Dones intrèpides... i sàvies - VilaWeb\nAutor/s: Dolors Llopart\nDones intrèpides... i sàvies\nI les dones? No hi ha hagut científiques viatgeres? Pels camins de l'Europa medieval, sobretot seguint els itineraris de les grans peregrinacions (com el camí de Sant Jaume), acompanyant exèrcits en campanya o camí de les croades o de les conquestes colonials, bé consta que hi ha hagut dones. Però és cert que per trobar dones que, perseverant en uns objectius d'obtenir coneixements nous i de transmetre'ls, assolissin resultats científics estimables que hagin deixat empremta, no podem anar gaire enrere en la història. Pràcticament ens hem de limitar als segles XIX i XX, que és quan s'ha iniciat i consolidat l'accés de les dones a una educació superior i han estat acceptades per un món acadèmic abans exclusivament masculí (Godayol, 2011).\nLa transformació de la societat i l'aparició de dones independents\nAl llarg dels segles s'han anat consolidant uns estereotips culturals diferenciant les tasques socialment admeses com a pròpies de cada gènere. A partir de la revolució industrial les coses comencen a canviar. Un fet que cal tenir present aquí és el progressiu accés a una educació formal, inicialment reservada als homes, que va anar permetent la incorporació de dones a professions abans tingudes per exclusivament masculines com la medicina, el professorat i també la recerca.\nNo és aquest el lloc de reconstruir els orígens i la consolidació del capitalisme industrial a partir del segle XVIII i els primers decennis del xix ni de veure com sorgeix una nova cultura social entre les elits empresarials i professionals que afavoreix activitats com el col·leccionisme, els viatges i el mecenatge i una nova concepció del paper de la dona en el marc familiar i en la projecció social que propicia l'accés d'algunes dones joves d'aquestes classes socials a l'ensenyament superior. Tot plegat ajuda a fer que algunes d'aquestes dones joves s'incorporin al món de la ciència i en algun cas sentin el gust per l'aventura necessari per esdevenir heroïnes de l'avantguarda de la recerca en els espais més difícils i compromesos (Morató, 2005).\nÉs el cas de les tres dones escollides com a exemples, filles respectivament d'un metge, un jurista i un artista reconegut. Totes tres van recórrer diferents regions d'Àfrica, sempre en condicions difícils i, de vegades, ben adverses i van prendre partit pels africans, fossin els avantpassats reconeguts dels humans moderns, les víctimes de l'esclavisme o els lluitadors contra el colonialisme per la llibertat dels seus pobles en els anys de la descolonització. En tots tres casos dones apassionades per la vida i l'aventura que foren, en el seu fer dia a dia, singulars: Mary Henrietta Kingsley, Germaine Tillion i Mary Leakey, etnògrafes les dues primeres i paleontòloga humana la tercera. Aquestes tres dones, investigadores socials, són només una petita mostra de moltes de les dones que, en tots els continents, van treballar i excel·lir en tots els camps de les ciències.\nMary Kingsley, la reina d'Àfrica\nMary Henrietta Kingsley (Londres, 1862 – Simon's Town, Sud-àfrica, 1900) hagués pogut ser una típica dona victoriana de classe mitjana (i, de fet, en molts aspectes ho va ser) dedicada a l'administració de la llar i la cura de la seva mare malalta. El seu pare, George Kingsley, era un metge apassionat per la natura i els viatges i no s'havia casat amb la seva mare (una minyona a qui havia deixat embarassada) fins pocs dies abans del naixement de Mary. La seva educació va ser pràcticament autodidàctica, la casa paterna era plena de llibres i la curiositat i l'interès de Mary van compensar l'absència d'una educació més formal. Per ajudar el seu pare a preparar alguns dels llibres que escrivia sobre Àfrica va aprendre alemany, però, mentre els pares van viure, es va mantenir retreta de tota vida social.\nMorts el seu pare i la seva mare el 1892, amb poc temps de diferència, i lliure d'obligacions familiars, va poder iniciar amb trenta anys la seva carrera de viatgera i estudiosa dels pobles africans. Un primer viatge la va portar aquell mateix any a les illes Canàries. Va ser només un tast que la va convèncer que ja no podia viure sense viatjar i que el seu objectiu havia de ser conèixer Àfrica tan bé com pogués. Així, després de fer un curs d'infermeria a Alemanya, l'estiu de 1893 s'embarcava a Liverpool per fer cap a São Paulo de Luanda, capital de la llavors colònia portuguesa d'Angola.\nDes d'aquest punt va iniciar un llarg itinerari que la va portar a Cabinda, on va iniciar les seves recerques sobre la religiositat dels nadius i pel camí va recollir també exemplars d'insectes, peixos, batracis i rèptils. Va recórrer una part de l'anomenat Estat lliure del Congo, llavors propietat personal del rei dels belgues Leopold I, i va quedar indignada de la crueltat del sistema colonial allí imposat. Va continuar cap al nord pel llavors Congo francès fins a Libreville i d'allí s'embarcà cap a Calabar, llavors capital de la colònia britànica de Nigèria, des d'on retornà a Anglaterra.\nDipositades al British Museum les col·leccions aplegades i lliurats a l'editor MacMillan els originals del llibre del seu pare que ella havia completat amb les seves notes de viatge, se li feia llarga l'espera de tornar a Àfrica. Tant el director del departament de zoologia del British Museum, Albert Gunther, com l'editorial li facilitaren recursos per al viatge. Novament a Calabar, va recórrer des d'aquest punt el delta del Níger, va visitar l'illa de Fernando Poo, llavors colònia espanyola, i finalment va remuntar en vapor i en canoa el riu Ogooué i després d'un itinerari per terra va tornar a la costa pel riu Rembué fins a l'estuari del Gabon. Encara va trobar l'oportunitat de ser la primera dona a assolir el cim del Camerun, el més elevat de l'Àfrica occidental.\nEl 1899 va emprendre el seu darrer viatge a Àfrica. L'objectiu eren aquest cop les ribes del riu Orange, a Sud-àfrica, però en arribar-hi es va trobar que havia començat la guerra dels Boers i va decidir oferir-se com a infermera. Va ser destinada a cuidar presoners enemics a la base naval britànica de Simon's Town, allí va emmalaltir de tifus i va morir el 3 de juny de 1900.\nLes seves publicacions ('Travels in West Africa', de 1897, i 'West African Studies', de 1899) són plenes d'ironia i bon humor, però sobretot contenen encertades anàlisis etnogràfiques força a contracorrent de les opinions dominants al seu temps. De manera valenta, exposa els seus criteris sobre el maltractament i les vexacions als quals els països colonials sotmeten els nadius africans i les seves crítiques a l'acció de les missions, tant protestants com catòliques (Kingsley, 2001a; 2001b).\nLlig l'article complet a la web de Mètode.\nDolors Llopart. Antropòloga i Museòloga. Institut Català d'Antropologia, Barcelona.\nMary Kingsley, navegant en canoa pel riu Ogooué durant el seu segon viatge a l'Àfrica occidental, després d'haver visitat l'illa de Fernando Poo, llavors colònia espanyola.\nMary Kingsley hagués pogut ser una típica dona victoriana de classe mitjana (i, de fet, en molts aspectes ho va ser) dedicada a ocupar-se de l'administració de la llar i la cura de la seva mare malalta. Mentre els pares van viure, es va mantenir retreta de tota vida social.


Lloable Confraria de la Soledat d'Ontinyent: La Confraria de la Soledat convida a l'Alcaldessa a presidir-la en la Processó del Silenci\nLa Confraria de la Soledat convida a l'Alcaldessa a presidir-la en la Processó del Silenci\nEsta nit, la Confraria de la Soledat, en la desfilada de la Processó del Silenci, tindrà una doble presidència, tal i com figura en el protocol processional i no s'havia pogut realitzar fins a la present ocasió. Així, la Confraria -que no la processó- serà presidida pel nostre Germà Major, però també per la Presidència d'Honor de la Soledat, que ostenta l'Excel·lentíssim Ajuntament d'Ontinyent.\nD'aquesta manera, serà l'Alcaldessa, Lina Insa qui represente la màxima institució ontinyentina per primera vegada en el Silenci, i seguisca mantenint així el lligam intens i històric que ha existit entre el Consell Municipal i la Confraria.\nL'actual càrrec d'Alcalde és hereu del de Magnífic Jurat en Cap de l'època foral, i fou des dels Jurats de la Vila Reial que va nàixer la Confraria de la Soledat el 1610. Posteriorment, el 1796, el mateix Ajuntament ontinyentí feu seua la Confraria de la Soledat i, ara mateix, n'és el propietari de la nostra estimada imatge advocacional, així com del baiard (que ostenta la bandera i l'escut d'Ontinyent) i dels estris que fem servir en les nostres desfilades públiques.\nDes de la realització del protocol i el nomenament de l'Ajuntament com a President d'Honor de la Confraria (2004), hem sol·licitat de l'Ajuntament la participació de l'Alcalde, o d'aquella persona en què ell delegara, tot i convidant-lo a presidir, en la nostra processó pròpia, la seua gent. I ha sigut enguany quan la nostra petició ha tingut una acollida positiva, per la qual cosa, la Confraria de la Soledat no pot més que mostrar el seu agraïment i el seu goig per poder reprendre, i enfortir així, la relació del "Pas de l'Ajuntament" i el Consistori.\nNovament, els Jurats en Cap són Soledat.


