’un nou edifici, a continuació de la “quadra” del carrer de sant Pau i fent cantonada amb el carrer de sant Oleguer. Es tractava d’un edifici de cinc plantes d’alçada, tanmateix d’autor desconegut. Aquests edificis, però, com veurem, foren destinats a la residència de la família Ramon, botigues i a habitatges dels majordoms”.\nLa fàbrica ocupava aleshores els terrenys que anirien del carrer de sant Pau, cantonada amb el de sant Oleguer, al carrer de les Tàpies.\nL’any 1796 s’addiciona una planta més a la fàbrica, i cap al 1805 s’atribueix a Jacint Ramon, fill de Pau Ramon, la introducció a Espanya de les primeres màquines mulle-jennies, sent la fàbrica Ramon la “fàbrica més avançada en innovació de Catalunya”.\nL’any 1819 es realitzen reformes a la fàbrica del carrer de sant Pau, i es té constància de la seva activitat fabril l’any 1825. L’any 1829, però, ja no figura al Padró de fabricants.\nA partir de 1834 els terrenys i instal·lacions de la fàbrica Ramon seran utilitzats per la fàbrica tèxtil Ricart, que progressivament va substituint els edificis existents. “Només restaren en peu els edificis residencials del carrer de sant Oleguer que contenien els frescs de Pau Muntanya, i que durant la dècada de 1830 foren ocupats pel fabricant i maquinista francès Keittinger. A la darreria del segle XX, durant uns anys formaren part de la decoració exòtica d’un bordell. Finalment aquests edificis també van ser enderrocats, ja que estaven afectats per la reforma urbanística del Raval”\n Artigues i Vidal, J. i Mas i Palahí F.; 2012, pàg. 291\n Artigues i Vidal, J. i Mas i Palahí F.; 2012, pàg. 294


Ajuntament i Penya: acord de ciutat per la compra de Mas Ram | Diari de Badalona\nAjuntament i Penya: acord de ciutat per la compra de Mas Ram\nLes negociacions arriben a bon port / J.Torres.\nUn cop completada l’operació, l’entitat es quedarà amb un deute d’uns 2.4 milions d’euros a retornar en vuit anys.\n17/03/2017 – Un cop completada l’operació, l’entitat es quedarà amb un deute d’uns 2.4 milions d’euros a retornar en vuit anys.\n“La Penya té un passat gloriós, un bon present i un futur per escriure”. Amb aquest titular Dolors Sabater i Jordi Villacampa anunciaven el principi d’acord assolit per l’Ajuntament de Badalona i el Divina Seguros Joventut per garantir la viabilitat econòmica de l’entitat.\nUn cop acordada la devolució del deute que manté el Joventut SAD amb Hisenda (2.4 milions d’euros) a través d’una fórmula d’acord singular en els pròxims vuit anys i eliminat el deute amb les entitats bancàries que tenien els passius de la SAD, a la Penya li restava confirmar un pla de viabilitat amb l’Ajuntament per poder continuar formant joves talents i competint a l’ACB.\nDesprés de mesos de negociacions, el govern de Badalona i el consell del Divina han arribat a un principi d’acord per la compra de les accions de la Zona Esportiva Mas Ram SA, el 90 per cent de les quals pertanyen al club verd-i-negre.\nRecordem que en el seu dia aquestes accions van estar taxades en uns 2.5 milions d’euros. A banda d’aquesta compra, l’Ajuntament de Badalona estarà representant dins del pròxim consell del Divina Seguros Joventut.\n“El projecte econòmic del club és viable. Volem que aquest acord tingui un alt retorn per a la ciutat. S’obre una nova etapa de co-governació. Avui presentem un acord d’inversió qué té un gran interès per Badalona”, ha manifestat Dolors Sabater.\nSegons l’alcaldessa de Badalona, el govern es compromet a ajudar la Penya a liquidar el seu deute d’IBI i a treballar per aconseguir patrocinis de la Generalitat i la Diputació.