Granollers constitueix el Consell de Ciutat | Ajuntament de Granollers\nInici » Granollers constitueix el Consell de Ciutat\nGranollers constitueix el Consell de Ciutat\n45 persones formen el màxim òrgan de participació ciutadana\nEl Consell de Ciutat de Granollers en el moment de la seva constitució a la Sala Tarafa. Fotografia: Toni Torrillas\nAquest dilluns 14 de novembre a la Sala Tarafa s’ha constituït el Consell de Ciutat, un instrument de participació format per 45 persones: 10, nomenades pel Ple, persones expertes en àmbits diversos, que aportaran la seva visió, el seu coneixement i la seva experiència en la millora de la ciutat. També formen part del consell 10 ciutadans, 5 homes i 5 dones, escollits per sorteig; 6 representants dels grups municipals de l’Ajuntament de Granollers; 10 representants d’entitats; 6 representants d’Associacions de Veïns i el secretari del consell. Presideix el consell, l’alcalde de la ciutat, Josep Mayoral, i la primera tinent d’alcalde, Alba Barnusell, és la regidora responsable.\nEl Consell de Ciutat és el màxim òrgan de participació ciutadana que complementa, acompanya i es coordina amb el treball que es duu a terme des d’altres consells sectorials i territorials. Un òrgan que amplia els espais de diàleg i interacció que ja existeixen a la ciutat. L’alcalde, Josep Mayoral, ha explicat que amb el Consell de Ciutat “es tracta de trobar nous espais per parlar, compartir, fer construcció col·lectiva i buscar espais de corresponsabilitats.”\nDebatre sobre temes estratègics de ciutat\nEl Consell de Ciutat esdevindrà un factor estratègic de la transformació permanent de la ciutat, perquè el seu principal objectiu és debatre els temes estratègics de Granollers. Josep Mayoral ha manifestat que “obrim un nou espai que hem de definir plegats per tractar els grans temes de ciutat.” Els projectes de ciutat responen als interessos col·lectius, a la suma de voluntats i d’objectius de tothom.\nEl Consell de Ciutat està regit per un reglament d’organització i funcionament, que preveu crear comissions de treball per portar a terme estudis o activitats. Es faran tres sessions plenàries a l’any, la primera de les quals serà el 6 de febrer de 2017.\nLlistat membres Consell de Ciutat\nFuncionament del Consell de Ciutat


Sueca destinarà 1,4 milions d’euros en portar la xarxa elèctrica de mitja tensió al municipi – RiberaTV\nSueca destinarà 1,4 milions d’euros en portar la xarxa elèctrica de mitja tensió al municipi\nL’actuació es portarà a terme dins de les inversions financerament sostenibles, procedent del superàvit del pressupost de 2017\nSueca, 06/04/2018. L’Ajuntament donarà una nova empenta enguany al projecte per a portar a Sueca la xarxa elèctrica de mitja tensió. Per això, des de l’equip de govern han decidit destinar vora 1,4 milions d’euros a este menester. Es tracta de la quantia més gran de les inversions financerament sostenibles, procedent del superàvit del pressupost de 2017.\nAixí ho va anunciar ahir l’alcaldessa, Raquel Tamarit, en el Ple Municipal en el qual va explicar la liquidació dels comptes municipals del darrer any. Eixa actuació, que portarà la llum des de Polinyà a Sueca, és el tram final del projecte que va arrancar en la subestació de Benicull i que permetrà ampliar la xarxa subterrània de mitja tensió de distribució d’energia elèctrica. Esta instal·lació és necessària per a dotar de subministrament elèctric a diverses actuacions urbanístiques d’ús residencial, industrial i terciari que van a desenvolupar-se en el municipi, contemplades en el Pla General d’Ordenació Urbana (PGOU) de Sueca.\nLa màxima autoritat municipal, l’alcaldessa Raquel Tamarit, va remarcar la importància d’esta actuació per al desenvolupament de la ciutat. “Es tracta d’una actuació molt necessària, una qüestió que porta molts anys damunt la taula d’este consistori i que estem segurs que atraurà empreses i ajudarà a fomentar la creació de nous llocs de treball a casa nostra” va apuntar Tamarit.\nUna altra de les actuacions a destacar és la creació d’un nou espai lúdic-esportiu a l’avinguda Vila i Honor de Corbera. La nova zona recreativa, projectada per un valor de 239.500 euros, comptarà amb un circuit pump track, búlders o blocs d’escalada i una pista de terra. La iniciativa s’emmarca també dins de l’Estratègia de Desenvolupament Urbà Sostenible (EDUSI) Sueca Batega, atés que busca fomentar hàbits saludables i, a més a més, està prevista a una zona separada del centre per la barrera física que suposa la carretera N332, una de les recomanacions que s’apuntaven a les línies estratègiques de l’EDUSI.\nDel total d’1.929.000 d’euros de superàvit, l’Ajuntament també destinarà 130.000 euros més per moblar la nova residència del Centre Ocupacional Municipal, 120.000 a la rehabilitació de l’edifici del carrer Vert i 70.000 al nou mobiliari per a la residència de majors Sant Josep.\nA banda, segons va explicar la primera autoritat municipal, també està previst destinar 116.000 euros de la liquidació del pressupost al condicionament d’un nou aparcament a la zona de La Canal, responent a una repetida demanda d’este veïnat, i es dedicaran altres 50.000 per a l’adequació d’una altra nova zona d’aparcament al carrer de l’Orient. Esta serà una mesura compensatòria a una altra actuació, valorada en 100.000 euros, que s’executarà a la zona d’aparcament de l’avinguda Ciutat de Pamplona. El terreny es condicionarà per acollir les aules prefabricades del CEIP Carrasquer mentre duren les obres de nova construcció del col·legi.\nTambé s’han prioritzat les necessitats de la zona marítima. Així, 50.000 euros seran per a arreglar carrers de Les Palmeres, i 36.000 per a la instal·lació d’un parc infantil en la mateixa població, en la zona de la Loteria. Una altra actuació molt demandada són les rampes d’accessibilitat al Mareny Blau, per a la qual es destinen 27.500 euros.\nD’altra banda, s’han previst 30.000 euros per a la millora d’altres carrers de Sueca. I també s’ha acordat destinar 18.000 euros a la reposició d’elements de diversos parcs infantils, a més dels 43.000 euros per a la reforma dels vestuaris del Pavelló Cobert, els 37.800 que s’invertiran en la pista de tenis de l’Estadi Municipal, 40.000 en una nova pista de barri, i 30.000 per al trinquet, entre d’altres millores esportives.\nEn l’adquisició de vehicles elèctrics municipals s’invertiran 20.000 euros més. I entre les inversions en instal·lacions municipals, destaquen els més de 80.000 euros que es destinaran al condicionament del sòl del nou recinte fester, els 60.000 euros reservats per a treballs al Casal Multiusos, i els 25.000 euros per a les obres de millora del Mercat Central. També s’han previst intervencions en l’Espai Joan Fuster, Centre Municipal Bernat i Baldoví, Muntanyeta dels Sants, Centre de Menors, Biblioteca Municipal, i la Sala d’Exposicions Els Porxets.\nSueca destinarà 1,4 milions d’euros en portar la xarxa elèctrica de mitja tensió al municipi added by Ribera Televisió on 6 abril, 2018


Ajuntament de Masquefa, autor a Notícies de l'Ajuntament de la Vila de Masquefa - Pàgina 339 de 509\nEl Club Excursionista Anoia ultima els preparatius d’una nova edició del Duatló Vila de Masquefa, que se celebrarà el diumenge 25 de març. Aquesta competició, una de les més esperades que es disputen al municipi, aplega tant atletes locals com vinguts d’arreu del país. Per això el club masquefí s’està esmerçant per preparar una matinal…\nDimarts vinent, 20 de març, tindrà lloc el segon taller participatiu organitzat per l’Ajuntament de Masquefa per recollir les propostes dels vilatans, les entitats i els col·lectius per al procés de revisió del Pla d’Ordenació Urbanística Municipal. La sessió es farà al Centre Tecnològic Comunitari (avinguda Catalunya, 60) a partir de les 7 de la…\nMasquefa va commemorar el Dia Internacional de la Dona (8 de març) amb una àmplia agenda d’activitats formatives, lúdiques i reivindicatives organitzades conjuntament per l’Ajuntament i les entitats. L’organització d’un curs de defensa personal adreçat a dones i la representació d’una obra teatral van ser algunes de les novetats més destacades. L’agenda del Dia de…\nLa nova escola Masquefa II, una prioritat per al govern de la Generalitat\nTot i que les obres del nou edifici de l’escola Masquefa II no han estat incloses en els pressupostos de la Generalitat per a aquest 2012 a causa de l’actual context econòmic, la construcció del centre masquefí continua sent una prioritat per al Govern català. Després de les gestions fetes per l’Ajuntament i la comunitat…\nGeneralPer Ajuntament de Masquefa 09/03/2012


Ontinyent anuncia la tercera convocatòria d’ajudes a la rehabilitació de vivendes - TV Digital Ontinyent\n28 September 2021 - 11:42 h\nInici Destacat Ontinyent anuncia la tercera convocatòria d’ajudes a la rehabilitació de vivendes\nAjudar a les famílies, conservar el patrimoni i promoure l’activitat econòmica. Amb estos objectius, el Govern d’Ontinyent ha posat en marxa el seu III Pla de Rehabilitació de Vivendes un programa d’ajudes municipals per a la rehabilitació d’immobles al casc antic dotat amb 120.000 euros, que entra hui en vigor i que ja té termini per a la presentació de sol•licituds: des de hui dimecres 15 d’abril i fins el proper 15 de juny. En l’any anterior, al qual la partida va estar la mateixa, els tècnics estimen que el pla va servir per generar una activitat econòmica superior als 300.000 euros.\nL’alcalde d’Ontinyent, Jorge Rodríguez, destacava que el Govern d’Ontinyent “des del primer moment ha mostrat una clara sensibilitat pel patrimoni de la ciutat i el seu casc històric”, i per això ha actuat des de tres vessants: les obres públiques realitzades als barris (que han acumulat més de dos milions d’euros durant esta legislatura al Poble Nou i La Vila); accions d’esponjament i enderrocs en habitatges en molt mal estat, a les quals s’ha dedicat més de 300.000 euros; i aquest Pla d’Ajudes a la Rehabilitació, “accions clares, concises i contundents que contrasten amb aquells que s’omplin la boca de la importància de cuidar el casc històric, i no fan res per millorar-lo”, assenyalava.\nLa convocatòria, les bases i els criteris de valoració de les sol•licituds es poden consultar a la web municipal www.ontinyent.es , establint-se que la quantia de les ajudes pot arribar al 50% de l’import de l’actuació, amb una subvenció màxima de 15.000 euros, compatible amb altres subvencions.\nLa Regidora de Territori, Rebeca Torró, destacava que “accions com aquestes ajuden a reduir la desocupació a la nostra ciutat, que és líder a la reducció de l’atur a les comarques centrals. I tot tenint menys capacitat econòmica i menys competències que la Generalitat del Partit Popular, que encara no ha pagat les ajudes d’anys anteriors, i damunt no n’ha convocat de noves”. Davant esta situació, explica Torró, “El Govern d’Ontinyent “posa les persones per davant dels bancs, i gràcies a la bona gestió econòmica que s’està fent, hem destinem enguany altres 120.000 euros, pel que al conjunt de les tres edicions d’aquest pla haurem destinat prop de 300.000 euros a rehabilitat vivendes, generant un impacte econòmic molt superior”, afegia.\nTorró destacava també que aquestes ajudes municipals, que a les seues dues anteriors edicions ja han beneficiat 43 propietaris, “van a ser beneficioses no sols per a les famílies amb immobles que requereixen actuacions i no tenen fons suficients; sinó també per a promoure l’activitat econòmica, ja que estos treballs poden beneficiar a diferents sectors com obrers, fusters, arquitectes tècnics, pintors, etc.”\nA l’igual que l’any passat, els arrendataris d’immobles també van a poder demanar estes subvencions. La regidora explicava que l’objectiu d’aquest canvi és afavorir que les vivendes estiguen ocupades, bé pel seu propietari o bé per un arrendatari. “animar a la gent no sols a conservar les vivendes sinó també a habitar-les es positiu, perquè a la llarga evitarem tenir carrers deteriorats i amb perills”, assenyalava. Ela beneficiaris de les ajudes hauran de col•locar un cartell on s’indicarà que les obres compten amb finançament municipal.\nAquesta mesura del Govern d’Ontinyent s’afegeix a altres que també beneficien les millores als habitatges, com la bonificació del 95% del de les llicencies d’obra a totes les obres de fins a 30.000 euros, una acció empresa gràcies a la revisió d’ordenances realitzada en 2012. Tant l’alcalde com la regidora de Territori convidaven als veïns i veïnes “a continuar apostant per les nostres zones històriques, i aprofitar esta oportunitat d’accedir a unes ajudes que beneficien a tots”, concloïen.