Cinc detinguts per vendre droga i robar en un club de Vielha — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / Cinc detinguts per vendre droga i robar en un club de Vielha\nAgents dels Mossos d'Esquadra van detenir el passat 3 i 5 de desembre un grup de cinc persones per vendre presumptament droga a la Val d'Aran. Els joves també estan acusats de robar 3.000 euros en un club de Vielha. La investigació va començar el passat mes de juliol, arran d'una denúncia.\nEls detinguts pel delicte contra la salut pública són Miguel D.C., espanyol de 28 anys; Ana A.S., espanyola de 25 anys i veïna de Vielha; i Junior E.M., dominicà de 27 anys i veí de Gausac. Del delicte amb força està acusada Magali P.L., dominicana de 29 anys i veïna de la Seu, i Martha Maria P.B., dominicana de 33 anys i veïna de Lleida, aquesta darrera també acusada d'un delicte contra la salut pública. Les dues joves exercien la prostitució a Vielha i presumptament proporcionaven els clients als traficants.\nEn diversos escorcolls als domicilis dels joves es va trobar 1.600 euros en metàl.lic, petites substàncies i eines per manipular la droga. Totes les detencions van tenir lloc a Vielha. El jutge aranès va determinar l'ingrés a la presó de Miguel D.C. i de Junior E.M. La resta dels detinguts es troba en llibertat amb càrrecs.


Un llibre reviu la saviesa ancestral dels pescadors - Empordà\nUn llibre reviu la saviesa ancestral dels pescadors\nLurdes Boix i Jaume Badias escriuen «Històries de pescadors de la Costa Brava» per entendre un món quasi desaparegut\nCRISTINA VILÀ 08.01.2019 | 12:39\nTemps era temps en què els pescadors s'orientaven amb els ocells, el color del mar o les senyes per reconèixer on hi havia el peix. Tot aquest coneixement es va perdre amb la modernitat, però un llibre, «Històries dels pescadors de la Costa Brava», les recupera.\nEls historiadors Lurdes Boix i Jaume Badias coneixen profundament la vida dels pescadors. Durant anys han escoltat les seves històries vitals que ara, per iniciativa de l'editorial Gavarres, prenen forma de llibre: «Històries de pescadors de la Costa Brava». Presentat fa poc a l'Alfolí de la Sal de l'Escala, inclou un pròleg de Xavier Febrés i imatges de diferents arxius gironins.\nBoix i Badias han fet un treball de camp important i s'han repartit els pobles pesquers buscant pescadors vells «que encara haguessin viscut la pesca a la manera antiga, sense aparells»: de l'Estartit a Portbou, ella; de Blanes a Begur, ell. A més, Boix ha tractat, en el tema de les migracions parlant amb pescadors, de Cotlliure i Portvendres, procedents de Llançà. El llibre serveix per entendre millor un món per a molts desconegut, i ara, pràcticament desaparegut. «Cada vegada hi ha menys pescadors», afirma Boix tot afegint que alguns pobles ja van perdre l'activitat amb l'aduana i el tren, com Colera i Portbou, o amb el turisme, com Lloret de Mar o Blanes. Es va salvar Roses i Palamós perquè, com que tenien moll antic, pescadors del sud s'hi van instal·lar. A l'Escala va preservar també la pesca del peix blau.\nEl volum s'ha dividit en sis capítols, un dedicat a les senyes, els caladors i les grans pesqueres. «Les senyes era la manera com el pescador s'orientava per trobar el calador sota aigua», diu Boix. Les senyes eren línies imaginàries que determinaven els llocs on hi havia peix. «S'ho apuntaven en llibretes, molt secretes i aquestes passaven de pares a fills», continua. Un altre capítol parla de creences, perills i desgràcies en mar i s'hi recull la història d'un pescador de Roses que va perdre el mateix dia del 1910, els seus tres fills grans. «L'avi va donar la culpa al cometa Halley», recorda.\nEl llibre també reflexiona sobre iniciatives actuals de recuperació de caladors, com és el cas del projecte Sèpia, que necessàriament han begut del patrimoni oral preservat pels museus. «Estem molt contents perquè el llibre cobreix aquest buit de transmissió antiga», afirma Boix admirada d'aquella saviesa i enginy dels vells pescadors capaços, fins i tot, de saber on eren els bancs reconeixent un tipus d'ocell.


La meta estarà situada a l'Av. de Catalunya, on acabarà un recorregut que inclou la pujada a Montserrat\nIgualada acull aquest dissabte el final d'una etapa de La Vuelta, una de les tres grans curses ciclistes del calendari mundial, juntament amb el Tour i el Giro. El pilot arribarà a la meta situada a l'avinguda de Catalunya després de completar un recorregut de 166,9 Km que s'haurà iniciat a Valls i que haurà inclòs el pas per punts com Santa Coloma de Queralt, Sant Martí Sesgueioles, Calaf, Manresa i el port de Montserrat. Els organitzadors preveuen que els corredors arribin a la línia de meta entre un quart de sis i les sis de la tarda, en funció del ritme de la carrera. La cursa entrarà a Igualada per l’avinguda de Monserrat i passarà per davant de l’estació d’autobusos i pel Passeig Verdaguer per pujar cap al carrer Lleida abans de tombar a l'esquerra en direcció al Parc Central. El recorregut de l'etapa, amb l'ascensió a Montserrat a pocs quilòmetres de meta, fa preveure una cursa animada i amb un final molt disputat.\nNo és el primer cop que la capital de l'Anoia rep un final d'etapa de La Vuelta, tot i que l'antecedent més immediat es remunta a l'any 1970. També cal afegir que en tres ocasions la ciutat ha estat el punt de partida d'una etapa (l'últim cop el 1994) i que els anys 1977 i 1978 també hi va haver sengles finals d'etapa en què oficialment constava que es feien a Igualada, tot i que el recorregut va finalitzar a la Tossa de Montbui. I a aquest historial cal afegir-hi també les diverses ocasions en què la ciutat ha acollit etapes de la Volta a Catalunya.\nIgualada, de fet, ha estat històricament una ciutat aficionada al ciclisme, un esport que va viure l'etapa d'or amb les curses que es disputaven al velòdrom que durant molts anys hi va haver a la zona on ara hi ha l'IES Joan Mercader. Actualment, cal destacar la figura de la ciclista local Lorena Llamas, que fa unes setmanes ha decidit retirar-se, després d'haver corregut durant dos anys en l'equip professional Movistar. Anteriorment, durant la primera dècada d'aquest segle, també cal destacar la trajectòria professional del ciclista local Juan Fuentes, que fins i tot va arribar a disputar quatre edicions de La Vuelta amb diferents equips italians.\nAquest gran esdeveniment ciclista s'afegeix a d'altres fites que confirmen Igualada com un punt de referència dels esdeveniments esportius, coincidint amb la distinció de Ciutat Europea de l'Esport. Així, per exemple, el pavelló de les Comes va acollir durant aquesta festa major les finals femenina i masculina de la Supercopa Catalana d'handbol i aquest proper mes de setembre serà la seu de la Supercopa d'hoquei patins.


Vida, literatura: ‘The Paris Review’ | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nVida, literatura: ‘The Paris Review’\nEls autors anglosaxons actuals mostren a les entrevistes una cultura literària més limitada que la dels europeus\n8 GEN 2021 - 17:37\tCET\nFragment de la coberta de la selecció d’entrevistes de 'The Paris Review' d’Acantilado. EL PAÍS\nLa revista d’aquest nom va ser fundada a París el 1953 i es va dedicar a l’edició i promoció d’autors emergents, sobretot els d’expressió anglesa, i també a comentar-los amb articles i entrevistes. El 1973 es va traslladar a Nova York, on encara resideix i resisteix. De fet, el món anglosaxó continua sent (com al XVIII i XIX) el més prolífic en revistes literàries, gràcies a les quals es dona suport no solament a la creació i s’afavoreix l’existència d’una “societat literària”, cosa que a Catalunya va donar-se al primer terç del XX, i a Espanya als Segles d’Or i al període il·lustrat. Després, mai més: es tracta d’un país extensament alfabetitzat, però cada dia més analfabet pel que fa a les dues arts que donen més sentit a qualsevol vida, i a la mort corresponent: la música i la literatura.\nAra es publica, i és gran esdeveniment, una molt satisfactòria i extensa antologia de les entrevistes que The Paris Review va incloure, entre la més antiga, a E. M. Forster, de 1953, i la més pròxima als nostres dies, a Roberto Calasso, de 2012; no hi arriba a sortir-ne una magnífica a Enrique Vila-Matas el 2014, i sap greu, perquè el nostre escriptor excel·leix en aquest gènere: The Paris Review. Entrevistas, 2 vols., diversos traductors (Barcelona, Acantilado, 2020).\nEl que més s’hi troba són entrevistes a escriptors en llengua anglesa, però no n’hi manquen a escriptors en castellà (nou si ho hem comptat bé, entre elles una a Borges), en francès (10), en italià (3, totes al segon volum), i en alguna altra llengua.\nLa primera cosa que s’observa en llegir el total d’aquests col·loquis és que el periòdic trimestral, fundat a París, tenia com a comesa principal estimular la novel·lística anglesa i nord-americana des d’una plataforma europea. El trasllat a Nova York correspon, si fa no fa, al ple assentament dels autors anglosaxons a Europa, on van començar a ser traduïts i editats per les grans cases editorials en castellà (Anagrama, per exemple), italianes i franceses. Una perfecta estratègia.\nLa segona cosa que s’hi entén és que, entre els entrevistadors, n’hi ha de bons i de no de tan bons, mentre que els escriptors entrevistats (almenys en aquesta antologia) posseeixen quasi tots una enorme qualitat intrínseca. Per exemple, sorprèn que una bona part dels mals entrevistadors comencin sempre el diàleg demanant als autors com escriuen, a quina hora, amb quin estri... i, el més incomprensible de tot, que Jeffrey Meyers li pregunti a la gran Iris Murdoch “quantes paraules escriu normalment en un dia”, com si la producció literària tingués alguna cosa a veure amb la fabricació de cotxes en el sistema taylorista. Prestigi del maquinisme!\nUna tercera cosa a observar és que, pel que es llegeix, els autors anglosaxons contemporanis tenen una cultura literària molt limitada (la menys cultivada sembla Toni Morrison), bàsicament cenyida als seus anys de vida lectora. Els europeus, per contra, exhibeixen major solidesa: així en el cas sobrenatural de George Steiner, però també de Yourcenar i d’Eco i Calasso. Ja s’encarrega Saul Bellow de precisar que la novel·la “d’idees” és un gènere molt propi del nostre continent (esmenta Thomas Mann, que podria haver entrat a la revista), i molt poc de Nord-amèrica. Fins i tot dins del panorama de les lletres en anglès, els autors semblen dividir-se, com en la famosa Querelle des Anciens et des Modernes, en amics de l’última moda i amics de la tradició americana, que, per descomptat, no pot anar més enllà de Poe, Melville o Hawthorne. Per entendre que la psicologia dels escriptors és molt vària, n’hi ha que parlen com si fossin tota una institució i una solemne autoritat (no direm qui) i n’hi ha d’una humilitat extraordinària, com ara Primo Lévi (que també és dels que parlen d’experiències viscudes i narrades, no solament de ficcions), Auden o Brodsky, tots ells representants d’una literatura carregada de vida. Faulkner esbossa una teoria que anys més tard Foucault plasmaria en un famós article sobre “la mort de l’autor”; Simenon té molt clar que no hi ha comunicació eficaç entre les persones (com Jacques Lacan), però sí que n’hi ha en la relació entre un home o una dona i el seu llibre. També sabrem (extrem d’alta poètica) que la paraula cat és molt millor que dog per fer versos, com diu T. S. Eliot.\nI el conjunt resulta una perfecta, ampla visió del que ha estat la vida literària a Europa (incloent-hi Turquia: Orhan Pamuk) i Amèrica, que són cosines germanes en l’àmbit de les lletres universals. La lectura hi és plaent, les traduccions són excel·lents —sembla venir de l’original que Mme de Sévigné es converteixi en Mme de Chevigné (vol. I. pàg. 438)—, i tota persona amiga de la literatura contemporània passarà hores de delícia llegint in extenso aquests dos volums de conversacions sobre la vida i l’art d’escriure en vers, en prosa i en forma de guió cinematogràfic (Billy Wilder; una de les millors entrevistes del llibre).