\n“L’acord encara s’ha d’acabar de treballar amb els serveis jurídics. Volem un acord de ciutat i així ho he traslladat a tots els grups polítics de l’oposició. La idea és que tots els serrells que manquen estiguin finalitzats abans del pròxim ple municipal”, ha afegit Sabater.\nAl ple, el govern hi espera assolir una aprovació “per unanimitat” per tal de poder acabar de formalitzar la compra de Mas Ram. L’alcaldessa també deixa clar que el pacte assolit amb la Penya ha estat acceptat per tot l’equip de govern.\nVillacampa: “Això és un punt d’inflexió”\nEl president del Divina Seguros Joventut, Jordi Villacampa, qualifica l’acord amb l’Ajuntament de “punt d’inflexió” i es mostra satisfet d’haver aconseguit que les negociacions arribin a bon port.\n“A partir d’ara s’obre una nova etapa. La Penya anirà de la mà amb l’Ajuntament per crear un camí comú”, destaca el dirigent verd-i-negre. Durant la roda de premsa efectuada al Viver, Villacampa també parlava de com queda la situació financera del Joventut SAD després de desencallar la venda de les accions del Mas Ram.\n“Un cop tot estigui tancat, la Penya es quedarà amb un deute d’uns 2.4 milions d’euros a retornar en vuit anys. No tindrem actius, però estarem ordenats. El pròxim president que entri haurà de treballar per aconseguir ingressos”, apuntava. Cal destacar que l’Ajuntament ha pogut certificar totes aquestes operacions consultant una “auditoria” que va encarregar la Penya.\nDades de l’estudi de retorn\nL’estudi de marca i de retorn que el Divina Seguros Joventut va encarregar a l’empresa Relevance per saber quin ha estat el seu impacte a Badalona ja té un resultat definitiu.\nLa Penya és el cinquè equip de la Lliga Endesa en simpatia, el setè en notorietat i compta amb un 72% d’associació amb Badalona. A més, per un 40% dels badalonins, el Joventut és el principal símbol de la ciutat. L’estudi també dictamina que el Divina li aporta a Badalona un retorn mediàtic valorat en 1-2 milions d’euros per temporada.


Sao Miguel i Faial\nViatges a Açores: Sao Miguel i Faial\nInici Europa\tAçores\tSao Miguel i Faial\nTerres Llunyanes i descobreix les illes de Sao Miguel i Faial. Un viatge fly and drive, perfecte per als amants de la natura, de les activitats a l'aire lliure, el que es converteix en una destinació ideal per viatjar amb nens.\nDescobriràs l'illa més gran de l'arxipèlag, Sao Miguel, amb la seva capital Ponta Delgada., On realitzar visites culturals és un pretext per gaudir de l'excel·lent gastronomia de l'illa, on destaca la bona qualitat de la cuina i la senzillesa dels seus plats basats en la tradició portuguesa. Recorre l'illa en cotxe de lloguer per no perdre't cap detall.\nVisitar l'illa de Faial, és el complement idoni per tenir una visió dels contrastos de l'arxipèlag.\nUna combinació que no et deixarà indiferent. Descobreix les Illes Azores, l'autèntic paradís de l'Atlàntic.\nItinerari Sao Miguel i Faial\nCiutat d'Origen- Sao Miguel\nSortida en vol amb destinació Ponta Prima, la capital de l’illa de Sao Miguel. A l’arribada, recollida del cotxe de lloguer.\nDies lliures a la teva disposició per visitar l’illa. Et proposem que passis la tarda gaudint de Ponta Prima, la capital de l’illa. El seu casc vell és ideal per passejar i gaudir de les seves places, cases antigues i esglésies històriques, entre les quals destaca el Convent de l’Esperança.\nNit a Hotel.