Compartint il·lusions: Carnestoltes\nLa setmana que ve celebrem a totes les escoles la festa de Carnestoltes! Aquesta festa ens permet gaudir amb els nens i nenes d'uns dies de gresca molt divertits!\nQuè podem fer durant la setmana? A moltes escoles el pròxim dilluns arribarà el Rei Carnestoltes (pot ser un ninot, un titella, algú disfressat, un gegant...) i ens manarà com hem d'anar vestits durant tota la setmana! Algunes idees divertides són: pintar-se la cara, posar-se algun barret al cap, dur una sabata diferent a cada peu o un mitjó de cada color, venir vestits amb el pijama, dur la roba al revés, dur alguna peça de roba del pare o la mare, anar vestit igual que algú de la classe, vestir-nos del mateix color de cap a peus...\nEl divendres celebrem la Rua de Carnaval, on sortim al carrer disfressats per tal que les famílies puguin gaudir de la festa amb nosaltres. En aquest Rua els grans toquen instruments de percussió i tots ballem al ritme de la Batucada! A la meva escola els petits es disfressen amb una disfressa feta del cole i els grans la porten de casa, i pot ser feta a mà o comprada.\nA la majoria de nens i nenes aquesta setmana els hi agrada molt, però als més petits de l'escola (P-3 i P-4) pot ser que els atabali i els angoixi una mica, sobretot el dia de la Rua. Per tal que ells ho visquin d'una forma agradable i com una festa positiva, convé que durant aquestes dues setmanes en parlem a la rotllana de la classe i fem diverses activitats per anar-los explicant en què consisteix el Carnaval. Algunes idees d'aquestes activitats són:\n* Parlar de les disfresses que tenen a casa, de si els agrada disfressar-se, amb quin personatge els agradaria convertir-se... Ho podem dibuixar i parlar a la rotllana.\n* Escollir entre tots els nens i nenes de la classe de què ens disfressarem aquest any. Elaborar amb ells la disfressa, provar-nos la disfressa abans del dia de la Rua, fer-nos fotos...\n* Jugar al Racó de les disfresses, convertint-nos en diferents personatges.\n* Explicar contes sobre la festa, on apareguin nens i nenes que es disfracen i s'ho passen bé:\n* Cantar les cançons de Carnestoltes, acompanyades d'algun instrument:\n* Veure vídeos sobre la Batucada i les Rues:\n* Jugar a jocs d'ordinador que ens proposa l'Edu365:\nSi voleu més idees, no deixeu de visitar el meu Pinterest!\nI vosaltres, com organitzeu i prepareu el Carnestoltes a les vostres escoles?\nPublicat per Unknown a 23:32\nlluna 30 de gener de 2013, a les 0:41\nQuina pila de recursos! Ens aniran molt bé.\nMagda 30 de gener de 2013, a les 21:29\nAlça quina entrada més complerta !!!!!\npetit món 10 de febrer de 2013, a les 18:20\nMoltíssimes gràcies per les teves paraules de suport plenes tendresa i afecte.\nZinkin On 12 de febrer de 2013, a les 14:24\nMarta 12 de febrer de 2013, a les 17:18\nHola Anna! Si et passes pel meu bloc trobaràs un regalet. Espero que t'agradi.


Grècia farà votar en referèndum el pacte anticrisi aprovat per la UE\nPapandreu diu que els acords no s'aplicaran si guanya el no\nAtenes sotmetrà a referèndum el pacte anticrisi acordat pels líders de l'eurozona, que inclou el segon rescat de Grècia. Si els ciutadans el rebutgen, les conseqüències per l'euro són imprevisibles.\nLAIA FORÈS BRUSSEL·LES 01/11/2011 00:00\n260x366 Qüestionat pels ciutadans, Papandreu va anunciar ahir que el referèndum se celebrarà "d'aquí unes quantes setmanes". / JOHN KOLESIDIS / REUTERS Qüestionat pels ciutadans, Papandreu va anunciar ahir que el referèndum se celebrarà "d'aquí unes quantes setmanes". / JOHN KOLESIDIS / REUTERS\nEls ciutadans grecs podran votar si accepten o rebutgen el rescat del seu país per part de la zona euro. El primer ministre de Grècia, Iorgos Papandreu, va sorprendre ahir a tothom anunciant la celebració d'un referèndum perquè els grecs es pronunciïn sobre els acords per salvar l'euro de l'última cimera europea, que inclou tan el segon paquet d'ajudes a Grècia -amb la condonació del 50% del deute del país- com l'ampliació del fons de rescat fins a un bilió d'euros.\n"Confiem en els ciutadans, creiem en el seu criteri", va assegurar ahir Papandreu per justificar la celebració d'una consulta que podria dinamitar uns acords vitals per a l'euro. De fet, la possibilitat que els grecs tombin el pacte anticrisi europeu no és ciència-ficció. Segons una enquesta publicada per la premsa grega aquest cap de setmana, el 60% dels ciutadans hi estan en contra.\nDonada aquesta situació, l'exercici de democràcia directa que proposa Iorgos Papandreu podria provocar un daltabaix de conseqüències imprevisibles. Si els ciutadans rebutgen els acords sobre el fons de rescat i l'ajuda a Grècia, el pacte anticrisi quedaria en suspens i el país hel·lè no rebria el segon rescat (valorat en uns 130.000 milions d'euros), fet que provocaria la seva fallida.\nQuan els països de la zona euro acabin de definir la nova arquitectura del fons de rescat, tots els governs hauran de ratificar els acords, però només amb un país que els rebutgi, ja no tindrien cap validesa. La situació seria greu no només per a Grècia sinó per a tots els socis de la moneda única. L'anunci va agafar la Comissió Europea amb el peu canviat. Una portaveu de la CE va preferir no valorar la notícia a l'espera de consensuar la postura oficial.\nDes de l'inici de la crisi grega, Atenes ha hagut d'aplicar fortes retallades de la despesa pública seguint el dictat de Brussel·les. Milers de funcionaris s'han quedat sense feina, l'atur s'ha disparat i el país viu vagues i protestes continuades contra les mesures adoptades.\nBrussel·les va posar Papandreu entre l'espasa i la paret: si volia un segon rescat (el primer es va aprovar el maig del 2010) havia de reduir el dèficit dràsticament. El primer ministre no ha dubtat mai que l'austeritat és el camí per sortir del pou, però ni bona part dels ciutadans, ni el principal partit opositor hi estan d'acord. El referèndum, que se celebrarà d'aquí "unes quantes setmanes", podria ser l'única sortida que li ha quedat a Papandreu davant les protestes ciutadanes i l'assetjament dels partits de l'oposició.


millors fruites amb pectina: gelees, melmelades i conserves\nLa millor fruita alta en pectina per a gelees, melmelades i conserves\nCom funciona la pectina\nTreball amb Pectina\nFruits rics en pectines\nFruites de Pectina Moderada\nFruits baixos en pectina\nLa pectina, una fibra hidrosoluble, es produeix de manera natural en la majoria de fruites, amb la major concentració a la pell o pell; fa gel de gelatines, aporta melmelades la seva consistència propagable i fa que es conserven les conserves. Un polisacàrid o carbohidrat de cadena llarga format per molècules de sucre, les molècules de pectina s’uneixen en una xarxa que atrapa el líquid a les butxaques semblants a l’esponja, donant la fruita que preserva la seva estructura. La fruita totalment madura, mentre que generalment més dolça i deliciosa, conté menys pectina que una fruita lleugerament madura, ja sigui en la categoria de pectina alta o de pectina baixa.\nLes fruites baixes en pectina solen combinar-se amb fruites altes en pectina per obtenir un bon gel. També podeu afegir pectina comercial o casolana per compensar quantitats naturalment baixes o per accelerar el procés.\nLa pectina, ja sigui de forma natural o afegida, necessita activar calor, sucre i àcid. Algunes fruites àcides amb alts nivells de pectina, com ara les llimones gelen fàcilment sense massa coacció. Les fruites amb pectines baixes en àcids, com les maduixes, requereixen una mica de fines per convertir-les en una confitura propagable. El suc de llimona proporciona l’àcid necessari en moltes receptes de melmelada de baies, mentre que una recepta clàssica de conserves de maduixa i grosella vermella combina fruites baixes i d’alta pectina. Ajuda que estiguin en temporada al mateix temps.\nLes gelees, melmelades i conserves clàssiques comencen amb fruites fresques cuites fins que es descompon en la consistència d’una salsa. Aquest procés allibera les cadenes de pectines de les parets cel·lulars de la fruita, permetent-les que es dissolguin en la liquada. Per tornar-los a reunir cal un sucre afegit, que absorbeixi una mica de l’excés d’humitat, i un component àcid, que neutralitza la càrrega elèctrica negativa que impedeix que les molècules de pectina s’enllacin de nou automàticament a la tinta.\nadob grec per a costelles de porc\nSeguiu de prop la recepta quan afegiu pectina comercial, que s’enllaça molt més ràpidament i amb força que la pectina natural i pot resultar en massa consistència Jell-O. Diferents receptes demanen diferents formes de pectina, així que llegiu amb cura les instruccions del quadre.\nPodeu utilitzar alguns sucs de fruita en lloc de fruita fresca per fer gelatines suaus, però la majoria dels sucs contenen menys pectina natural que la seva contrapartida de fruites fresques, de manera que gairebé sempre necessiteu pectina suplementària, ja sigui una varietat comercial o casolana. La pectina continua gelant-se a mesura que es refreda, de manera que normalment traieu conserves de fruites fora de l'estufa en el punt que només recobren la part posterior d'una cullera, junt amb una sola gota que cau al final.\nSi s’afegeix pectina a la fruita pot eliminar la necessitat d’un llarg ebullició, conservant més del sabor i la textura frescos. Les receptes senzilles de melmelada de congelador barregen fruita fresca trinxada amb sucre i pectina concentrada, després deixeu-les reposar un o dos dies mentre la xarxa de pectines es forma i fa que la fruita es gel.\npomes tartes i poc madures\npomes de cranc\nprunes (però no varietat italiana)\nraïm (varietat de la Concòrdia Oriental)\nTrufes de limonada de maduixes\nDaikon no ratllat Daikon no Nimono\nPollastre Crockpot i moniatos\nRecepta de tallarines tailandeses sense gluten\nGallina Crock Pot, botifarra i gumbo de gambes