Joc en línia Pintar Luntik. Juga gratis en línia joc Pintar Luntik. Descarregar joc Pintar Luntik. Jocs Per als nens - ad.kot-i-pios.com\nResilient Luntik caminar per un prat de flors i, sorprenentment, va quedar sota un fort aiguat. Estava molt molest, ja que el flux d'aigua va arrasar tot el seu color brillant!\n© zxcgame.com - Joc gratuït Pintar Luntik () El joc en línia flash joc MedlinePlus Pintar Luntik de forma gratuïta .. No t'oblidis de votar aquest joc Pintar Luntik i compartir aquest joc amb els teus millors amics.\nGame Pintar Luntik en línia\nDescripció del joc Pintar Luntik en línia. Com jugar el joc en línia Resilient Luntik caminar per un prat de flors i, sorprenentment, va quedar sota un fort aiguat. Estava molt molest, ja que el flux d'aigua va arrasar tot el seu color brillant! Ajuda l'heroi a tornar a la seva antiga aparença, els teus amics poden descobrir-ho. Tria els colors apropiats i aplicar acurada una Luntik ells amb un pinzell.\nQualificar aquest joc: Jugat: 570\nPintar Luntik ( Vots2, Mitjana SMS rating: 3/5)


Puig-reig estrena el musical «Arrelats» - Regió7\nL’espectacle es podrà veure el 22 i 23 de maig al pavelló, en el marc de la Festa Major. La música és del compositor Sergi Cuenca i la interpretació anirà a càrrec de la Polifònica\n14·05·21 | 06:25 | Actualitzat a les 10:07\nAssaig del musical «Arrelats», amb Sergi Cuenca dirigint als músics | ARRELATS\nEl musical Arrelats a Puig-reig, amb segell cent per cent puig-regenc, s’estrenarà la setmana que ve en el marc de la festa major. Compost i dirigit pel músic local Sergi Cuenca i interpretat per la Polifònica de Puig-reig, se’n faran dues funcions: dissabte 22 de maig i diumenge 23, a les 7 de la tarda al pavelló.\nEl concert de Gertrudis farà vibrar el jovent\nEl musical, impulsat per l’Ajuntament, es va presentar l’abril del 2019 amb la intenció d’estrenar-lo per la festa major de l’any passat. La pandèmia de la covid ho va impedir i ara, un any després, prendrà vida. El regidor de Cultura, Jesús Subirats, destaca que «gràcies a la dedicació del talent del municipi estrenem una obra pròpia i d’identitat per posar de relleu Puig-reig».\nArrelats no presenta un fil conductor únic, sinó que són petites històries ambientades en èpoques diferents i inspirades en fets reals, tradicions o anècdotes de Puig-reig. «És un musical de vida i emocions, no una classe d’història», assenyala Subirats, tot i que s’ha comptat amb l’assessorament de la historiadora Rosa Serra. Per exemple, Arrelats parla de la festa de la Corrida, de la presència dels templers al municipi, de les vivències de la festa major, de la vida a pagès o del dia a dia a les colònies i les fàbriques tèxtils. «Són peces separades que com a musical funciona igual de bé si es treuen algunes peces i se n’afegeixen noves», explica Subirats. L’objectiu és que no perdi interès: «la idea és anar fent modificacions de peces i que la Polifònica el pugui anar interpretant, no cada any però potser sí cada dos o tres».\nEs tracta d’un muntatge de gran format amb una orquestra d’una quinzena de músics i les veus d’una quarantena de cantaires de la Polifònica. A banda de temes corals fent el paper de poble, també faran de solistes interpretant els personatges protagonistes del muntatge. Tal com recorda el regidor, «la partitura s’ha escrit pensant en la Polifònica i el seu estil». A part de Sergi Cuenca, hi ha intervingut el professor Quim Puig, que signa el llibret; i l’actriu Maria Casellas, que s’ocupa de la direcció escènica. El narrador del musical serà l’actor Joan Crosas.\nXiula, l’opció per al públic familiar\nLes entrades per a les dues funcions ja s’han posat a la venda, per un preu de 20 euros. Per als nens i nenes de 6 a 12 anys, valen 10 euros. Es poden comprar a Iglesias Fotògrafs (Puig-reig), al Musikal Berga (Berga), a la llibreria Guinó (Gironella), i a l’establiment Chaplin (Navàs). Si en queden, també es podran adquirir a taquilla, a 25 euros. L’aforament permès, amb la normativa covid, són unes 600 persones a cada sessió.


Lecciones de la Cátedra: Josep Massot i Muntaner\nLliçons de la Càtedra: Josep Massot i Muntaner\nL'acte començarà a les 16.30h amb una presentació a càrrec de Joandomènec Ros, president de l'IEC; Sílvia Llach, vicerectora de Territori i Compromís Social de la Udg; i Mariàngela Vilallonga, directora de la Càtedra de Patrimoni Literari Maria Àngels Anglada - Carles Fages de Climent. Seguidament, tindrà lloc la primera lliçó: «Les Publicacions de l'Abadia de Montserrat». I, després d'una petita pausa, es durà a terme la segona lliçó: «L'Obra del Cançoner Popular de Catalunya».\nJa podeu realitzar les vostres inscripcions gratuïtes a l'adreça electrònica dir.cmaa@udg.edu o bé al telèfon 972 41 89 60. Es lliurarà certificat d'assistència a qui ho sol·liciti abans del 25 de març.


24ª Festa de la Verema del Bages - Retalls de Cuina\nIniciproductors24ª Festa de la Verema del Bages\nAnna Pigarda • 30 de setembre de 2019\nDel 3 al 6 d'octubre es celebra una nova edició de la Festa de la Verema del Bages, que aquest any arriba a la seva 24a edició. El nucli antic d'Artés tornarà a ser l'escenari de les activitats organitzades per dissabte i diumenge. Pels dies previs, dijous i divendres, també s'han organitzat activitats a Manresa, Sallent i Sant Fruitós del Bages.\nLes activitats comencen dijous 3 d'octubre amb la Nocturna Vinum, on es podran degustar vins de la DO Pla de Bages acompanyats de tapes gastronòmiques i música en directe en diferents locals de Manresa, Artés i Sant Fruitós de Bages.\nDivendres, al celler Santmartí de Sallent, es celebrarà l'acte d'inauguració de la 24a Festa de la Verema del Bages amb la presentació de les plaques de cava per la festa d'enguany de Gibert i Caves Artium. Un taller de varietats autòctones i el tast de vins maridats amb tapes elaborades pels restauradors de Sallent, acompanyats de música en directe, tancaran la jornada.\nDissabte i diumenge, la Mostra de Vins dels Cellers de la DO Pla de Bages i Caves d'Artés, les degustacions, el concurs de tast a cegues per parelles -la novetat d'enguany - , les visites als cellers, i d'altres activitats al voltant de la verema ompliran els carrers d'Artés.\nTota la informació sobre horaris, preus i reserves de places, la podreu trobar a la pàgina de la Festa de la Verema del Bages. Tingueu en compte que algunes entrades s'han de comprar per avançat.\nSi vens a la festa, no t'oblidis de participar en el concurs #Postuverema. Podràs guanyar una visita per a 4 persones a un celler de la DO Pla de Bages i un lot de vins de la comarca.\nLa Festa de la Verema del Bages és una homenatge al vi i a la vinya de la comarca. I és que el Bages té una dilatada cultura vitivinícola. Així ho demostren els 15 celler que elaboren vi a la comarca sota la DO Pla de Bages i els dos que produeixen cava sota la DO Cava. La DO Pla de Bages abasta unes 500 hectàrees de vinya, distribuïdes per 27 municipis.