\nDesprés de l’esmorzar, et recomanem que avui recorris la zona Aquest de Sao Miguel. Pots anar cap al bonic Lago das Furnas i visitar també Caldeiras, famós per les seves fumaroles i el balneari d’aigües i tractaments termals que les aprofita. Tota aquesta zona és un agradable vall verda i d’exuberant vegetació famós pels seus curiosos fenòmens volcànics. Destaquen les “caldeiras” amb aigües sulfuroses en ebullició, petits guèisers, encantadors pobles amb les seves cases blanques. Després pots anar cap al bonic parc Terra Nostra i ja a la tarda, pots recórrer la costa est de l’illa, gaudint dels bells paisatges que s’albiren des d’espectaculars miradors, com el Mirador dóna Ponta Matinada i dóna Ponta Sossego, ideals per contemplar els penya-segats i deixar-se impressionar.\nAvui pots dirigir cap a la zona oest de Sao Miguel.\nPassant pel bell Pic do Carvão arribem a la qual és l’atracció més famosa de les Illes Açores, Sete Cidades, una de les 7 Meravelles Naturals de Portugal. Es tracta d’un enorme cràter de 12 km. Amb dos llacs en el seu interior, un de color verd i un altre blau. Les vistes des del mirador de Vista do Rei són, simplement, incomparables. Després pots recórrer la costa nord fins Ribeira Gran, la segona ciutat de l’illa, molt agradable i amb nombrosos edificis històrics d’interès. Creua de nou l’illa i arriba a la Lagoa do Fogo i gaudeix d’una bonica vista abans d’arribar a Ponta Delgada.\nDarrer dia lliure per seguir descobrint l’illa. Pots aprofitar per fer una excursió per observar cetàcis i aprofitar per anar a veure l’illot de Vila Franca.\nDesprés d’esmorzar dirigeix-te a l’aeroport de Ponta Delagada per tornar el cotxe i agafar el vol a Faial. A l’arribada, recollida del cotxe de lloguer que et permetrà traslladar a l’hotel i fer-lo servir aquests dies per conèixer millor l’illa. Pots dedicar la resta de dia a Horta, la capital de Faial. El seu barri històric, el bonic port pesquer i primer port esportiu a les Açores, és un dels més moguts i coneguts en el món, port de connexió per a les regates internacionals. La superstició diu que cal pintar en els seus molls per comptar amb la protecció divina la resta del viatge. Gaudeix d’unes belles vistes sobre la badia de Porto Pim des de la Muntanya da Guia. Nit a Quinta do Val.\nDedica el dia a visitar l’illa per conèixer els seus dos punts de més interès. Capelinhos és un volcà que va tenir la seva erupció el 1957 i va crear un tros nou d’illa. És una vista increïble per entendre la força de la natura. Una mica més enllà, l’immens cràter de Caldeira és de gran interès com a reserva natural. Ja de tornada es pot veure el magnífic mirador de Cabeço Gordo.\nAvui tens el dia lliure per seguir descobrint aquesta bella illa. Si vols pots fer una excursió de Observació de balenes o fer una escapada a la volcànica illa de Pico, el punt més alt de l’illa, amb 2.350 m d’altitud és també el punt més alt de Portugal.\nFaial- Ciutat d'Origen\nDisposes de temps lliure fins al moment de tornar el cotxe de lloguer a l’aeroport d’Horta. Sortida del vol cap a la ciutat d’origen.\nDates de sortida Sao Miguel i Faial\nDiàries amb la companyia Tap, via Lisboa.\nALTRES RUTES PER Açores\nSão Miguel. Pont Constitució i Nadal 2020/21\nDes de 380 € + Taxes Aèries\nSão Miguel. Vacances actives en família\nDes de 895 € + Vols\nL’illa Malva (Terceira)\nDes de 895 € + Taxes Aèries\nAventura a São Miguel