transport públic: NAU GAUDÍ. UN ARC, UN IGLÚ, UN CIUTAT.\nLa Nau Gaudí trenca la seva perspectiva expositiva habitual per presentar de manera joiosament agosarada una lectura arquitectònica d’ella mateixa front dos úniques i espectaculars peces de Mario Merz i Miquel Navarro, provinents de la col·lecció d’art contemporani de la Caixa.\nMario Merz era un important artista italià mort el 2003, relacionat estructuralment amb l’art pòvera, art en el que s’utilitzen bàsicament materials pobres, generalment no industrials, i moltes vegades obtinguts al carrer o en llocs destinats a la seva destrucció. Uns material que es valoren essencialment per els canvis que pateixen en el seu deteriorament, transformant així les obres d’una manera constant i permanent, donant-les una vida nova i evolutiva.\nMarius Merz destaca al costat de noms com els de Beuys, Richard Serra o Kounellis, i ho fa mitjançant obres, moltes d’elles en forma d’iglús, com el que presentat en aquesta ocasió. Un iglú construït amb ferro, pedres i vidres trencats , al que s’hi arriba per un camí fet per feixos de diaris enllumenats per una llum de neó que il·lumina la seqüència de Fibronacci ( seqüència estructurada de manera que cada número correspon a la suma dels dos anteriors)\nUna obra que sembla resumir el pas del temps, des del primitivisme de l’iglú, símbol alhora de lloc on recollir-se, fins a l’infinit que ve marcat per la seqüència , mentre que els diaris marquen la història fixada malgrat el pas del temps i el neó com a símbol de modernitat.\nUna filosofia embolcallada per una estètica que malgrat l’agressiu dels materials emprats dolcifica i convida al recolliment. Una obra espectacular que agafa potència quasi secular en l’àmbit de la Nau amb la que conjuga a la perfecció.\nL’altre treball presentat és “des del terrat” (1983-86) del valencià Miquel Navarro , en la que seguint el seu treball habitual de construccions d’espais imaginaris , fàcilment reconeixibles com a ciutats inventades, en els que amb el joc del materials, el petits maons per a l’urbanisme dedicat a la gent i les zones industrials amb altres materials, en aquets cas amb el zinc, exemplifica la dualitat de l’entorn vivencial de l’home, en un urbanisme expansiu ben definit. Una peça que en aquest cas lliga a la perfecció amb la Nau Gaudí, construcció industrial que estava prevista però al bell mig d’una ciutat obrera , la que somiava la cooperativa en la que es va estructurar.\nDues obres que acompleixen perfectament el desig d’aquesta exposició, al del diàleg comprensible i útil de peces artístiques distintes , establertes en el sentit de l’art i alhora amb desig de reflexió íntima i personal amb l’home.\nUna magnífica exposició que us aconsellem amb tot plaer i que alhora ens permet gaudir de la nuesa de la Nau en tota la seva amplitud.\nPublicat per pere pascual "pic" a 7:08 p. m.\nEtiquetes de comentaris: Mario Merz, Miquel Navarro, Nau Gaudí


26936 - Resultats de la cerca - Dipòsit Digital de Documents de la UAB\nPàgina inicial > Resultats de la cerca: 26936\n2 p, 1.3 MB Deficiència mental  / Brun, Carme ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Psicologia\n3 p, 29.6 KB Deficiència mental  / Brun i Gasca, Carme (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Psicologia Clínica i de la Salut) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Psicologia\n3 p, 29.0 KB Deficiència mental  / Brun i Gasca, Carme (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Psicologia Clínica i de la Salut) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Psicologia\n1 p, 11.9 KB Deficiència mental  / Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Psicologia\n3 p, 28.4 KB Deficiència mental  / Brun i Gasca, Carme (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Psicologia Clínica i de la Salut) ; Díaz-Regañón Serra, Natalia ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Psicologia


Campers i viatges: Vw California Exclusive 2.5 TDI\nVw California Exclusive 2.5 TDI\nEn aquesta altre publicació, us vull presentar la meva segona furgo. Una Exclusive.\nComençaré per nombrar els inconvenients que hi trobo. El primer, com es pot veure a simple vista, l'altura, 2,7 metres d'alt. Fa que sigui complicat fer-la servir com a primer vehicle. Però no és tan molest tenir-la com a segon vehicle. Des de que tinc la furgo, només en una ocasió me trobat que no podia accedir a on volia degut a l'altura. A part, el vent no es nota molt a l'hora de conduir. A no sé que faci moltíssim vent. Si és així tocarà reduir la velocitat si conduïm per autopista. Però en cap cas dona una sensació de perill.\nI el segon inconvenient que hi torbo és el llit de d'alt. És un llit relativament petit per dormir dos adults. 1,15m d'amplada, i llargada 2m. A part és complicat accedir-hi. Nosaltres hem arribat a la conclusió que és millor dormir a baix. El llit de baix és molt semblant al de la Vw Califòrnia convencional (1,2m x 2m). Una mica més complicat fer-lo i desfer-lo.\nA la foto es veu el llit fet de d'alt. I es pot intuir la dificultat que té per pujar-hi.\nAra, podem anar a les avantatges que té aquesta furgo.\nEl primer és que té wc. De seria aquesta furgo, venia sense dutxa. Però és relativament fàcil instalar-hi una dutxa, amb un boiler i tenir-hi aigua calenta. I et queda un lavabo thetford, una pica plegable i un plat de dutxa, amb menys d'1m quadrat.\nPer buidar les aigües brutes del lavabo, és igual que una autocaravana. I les aigües brutes de la dutxa i la pica, van a parar al dipòsit d'aigües brutes de la furgo. Que és de 70 litres.\nUn altre punt fort que té aquesta furgo, és tota la seva distribució en general. Contant que no deixa de ser una furgo de 5 metres. (No és una autocaravana).\nAl darrera de tot queda el wc, just després la cuina i a davant el "menjador". Això ens permet tenir 3 estàncies. A més es pot estar estirat al llit de d'alt mentres una altre persona està dreta a la cuina, o asseguda al menjador.\nEl menjador és força ampli, ideal per menjar-hi 4 persones. Es giren els seients del pilot i copilot (igual que a la Califòrnia estandart)\nEls armaris que té la Excluisve, són més que suficients. Té un armari gran a la part del darrera de la furgo, on s'hi pot guardar la roba. A part té altres armaris petits, per guardar-hi tot tipus d'objectes.\nA part, si es té que portar maletes grans, tens l'opció de deixar-les a la part de d'alt de la furgo. És la zona on queda plegat el llit de d'alt.\nLa mobilitat que té aquesta furgo a l'hora de desplaçar-se és brutal. És fàcil de maniobrar, i d'aparcar, a part et pots posar per qualsevol lloc que passi un turisme gran (a part de l'altura). El motor que té el TDI 102Cv és ideal per aquesta furgo. A les pujades no perd gaire reprís, i pots anar perfectament a una velocitat de creurer de 120Km/h. Tot i portar l'A/A posat(quin gran canvi he trobat a tenir o no tenir a/a).\nÉs una furgo, en el qual si ets una mica manetes, hi pots fer-hi mil "bricos". Jo hi porto una antena de tv exterior (cosa que fa que la furgo encara sigui més alta). I evidentment també hi porto la tv.\nIndispensable portar-hi un bon conversor a 220v. A més hi he instal.lat una placa solar. Al principi era una mica reticent a fer-ho, però ara no me'n arrepenteixo. A l'estiu no et tens que preocupar en cap moment per si s'acaba la segona bateria. També hi porto un microones, aquest ja m'hi venia quan vaig comprar la furgo. És un microones a 220v normal i corrent, el qual només es pot utilitzar quan la furgo està endollada a la corrent. Lo ideal seria instal.lar-hi un microones a 12v, però aquests ja s'enfilen molt de preu. 500€ aprox.\nCom a valoració personal que puc fer d'aquesta furgo, és que és perfecte per una parella amb un o dos fills petits. I que la vulgui tenir com a segon cotxe.\nPublicat per Albert a 5:13\nnenivan 15 de novembre de 2012, a les 7:52\nveig que et vas animant a escriure post, dedica't també a currar-te el blog i ens afegeixes a la Nuria i a mi com a enllaços.\nAnònim 15 de novembre de 2012, a les 8:47\nAra m'agrada Albert, publicant més entrades ;)\nJa ens ensenyaras la furgo no?? que es molt xula!!!\nPer afegir-nos vés a enllaços, no et facis el ronso...\nAlbert 19 de novembre de 2012, a les 0:05\nQuan us agregui, flipareu amb la pujada de visites que tindreu!!


L'Associació de Comerciants de la Part Alta de Tarragona abaixa la persiana\nL'Associació de Comerciants de la Part Alta de TGN abaixa la persiana\nEl Circ Ciutat dimecres, 09 de setembre de 2015\nEl comerç de la Part Alta de Tarragona s'ha quedat sense cap associació que el representi. L'ens que ho ha estat fent durant els darrers cinc anys, l'Associació de Comerciants de la Part Alta, es va dissoldre l'agost passat.\nUna imatge del carrer Major. / circdetarragona.com\n"Els propis comerciants no volen treballar i a la junta ja no hi quedava ningú", ha explicat al Circ la impulsora i presidenta de l'ens durant tres anys, Susana Moreno.\nElla mateixa va acudir a Hisenda per tal de donar de baixa l'associació a tots els efectes després de cinc anys en funcionament. A la junta extraordinària no hi va assistir cap comerciant, segons ha apuntat.\nMoreno va decidir tancar la botiga d'electrodomèstics que regentava al carrer Major i a la primavera es va traslladar al centre. Durant els darrers mesos, el joier Antonio Gómez, un altre dels membres més actius de l'associació, n'ha estat portant les regnes.\nSegons Moreno, la dessídia i la deixadesa dels propis comerciants del casc antic tarragoní els ha fet perdre subvencions: "S'han deixat perdre subvencions i les d'enguany, també", ha relatat Moreno, qui afegeix que va fa uns mesos ha haver de renunciar a 6.000 euros que ja havien estat concedits a l'associació.\n"Per cobrar una subvenció, necessites cobrar quotes i nosaltres només cobràvem 10 euros al mes quan organitzàvem alguna activitat. Potser un trimestre a l'any", segons Moreno, qui lamenta que durant el 2015 tampoc no han pogut demanar subvenció.\nTambé assenyala l'Ajuntament com a un dels principals causant del declivi del pes comercial a la Part Alta. "La interlocució ha estat bona, però com sempre, prometen coses i després no les fan o no les compleixen", ha apuntat l'expresidenta de l'associació de comerciants de la Part Alta. Sense anar més lluny, la nova normativa que regula els expositors a la via pública, que no s'està aplicant.\nL'associació de Comerciants de la Part Alta es va fundar l'any 2010. "Al principi estàvem tots els comerços, érem 85, i tots amb ganes, i ara en queden només una quarantena", ha recordat Moreno.\nMenys de la meitat i en tan sols cinc anys. I tot això combinat amb la proliferació dels coneguts 'pakis', fruiteries, basars i botigues amb una gran aposta pels elements folclòrics.\nEls comerços de TGN lluiran per Nadal aparadors guarnits per persones amb discapacitat\nUna campanya poc afortunada 'robotitza' el comerç de proximitat


L'Associació Juvenil ‘Pont de l´Agüelo Queixalet participa en la 3a Fira de la Joventut de Benicarló — Santa Magdalena de Polpis\nInici » Notícies » L’Associació Juvenil ‘Pont de l´Agüelo Queixalet participa en la 3a Fira de la Joventut de Benicarló\nL’Associació Juvenil ‘Pont de l´Agüelo Queixalet participa en la 3a Fira de la Joventut de Benicarló\nLa plaça Constitució de Benicarló acollia dissabte passat, 30 de juny, la 3a edició de la Fira de la Joventut, en la qual es van donar cita nombrosos col·lectius juvenils de tota la comarca i entre ells va destacar la participació de l’Associació Juvenil Pont de l´Agüelo Queixalet de Sta. Magdalena, que amb el regidor de Joventut a l’Ajuntament de Sta. Magdalena, Eloi Roca, al capdavant, es va sumar a aquest esdeveniment.\nDe fet, es va aprofitar l’ocasió per a presentar als joves de la comarca, les Festes de la Joventut, que amb la col·laboració del Motoclub de Bar en Bar i l’Ajuntament de Sta. Magdalena, organitzen el pròxim 14 de juliol, com a avantsala de les Festes Patronals, que se celebren entre el 21 i el 29 de juliol. A més, l’associació també organitza la ‘Pool Party’ en la piscina municipal, que tindrà lloc el dissabte, 20 de juliol.\nEloi Roca, regidor de Joventut, ha mostrat la seua satisfacció per la participació de Sta. Magdalena en aquesta fira, ja que a més, “ens ha permès entaular relacions amb la regidoria de Benestar Social de l’Ajuntament de Benicarló, amb l’objectiu de poder impartir en la localitat xerrades sobre la prevenció de conductes addictives i altres temes relacionats amb la joventut”.