Vox | Jo no tinc por, per Carles Francino\nLa resposta davant de Vox\nNo ens deixem espantar, no hi ha una majoria tan gran d'ultradreta com perquè estiguem atemorits. Cal estar preparats i decidits per anar a votar diumenge\nDivendres, 26/04/2019 - 18:03\nPorto uns dies amb una sensació bastant rara. I una mica pesant també. No hi ha conversa, ja sigui amb amics, coneguts, col·legues de professió, fins i tot amb algun familiar –imagino que els haurà passat a vostès també– que no comenci amb algú dient: “Estic acollonit amb els resultats de diumenge”. Bé, doncs sincerament, jo el que estic és una mica fart d’aquesta actitud, n’estic bastant cansat ja.\n¿Acollonits per què? Ja sé que fa cinc mesos, amb les eleccions andaluses i el ‘descobriment’ –entre cometes– que 400.000 persones havien votat Vox es van encendre moltes alarmes; i que des d’aleshores les expectatives d’aquest partit que reivindica la figura de Franco, amb tot el que això significa, no han parat de créixer. Però, ¿de veritat a Espanya existeix una majoria tan gran d’ultradreta com perquè els altres seguim el corrent o estiguem atemorits? No, jo crec que no, de cap manera, no ens deixem espantar.\nEl que cal fer és estar preparats, i decidits per anar a votar diumenge. I explicar –i denunciar– exactament el que proposa Vox. I si això és donar-los un altaveu, doncs d’acord. Però tots aquests comentaris en veu baixa, aquests murmuris, “¿Has vist el míting de Vox a València? ¿I l’altre dia a Sevilla...? Quanta gent, quantes banderes...”. Doncs molt bé, felicitats als premiats. Però, torno a preguntar, ¿això significa que tot està decidit, que cal preparar-se per al que ve? I sobretot, ¿donem per fet que ens mereixem com a país, com a societat, que aquesta gent marqui el rumb durant els pròxims anys? ¡Au, va!\nDesprés ja hi haurà temps per analitzar qui ha donat ales a Vox, si tots els seus vots són fatxes o hi ha altres elements, però avui, ara, a dos dies de les eleccions, res de baixar la veu i encongir-se. Jo, almenys, no.\nI per cert, passi el que passi diumenge, amb més o menys ultradreta al Parlament, no oblidem que els camins de crispació, d’insults, de mal rotllo, d’odi fins i tot que estem transitant des de fa temps, algun dia caldrà desfer-los. Com abans ens hi posem, com abans s’hi posin alguns, molt millor per a tothom.\nVox: guanyar només per ser-hi


Camino Hotel Curtea De Arges Romania - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nStr Negru Voda , Nr 5, Curtea De Arges, Curtea De Arges, Romania, 115300 - Veure al mapa\nMés informació sobre Camino Hotel\nAl visitar Curtea De Arges, vosté es sentirà com a casa a Camino Hotel, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Camino Hotel, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, calefacció, servei de despertador, mini bar, aparell de televisió per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com centre esportiu, sauna, massatge, solàrium, parc infantil que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Camino Hotel és una selecció idònia per a la vostra estada a Curtea De Arges.


Residence Les Lisieres Sud Crans Montana Suïssa - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nRoute de la Combaz, Randogne, Crans Montana, Suïssa, 3963 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Residence Les Lisieres Sud\nAl visitar Crans Montana, vosté es sentirà com a casa a Residence Les Lisieres Sud, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nResidence Les Lisieres Sud també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Crans Montana. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com habitació familiar.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Esquí de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Residence Les Lisieres Sud no troba competidors en cap categoria.\nL’allotjament no disposa de recepció. Podeu recollir les claus a: Agence Fernanda, Route du Rawyl 25, 3963 Crans-Montana. Cal que informeu el Residence Les Lisieres Sud de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. En arribar, cal abonar un dipòsit de 300 CHF per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.


Isla de Sálvora - Adossats Obra Nova a Boadilla del Monte | Gestilar\nRedescobreix el plaer de viure en un entorn natural\nEls habitatges exclusius d’Isla de Sálvora tenen totes les prestacions necessàries per aconseguir el màxim confort: 36 xalets aparellats en filera amb diverses orientacions, de 3 i 4 habitacions, amb jardí individual, 2 places d’aparcament, un soterrani multiusos i grans zones comunes amb piscina, solàrium, pista de pàdel soterrada i àrea de jocs infantils.\nTot això emmarcat en uns espais verds i enjardinats que es confonen amb els voltants, un entorn natural únic i privilegiat a uns minuts de la capital. A més, per tal de garantir la màxima seguretat, Isla de Sálvora compta amb un únic accés controlat a la urbanització i seguretat 24 h.\nL’exclusivitat d’Isla de Sálvora també és present en el disseny, amb una original coberta inclinada de teula plana que ofereix com a resultat un projecte modern i elegant en el qual s’han utilitzat materials nobles d’alta qualitat com la pedra natural.\nIsla de Sálvora es troba a Boadilla del Monte, al nord-oest de Madrid, en un entorn privilegiat per viure, amb comunicacions i equipaments magnífics, zones verdes i paisatges sorprenents.


Amb motiu de l'Any Fabra, es farà una ruta guiada sobre la relació del Mestre amb aquest barri, on va néixer. Serà el proper dimecres, 3 d'octubre, de 16 a 18 h.\nVeniu a conèixer l'obra i la trajectòria de Pompeu Fabra a través d'una exposició interessant i didàctica, que no us deixarà indiferents.\nExposició creada per la Direcció General de Política Lingüística per donar a conèixer la figura i l'obra de Pompeu Fabra. Horari de visita: dimecres, dijous i divendres, de 9.\nBiblioteca Pública Terra Baixa (Major, 18)\nEl Casal de Mollet del Vallès a la 13a Trobada de Ciutats Catifaires de Catalunya, Any Fabra\nDissabte 29 de setembre, El Casal, entitat adherida al Voluntariat per la llengua, participarà en la XIII Trobada de Ciutats Catifaires de Catalunya, que aquest any se celebra a Santa Coloma de Gramenet.\nA les 07:00 h.\nAmb motiu de l'exposició "En record de Pompeu Fabra", i emmarcat en els actes de l'Any Fabra, el Museu ha programat una sèrie de tres conferències, la segona de les quals és "El ciutadà Pompeu Fabra", que pronunciarà el Molt Honorable President de la Generalitat de Catalunya, Sr.\nMonòleg dramatitzat "Pompeu Fabra, jugada mestra!", a càrrec d'Òscar Intente. Pensaments i reflexions al voltant del llegat de Fabra. Organitzat per la Bilbioteca Pública Municipal.\nConferència "Els dos projectes de Pompeu Fabra", càrrec de David Paloma sobre Pompeu Fabra, que donarà inici a una quinzena dedicada a la figura i l'obra del Mestre.\nSala d'Actes del Centre Cívic (c/ Advocat Gallego, 2)\nExposició creada per la Direcció General de Política Lingüística per donar a conèixer la figura i l'obra de Pompeu Fabra. Del 17 al 23, instal·lada al vestíbul del TAS; del 24 al 30, instal·lada a la Bilbioteca Pública.\nVestíbul del TAS i Biblioteca Pública Municipal (Ponent, 16)\nExposició creada per la Direcció General de Política Lingüística per donar a conèixer la figura i l'obra de Pompeu Fabra. Horari de visita: de dilluns a divendres de 9 a 21 h.\nExposició creada per la Direcció General de Política Lingüística per donar a conèixer la figura i l'obra de Pompeu Fabra. Horari de visita: de dilluns a divendres de 9 a 14 h.\nBiblioteca Municipal Marta Mata (c. de la Creueta, 17)\nExposició creada per la Direcció General de Política Lingüística per donar a conèixer la figura i l'obra de Pompeu Fabra. Horari de visita: de dilluns a divendres de 9 a 13 h.\nExposició creada per la Direcció General de Política Lingüística per donar a conèixer la figura i l'obra de Pompeu Fabra.\nBiblioteca Mestra Maria Antònia (av. Pompeu Fabra, 5 )\nEl còmic "Pompeu Fabra. L'aventura de la llengua" és una iniciativa de l'Institut d'Estudis Catalans i la Universitat Pompeu Fabra (UPF amb il·lustracions d'Oriol Garcia Quera i guió de Gemma Pauné.\nEl dimecres 13 de juny, de 16 a 18 hores, es farà la ruta Pompeu Fabra per Ciutat Vella amb motiu dels 150 anys del seu naixement a la Vila de Gràcia.\nCafè Zurich (plaça de Catalunya)\nEl dijous 7 de juny, a les 19.00 hores, a la Biblioteca Jaume Fuster, tindrà lloc la presentació de la novel·la gràfica Pompeu Fabra. L'aventura de la llengua, editada per Rafael Dalmau, amb il·lustracions d'Oriol Garcia Quera i guió de Gemma Pauné.


Reforma de la capella de la Pentecosta al Casal Loiola de Barcelona\nG.Giacalone, M. Viladot, A. Cadenas (disseny gràfic)\nC/Balmes, 138 Barcelona\nL’encàrrec d’aquesta capella que hi ha al Casal Loiola se’ns va proposar per la necessitat de transformar un espai fred i impersonal per tal de tenir un espai amable que convidés als joves al recolliment, a la reflexió i a la pregària. Alhora, aquest havia de ser flexible perquè tant es pogués celebrar una eucaristia, fer una pregària –en qualsevol format-, una projecció o bé una xerrada.\nLa intervenció que es planteja a aquesta sala és d’una gran senzillesa i economia de recursos. Es redefineix la geometria de la sala, tot eliminant la sagristia que hi havia a un dels angles i les irregularitats que tenia el perímetre, transformant-los en elements arquitectònics. Un gran banc corregut granat que recorre un quart de capella, és l’únic seient fix que hi ha. A la paret lateral, oposada al banc, una bateria de quatre armaris de doble porta esdevé sagristia. Aquest moble contenidor d’elements de litúrgia, instruments, cançoners, cadires, coixins,... queda dissimulat per les vuit portes que, juntament amb altres quatre falses, ens donen la possibilitat de crear el retaule dels 12 Apòstols.\nFuncionalment, es gira de 90º el front que acollirà l’atenció dels joves: una gran paret blanca –que s’avança per absorbir els pilars- on s’inscriu una gran creu i, en un dels seus braços, penja el Sagrari. La part superior, distanciada del sostre, recull la vela que acaba conformant l’espai i fa de difusor de les diferents possibilitats d’il·luminació. La resta dels materials amb els que s’ha comptat són un terra laminat -càlid a l’hivern, fresc a l’estiu i resistent-, pladur pintat al plàstic i DM.\nEls únics mobles que hi ha són uns pufs i un altar baix que permeten la seva mobilitat i lliure disposició per la capella.