BACALLÀ SKREI AMB VERDURETES A L’AROMA DE SOJA - Artencuina\nBACALLÀ SKREI AMB VERDURETES A L’AROMA DE SOJA\n4 talls de llom de bacallà Skrei\nAbans de començar cal que, amb l’ajuda d’un pinzell, untem els trossos de bacallà amb salsa de soja. Ho deixem reposar una hora, més o menys.\nTallem la pastanaga i el carbassó en bastons prims i la ceba tendra en juliana.\nEscalfem una planxa amb un raig d’oli d’oliva i, quan estigui ben calenta, hi posem els talls de bacallà pel cantó de la pell. Deixem que es facin tres minuts, els girem i els deixem fer tres minuts més.\nMentrestant, en un wok ben calent, saltem les verduretes i els xampinyons i, quan comencin a estar fetes, al cap d’un parell de minuts, hi afegim dues cullerades de salsa de soja. Ho remenem i ho retirem del foc.\nServim en cada plat un tros de llom d’Skrei i un grapat de verduretes.\nEl Bacallà Skrei és un peix extraordinari, del qual en podem gaudir només uns quants mesos a l’any. Però val la pena que ho aprofitem, ja que és molt delicat i saborós.\nAquesta plat té la gracia d’haver untat el peix amb salsa de soja en substitució de la sal. D’aquesta manera, ens agafa una aroma oriental molt suau, però interessant. També hi ajuda el saltat de verduretes al wok amb soja.\nSi voleu, podeu utilitzar altres verduretes, com espàrrecs verds, pebrot vermell o, fins i tot, brots de soja.\nUna bona opció per elaborar aquest plat al forn és al papillot.


L'acomiadament de vuit oficinistes va desembocar en una aturada massiva que va paralitzar la ciutat i va aconseguir que s'aprovés la jornada de 8 hores\nIván Gutiérrez 11/02/2019 - 12.43 Actualitzat 11/02/2019 - 18.46\nBarcelona, 1919. La rosa de foc torna a encendre's, i una ciutat industrial, i emergent, col·lapsa. L'espurna: l'acomiadament de vuit oficinistes d'una filial de la major subministradora d'electricitat, La Canadenca.\nResultat: una vaga amb més de 20.000 treballadors de diverses empreses i sectors com l'aigua, el gas o els tramvies solidaritzats per reclamar millores laborals i, sobretot, la jornada de 8 hores, que llavors podia superar les 14 hores diàries. Conseqüència: mà dura, l'empresa acomiada més de 2.000 treballadors i amb el buit de treballadors, es militaritza.\nTot va començar el 2 de febrer amb l'acomiadament de vuit treballadors de la secció de facturació de l'empresa Riegos y Fuerzas del Ebro, filial de La Canadenca. La raó per la qual acomiaden aquests oficinistes és perquè els van abaixar el sou de forma considerable en ser contractats com a treballadors fixos.\nAlguns d'aquests oficinistes eren afiliats a la CNT, per protestar, i es van negar a acceptar les condicions. I és que per justificar els baixos sous, l'empresa els entregava uns bons per comprar en una sèrie de botigues que eren propietat de l'empresa i, a més a més, pagaven deu cèntims diaris a la companyia per dormir en una quadra en males condicions.\nPerò per què en deien La Canadenca? El seu nom real era Barcelona Traction Light and Power, i tot i que la va fundar l'americà Fred Pearson, era una filial d'una multinacional canadenca. Si els obrers de La Canadenca paraven, la indústria catalana, en mans de la gran burgesia, es quedava sense subministrament, i això va provocar la seva reacció.\n44 dies de conflicte\nEl 5 de febrer, a les 13.00, els 125 companys de la secció de facturació van aixecar-se a la vegada i van trencar les seves plomes en solidaritat amb els acomiadats, tacant l'impol·lut marbre de les escales. Els treballadors van anar tots a una demanant mediació per part del governador civil, la Mancomunitat o l'alcalde. Quan pensaven que ho havien aconseguit amb el compromís del governador, la policia els va barrar el pas per entrar a la fàbrica. Estaven tots acomiadats.