El Barça de Jasikevicius sua per guanyar en el seu debut de lliga\nFC BARCELONA 89 - HERETA SAN PABLO BURGOS 86\nEl triplet Mirotic-Abrines-Oriola estira l'equip davant el San Pablo Burgos\nDiumenge, 20/09/2020 - 23:16\nGRAF8044. BARCELONA, 20/09/2020.- El entrenador lituano del Barça, Saras Jasikevicius, da instrucciones durante el partido correspondiente a la primera jornada de la Liga Endesa de baloncesto disputado ante el Hereda San Pablo Burgos, este domingo en el Palau Blaugrana de Barcelona. EFE/Toni Albir / Toni Albir (EFE)\nUn proverbi lituà diu que «Déu va donar les dents, Déu donarà el pa». El Barça de bàsquet s’ha posat a les mans d’un lituà de naixement i culer d’adopció per recuperar les ganes de mossegar i acabar amb la fam de títols que pateix la secció: sis anys sense guanyar la Lliga i una dècada de fracassos a l’Eurolliga. La gran plantilla que tenia l’any passat estava oscada en la direcció, tant dins com fora de la pista, una cosa que el club ha intentat reparar amb l’arribada de Sarunas Jasikevicus a la banda i de Nick Catathes sobre el parquet. De moment no ha pogut clavar-li la dent a cap dels aperitius d’aquesta temporada (va perdre la Lliga Catalana i Supercopa), però confia que canviï la història amb els plats forts. Per a això queda molt treball per fer, com s’ha comprovat en el debut a la Lliga Endesa davant el San Pablo Burgos, en el que ha suat per guanyar malgrat la gran actuació del triplet Mirotic-Abrines-Oriola (22 punts els dos primers i 20 l’últim).\nL’arrencada de lliga davant l’equip revelació de la passada temporada no va ser la que ‘Saras’ hauria desitjat. Les facilitats defensives concedides i la poca fluïdesa en l’atac blaugrana van provocar un parcial inicial de 4-13 inicial i que els primers crits del nou tècnic retronessin al Palau. Una imatge que es va repetir en diverses ocasions durant una primera meitat, en què la majoria dels seus jugadors no van aconseguir agafar el ritme. A Calathes, eliminat per faltes davant el Madrid a la Supercopa, li van xiular dues de gairebé consecutives demostrant que haurà d’acostumar-se els arbitratges ACB. Només dos de secundaris el curs passat, Oriola i Abrines, semblaven haver entrat en el partit i, amb 11 punts cada un en la primera meitat, van començar a redreçar el rumb. La proverbial empenta del pivot català, que Jasikevicius situa, de moment, de cinc mòbil, i un parell de triples del franctirador van permetre al Barça anar-se’n al descans per davant (45-44).\nDesprés de la represa, Abrines seguia amb el canell, anotant sense fallada els seus cinc primers triples per demostrar que amb confiança és letal. Entre ell, Oriola i alguns esclats de l’estrella Mirotic van mantenir a la superfície un bloc que avançava a batzegades per un partit molest que, 18 segon del final, començava de nou després d’una cistella de l’exblaugrana Renfroe (86-86). Hanga, després de fallar el primer tir lliure, va ficar el segon per donar un avantatge mínim a falta de cinc segons. Abrines va provocar la falta en atac de Rivero i va encistellar un parell de tirs lliures i el quadro burgalès va fallar el seu triple a la desesperada.\nRafa Martínez dona el triomf al Manresa\nEl Manresa s’ha estrenat amb un triomf forjat a la pista de l’Estudiantes (84-88), consolidada a les mans de dos del planter, Guillem Jou i Rafa Martínez, que van aportar 16 punts perhom. Al segon, en el seu primer partit de lliga en la seva tornada al club manresà 12 anys després, no li va tremolar el pols per assegurar la victòria amb dos tirs lliures. Per la seva part, la Penya debutarà aquest dilluns a les 20.30 a l’Olímpic de Badalona davant l’Unicaja, després que el duel s’hagués d’ajornar per un positiu de coronavirus al quadro malagueny.\nMondelo cita 19 jugadores en la primera concentració prèvia a l'Eurobasket i els Jocs\nEl Barça tomba el Morabanc a mig gas i ja amb Mirotic\nTemes: ICL Manresa Joventut FC Barcelona Bàsquet


– diciembre 27, 2010Publicado en: 22@, CATALUNYA CONSTRUYE\nEl projecte 22@Barcelona compleix 10 anys veient realitzat el seu objectiu de recuperar la vocació productiva del barri del Poblenou i convertir-se novament en motor econòmic de la capital de Catalunya. Amb aquesta idea, l’any 2.000 va començar a transformar-se el barri industrial en un espai de coneixement que promogués la col·laboració i les sinergies entre la universitat, l’Administració i l’empresa privada amb la voluntat de crear un nou model en què el protagonista fos la innovació.\nCom a projecte de renovació urbana, 22@Barcelona respon a la necessitat de crear un entorn divers i equilibrat, on els espais productius conviuen amb habitatges, equipaments i zones verdes. Com a projecte de renovació econòmica, transforma el Poblenou en una important plataforma científica, tecnològica i cultural que ha convertit Barcelona en una de les ciutats més dinàmiques i innovadores en l’àmbit internacional. I com a projecte de renovació social, afavoreix la interrelació entre els professionals que treballen a la zona i impulsa i recolza els projectes innovadors que fomenten la col·laboració entre empreses, institucions, veïns i entitats d’àmbits socials, educatius i culturals.\nL’àmbit 22@Barcelona té una dimensió equiparable a 115 illes de l’Eixample i la seva transformació ha permès crear un nou sostre econòmic per a activitat productiva i equipaments, a més de nous habitatges protegits i zones verdes que han transformat les antigues àrees industrials en un entorn d’elevada qualitat urbana i mediambiental. S’ha de destacar que el projecte ha sabut conservar no només el seu caràcter productiu sinó també la seva empremta arquitectònica, ja que els nous edificis conviuen amb les traces històriques i els elements representatius del passat industrial. El districte ha estat dotat amb modernes infraestructures, una inversió de més de 310 milions d’euros permet reurbanitzar els 37 quilòmetres de carrers del districte amb serveis altament competitius com són les xarxes d’energies, telecomunicacions, climatització centralitzada i recollida selectiva de residus. El disseny d’aquestes noves xarxes prioritza l’eficiència energètica, fet que permet introduir importants millores en els serveis urbans. Alguns dels projectes urbanístics més importants que han canviat la fesomia del districte són la prolongació de l’avinguda de la Diagonal fins al recinte del Fòrum, la remodelació de la plaça de les Glòries, la semicobertura de la Gran Via i la urbanització del litoral de la Vila Olímpica al Besòs.\nAl 22@Barcelona s’hi concentren estratègicament empreses i institucions intensives en coneixement i s’hi estan portant projectes dirigits a crear àrees d’excel·lència europea en diversos sectors com són l’audiovisual, el de les TIC, el de les tecnologies mèdiques, el de l’energia o el del disseny. La renovació econòmica s’està realitzant mitjançant la concentració en el territori d’empreses, organismes públics i centres científics i tecnològics de referència en aquests àmbits estratègics de coneixement anomenats clústers. Aquest procés ja ha generat fins ara la instal·lació d’un total de 4.500 empreses i la creació de 56.200 llocs de treball. El futur immediat portarà Barcelona a poder exportar aquest model a altres barris de la ciutat i, fins i tot, a esdevenir un punt de referència per a d’altres països.\n22@Barcelona versió PDF [català]\nPodeu consultar l’evolució del districte que el monogràfic Catalunya Construeix ha publicat durant aquests 10 anys a l’enllaç: 22@Barcelona.\nFOTO [Vista del cel i dels edificis del Parc Barcelona Media, de la Universitat Pompeu Fabra i la xemeneia de l’antiga fàbrica de Ca l’Aranyó des de la UPF. Foto: Lourdes Ribé]\nEtiquetas: 22@, arquitectura, Barcelona, Catalunya, infraestructuras, innovación, municipios, obras singulares, polítiques territorials, promoció econòmica, rehabilitació, sector construcció, serveis, sostenibilitat, tecnologia, telecomunicacions, territori, TIC, urbanismo


Aquest divendres el líder de Podemos ha fet una jugada important en les negociacions amb el PSOE. Fa un pas enrere i accepta no integrar el govern, però insisteix en posar dirigents de Podemos en el gabinet de ministres.\nAmb el compte enrere en marxa, quan la ruptura de negociacions aquesta setmana feia preveure el fracàs de la sessió d’investidura, Pablo Iglesias fa un pas enrere que alguns analistes qualifiquen de “jugada mestra”. La seva renúncia a integrar-se ell mateix en el nou executiu treu del mig la principal excusa que havia posat Pedro Sánchez, que no volia al líder de Podemos en el seu govern.\nL’actual president de govern en funcions havia personalitzat en Pablo Iglesias el “principal escull” perquè es pogués formar un govern de coalició. En una entrevista transmesa per la Sexta aquesta setmana havia deixat caure que no hi havia confiança i que necessitava en l’executiu a persones que defensin la democràcia, en al·lusió al fet que Podem no era prou clar en la qüestió catalana.\nLa resposta de Pablo Iglesias va arribar aquest divendres: “El PSOE diu que l’únic escull per a un govern de coalició sóc jo. He estat reflexionant aquests dies i no seré l’excusa perquè el PSOE eviti aquest govern de coalició. La meva presència en el Consell de Ministres no serà el problema sempre que el PSOE assumeixi que no pot haver-hi més vetos”.\nPerquè Pedro Sánchez sigui investit com a nou president de govern, les negociacions entre el PSOE i Unidas Podemos haurien d’avançar molt aquest cap de setmana, ja que el dilluns 22 a les 12 hores s’iniciarà la primera sessió en el Congrés dels Diputats. En cas que la votació sigui negativa en primera instància, es passés a una nova votació el dijous 25 de juliol. Si llavors Pedro Sánchez no obtingués una majoria, es passarà a setembre amb grans incerteses i la possibilitat que s’hagin de convocar noves eleccions.\nLa primera reacció del PSOE a la moguda de Pablo Iglesias ha estat respondre que “sense vetos i sense imposicions” es pot avançar en les negociacions, debatent primer un programa.\nLa qüestió programàtica és la que menys s’ha abordat en aquests mesos, encara que Podemos va fent cada vegada més renunciaments i es va empassant un gripau darrere l’altre. Primer va ser sobre la reforma laboral i la Llei mordassa, que Sánchez va prometre derogar en campanya electoral, però que després va deixar en l’oblit. Més tard el PSOE va eliminar del programa temes com el control del preu dels lloguers, que havia estat una bandera de la formació habitada per a justificar el seu suport als neoliberals del PSOE. I, com si això fos poc, va demanar garanties a Podemos que sobre la qüestió catalana no anava a treure els peus del plat si el govern es “veia obligat” a aplicar un nou 155 contra el poble català. Podemos es va menjar aquest gripau també i va assegurar “lleialtat” amb el PSOE en les “qüestions d’Estat”, en les quals no es ficaria.\nCom assenyalava Santiago Lupe en un article en aquest mitjà, renunciamients a Podemos no li han faltat: “El PSOE ha deixat clar que no pensa derogar la reforma laboral de Rajoy, Iglesias cedeix i no el demana ja com a part d’un acord de govern. El PSOE es nega a assumir la revaloració automàtica de les pensions com exigeixen des de fa mesos els pensionistes, Iglesias cedeix i no el demana ja com a part d’un acord de govern. El PSOE manté i reforça la política d’estrangeria, amb construcció de nous CIEs anunciats per Marlaska, i Iglesias cedeix i no el demana ja com a part d’un acord de govern. El PSOE confirma la seva negativa a qualsevol mesura reguladora del mercat d’habitatge per a desinflar la bombolla del lloguer, Iglesias cedeix i no el demana ja com a part d’un acord de govern. I així podríem seguir fins a emplenar línies i línies d’aquest article.”\nEt pot interessar: El PSOE disposat a enfonsar a Iglesias malgrat els serveis prestats\nQuè passarà amb les negociacions en les pròximes hores? No es pot saber. El que és clar és que el tira i afluix de Podemos amb el PSOE no va de “línies vermelles” ni de programes socials, sinó de garantir les seves posicions en un futur executiu, perquè a lluitar per mesures programàtiques que qüestionin els guanys dels grans bancs, les multinacionals i l’IBEX35 ja van renunciar fa estona. L’adaptació de Podemos al règim del 78 sembla no tenir límits.\nUnidas Podemos / Política Estat espanyol / Pedro Sánchez / Pablo Iglesias / PSOE