El Badiu dels Micacos: Castells encantats nadalencs\n(Encetem un micaco encantat...)\nEstem enmig d'una època de tradicions: el tradicional pessebre, les tradicionals llums nadalenques, els tradicionals dècims de loteria... I és clar, aquest bloc no podria ser menys i tenir les seves pròpies tradicions nadalenques: afegir guarniments a la plantilla i parlar de tradicions nadalenques diferents a les habituals. Així, aquest any toca parlar de castells encantats.\nA la Conca de Barberà es troben les restes del Castell de Prenafeta. Queden bens pocs restes d'aquest castell, a l'igual que també queden bens pocs restes del poble medieval situat molt a prop seu, conegut com a Vilafreda i que va ser el precursor de l'actual població de Prenafeta, situada a la vall que s'obre als peus del cingle on està el castell.\nLa tradició assegura que tan el castell com l'abandonada població estan encantats i que durant la Nit de Nadal ambdós indrets prenen vida i retornen a l'aspecte que tenien durant la seva època de màxim esplendors, il·luminats per una llum màgica que els envolta. Asseguren que a la església del desaparegut poble es celebra la missa del gall on hi van tots els fantàstics veïns de la població. Així mateix, el castell, a més de presentar l'imponent aspecte del seu antic esplendor, desencanta els seus tresors que queden a l'abast de qui els vulgui agafar... i s'atreveixi a fer-ho !\nAixí que ja sabeu, si algú de vosaltres vol passar una Nit de Nadal diferent, el Castell de Prenafeta és un dels llocs més indicats.\nAra bé, aneu amb molt de compte, perquè hi ha una part de la història que encara no us he explicat...\nUnes altres tradicions…\nPublicat per Carquinyol a 00:00 Ubicació: Prenafeta, 43415 Montblanc, Espanya\nUhhh! Que emocionant! M'has fet pensar directament en les "Leyendas" de Bécquer! Trobo que aquesta és del mateix estil... pobles abandonats, castells encantats, antics vilatans que cobren vida, tresors a punt per ser presos per les mans dels més cobdiciosos... que rebran un càstig per la seva avarícia? Ens ho seguiràs explicant?\n19 de desembre, 2011 07:52\nVinga, segueix explicant, si us plau.\nJo me'n aniria si no fos perquè estic segur que en arribar no passaria res :(. Soc un descregut.\n19 de desembre, 2011 15:18\nYáiza: Continuarem el 2012 !!\nJordi: Millor si no passa res, no ? ;)\n22 de desembre, 2011 00:05


Ajuntament > Acord de Govern ERC-CIU >\nAcord de Govern 2015-2019\nCIRCULAR INFORMATIVA ACORD DE GOVERN 2015-2019 ERC-CIU\nBenvolguts veïns i veïnes d'Alcoletge,\nPassats uns dies des de la constitució del nou Ajuntament d'Alcoletge sorgit de les eleccions Municipals celebrades el 24 de maig de 2015, i essent coneixedors dels fets ocorreguts en el sí del ple d'investidura del dia 13 de Juny de 2015, on els grups municipals d'ERC i CIU varen formar un govern de coalició, us volem explicar els motius que ens han portat a aquest acord de govern.\nCom a qüestió prèvia, cal dir que en l'àmbit de la política, existeixen unes regles de joc preestablertes, i conegudes per tothom, mitjançant les quals desprès d'un procès electoral legalment celebrat s'aconsegueix les majories necessàries per tal de formar govern, sigui l'administració que sigui, en aquest cas l'Ajuntament d'Alcoletge. Aquest és el conegut com a "principi de Legitimitat democràtica" que afortunadament regeix en la totalitat d'administracions públiques escollides democràticament, i que, per descomptat, és totalment ajustat a dret. En aquest procés negociador post electoral per obtenir les esmentades majories, hi intervé molt les ganes de negociar, la humilitat i la predisposició de cada grup polític. Tenint en compte que afortunadament la democràcia està instaurada plenament en el nostre municipi, no ens caldria fer cap més referència al "perquè" del pacte de govern ERC-CIU. Malgrat això i justament pel nostre tarannà, sí que us en volem explicar els motius que principalment són tres i tots ells amb el mateix grau d'importància.\nEl primer motiu fa referència a les formes, ambdues formacions creiem que cal establir en el sí del govern de l'Ajuntament d'Alcoletge, procediments de participació ciutadana i garantir la transparència en tots els àmbits i sectors possibles. Aquests dos principis o projectes eren uns dels principals punts que ambdues formacions portàvem als nostres programes electorals, independentment de les inversions o projectes materials que les diferents formacions polítiques plantejàvem ja que tots eren similars atenent a les necessitats que té actualment la població del municipi. Ara bé, les formes de fer-ho (el com no el què) és el que va donar força a la nostra coalició.\nPel que fa a la participació, no volíem que el nostre Ajuntament continués tenint un govern de caire personalista i sense ànim de diàleg, que recorda a un model de governar antic i arcaic, on el cap visible és el que pren les decisions, volíem fer un canvi en la forma de governar perquè creiem que és el que la població del municipi es mereixia.\nPer tant, entenem que cal engegar, com hem dit, procediments de participació ciutadana començant per descomptat, per fer partícips a tots els 11 regidors que han estat elegits democràticament a les urnes el 24 de Maig de 2015, no sols pel fet de ser escollits democràticament, sinó també per la seva vàlua i experiència, però també cal fer partícips a tota la ciutadania que és la que ens ha donat la confiança per representar i gestionar el consistori del municipi.\nPel que fa a la transparència, volíem eliminar l'obscurantisme existent fins al moment en el sí del govern de l'Ajuntament, i eliminar aquelles possibles situacions, actuacions i formes de fer de la gestió del mateix que han quedat durant aquests últims anys a la penombra, i que se´ns fa difícil de comprendren els motius. Creiem que el ciutadà té dret a conèixer-ho tot sobre el consistori, i a participar d'ell i a beneficiar-se'n dins la legalitat, per tant, entre d'altres, té dret per exemple a que es convoquin ofertes públiques per cobrir un plaça de treball en l'organigrama de plantilla de l'Ajuntament, ja sigui per la via de concurs públic, oposició, concurs-oposició, i també té dret per exemple a conèixer el destí dels ingressos de què disposa l'Ajuntament amb un mínim de detall, etc; per tant calia eliminar així la discrecionalitat que ha regit el consistori fins al moment.\nEl segon motiu és que considerem que el govern del consistori del municipi d'Alcoletge, havia de ser fort, estable, que pogués governar amb una majoria consolidada d'entre tots els seus 11 membres escollits democràticament en les eleccions del 24 de Maig de 2015, ja que en els 4 anys següents caldrà prendre decisions importants que afectaran a un gran nombre de població del municipi. Aquest fet va portar a iniciar negociacions entre les diverses formacions i grups polítics existents al municipi per formar majories, entre PSC i CIU, i entre ERC i CIU -destacar que entre el PSC i ERC no van existir mai per la negativa dels primers- i l'única entesa possible fou entre ERC i CIU, per les raons que ja hem comentat i hem reproduït amb anterioritat, les formes de fer les coses eren molt importants no només el què.\nI el tercer motiu i no per això menys important és que ambdues formacions polítiques, ERC-CIU, tenim un objectiu molt clar, i és el dret a decidir el futur de la població de Catalunya amb l'horitzó d'anar cap a un estat propi.\nUn cop explicats els nostres motius tan sols ens queda donar, ben sincerament, un fort agraïment a tots vosaltres, sobretot als veïns i veïnes del municipi que ens heu donat suport durant la llarga i complicada campanya electoral a ambdues formacions (ERC i CIU), i més encara a partir del 13 de Juny, data de constitució del nou Ajuntament ja que heu avalat aquest pacte de coalició ERC-CIU al govern de l'Ajuntament d'Alcoletge. Però també als que no vàreu donar ni doneu suport a aquest pacte, us agraïm el vostre tarannà democràtic i us demanem que confieu en nosaltres i us prometem que treballarem per tal que tots i totes en sortim guanyant.\nAixí mateix, us adjuntem el document de pacte signat per ambdues formacions, que ha de regir durant el mandat 2015-2019, per tal que en conegueu el seu contingut íntegre.\nEls membres de l'equip de govern ERC-CIU\nAcord_de_Govern_2015_2019.pdf ( 1,815 mb )


El més benèvol, el millor! (Schubert, set by (Franz Peter Schubert)) (The LiederNet Archive: Texts and Translations to Lieder, mélodies, canzoni, and other classical vocal music)\nEl més benèvol, el millor!\nEl més savi, el més gran!\nMentre tingui llàgrimes per plorar\ni trobi reconfort en l’art,\nque ambdós et siguin dedicats,\na tu, que tots dos m’atorgares.\nQue la bondat i la saviesa brollin benignament\nde tu, oh imatge de Déu,\nets el meu àngel a la terra:\nde bon grat et vull donar les gràcies.\nAvi de tots nosaltres,\nresta aquí per molt de temps encara!\n"Beitrag zur fünfzigjährigen Jubelfeier des Herrn von Salieri (" = "Contribució a la festa del cinquantè aniversari del senyor von Salieri ("Terzetto")"\n"Beitrag zur fünfzigjährigen Jubelfeier des Herrn von Salieri, ersten k.k. Hofkapellmeister in Wien" = "Contribució a la festa del cinquantè aniversari del senyor von Salieri, primer mestre de capella a la cort de Viena"