\nComença el conflicte. Deu anys després de la Setmana Tràgica, la rosa de foc tornava a incendiar-se. El 8 de febrer tota la plantilla de La Canadenca estava en vaga, i tots els cobradors de comptadors d'electricitat, també; per tant, l'empresa no tenia ingressos i tampoc ningú als llocs de feina. L'empresa va forçar tots els empleats a tornar davant el risc de no generar electricitat, i va oferir més diners a aquells que no fessin vaga. Només un cobrador va assistir al seu lloc de feina, Joaquim Baró, i va ser assassinat a trets al carrer Calàbria.\nUns dies després, la vaga ja col·lapsava la ciutat, fins al punt de deixar-la a les fosques, sense electricitat.\nMarc Prat, professor d'Història Econòmica de la UB:\n"Hi va haver una nit que Barcelona va estar a les fosques, perquè tot el sector de l'aigua, l'electricitat i el gas van fer vaga, en solidaritat amb els treballadors de La Canandenca. En depenia la viada econòmica i la vida social. És com si avui hi hagués una vaga de taxis i als aeroports alhora."\nEl dia 17 van ser els treballadors del tèxtil qui s'hi van unir i el 21, la resta de companyies elèctriques. Al capdavant, i com a cap visible de la vaga, Salvador Seguí, el noi del Sucre i líder de la CNT.\nEl capità general de Catalunya, Joaquim Milans del Bosch, vol declarar l'estat de guerra, però el govern espanyol des de Madrid, dirigit pel Conde de Romanones prefereix una via més discreta. Però l'augment del conflicte fa que la pressió de la patronal obligui el govern a declarar l'estat de guerra el 13 de març. Però llavors, el clam ja era inevitable. Fins i tot, la UGT de Largo Caballero des de Madrid amenaçava el govern de portar la vaga de La Canadenca a tot Espanya.\nI és que l'ambient és revolucionari. L'anarquisme i la CNT estan en auge i, per primera vegada, després del Congrés de Sants d'aquest mateix sindicat, es creen sindicats únics de ram. És a dir, ja no es diferencien per oficis, sinó que són sindicats sectorials i s'aposta per l'anarcosindicalisme. El context és favorable, la Primera Guerra Mundial acaba d'acabar, la Revolució Russa està triomfant i aquestes experiències revolucionàries s'intenten replicar a Alemanya i Hongria.\nPer tant, la vaga de La Canadenca s'interpreta per la patronal i la burgesia catalana com una revolució, i així responen. Formen el Sometent, una organització paramilitar que va dedicar-se a reprimir obrers i assassinar-los si es sindicaven. És l'inici del pistolerisme, que durant els anys vint, agafarà encara més volada i acabaria malauradament amb la vida de Seguí. No reconeixien els sindicats com a interlocutors, i l'opció va ser militaritzar la ciutat i l'empresa, de la qual es va encarregar directament el govern espanyol. Es van empresonar més de 3.000 treballadors a Montjuïc en negar-se a treballar.\nLa gran desigualtat\nEl caldo de cultiu que genera el fort descontent social i laboral és la gran desigualtat que hi ha després de la Gran Guerra. La Primera Guerra Mundial va ser un gran negoci per a les empreses catalanes, podent vendre teixits i productes a tots dos bàndols per la posició neutral d'Espanya al conflicte.\nPerò aquests beneficis no es van traslladar als treballadors. Al contrari.\n"Hi va haver beneficis extraordinaris per a molts empresaris, però com que els preus van pujar i els salaris és mantenir constants o creixien més lentament, va provocar una caiguda del poder adquisitiu dels treballadors, i això va ser un dels elements que alimentava la reivindicació dels treballadors."\nSi el salari d'un obrer el 1914 donava per comprar un tros de pa al dia el 1919 el salari d'aquell obrer seguia sent el mateix, però el preu del pa havia pujat el doble.