Dos empordanesos juguen a la lliga universitària dels EUA - Empordà\nDos empordanesos juguen a la lliga universitària dels EUA\nLa figuerenca Maria Martí és la pitxitxi de la Peach Belt Conference amb el Clayton State i el portbouenc Adrià Díaz també despunta amb l'USC Aiken\nLLUÍS RIBERA 04.11.2014 | 12:57\nMery i Díaz han coincidit al camp del Clayton State. EMPORDA\nEl somni americà és el que estan vivint, en aquests moments, dos joves futbolistes altempordansos que, arran dels estudis, s´han aventurat a jugar a la lliga universitària dels Estats Units. Es tracta de la figuerenca Maria Martí, de 24 anys, i del portbouenc Adrià Díaz, de 20. Des de l´agost, l´exdavantera del Llers i de l´Estartit està jugant en el Clayton State University, mentre que el defensa amb passat en el Vilamalla i en el futbol base del Peralada i la Fundació, entre altres, vesteix la samarreta de la University of South Carolina Aiken.\nEls dos aventurers altempordanesos es troben a dues hores de distància –conviuen a l´est del país– i van coincidir la setmana anterior en el camp del Clayton State entremig dels duels dels equips femenins i masculins de les seves respectives universitats. Aquest era el segon cop que es trobaven, després de coincidir a Atlanta.\nTant Mery com Díaz podrien allargar una temporada més la seva estada i actualment competeixen a la Peach Belt Conference, tot preparant-se per als campionats regionals, que permeten accedir al campionat nacional. En cas de quedar entre els dos millors, disputaran la fase final (Nationals) entre els conjunts més destacats de cada estat dels Estats Units. La lliga universitària es divideix pel nombre d´esports que té cada universitat, no per la qualitat dels equips.\nLa valoració de l´experiència està sent d´allò més positiva, tant en l´àmbit esportiu com personal. Mery és la pitxitxi de la Peach Belt Conference amb 14 gols –i 6 assistències. La figuerenca, establerta a prop d´Atlanta, a l´estat de Geòrgia, es va llicenciar en Ciències de l´Activitat Física i de l´Esport (CAFE) a la Universitat de Girona i actualment estudia un màster de Salut.\nPer la seva part, Díaz –viu als afores d´Augusta, a l´estat de Carolina del Sud– és titular indiscutible amb l´USC Aiken i, tot i ser defensa, ja ha marcat dos gols en els darrers partits. El de Portbou està estudiant Administració i Direcció d´Empreses.\nPodeu llegir les entrevistes a Maria Martí i Adrià Díaz a l'edició impresa de l'EMPORDÀ. Podeu descarregar-la des del nostre quiosc a Orbyt.


De nou al voltant del “me” i el “we” - SingularNet\nJosep Maria Raventós 9 October, 2019 9 October, 2019 SingularNet\nFoto by qimono-Pixabay\nJa fa més d’un any, que en aquest mateix blog fèiem una reflexió sobre la importància de tenir en tot el que gira al nostre voltant, una visió i dimensió que ultrapassava el “jo” o “me”, vers el “nosaltres” o “we”, i que implicava contemplar els interessos de tots, creixents en un món interdependent.\nNo hi ha dubte que els interessos personals i propis, no poden ignorar una renovada distribució dels recursos que no incrementi l’exercit de persones necessitades, ni desatendre problemes derivats de la globalització, cada cop més palesos, com és a tall d’exemple, tenir i mantenir un planeta sostenible i habitable.\nFins a quin punt, incidim o ens incideixen en qüestions com la distribució de la riquesa, o en les atencions als altres per tenir un entorn mínimament habitable, fa imprescindible comptar amb els demès. Fruit d’actuacions anteriors, sabem molt de problemes en els quals estem immersos, però molt poc de com resoldre’ls.\nEls plantejaments i conseqüents solucions per una nova era, són i han de ser diferents. No caiguem en l’error, que tan bé caricaturitzava amb la seva llestesa i erudició Albert Einstein, assenyalant que un problema que no és resolt aplicant-hi una teòrica solució, no es resoldrà reiterant els mateixos plantejaments i accions derivades.\nNecessitem noves visions i alternatives, nous punts de vista, per conjugar i resoldre els grans problemes del nostre entorn – per exemple pobresa creixent i medi ambient inhabitable – incloent totes les coordenades bàsiques d’aquests, i això vol dir contemplar-ho nosaltres, amb tots els subjectes i ens afectats o susceptibles de ser-ho.\nNingú es pot sostreure a aquesta realitat, i això comporta en l’àmbit personal, tenir una actitud oberta, i amplitud de mires, i en l’àmbit social o col·lectiu, saber unir esforços (inclusiu entre postures ben diferents), per encaminar accions inajornables, per tenir un millor futur, fet del tot imprescindible.\nÉs en aquest punt que ens poden servir de far d’orientació, els 17 ODS (Objectius de Desenvolupament Sostenible), que sota els auspicis de les Nacions Unides, pel període 2016 – 2030, ens són una guia bàsica. Tant en l’àmbit personal, com de tots els rangs socials en que ens movem, hi tenim no sols un deure, sinó una imperiosa necessitat d’atendre’ls per sobreviure.\nEns cal assumir-ho, amb el nostre dia a dia, o ens farem mal i dilapidarem molts recursos, i no estem en cap situació, per permetre’ns malbaratar diners i temps, ni jugar amb el nostre futur.\nAra estem a l’inici del curs, a totes les edats tenim sens dubte l’encàrrec d’aprovar aquesta assignatura, que no és optativa, sinó troncal i selectiva, i que no pot esperar futures convocatòries, perquè és molt probable que ja no n’hi hauran.


Devolucions - Naikare. L'art del llibre.\nSi per alguna raó inesperada el producte que has comprat no et convenç, pots tornar-lo durant 14 dies naturals des de la data de lliurament.\nLegalment això es diu “dret de desistiment” i en aquesta pàgina tens informació detallada al respecte.\nOmple aquest formulari si vols tornar algun producte que ja has rebut. Si el que vols és cancel·lar una comanda que encara no has rebut, o si tens qualsevol altra pregunta, no dubtis a contactar amb nosaltres.\nProducte o productes a tornar *


Llistes – innovaforum.com\nLes humils llistes són un element vital de la creativitat, ja que permeten estimular el pensament de diverses maneres: confrontant-lo amb paraules que tenen molta o cap connexió amb el nostre objectiu, permeten ser exhaustius a l’hora de revisar aspectes, permeten “provar” la nostra matèria de pensament amb diferents accions, permeten triturar l’objecte del nostre pensament en les seves parts més elementals per prestar-hi atenció o per permetre redefinir-les, etc.\nSón una eina senzilla, però molt poderosa. L’habitual és usar-les conjuntament amb altres tècniques de creativitat.\nÉs bo mantenir-les obertes durant un temps i anar-les completant. Un bon consell és portar un bloc al damunt per no perdre res del que se’ns acudeixi.\nÉs bo fixar-se un nombre mínim d’elements a incloure en la llista: força la creativitats i ajuda a llistar els elements menys obvis.\nEn el moment de fer-la és millor no voler fer classificacions ni ordenacions, sinó anotar els ítems tal com vagin sortint.\nTipus de llistes segons finalitat\nEn funció de la seva finalitat, podríem classificar-les en dos grups:\nLa seva finalitat inicial és ajudar-nos a no descuidar-nos res i són molt útils en les tasques repetitives. Però també serveixen per suggerir buits, possibilitats i relacions.\nServeixen per descompondre un problema, fet, producte o situació en el seus elements integrants, atributs, fets, causes, etc. (“triturar”) per a partir d’elles poder analitzar, redefinir o reestructurar el problema en base a recombinar, redefinir, millorar, suprimir, etc. els elements que el composen.Algunes d’aquestes llistes de trituració són tan útils com perquè habitualment siguin considerades tècniques de creativitat per elles mateixes, com és el cas de les Llista d’atributs. Un cop feta la trituració i coneguts els ítems integrants, el següent pas seria la reestructuració dels elements. Per això es poden usar tècniques com ara Scamper.\n© Julian Plana Pujol, “Creatividad en la gestión“, Cuadernos ESCA de Gestión de sucursales, CECA – Madrid 1988 * Reproduït amb autorització de l’autor *\nTraducció: Sèrie Tècniques de creativitat d'innovaforum