“El ‘Brexit’ és vergonyós” | Xavier Castillón / Rosa Vila | roses | Música | El Punt Avui\n“El ‘Brexit’ és vergonyós” “El ‘Brexit’ és vergonyós” “El ‘Brexit’ és vergonyós” “El ‘Brexit’ és vergonyós” + “El ‘Brexit’ és vergonyós” E-mail\nroses - 20 juliol 2019 2.00 h\nSharleen Spiteri, en una imatge del videoclip de la cançó ‘Midnight’ del seu últim disc YOUTUBE.\n“El ‘Brexit’ és vergonyós” “El ‘Brexit’ és vergonyós” “El ‘Brexit’ és vergonyós” “El ‘Brexit’ és vergonyós” “El ‘Brexit’ és vergonyós” E-mail\nXavier Castillón / Rosa Vila - roses\nDe petita veia els músics com éssers d’un altre món; mai no m’hauria pensat que arribaria aquí\nAra fa 30 anys, a principis del 1989, un desconegut grup escocès anomenat Texas va publicar un primer single (I don’t want a lover) i, poc després, el seu àlbum de debut, Southside, que van aconseguir una gran repercussió i van vendre milions de discos arreu del món. El grup de Glasgow, que havien fundat tres anys abans el baixista Johnny McElhone i la jove cantant Sharleen Spiteri (als quals es va afegir el 1988 el guitarrista Ally McErlaine), va obrir així, a dalt de tot, una llarga carrera musical que, amb els seus alts i baixos i alguns parèntesis, ha durat tres dècades. Avui, Texas actua a la Ciutadella de Roses (22.30 h, de 35 a 55 euros), dins del festival Sons del Món . Serà el seu únic concert a Catalunya d’aquest estiu, dins la gira commemorativa del 30è aniversari del seu explosiu debut. Parlem amb Sharleen Spiteri.\nDesprés d’uns quants anys d’absència als nostres escenaris, el 2014 vau actuar a Cadaqués, l’any passat a Cap Roig i avui sou a Roses. A més, aquest estiu teniu bàsicament concerts al Regne Unit i a l’Estat espanyol, on sembla que manteniu una bona base de fans.\nDiria que sí. Ja des del 1989 hem tingut molts seguidors aquí, i m’agradaria pensar que la gent continua tenint ganes de veure’ns en directe després de tants anys, perquè moltes de les nostres cançons ja formen part de la seva vida.\nJa que esteu celebrant els 30 anys de ‘Southside’, com vau digerir el gran èxit d’aquell primer disc? En el seu cas encara no tenia 22 anys...\nRealment, aquell disc va ser el principi de tot per a nosaltres, un moment fonamental de la nostra carrera. Per a nosaltres el gran èxit va ser poder viure de la música, fer la feina que ens agrada, una cosa que no tothom pot dir. Ha de ser horrible haver-te d’aixecar cada matí per anar a fer una feina que ni t’agrada ni et diverteix. I amb aquell primer disc vam fer possible el nostre somni, que quan jo era petita veia com una cosa molt i molt llunyana, perquè per a mi els músics eren com éssers que vivien en un altre món. Mai no m’hauria imaginat que jo acabaria dedicant-me a això.\nQuines cançons toqueu en aquesta gira? Us concentreu en els temes de ‘ Southside ’?\nNo necessàriament. Som molt afortunats perquè hem tingut èxits al llarg de molt de temps i, a més, no totes les cançons han tingut el mateix impacte en cada país, i aquest factor també el tenim en compte. És fantàstic tenir tantes cançons per escollir i, si et soc sincera, no triem les cançons que tocarem en un concert fins que arribem al recinte on actuarem aquella nit.\nSempre ha estat l’única dona en un grup d’homes i el negoci de la música també és tremendament masculí. Com ha viscut aquesta situació en minoria?\nÉs cert que, històricament, bona part del món ha estat dirigit pels homes, també en el nostre sector, però això ha anat canviant en els últims anys. Crec que soc bona en el que faig i per això busco també bons músics, sense tenir en compte si són homes o dones. Per a mi és l’únic factor important. Quan era jove no era tan conscient d’aquesta situació discriminatòria, però probablement és cert que, si ets una dona jove en el món de la música, has de demostrar constantment que mereixes l’èxit. És possible que aquesta actitud lluitadora m’hagi ajudat a continuar activa i en primera línia tant de temps.\nSi mira enrere, canviaria alguna cosa del que ha fet fins ara?\nNo, no canviaria res. Crec que tot el que ha succeït, ha passat per alguna cosa. Al final tot és experiència, tant les coses bones com les dolentes.\nSempre he pensat que sou un grup escocès molt ‘americà’, no només pel nom de la banda, sinó per les influències que s’entreveuen en la vostra música.\nSí, però és que Escòcia és un lloc on conflueixen moltes coses i hi ha hagut sempre una gran barreja cultural i musical. Per això va ser tan natural per a nosaltres combinar elements del soul, el blues o el country, sense oblidar tampoc quan agafàvem entrades per anar a veure Status Quo. Tot això forma part del nostre bagatge.\nQuan un grup ha venut 40 milions de discos, quins reptes li queden?\nPotser no tenim reptes en un sentit material, però encara esperem molt de nosaltres mateixos. Personalment, em sento molt més apassionada i motivada que quan era jove i tot just estava aprenent l’ofici. Ara continuo aprenent moltes coses i intento apreciar-les i gaudir molt de tot el que faig. Són avantatges de la maduresa.\nAra fa dos anys vau publicar el vostre novè disc, ‘ Jump on board ’. Prepareu nou disc? Encara creieu en l’àlbum com a obra de referència, en aquests temps digitals i fragmentats?\nSí, estem preparant nou material i, de fet, ja fa unes setmanes que treballem a l’estudi. Per a nosaltres un àlbum continua sent una obra important. Crec que quan compres un disc i el vas escoltant atentament, pista per pista, al cap d’uns dies t’adones que potser la quarta i la cinquena cançó del disc, i no necessàriament el single, són les més rellevants i són les que t’ajuden a entendre el disc en el seu conjunt. Un àlbum és com un viatge, com un trajecte. Fent un altre símil, un single és com una aventura d’una nit i un àlbum, com una relació més llarga.\nCreu que el rock continua sent una música viva o ja només alimenta la nostàlgia d’alguns?\nEn realitat, jo no utilitzo cap paraula per encasellar la nostra música. No ens sentim com una banda de rock, simplement som Texas. És cert que generalment pensem en aquest tipus de classificacions: grups de rock, soul, blues... Però jo crec que hi ha molts més elements que defineixen una banda i el seu so. En el nostre cas, estem influenciats per coses molt diverses.\nDeixem la música. Com a escocesa, què opina del ‘Brexit’?\nJa saps que Escòcia va fer un referèndum d’independència respecte al Regne Unit que no es va guanyar per un marge estret, però a pesar d’això el sentiment majoritari és que volem continuar formant part de la Unió Europea. Per mi, el Brexit és una gran vergonya, i també em provoca tristesa i preocupació per la incertesa del que passarà a partir d’ara.\nEl Punt Avui. Girona 20-07-2019, Pàgina 34\nEl Punt Avui. Nacional 20-07-2019, Pàgina 22


Solidaritat i condol sindicals amb els dos agents forestals morts en acte de servei\nCCOO ha fet 5 minuts de silenci davant les seves seus als quals s'ha afegit la UGT de Catalunya, també s'han produït nombroses concentracions arreu de l'Estat espanyol\nEls companys i companyes dels dos agents rurals que han estat morts a trets mentre complien amb la seva feina han fet arribar a l’opinió pública el seu condol i solidaritat. S’ha fet amb concentracions de 5 minuts de silenci davant les seus de CCOO. L’altre gran sindicat confederal, UGT s’ha afegit a la convocatòria i ha fet el mateix homenatge als treballadors morts a trets.\nEl funeral dels agents David Iglesias i Xavier Ribes serà aquest dilluns, 23 de gener, a les 16 hores, a l’església de Sant Llorenç, de Lleida (plaça Sant Josep, 6). El secretari general de CCOO de Catalunya, Joan Carles Gallego, assistirà al funeral acompanyat d’una delegació de la direcció del sindicat on també hi serà present el candidat a la secretaria general, Javier Pacheco.\nFora de Catalunya els actes de solidaritat també han estat massius en forma de minuts de silenci i de mostra de cartells en silenci. Han estat especialment significatius els actes que s’han celebrat a CCOO del País Valencià, organització amb qui CCOO de Catalunya hi té una relació especial.\nEls dos agents morts a trets eren membres actius de CCOO. Un d’ells havia estat delegat de CCOO entre els anys 2012 i 2014 i l’altre era delegat de prevenció des del mes de desembre i havia de ser l’encarregat des de CCOO d’impulsar el protocol contra amenaces i agressions que sovint pateix aquest cos.\nD’altra banda, des de la UGT de Catalunya, a més de traslladar el condol a familiars i amics dels dos agents forestals morts, es demana que es replantegin i analitzin els protocols d’actuació en el gran ventall de tasques que realitza el col·lectiu dels agents rurals.\nTot i que en els actes el dol i la solidaritat ha estat l’element dominant, entre els agents rurals de la Generalitat hi ha la preocupació creixement per reclamar a la Generalitat l’establiment de mecanismes i protocols que evitin que fets com els succeïts a Aspa (El Segrià), es repeteixin.\ncondol agents forestals\nCCOO convoca 5 minuts de silenci dilluns a les 12…\nDolor i consternació per la mort a trets de dos…\nEl TSJC rebutja la querella contra càrrecs…\nCCOO aporta documentació a la Inspecció sobre la…