\nFinalment, en una situació insostenible, el govern espanyol va optar per la via pactista, a diferència de la burgesia catalana. Romanones, llavors president del govern, va convèncer l'empresa que cedís i acceptés les reivindicacions. Va alliberar els presos i es va comprometre a instaurar les vuit hores de jornada laboral per a tots els treballadors.\nSalvador Seguí va convèncer més de 20.000 treballadors reunits en una assemblea a la plaça de Las Arenas que s'havia d'acceptar l'acord que oferia el govern.\nDit i fet, Espanya es convertia el 3 d'abril de 1919 en el segon país que acceptava la jornada de vuit hores, només després d'Alemanya.\n"De fet, Espanya l'adopta uns tres mesos abans que França. Així, Espanya, que normalment arribava a les millores socials molt més tard que altres països, en aquest cas podem dir que va ser pionera gràcies a la vaga de La Canadenca."\nUn assoliment que no només va ser legal, sinó també real, ja que en pocs anys més del 90% dels treballadors feien aquestes vuit hores. Una victòria que encara avui perdura.\n100 anys de la vaga de La Canadenca, que va aconseguir la jornada de 8 hores


Fira desatomitzant, un espai de trobada per a la transformació social - Indymedia Barcelona\nFira desatomitzant, un espai de trobada per a la transformació social\nper lluna plena\t 17 gen 2007\nESBORRANY â�� FIRA DES-ATOMITZANT â�?\nEl 27 de gener volem comptar amb vosaltres per participar a la Fira Des-Atomitzant, una iniciativa impulsada per diverses organitzacions i col.lectius de base de Barcelona amb lâ��objectiu de visibilitzar projectes de sensibilitzaciÃ³, de denÃºncia i de transformaciÃ³ social.\nAquesta Fira facilitarÃ la trobada entre les diferents iniciatives locals- tant dâ��aquÃ de Barcelona com en cooperaciÃ³ amb altres indrets del mÃ³n- que tenen en comÃº la voluntat transformadora de lluitar contra els efectes â��desempoderadorsâ�? dâ��unes estructures globals/locals que ens atomitzen amb una limitada â��i sovint falsa- concepciÃ³ de democrÃ cia, de ciutadania, de desenvolupament, de seguretat i de participaciÃ³.\nLa Fira es planteja com un espai social de reflexiÃ³, dâ��intercanvi i de creaciÃ³ que faciltarÃ una mirada Ã mplia al sistema de globalitzaciÃ³ imperant, i a la vegada, ens permetrÃ compartir noves eines de participaciÃ³, dâ�� organitzaciÃ³, de comunicaciÃ³ i de democrÃ cia.\nEsperem comptar amb les vostres propostes i amb tots i totes les activistes que tinguin voluntat de despertar conciÃ¨ncies, reprendre el poder sobre aquelles estructures que ens atomitzen i crear espais de suport mutu que reforci les nostres lluites per la transformaciÃ³ social.\n-Espai per la reflexiÃ³ crÃtica ( xerrades video fÃ³rums, Exposicions fotogrÃ fiques)\n- Espai per lâ��intercanvi (tallers interactius, teatre social, intercanvi dâ��idees, debats, video fÃ²rum)\n-Espai per la creativitat ( performances, instal.lacions, concerts, poesia)\nSi voleu rebre mÃ©s informaciÃ³ o participar a la Fira poseu-vos en contacte amb nosaltres a: cooperacio ARROBA redeuropea.org\nLa Makabra, Oaxaca, Chiapas, Habitatge i EspeculaciÃ³, Deute Extern, Palestina, impacte de les transnacionals, video participatiu, El Salvador...\nEntitats colÂ·laboradores: Col.lectiu Maloka, HUACAL, JEA (Jigeen en AcciÃ³), Nexes, Red Europea de DiÃ leg Social (REDS), Recursos dâ�� AnimaciÃ³ Intercultural (RAI), AssociaciÃ³ Turisme Responsable, Escola TraÃ§- DIomira, Xarxa dÂ´EnllaÃ§ amb Palestina, Vicki Sherpa, WAFAE, Col.lectiu La Makabra, Trans-Formes.