«No vull un Madrid aïllat, ni amb voluntat de tenir una visió supremacista», assegura el cap de cartell del PSOE-M respecte a la presidenta regional\nAfirma que per mobilitzar-se el 4-M l’esquerra necessita «la percepció d’un bé superior: canviar el Govern de Madrid i l’amenaça dels valors democràtics»\n01 de de maig del 2021. Actualitzada 02 de de maig del 2021 a les 15:46\nEls col·laboradors d’Ángel Gabilondo insisteixen, en contra de la versió més estesa, que és ell qui tira del carro, qui empeny a donar-ho tot. Amb 72 anys, encara sense vacunar, amb tres eleccions a l’esquena i les enquestes en contra, el candidat del PSOE assegura que hi ha partit, que tot depèn d’«un o dos escons». En aquesta entrevista a Ferraz amb EL PERIÓDICO, l’última d’aquesta campanya tan atípica i aspra, Gabilondo no tanca la porta a una coalició amb Pablo Iglesias, acusa Isabel Díaz Ayuso de «corrompre el bé comú», tenir una visió «supremacista» del madrileny i infravalorar el coronavirus. També reivindica el seu estil de fer política. «Cal tenir molt coratge per ser moderat», diu.\nEls sindicats han agitat la mobilització contra la dreta aquest Primer de Maig. ¿Aquestes últimes jornades poden ajudar a despertar una esquerra adormida?\nL’esquerra és latent, no està adormida. A l’expectativa, perquè té sempre una posició crítica, dubitativa. Tot això genera una incertesa. La dreta no la té, està mobilitzada. ¿Què fa falta perquè l’esquerra s’activi? Una percepció d’un bé superior: la necessitat de canviar el Govern de Madrid i la conjuntura en la qual els valors democràtics es veuen amenaçats.\n¿Els líders i els candidats no tenen responsabilitat en l’apatia de l’electorat o és una condició intrínseca de l’esquerra?\nTots tenim una responsabilitat. No és una cosa consubstancial a l’esquerra, però sí que ho és el pensament crític, exigent.\n¿Per què l’esquerra no ha aconseguit arrabassar el poder al PP en 26 anys i sembla que no ho farà ara? ¿És Madrid de dretes?\nNo puc acceptar amb naturalitat que el 4-M revalidi la dreta aquesta majoria. Les enquestes reflecteixen incertesa. Hi ha milers d’indecisos. ¿I per què 26 anys? Hi ha moltes raons. Té a veure que s’ha despertat un model que posa els interessos comuns al servei d’interessos particulars. És una forma de corrupció del bé comú.\n¿Què és Ayuso per a vostè? ¿Trumpisme, nacionalisme ‘cañí’, ultradreta?\nEn Ayuso hi ha una mica de trumpisme, nacionalisme ‘cañí’ i ultradreta\nUna mica de tot. A l’Estatut d’Autonomia no es parla de la identitat madrilenya. A Madrid no hi ha aquesta identitat. La seva identitat consisteix a tenir peculiaritats i no exactament una identitat substancial del madrileny. Per això quan es diu «a la madrilenya» em sona a gastronomia.\n¿Ayuso ha exacerbat el nacionalisme madrileny?\nEm fa vergonya utilitzar aquesta paraula. Es vol constituir una identitat madrilenya i és un error. Madrid és la ciutat de la diversitat, la tolerància, la pluralitat, la investigació. De trumpisme també n’hi ha: no hi ha un negacionisme extrem amb la pandèmia, sabent que hi ha 23.765 morts, però sí certa percepció que no n’hi ha per tant, que les mesures que es prenguin no l’eviten. L’antipolítica és aquesta idea que ella defensa que els acords són consensos progres. I els acords són essencials en democràcia.\n¿Veu paral·lelismes entre Ayuso i el que han pogut representar [Carles] Puigdemont i [Quim] Torra? ¿Un procés a la madrilenya?\nNo vull fer aquests paral·lelismes. És una decisió política no voler-los fer.\nPerquè no vull un Madrid aïllat, ni amb una visió supremacista respecte de ningú. M’ha molestat quan s’ha sentit que Madrid és una miqueta més. Jo no em sento una miqueta més. Cal alinear institucions i no fer polítiques de confrontació ni amb el Govern espanyol ni amb altres qüestions. No crec en aquesta política. És ineficaç i per principis no la vull.\nAyuso, desconeguda fa dos anys, és ara el referent de la dreta. ¿Se l’ha subestimat?\nAl contrari. Se l’ha sobreestimat. La gran cerimònia de la distracció d’Ayuso ha servit perquè es parli d’ella i no dels problemes de Madrid.\nTinc molts anys i no estic per fer seguidisme de ningú. Absolutament de ningú\n¿Això no és també culpa del PSOE i en especial de Pedro Sánchez, que va entrar al cos a cos?\nSi ens posem a buscar culpables, jo sempre m’apunto. Jo vaig entendre que amb la pandèmia, morint-se gent, calia ajudar que una cosa així deixés de passar. El que em sortia del cos era comentar cada una de les frases d’Ayuso. ¿És aquesta la política que cal fer? Jo crec que no. Però també assumeixo que potser la meva manera de ser no sigui la idònia per als moments de màxima confrontació.\nI la campanya, ¿de què ha servit? Les grans paraules com llibertat, feixisme i democràcia han enfosquit el debat sobre els problemes concrets.\nAquest és el gran perill, sí. Cal plantejar mesures concretes. El nostre programa és de Govern, amb 350 mesures i tres objectius: lluitar contra la pandèmia i vacunar, la recuperació econòmica i la reconstrucció social. Jo vaig començar amb això. I ara estic parlant de la democràcia. Però les dues coses són el mateix. No ens podem limitar a un debat teòric. Hi ha d’haver una acció efectiva per resoldre problemes. I alguns em donen la raó, però després tornen al debat teòric.\n¿Per això no ha portat la iniciativa, com assenyala algú al PSOE?\nAlguns sempre diuen coses. Jo no he anat darrere de ningú. I si ho he fet, ha sigut una cosa miraculosa. A la campanya he demanat no tenir gaire informació del que fan els altres. He seguit el meu camí. Tinc molts anys i no estic per fer seguidisme de ningú. Absolutament de ningú.\nVa dir al març que no volia pactar amb Iglesias, a qui va acusar d’alimentar un clima d’«extremisme». ¿Ho continua pensant?\nNo em va agradar com va plantejar Iglesias les eleccions, dient que Ayuso havia d’anar a la presó. Però més endavant el que he dit és que confio que Podem recolzi un Govern presidit per mi. Només demano el seu recolzament, res més. Si sumem i fem un pacte, serà sense extremismes.\nA Madrid es posen els interessos comuns al servei d’interessos particulars. És una forma de corrupció del bé comú\n¿Però la porta a governar amb Iglesias està ara oberta?\nSom a només dos dies de les eleccions. L’únic que he dit és que sense Ayuso i sense Vox.\nI sense Iglesias, va dir al principi.\nNo, jo l’única cosa que vaig dir és que amb aquest Iglesias no.\n¿Llavors? ¿Ara ha notat un canvi?\nHe notat un canvi en la realitat, perquè hi ha un bé superior. Iglesias no canvia en una setmana. ¡Ni jo tampoc! Però ara hi ha una necessitat de defensar els valors democràtics. I si hi ha una alternativa de progrés, l’haurem d’articular. El que hagi de passar, ja ho veurem. Però no vull radicalismes. Ser moderat, com jo, no és cap debilitat. Cal tenir molt coratge per ser moderat.\nUn treballador de Podem ha sigut detingut per agredir la policia en un míting de Vox a Vallecas. ¿Quina opinió té?\nEstic en contra de qualsevol agressió, però desconec el fet. Ho hauran d’explicar els afectats.\nEleccions Madrid 2021 Unides Podem Comunitat de Madrid PP PSOE Pablo Iglesias Primer de Maig Coronavirus a Espanya Coronavirus Más Madrid Isabel Díaz Ayuso VOX Ángel Gabilondo


Concurs de pessebres | Institut Ramon Coll i Rodés\nEntrem en època nadalenca i, com és tradicional al nostre poble, l’Ajuntament, amb la col·laboració dels pessebristes de Lloret, organitza el Concurs de Pessebres a la Llar. La categoria escolar, creada fa tres anys amb la intenció de fomentar tant la tradició pessebrista com pròpiament el concurs municipal, ja no és una novetat i va camí de consolidar-se com a tradició dins de la tradició pessebrista.\nCom no podia ser d’una altra manera, el nostre institut hi participa. És per això que avui tots heu pogut veure la composició modernitzada i cosmogònica del tradicional pessebre que els nostres companys del batxillerat artístic han instal·lat davant la vidriera que hi ha al vestíbul principal de l’institut.\nA mig matí, Jaume Soliguer i Ramon Valls, els dos membres del jurat que havien de valorar la composició, acompanyats de Josep Delemus, del Departament de Cultura de l’Ajuntament, ens han visitat i han pogut escoltar, en veu dels mateixos alumnes i professors del batxillerat artístic, les explicacions per a la correcta interpretació conceptual de la nostra proposta pessebrista.


Legislació: Real Decreto-ley 10/2015, de 11 de septiembre, por el que se conceden créditos extraordinarios y suplementos de crédito en el presupuesto del Estado y se adoptan otras medidas en materia de empleo público y de estímulo a la economía - Inici - eSam\nReial decret llei 10/2015, d'11 de setembre, pel qual es concedeixen crèdits extraordinaris i suplements de crèdit al pressupost de l'Estat i s'adopten altres mesures en matèria d'ocupació pública i d'estímul a l'economia.\nEstablir diverses mesures relacionades amb el personal al servei de les administracions públiques així com altres mesures econòmiques per dotar de major liquiditat als ajuntaments amb problemes financers.\nBOE núm. 219, de 12 de setembre de 2015.\nAl BOE núm. 242, de 9 d'octubre de 2015 s'ha publicat a Resolució d'1 d'octubre de 2015, per la qual es publica l'Acord de convalidació del present Reial decret llei 10/2015.\nLa Unitat de Secretaria Intervenció Municipal ha elaborat un resum de la present norma, el qual podeu trobar com a arxiu adjunt.\nReial decret llei 10/2015, d'11 de setembre, pel qual es concedeixen crèdits extraordinaris i suplements de crèdit al pressupost de l'Estat i s'adopten altres mesures en matèria d'ocupació pública i d'estímul a l'economia\nResolució d'1 d'octubre de 2015 (Acord de convalidació del RDL 10/2015)


27/11/15. La CUP insisteix que no vol que Mas tingui la potestat de convocar eleccions. El Punt Avui. - Gironès per la independència\n27/11/15. La CUP insisteix que no vol que Mas tingui la potestat de convocar eleccions. El Punt Avui.\nContinuen sense acceptar l'última oferta de JxSí i algunes veus plantegen una presidència rotatòria\n1.600 afiliats participaran en el debat de diumenge\nBaños, Salellas i Rovira conversant en l'últim ple al Parlament Foto: ARXIU / ANDREU PUIG.\nM. BATALLER / X. MIRÓ - barcelona\n“Mas no pot tenir el botó de les eleccions.” La CUP continua sensecomprar la proposta de Junts pel Sí en què hi hauria un president, Artur Mas, i tres macroconsellers, Oriol Junqueras, Neus Munté i Raül Romeva, i que ahir la coalició va detallar. Els cupaires, però, portaran a debat aquesta iniciativa i d'altres en la jornada de treball que celebraran diumenge a Manresa amb la participació de més de 1.600 persones. En la trobada, els de l'esquerra independentista podrien plantejar una presidència rotatòria entre Mas, Romeva i Junqueras, i que sigui el republicà qui pugui convocar els comicis constituents.\nAquests dies, la CUP està fent diverses assemblees territorials per explicar als seus militants quin és l'estat de les negociacions amb JxSí i també per saber com respiren les bases. Evidentment, el tema més espinós és la investidura de Mas i quin pot ser el desllorigador perquè hi pugui haver govern i president com més aviat millor. Fonts del grup parlamentari indiquen que molts afiliats els donen suport en la seva negativa a Mas i en la idea de buscar un candidat de consens, encara que també han anat apareixent opinions contràries. Aquestes veus polifòniques s'acabaran d'escoltar diumenge al pavelló del Nou Congost de Manresa en un debat que servirà per fixar el rumb en les converses amb JxSí. Diumenge no es votarà cap escenari concret, perquè encara no hi ha cap pacte tancat amb Junts pel Sí i, si finalment n'hi hagués, es convocaria l'assemblea nacional, que tindria l'última paraula.\nA Manresa es posaran sobre la taula les iniciatives que s'han anat estudiant les últimes setmanes. Una, evidentment, serà la del poder compartit entre Mas, Junqueras, Munté i Romeva que planteja JxSí. Els de Baños subratllen que no hi ha cap novetat respecte a la proposta que va presentar Mas al Parlament i reiteren que el gran problema és que el líder de CDC continuaria tenint el poder de decidir tot sol la convocatòria d'eleccions.\nEn aquest sentit, avisen que no s'ha de repetir la situació del 27-S, quan Mas, segons la seva opinió, només va accedir a celebrar els comicis quan va veure que hi havia una llista conjunta amb ERC. També remarquen que no volen arribar a unes eleccions al març i que en cap cas plantejaran la disjuntiva “o Mas o eleccions”.\nSalellas es pregunta si cal continuar amb el no a Mas\nEl diputat gironí de la CUP Benet Salellas s'ha preguntat si té sentit mantenir el no a la investidura de Mas per “coherència estricta” si la gent no entén aquesta posició. En una entrevista al portal de comunicació Ariet.cat hi ha afegit que es pot fer una cosa “políticament impecable i coherent” però que, si no l'entén ningú, des d'una perspectiva política “no serveix”. D'altra banda, Salellas ha retret a Esquerra que no tingui un paper actiu en les negociacions per interès partidista i que s'hagi “acotxat” davant Convergència, i també ha lamentat que la CUP està “sola i pressionada”. En aquest sentit, ha assenyalat la manca de suport explícit de sectors socials que veuen amb bons ulls no investir Mas. Salellas considera que no es tornarà a plantejar la investidura de Mas, però que, si fos així, la formació no tindria cap problema per plantejar-ho a la militància.