Sancho ha parlat dels convents i monestirs de Vilafranca en una conferència | RTVVilafranca\nSancho ha parlat dels convents i monestirs de Vilafranca en una conferència\nDaniel Sancho París ha parlat dels convents i monestirs de Vilafranca al llarg de la història en el marc de la festivitat de Sant Jocund.\nLa Comissió Sant Jocund ha organitzat un conjunt d’actes per tal de celebrar la festivitat d’un dels tres copatrons de Vilafranca. Enguany s’han programat dues conferències, el tradicional concert d’orgue i la missa solemne amb el cant dels goigs.\nLa primera de les conferències tenia lloc aquest dijous al vespre a la Sala Mossèn Vinyeta i anava a càrrec del doctor en Història Daniel Sancho París, amb el títol ‘Convents i monestirs a Vilafranca al llarg de la història’.\nA Vilafranca van conviure, especialment entre els segles XVI i XVII, diferents ordes religioses. A la vila hi ha hagut presència de franciscans, trinitaris, caputxins, clarisses, hospitalaris de l’orde de Sant Joan, benedictins, membres d’una casa procuradora del Monestir de Santes Creus i monges de clausura de les carmelites.\nA banda de la conferència de Daniel Sancho París, dijous vinent, també a les set i a la sala Mossèn Vinyeta, l’estudiós i filòleg Joan Solé Bordes parlarà sobre ‘Actualitat de l’obra del vilafranquí mossèn Manuel Trens’.\nPer aquest motiu, es posaran a la venda, a un preu especial, exemplars del llibre de mossèn Trens ‘Vilafranca, senyora vila i altres proses’, publicat l’any 1990.\nPer commemorar la festivitat, demà dissabte a les vuit del vespre, a la basílica de Santa Maria, se celebrarà la Missa Solemne presidida per Mossèn Xavier Aymerich. En acabar la celebració es procedirà al cant dels Goigs. I, diumenge, a tres quarts d’una del migdia, després de la missa de 12, hi haurà el tradicional concert d’orgue de Sant Jocund interpretat per l’organista Berenguer Montserrat.\nconvents, Daniel Sancho París, història, monestirs, Sant Jocund\nEl jove organista Pedro Aguiló va oferir el concert de Sant Jocund a la Basílica de Santa Maria\nAquest mes de febrer la festivitat de Sant Jocund arriba amb tres propostes difrents


El Govern ha facilitat la creació de 22 noves empreses i entitats d’economia social a les comarques de Ponent entre 2017 i 2021 | Ponent Coopera\nJosep Vidal, director general d’Economia Social i Solidària, el Tercer Sector i les Cooperatives, ha presentat el balanç dels cinc anys de Programa d’Economia Social aquest dimecres a Lleida\nA través del Programa d’Economia Social de la Generalitat, l'Ateneu Cooperatiu Ponent Coopera, ha acompanyat la constitució de 16 d’aquests projectes econòmics i 6 més s’han creat gràcies als Projectes Singulars\nEmpresa i Treball reforça la inversió en els programes de foment de l’economia social per a Ateneus Cooperatius i Projectes Singulars\nUn total de 22 noves empreses i entitats d’economia social s’han creat a les comarques de Ponent des del 2017. L'Ateneu Cooperatiu Ponent Coopera ha acompanyat la constitució de 16 d’aquests projectes econòmics i 6 més s’han creat gràcies als Projectes Singulars. Tant els Ateneus Cooperatius com els Projectes Singulars són part del Programa d’Economia Social de la Generalitat.\nTot plegat, ha generat 353 nous llocs de treball (315 a través dels projectes acompanyats per l’Ateneu Cooperatiu i 38 dels Projectes Singulars). Per fer-ho possible, el Departament d’Empresa i Treball ha invertit un total de 2.686.652€ (1.600.072€ a través de l’Ateneu Cooperatiu i 1.086.580 € dels Projectes Singulars). A més, en els cinc anys de vida de l’Ateneu, més de 7.000 persones han participat en les activitats que ha organitzat.\nSón dades facilitades aquest dijous 2 de juny a Lleida, en la presentació del balanç dels cinc primers anys del Programa d’Economia Social del Departament d’Empresa i Treball de la Generalitat a l'ateneu Ponent Coopera. A la presentació hi ha participat Josep Vidal, director general d’Economia Social i Solidària, el Tercer Sector i les Cooperatives de la Generalitat.\nJosep Vidal ha subratllat que en els darrers cinc anys a través dels Ateneus Cooperatius i els Projectes Singulars s’han constituït més d’un miler d’empreses cooperatives i s’han creat uns 5.000 llocs de treball. Aquests resultats -ha explicat- són molt rellevants, sobretot tenint en compte el context de pandèmia dels darrers dos anys, i han fet que des del Programa s’hagi apostat per incrementar la inversió en ambdues línies i perquè els Ateneus treballin amb projectes a tres anys vista i no a un com fins ara : «Això els ha de permetre tirar endavant un pla estratègic territorial per fer créixer l’ESS al territori. En els propers anys continuarem invertint en aquesta política pública perquè els Ateneus Cooperatius fan que l’economia generi menys desigualtats i sigui més justa », ha anunciat. Pel que fa a les comarques de Ponent, Vidal ha destacat que en territoris com aquest, amb un cooperativisme agrari molt arrelat i fort «la dificultat és explicar que es pot fer cooperativisme en altres espais i que aquesta capacitat de poder-ho fer en tots els sectors enforteix a tot el moviment», ha conclòs.\nPer part de l’ateneu cooperatiu, Anna Maria Capdevila ha destacat que, més enllà de les xifres assolides, en els quatre anys que fa que existeix, Ponent Coopera ha aconseguit esdevenir referent al territori no només en la promoció i consolidació de projectes, sinó com a catal·litzador de la intercooperació: «A banda de ser porta d’entrada d’aquelles iniciatives que treballen en els valors de l’economia social i solidària i que requereixen ajuda i acompanyament en la consolidació dels seus projectes, també com a punt de trobada d’aquelles iniciatives ja constituïdes al territori i que fomenten la intercooperació i així facilitar la consolidació de les iniciatives i de l’impacte que puguin tenir a les comarques de Ponent».\nEn la seva visita a Ponent, el Director General d’Economia Social i Solidària, el Tercer Sector i les Cooperatives, ha pogut conèixer també la cooperativa Stagelab, amb seu a l’espai de creació teatral Marbi, a Lleida. Aquesta cooperativa està rebent el suport del Programa d’Economia Social a través de la línia de Projectes Singulars per poder desenvolupar un software i un hardware per sincronitzar tots els dispositius que hi ha en projectes museogràfics.\nFinalment, en el marc de la visita, també hi ha hagut una trobada amb les entitats promotores de La Descomunal, la nova comunalitat urbana de la ciutat de Lleida, que acaba de néixer també en el marc d’una nova línia impulsada i finançada pel Programa d’Economia Social.\nMés de mil empreses i entitats noves en els cinc anys del Programa d’Economia Social de la Generalitat\nEl Programa d’Economia Social de la Generalitat ha ajudat a tot Catalunya a la constitució de 1.027 empreses i entitats d’aquest àmbit en els seus cinc primers anys de funcionament. En concret, ha estat a través de les dues línies principals del programa, els Ateneus Cooperatius i els Projectes Singulars. Els 14 ateneus cooperatius del país han acompanyat a la creació de 661 empreses i entitats d’economia social i solidària, i 366 més han nascut a partir dels Projectes Singulars que s’han impulsat amb el finançament del Departament d’Empresa i Treball de la Generalitat.\nLa creació d’aquest miler d’entitats ha permès generar 4.757 nous llocs de treball (2.708 a través dels Ateneus Cooperatius i 2.049 dels Projectes Singulars), a tot el territori català.\nEl Departament d’Empresa i Treball ha invertit en les dues línies principals del Programa d’Economia Social en aquests cinc anys més de 65 milions d’euros (35,2 milions en els Projectes Singulars i 30,3 milions en els Ateneus Cooperatius).\nDesprés de l’èxit d’aquests primers cinc anys del Programa d’Economia Social, la inversió prevista per als Projectes Singulars aquest any serà superior a la de l’any passat, ja que, tal com ha destacat el director general del Programa, Josep Vidal, “creiem que és un model que ajuda a enfortir i fer créixer el cooperativisme. Especialment, després del context i de la situació actual, encara es fa més important reforçar els projectes d’intercooperació”.\nAteneus Cooperatius i Projectes Singulars\nEl Programa d’Economia Social de la Generalitat va néixer a finals de 2016 amb l’objectiu de situar l’economia social i solidària com a motor de transformació del model econòmic i social, per avançar cap a una economia sostenible, centrada en les persones i arrelada al territori.\nLes activitats dels 14 ateneus cooperatius de Catalunya han arribat a gairebé 124.000 persones durant aquests cinc anys mentre que la línia de Singulars ha impulsat 358 projectes de tots els sectors de l’economia.\nLa Xarxa d’Ateneus Cooperatius de Catalunya s’ha consolidat com referent del foment de l’economia social a cadascun dels territoris. Entorn dels 14 ateneus hi treballen 130 entitats públiques i privades agrupades en aliances, i 270 entitats col·laboradores més, en un exercici d’intercooperació que ha donat com a fruits el naixement i consolidació de diversos projectes cooperatius en els últims anys en comarques on tenien escassa presència.\nEls Projectes Singulars tenen per objectiu generar ocupació a través de la creació de nous projectes empresarials, noves línies de negoci, empreses o mercats, en el marc de l’economia social i cooperativa i aprofitant oportunitats estratègiques del propi sector d’activitat, o del territori.\nNoves línies de foment de l’habitatge cooperatiu\nAquest any 2022 s’incorporen noves línies de foment de l’economia social i solidària a través del Programa d’Economia Social. En concret, s’invertiran 1,3 milions d’euros en el programa HabitatCoop destinat al foment de l’habitatge cooperatiu en cessió d’ús, com a continuació de les polítiques dutes a terme en aquests últims cinc anys i que ja ha permès la creació de 15 nous projectes d’habitatge cooperatiu a Catalunya.\nL’ecosistema de l’economia social a Catalunya està format actualment per més de 10.000 empreses i entitats, des de cooperatives a societats laborals, centres especials de treball, fundacions o associacions, entre d’altres. Dona feina a 180.000 persones i és present arreu del territori i en tots els sectors d’activitat.\nEl cooperativisme és la fórmula d’economia social amb més pes i tradició a Catalunya, ja que un 40% de les empreses són cooperatives. L’any 2021 hi havia 4.521 cooperatives, 182 més que l’any anterior. Hi treballen 45.417 persones (+3.5% d’increment interanual d’ocupació) i facturen de 4.500 milions d’euros (un 2,2% del PIB català).