El tractament ambulatori de la fibromatosi palmar amb teràpia biològica permet curar els pacients en 24 h\nS’aconsegueix realitzar dos trasplantaments de còrnia a partir d’un únic ull de donant Un estudi permetrà identificar amb exactitud els gens implicats en les malalties rares que afecten la motoneurona\nAl voltant del 4% de la població espanyola major de 40 anys pateix la malaltia.\nL’Hospital Universitari de Bellvitge tracta de manera ambulatòria a partir d’un fàrmac injectable en pacients malalts de fibromatosi palmar (malaltia de Dupuytren) per tal d’evitar el pas per quiròfan i disminuir el temps de cura.\nLa teràpia biològica injectable és mínimament invasiva i no són necessàries cures posteriors ni rehabilitació de dos a tres mesos com amb la cirurgia clàssica.\nEl doctor especialista ha de tenir una formació específica en la malaltia i el fàrmac per conèixer amb exactitud on aplicar les injeccions i com practicar la maniobra d’estirament.\nLa malaltia de Dupuytren o fibromatosi palmar es caracteritza per l’aparició de nòduls fibrosos en els palmells de les mans que poden derivar en la formació de cordes. L’extensió progressiva d’aquestes cordes fins als dits pot arribar a provocar la contractura progressiva dels dits i causar dificultats alhora de realitzar activitats bàsiques de la vida diària. Es calcula que el 4% de la població espanyola major de 40 anys pateix aquesta malaltia, que és més habitual en homes que en dones.\nMitjançant un fàrmac injectable que s’administra de manera ambulatòria s’aconsegueix curar els pacients amb malaltia de Dupuytren en 24 hores. “A partir d’injeccions de l’enzim col·lagenasa Clostridium histolyticum, el qual produeix lisi i ruptura de les cordes de retracció, aconseguim tractar la malaltia amb mínima invasió i en un període de 24 hores des del moment de la injecció”, explica la Dra. Silvia López Marne, facultativa especialista del Servei de Cirurgia Ortopèdica i Traumatologia. Aquest enzim s’injecta en la corda o les cordes afectades i al dia següent l’especialista manipula l’articulació tractada per tal de trencar la corda i aconseguir l´estirament de l’articulació afectada.\nEl tractament, que consisteix en una teràpia biològica injectable, és mínimament invasiu, ja que no produeix ferida quirúrgica, i evita la necessitat de cures posteriors i rehabilitació, com succeeix amb la cirurgia oberta. “Amb aquest tractament estalviem als pacients haver de passar per un període postoperatori i de rehabilitació de dos a tres mesos de durada. A més, la cirurgia clàssica és una intervenció a vegades complexa, ja que els teixits que s’han d’extirpar es troben enganxats als tendons i als nervis i, en ocasions, s’han d’afegir empelts de pell o cobertures cutànies”, indica la Dra. López. Una altra opció és la cirurgia per via percutània, però aquesta té uns índexs alts de recidiva, al voltant del 50%. En canvi, la cirurgia clàssica i el tractament ambulatori registren taxes de recidiva similars al voltant del 10% amb els grans avantatges per al pacient que comporta aquest últim.\nLa tècnica necessita un doctor especialista que hagi rebut formació especial en la malaltia per tal de conèixer amb exactitud on aplicar les injeccions i com practicar la maniobra d’estirament. “El fàrmac ha de ser injectat en els punts idonis de la corda en una concentració de dissolució concreta, amb un màxim de tres punxades, per ser efectiu. Igual d’important és la maniobra d’estirament, que ha de ser controlada i específica en cada cas”, explica la Dra. López. Un cop realitzat el procediment, els pacients poden tornar a fer vida normal.\nMalgrat que no hi ha causes aparents, els factors genètics juguen un paper important en l’aparició de la malaltia de Dupuytren i aquelles persones amb descendència del nord d’Europa tenen més probabilitats de desenvolupar-la. Altres aspectes com el tabac, l’alcohol, la diabetis i problemes hepàtics són també factors de risc.


FINALITZAT: Entremeses - Teatre Barcelona\nAmb ocasió del seu XX aniversari, La Abadia es retroba amb els Entremeses de Miguel de Cervantes –La cova de Salamanca, El vell gelós i El retaule de les meravelles-, interpretats per un grup d’actors entre ells varis membres del repartiment original. Amb l’escenografia del pintor José Hernández, recentment desaparegut, l’encant popular i la força de la paraula de Cervantes tornen a agafar vida amb aquestes tres cèlebres històries còmiques, situades a l’àmbit rural. En aquesta ocasió compta amb l’escenografia del pintor José Hernández, recentment desaparegut, l’encant popular i la força de la paraula de Cervantes tornen a agafar vida amb aquestes tres cèlebres històries còmiques, situades a l’àmbit rural.\nUna producció del Teatro de la Abadía en coproducció amb Clásicos en Alcalá, Teatro Calderón de Valladolid i Teatro Principal de Zaragoza que es podrà veure al Teatre Romea del 20 de maig al 7 de juny.\nAmb ocasió del seu XX aniversari, La Abadía es retroba amb els Entremeses, interpretats per un grup d’actors que inclou a diversos membres del repartiment original. L’encant popular i la força de la paraula de Cervantes tornen a cobrar vida en aquestes tres cèlebres històries còmiques, situades en un àmbit rural, al voltant d’amors, desitjos, enganys, gelosia i astúcia. SINOPSI Entremeses és un espectacle compost per tres jocs còmics de Cervantes: La cova de Salamanca, El vell gelós i El retaule de les meravelles. Hilarants […]\nDisposem de 5 entrades dobles per a la funció del dimecres 20 de maig a les 20:30 al Teatre Romea.\nPer participar només has de dir-nos COM ES DIU L’AUTOR DELS ‘ENTREMES’?. Deixa’ns la resposta en els comentaris d’aquest post.\nPots participar fins el dimarts 19 de maig a les 15:00h. Es sortejaran les entrades entre tots els que hagin respost correctament la pregunta plantejada. Informarem dels resultat el mateix dia 19 de maig en aquest mateix espai i els guanyadors seran notificats personalment per mail\nGUANYADORS (Actualitzat 19/5/15)\nJa coneixem els guanyadors. Són: Jordi Joan D, Xavi A, Vicente C, Isabel A i Ona C.\nRamon Garcia Ramirez @rgarciar\nAnna Lleopart i Tió\nEusebi Mestre Laporta\nfrancisco javier mayordomo rubio\nJOSEP DEDEU i BARALDÉS\nROSER LLADÓ MORENO\nJordi Joan Doladé Ibars\nEulàlia Millaret Lorés


Set contes per a regal.\nQuan tenia vint anys em vaig presentar al Premi Cavall Fort i el fet de guanyar-lo em va suposar un bon estímul per dedicar-me a escriure. Des de llavors, he escrit narracions breus i algunes de llargues per a lectors entre set i dotze anys. He guanyat diversos premis i alguns dels meus llibres han estat traduïts al castellà, gallec i francès. També he escrit un recull de poemes: Com gat i gos, amb il·lustracions d'Àngels Ruiz, que va quedar finalista del premi "Apel·les Mestres".


pessoa i la pluja: de setembre 2009\nVendre potets d’aire net\n“Els problemes ecològics són els problemes econòmics de la Terra. L’ecologia és l’economia de la Terra.”\nNo, si quan ens hi posem...\nL’altre dia vaig dir que faltava un gran personatge masculí conegut creat per una dona... bueno, n’hi ha un, però acceptar-lo depèn molt de si s’està disposat a acceptar “barco” com a animal aquàtic... Un personatge masculí universal creat per una dona? El monstre de Frankenstein. S’accepta o no s’accepta?\nA cops de matxet\nAhir, anant a tirar les escombraries, un parell d’adolescents, un noi i una noia, es rivient de mi. No, no és una paranoia. Jo anava tirant parsimoniosament cada bossa al seu contenidor corresponent i ells, asseguts en un banc de la plaça, feien la corresponent befa soto voce. Els vaig preguntar si a aquella hora no haurien de ser a l’escola. Em van dir que els dimecres i els divendres no tenien escola a les tardes, en un to amistós, ja no de burla. Estaven encantats que m’hi dirigís. Però, no m'hi vaig poder resistir: els vaig deixar anar en un to aspre com un suc de llimona “amb tantes festes, ara entenc que la mainada pujeu cada cop més imbècils”. Doncs sí, els vaig dir això. Vaig continuar tirant la resta de bosses i quan ja me n’anava van reaccionar atacant de nou amb les seves burles, que com que sordejo una mica, ja no vaig poder desxifrar. Sé que, si després de preguntar-los com era que no eren a escola hagués somrigut, allà no hagués passat res, haguéssim quedat la mar d’amics i allò hagués estat l’inici d’un petit veïnatge. Però vaig haver de deixar anar la meva mala llet (la meva mala llet és llegendaria), i ara segurament cada vegada que vagi a tirar les escombraries me’ls trobaré rient i fent comentaris sarcàstics, i a més segurament ja no seran ells dos sols sinó que hi haurà més mainada burlant-se de mi, tots els petits monstres del barri. Això si no em tiren pedres. Sense voler, he obert la veda. No cal dir que estic molt orgullosa de mi mateixa per no haver sabut callar... A més, em sap greu perquè estic segura que aquestes dos criatures venen de famílies desestructurades i això d’estar en un banc de la plaça rient-se dels veïns només es un símptoma dels seus problemes, una manera de cridar l’atenció. Els havia d’haver fet una mica de cas amistós o haver marxat fent veure que no els sentia, sense agredir-los verbalment. Tots hi hauríem guanyat. Però va ser més fort que jo, ho vaig haver de dir. I vaig disfrutar dient-t’ho, a més. Què s’han cregut? Però, pensant-t’ho fredament, m’adono que aquest no és el bon camí, sobretot pel petit fet pràctic que la gent es revenja. S’ha de ser conciliador i posar l’altra galta, no per una qüestió cristiana, sinó per una petita qüestió pràctica de no buscar-se problemes. Però, amb una malaltia com la meva en que sento constantment com la gent em critica i es burla de mi, que ho facin de veritat i m’hi pugui tornar de veritat és un luxe molt poques vegades al meu abast. Encara dubto que els devia ofendre més, si que els digués imbècils o que els tractes de criatures... No hi havia pensat en això, però jo a la seva edat ja em pensava que era gran... I estic segur que encara que facin criaturades, es deuen pensar que ja són grans. En fi, que la pròxima expedició a tirar les escombraries serà com si sortís d’exploració per la selva verge: estaré a mercè de les feres... I jo, com ja heu comprovat, sóc un angelet...\nVençuda per la revolució i l’imperi\nDoncs sí, tinc necessitat de confessar-ho, de deixar-ho clar: no, no vaig acabar les Memorias de Ultratumba, de Chateaubriand. No vaig passar del capítol vint i escaig, quan comença a parlar de Napoleó. Jo llegia tota feliç sobre la seva joventut, i m’agradava molt, però quan vaig saber que algunes coses que deia se les havia inventat... i jo m’ho estava creient al peu de la lletra... aquest va ser el primer cop dur que va rebre la meva concentració. Però el llibre va canviar... La cosa anava bé mentre parlava de manera personal de si mateix, encara que de vegades fes passar bou per bèstia grossa... ara, quan va començar amb tot això del poder, que si Napoleó per aquí, que si se’n va anar a Egipte per allà... i va començar a explicar coses d’ell mateix només en relació amb els càrrecs que ocupava... no ho sé, segurament és perquè jo mai no he tingut ni tindré cap mena de poder i el tema no m’atrau gens... vaig començar a pensar que era un llibre d’història, i a mi la història mai m’ha agradat per llegir-la (encara que estigui excel·lentment escrita). Conclusió: que el llibre em va caure de les mans. Sento que es la mena de lectura que vol una edat i unes certes experiències, i resulta que jo ni tinc aquesta edat ni cap experiència manant... En fi. Que m’ha sabut molt greu, però no l’he pogut acabar. I això que penso que per una persona que li agradi la història o saber coses sobre Napoleó o que tingui afany per dirigir alguna cosa grossa, és un llibre gairebé indispensable. També per algú amb una mica d'ambició com a lector, algú interessat en la bona prosa... Estic segura que el punt on el deixo és la millor part del llibre. A mi m’agrada la bona prosa, però si el tema no m’estira no hi puc fer res per continuar llegint... En fi, que el guardaré per quan sigui gran. Estic segura que llavors serè més capaç d’apreciar-lo.\nL’ombra del jove clergiman...\nUna cosa que m’agradaria especificar és que, encara que al blog hagi mencionat un parell de vegades a la Katherine Anne Porter (la vaig posar a la meva llista d’escriptores), jo no he llegit cap dels seus contes, que pel que es veu són extraordinaris. D’on ve la meva admiració, doncs? Doncs d’una cosa molt senzilla: he llegit que és una escriptora que ha aconseguit crear personatges masculins de carn i ossos, no només fantasies o alter-egos masculinitzats de l’escriptora. Per mi, encara que no ho hagi comprovat personalment, amb això ja n’hi ha prou per admirar-la, sobretot quan a les escriptores se’ns acusa de no haver creat cap personatge masculí creïble, contràriament a tants grans personatges femenins creats per escriptors. A més, tinc el llibre amb els seus contes en castellà, i el penso llegir i comprovar-ho per mi mateixa, això que els seus personatges masculins s’aguanten. Sabia que hi havia d’haver alguna escriptora que ho hagués aconseguit! Ara encara falta, però, un gran personatge masculí conegut creat per una escriptora...\nSer escriptor ha de ser alguna cosa més que difamar familiars, amics, coneguts i saludats –a un mateix i la resta de la humanitat- cantant quatre misèries i quatre veritats. Però aquesta cosa més que s'hauria de demanar d'un escriptor és quelcom que se m'escapa...\nMe’n recordo d’una vegada, al programa d’un famós cuiner, el cuiner agafava pulcrament les croquetes amb la forquilla, però, el convidat, un altre famós cuiner, en un moment en que el presentador es va despistar, va agafar la croqueta amb els dits (cosa que ben segur li havien dit que per la televisió no havia de fer); l’home volia dissimular i el gest d’agafar la croqueta amb els dits va ser digne de ser vist.\nExplico això perquè jo, al costat dels altres blocaires, em sento una mica com si estigués agafant la croqueta amb els dits. La majoria de blogs que jo llegeixo són ascètics, pulcres, políticament correctes, positius, donen una imatge de formalitat de la persona que els escriu, estan preocupats per la política i per la llengua, miren les noticies, no diuen res que no hagin de dir i que pugui ferir a gent del seu voltant, no expliquen intimitats que no venen a cuentu d’aquelles que fan envermellir, no fan el ridícul i procuren quedar bé; són sincers, però és una sinceritat “apte”. Jo, en canvi, em sento estranya untant-me els dits explicant les meves misèries (i més que en vull explicar). Sé que una persona “normal” mai no explicaria el que jo explico, ni de la manera que jo ho explico, ni res del que vull explicar, més que res perquè a una persona normal no li passen aquestes coses, i si li passessin tampoc les viuria amb el dramatisme que jo les visc. Una persona normal té una vida sense fissures, i el darrer que farà serà explicar per internet aquestes fissures. Em sento incòmode d’explicar el que explico, tot i que el meu subconscient m’ho exigeix, però encara que crec que no tindria ni suc ni bruc, de vegades m’agradaria ser formal com un columnista de diari, parlar només de temes d’actualitat alients a la meva veritat, en una paraula: menjar-me el blog pulcrament amb la forquilla... Però, per alguna estranya raó, el que realment m’agrada és enfangar-m’hi fins a les orelles...\nEscenes de la meva vida\n_ Per què no et reculls els cabells? Amb aquestes grenyes sembles una bruixa.\n_ Què és aquesta trossa que portes? Sembles una iaia!\n_ No t’hauries de rentar el cap tan sovint. Els cabells es fan malbé. Et quedaràs calba.\n_ On vas amb el cap tan brut? El grounge ja no està de moda. Sembles deixada de la mà de déu...\nAl final, he arribat a la conclusió que, encara que l’Aniset no m’estimi, jo sí que m’estimo a mi mateixa. Ara, he de reconèixer que m’ha costat una mica arribar fins aquí... més de deu anys...\n(Sé que a algú li pot estranyar que aquesta persona tingui un nom diferent a cada blog; no ho vaig fer expressament, però m’adono que així es simbolitza perfectament la seva doble cara, la seva falsedat.)\n“La classe de polítics que té un país és el reflex de la seva societat.”\n“Hi ha molta gent que no vol canviar la societat, sinó que vol canviar la seva posició dins la societat.”\n(el nom no sé si és aquest exactament, però sento aquesta persona parlar per la radio i veig que diu coses que jo penso, que jo podria signar perfectament al blog. Diu que és professora d’universitat, però la veu és de noia immadura... que està acostumada a parlar i a ser escoltada, molts professors parlen així, se sap expressar però és immadura com a individu. Com és que jo penso igual que una persona que, per més que sigui professora d’universitat, em sembla tan immadura?)\nEl capitalisme es una emoció\n(en el darrer post feia una juxtaposició contradictòria: per una banda, em preguntava si deixarien d’haver-hi rics i pobres, i per l’altra, em plantejava si els llibres de la meva biblioteca continuarien sent meus. Això és una contradicció perquè és precisament la propietat privada (la possibilitat que els llibres puguin ser “meus”) el que fa que al món hi hagi rics i pobres. Si es pot tenir, sempre hi haurà qui tingui més. Suposo que, quan ets pobre, és fàcil fer demagògia i advocar per la igualació entre rics i pobres; en canvi, quan tens alguna cosa, encara que siguin quatre llibrots, la igualació ja no t’interessa pas tant. Es a dir, siguem sincers; no es tracta de que deixi d’haver-hi rics i pobres: es tracta de procurar, tu com a individu, de no estar entre els pobres. Quan aconsegueixes això, estic segura que tot l’interès que poguessis tenir en la igualació desapareix. Quan es menciona la “propietat privada” em ve sempre el cap el comunisme, que no va funcionar. Està bé tenir utopies, però també s’ha de tenir en compte com és la gent a la vida real. I els humans necessitem tenir coses, encara que siguin coses com una incubadora per germinar llavors que ens ocupa la meitat del marbre de la cuina i que des que ens vam comprar no hem tornat a tocar)\nLa veritat és dins nostre\nNo fa pas gaires dies que van fer a Sitges un congrés sobre intel·ligència extraterrestre. Sitges, seu del Festival de Cinema Fantàstic, em penso que és el lloc ideal per celebrar aquesta mena de congressos. Segons sembla, en aquest congrés de demostrava amb proves fefaents l’existència dels extraterrestres (?). La veritat és que a mi el tema m’interessa ben poc. No crec que existeixin els extraterrestres, però, si existissin, em donarien una bona feina? o, millor encara, podria viure sense treballar? m’ajudarien a pagar una hipoteca? Em recomanarien llibres? Jo crec que la gent que espera amb candeletes als extraterrestres tenen alguna carència a la seva vida afectiva que esperen solucionar entrant en contacte amb aquest suposadament atractius i simpàtics éssers. (No dic que jo no tingui carències afectives, però jo no espero que els extraterrestres me les solucionin.) Us recordeu de la peli Mars attacs, de tota aquella gent que anava a rebre els extraterrestres amb un cartellet de Welcome? Es van quedar ben fotuts! Jo crec que seria això més aviat el que passaria si és que existissin els extraterrestres i no pas el contrari. Tot es reduiria a una qüestió de poder: si els extraterrestres fossin més forts que nosaltres, ens espoliarien i ens farien fer el que volguessin; si nosaltres fóssim més forts, els espoliaríem a ells. El contacte ideal que es veia a Star Treck entre dues cultures que simplement intercanvien coneixements és una utopia. O que potser van intercanviar gaire cultura amb els indígenes els conqueridors del Nou Món? I per saber que la cosa es reduiria a una espoliació mútua no cal saber com són els extraterrestres: ni ha prou de saber com som els humans. De debò us penseu que si fossin pacífics voldrien saber res de nosaltres? Però bé, acceptem-ho, jo no hi crec, però pot ser que existeixin. Llavors jo dic: i què? I què? Es que, i què? Canvia alguna cosa això? Em farà tornar rossa? M’aprimaré? Trobaré una persona que m’estimi? La societat humana deixarà de ser una societat jerarquitzada en que uns estan a sobre i uns altres a sota? Deixarà d’haver-hi rics i pobres? Els llibres de la meva biblioteca continuaran sent meus? Jo crec que, abans de buscar efecte i vida intel·ligent a l’exterior, hauríem de solucionar els problemes que tenim aquí, i, primer de tot, abans de plantejar-nos si hi ha vida intel·ligent a l’univers, el que hauríem de fer es assegurar-nos que hi ha realment vida intel·ligent al nostre planeta.\nEm miro els agraïments del llibre que citava d’en Michael Pollan, El detective en el supermercado, i m’adono que no només la idea de fer el llibre no ha estat d’ell, sinó que tot l'ingent i embullat treball de documentació li ha fet una alumna seva. Suposo que aquesta és la mena de manera de fer llibres que jo criticava fa dies en aquest post i aquest, i que jo deia que mai produiria un longseller. Bé, és evident que aquest llibre, de moment, ja és un best-seller, i penso que té moltes possibilitats de ser longseller, per les veritats que deixa anar. Com pot ser? Bé, em sembla que no en sé prou com per respondre a aquesta pregunta. La única explicació que puc apuntar és que aquest bon home sap redactar molt bé sobre materials preexistents. Ell mateix diu que aquest llibre és un esforç de síntesi. Diu algunes coses en les que no estic gens d’acord, però en general té tota la raó, i a més, aconsegueix fer que et miris una llauna de refresc o un paquet de galetes amb uns altres ulls. Fins i tot el pa. Ara, aquest llibre ha estat “planificat” per una sola persona, no sé si per ell o per algun dels seus editors; els detalls de l’execució són els que han estat encarregats a diverses persones. “On no arribi el talent...” Bé, doncs sí, sembla que m’haig d’empassar les meves paraules, sembla que això de fer llibres pel mètode frankenstein (o sigui d’ajuntar trossos) pot funcionar, com a mínim per a no-ficció. Malgrat això, continuo pensant que jo no vull ser aquesta mena d’escriptora. No vull ser la mena d’escriptora a qui una altra persona “planifica” el que ha de redactar. Em vull planificar jo a mi mateixa.\nLlet desnatada: engany amb pedigrí\nNo voldria frivolitzar, és un tema molt seriós, i no està bé fer-ne broma, però... així com hi ha dones atrapades dins un cos d’home (i homes atrapats dins un cos de dona) em sembla que jo que ja he descobert quin és el meu problema: sóc una persona rica atrapada dins el cos (i la vida) d’una persona pobra... no sé, potser en el futur també ho operaran o ho tractaran, això...\nL’art de l’intercanvi\nJo sempre m’havia pensat que estudiar economia no era cosa d’artistes: preocupar-se tant pels diners, uix... sona fins i tot vulgar. A més, havia conegut un parell de persones que estudiaven economia i la seva única aspiració en aquesta vida era entrar a treballar en un banc; no és una cosa que excités gaire la meva imaginació d’artista romàntica, precisament... (Els bancs són l’enemic.) Juntament amb dret, l’economia em semblava una de les carreres més avorrides, la mena de carrera que jo mai no faria.\nPerò des que escolto tant la radio, i no ho negaré, des que hi ha la crisi, començo a pensar de manera diferent. La primera cosa que em va fer canviar d’opinió va ser una entrevista a una professora de música de la universitat de París: va dir que, abans de dedicar-se a la música, havia estudiat economia per “saber com funcionava del món”. Això em va sorprendre molt. Des de quan estudiar els moviments del capital era “saber com funciona el món”? Jo, per saber com funciona el món, hagués estudiat psicologia, o biologia, o fins i tot antropologia, coses que em permetessin saber com és l’ésser humà. Però ella va triar economia... I és evident que, en un món on has de poder intercanviar diners per sobreviure, potser no anava tan desencaminada: les persones som animals sí, però fets per l’intercanvi; no tot és estimar i les relacions interpersonals, tal i com jo em pensava. Aquesta va ser la primera vegada que em vaig mirar l’economia amb altres ulls. A més, això ho deia una música, una artista, no una directora de banc.\nQuan va esclatar la crisi, van florir a la radio les seccions dedicades a l’economia en tots els programes. Ja sé que el nivell és molt divulgatiu i no dona cap idea del que representa el poc lleuger estudi autèntic dels llibrots d’economia, però em va fer sorgir el cuquet. Ara m’agrada molt seguir tots els programes d’economia, encara que sospito que l’economia radiofònica té una mica d’astrologia culta i no és res gaire seriós, però el tema m’interessa: estic començant a pensar que, si hagués d'estudiar ara, potser escolliria economia...