La cuina de José Andrés a Khàrkiv, atacada: hi ha un mort i quatre ferits | EP\nUn mort i quatre treballadors ferits a un atac a la cuina del xef José Andrés\nUn míssil rus destrueix l'ONG World Central Kitchen del xef espanyol José Andrés, situada a Khàrkiv\nper Blai Melgar 17/04/2022 11:11h\nUn míssil rus ha destruït aquest diumenge a la matinada la cuina solidària que el xef espanyol José Andrés té a Khàrkiv, a Ucraïna. A causa de l'atac, quatre participants en la missió de l'assistència humanitària de l'ONG World Central Kitchen han resultat ferits. Així mateix, una persona no afiliada a l'organització ha mort, segons ha explicat el director, Nate Mook.\nRússia, doncs, s'exposa i insisteix amb el seu pla d'assetjar la resistència ucraïnesa. A l'atac a la cuina de Khàrkiv, la segona ciutat del país, se suma també la petició de rendició que l'Exèrcit rus ha fet a les tropes ucraïneses de Mariúpol després de dies d'atacs incessants.\nLa cuina de José Andrés, atacada\nEl cuiner asturià José Andrés, establert a Nova York, es va desplaçar a Ucraïna quan va esclatar el conflicte bèl·lic. La seva missió? Ajudar en allò que pogués proporcionant menjar als refugiats de la guerra.\nLa popularitat o la gran ajuda que José Andrés proporcionava als ucraïnesos no devia agradar a la intel·ligència russa. Així mateix, durant la matinada d'aquest diumenge, la cuina de José Andrés ha estat atacada i ha deixat un resultat d'un mort i quatre ferits.\nEl director del centre: «És una matança»\nNate Mook ha denunciat l'atac a les xarxes socials abans d'indicar que cap de les vides dels ferits corre perill i es traslladarà a l'hospital per visitar-los les pròximes hores. «És una matança», ha dit en un vídeo penjat al seu perfil de Twitter.\nMook ha penjat un vídeo on es podia veure la duríssima imatge de com havia quedat el centre. S'hi veien trossos de metall i algun treballador del centre, encara atònit, deambulant per l'espai.\nJosé Andrés, així mateix, també ha volgut referir-se a l'atac a les seves xarxes socials. «Són herois del menjar!», deia mentre assegurava: «Quin alleujament que només fossin quatre ferits... estem resant per ells. S'han d'aturar les agressions i atacs contra edificis civils, mercats, esglésies, escoles...».\nDe moment, es desconeix si hi ha més ferits arran de l'explosió a l'ONG World Central Kitchen.


3 min. Tunis 05/04/2019 23:34\n651x366 Milicians lleials al govern d’ a Zaouia amb vehicles que haurien pres a les forces lleials a Haftar. / MAHMUD TURKIA / AFP Milicians lleials al govern d’ a Zaouia amb vehicles que haurien pres a les forces lleials a Haftar. / MAHMUD TURKIA / AFP\nLíbia ha tornat a fer sonar les alarmes de la comunitat internacional. El Consell de Seguretat de l’ONU s’ha reunit aquesta matinada d’urgència per estudiar la situació al país magribí després dels xocs registrats en les últimes hores entre les forces lleials als dos governs que s’hi disputen el poder. La crisi es va iniciar dijous després que el mariscal Khalifa Haftar, l’home fort de l’est de Líbia, anunciés la posada en marxa d’una ofensiva militar per apoderar-se de Trípoli, seu del seu rival, el govern presidit de Fayez al-Sarraj i l’únic reconegut com a legítim per la comunitat internacional. L’avenç de Haftar ha sigut repel·lit amb una sorprenent facilitat, però la situació es manté molt tensa.\n"La Sindicatura investiga els ingressos extra de les escoles concertades", portada de l''Última Hora'


Villas Begonias 1 Menorca Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Cala'n Bosch, no busqui més enllà de Villas Begonias 1. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Villas Begonias 1, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Els clients de l'hotel poden gaudir de instal.lacions de barbacoa.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com piscina exterior, jardí que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Villas Begonias 1 és una selecció idònia per a la vostra estada a Cala'n Bosch.


Cultruta BCN: Carlos Ruiz Zafón - UIC, amb la complicitat del TRESC\nReviu "L'ombra del vent" descobrint la Barcelona intrigant i fantàstica de Carlos Ruiz Zafón: passeja pels escenaris dels Sempere i Julián Carax, recordant la seva màgia i aventures. I introdueix-te en el món de David Martín, el protagonista de "El joc de l'àngel", un escriptor mediocre que rep l'encàrrec d'escriure una obra molt especial. Massa...\nDurant el recorregut, acompanyats d'un guia, coneixeràs les claus de l'èxit i l'estil de Ruiz Zafón, però també les mentides sobre Barcelona que apareixen a les seves novel·les. Tothom pot venir: els que l'heu llegit, recordareu fragments únics, i els que no l'heu llegit, acabareu la ruta amb ganes de fer-ho!\nTens més informació a www.cultruta.com\n-Ruta d'unes dues hores a peu.\n-Acudiu al punt de trobada 10 minuts abans de l'inici de la ruta.\n-Inici: Cultruta (C/ Estruc, 10, local). Final: Estació de França.\n-Inclou ús de ràdioguia per escoltar al guia còmodament.\n-Telèfon d'emergència el dia de la ruta: 931651472\n-Punt de venda: servicaixa. Despeses de gestió incloses.\nDissabte, 23 de novembre: español\nDissabte, 30 de novembre: català\nDissabte, 14 de desembre:català\nDissabte, 21 de desembre: español\nDissabte, 28 de desembre:català\nDissabte, 4 de gener de 2014: español\nDissabte, 11 de gener de 2014:català\nDuradaUnes dues hores


Una quarantena d’assistents al I curs de seguretat a la muntanya - FEEC - Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya\nUna quarantena d’assistents al I curs de seguretat a la muntanya\nCada any es produeixen centenars de rescats a les muntanyes del nostre país. Les causes més habituals acostumen ser la manca de coneixements tècnics i la sobreestimació de les qualitats de els mateixos afectats. És per això que, amb l’objectiu de sensibilitzar els aficionats als esports de muntanya, el Comitè de Seguretat de la FEEC amb la participació de la IV Vegueria i la coordinació del Centre Excursionista la Xiruca Foradada, han ofert el programa formatiu ‘Prevenció i gestió de riscos a la muntanya’, al qual han participat prop de quaranta persones.\nLa formació es complementa amb les Unitats ‘Assistència sanitària a les activitats en muntanya’ i ‘Normes i legislació a les activitats en muntanya’, facilitant una visió global de la Seguretat en Muntanya.\nAquesta primera edició, dedicada a un dels seus propulsors Lluís Simó i on ha estat present el regidor d’Esports del Pla de Santa Maria, Josep Torrents Manjon-Cabeza, ha tractat diversos temes relacionats amb la seguretat, com el protocol d’actuació dels serveis de rescat, el factor humà, la vulnerabilitat i el pla de seguretat.\nLes accions formatives amb la seguretat en els esports de muntanya com a marc fonamental, han tingut com a docents diversos perfils com el bomber Francesc Carola, els professors de la Facultat de Psicologia de la UAB Dr. Toni Sanz i Dr. Ander Chamarro, el docent Fermí Bernardo, el director del curs Manel Pascual i el director del Comitè de Seguretat de la FEEC Josep Maria Silvestre.\nL’equip organitzador aposta per la consolidació en el temps oferint diverses edicions anuals que facilitin arribar al màxim d’esportistes, amb la finalitat de reduir els accidents en muntanya. Per aquesta raó, és prioritari seguir amb una mirada al futur. Sobre aquesta edició Manuel Pascual assenyala que “no prenem consciencia de la nostra seguretat mentre no tenim la necessitat de fer-ho”.


Gran entusiasme a la primera trobada de l’Espai virtual per a joves i adults a partir de 25 anys amb cardiopatia congènita - AACIC\n9 novembre, 2018 Actualitat. Actualitat i experiències.\nGran entusiasme a la primera trobada de l’Espai virtual per a joves i adults a partir de 25 anys amb cardiopatia congènita\nLes vuit persones que hi van participar van valorar molt positivament la iniciativa de “fer coses per als adults”.\nDimecres 7 de novembre va tenir lloc la primera trobada de l’Espai virtual per a joves i adults a partir de 25 anys amb cardiopatia congènita, coordinat per Gemma Solsona, psicòloga de l’AACIC CorAvant.\nLa gran majoria de les persones assistents ja es coneixien entre ells d’una cosa o altra, excepte una participant que és de Jaca qui, en aquesta primera trobada virtual, ja va proposar de fer una trobada presencial.\nDurant l’hora i mitja que va durar l’Espai, vam presentar-nos i vam parlar de la vida quotidiana de cada un i de cada una. Tots i totes van coincidir amb les següents afirmacions:\n“Hem d’escoltar el nostre cos, respectar-lo i fer el que sentim que necessitem, allò que ens fa vibrar i que ens fa feliç.”\n“Hem d’alimentar les ganes de viure des de l’humor i saber demanar ajuda, que la necessitem.”\nA l’Espai virtual per a joves i adults a partir de 25 anys amb cardiopatia congènita ens trobem cada últim dimecres de mes de 20.30 a 22 hores.\nInici: 7 novembre, 2018\n23a Setmana del Cor a Girona\nBateig de golf a la casa club Lakes del Club De Golf del Lumine


El Museu del Disseny de Barcelona & l’EASDAlcoi | EASD Alcoi.\nEl Museu del Disseny de Barcelona & l’EASDAlcoi\nL’EASDAlcoi ha signat un conveni de col·laboració entre l’Institut de Cultura de Barcelona (ICUB) mitjantçant el Museu del Disseny de Barcelona (MDB).\nAquest conveni marc ens posa en relació directa amb diversos aspectes a disfrutar i compartir. Tenint així un intercanvi directe i viu de cultura i disseny. Sent la primera Escola d’Art del territori Valencià que gaudeix d’aquest conveni marc.\nL’objecte d’aquest conveni marc és crear un col·laboració entre ICUB a través del MDB i per l’altra banda l’EASDAlcoi per promoure diferents formats d’activitats educatives relacionades amb el disseny, la creativitat i la innovació: projectes de recerca comuns, col·laboracions amb els docents i també del préstec interbibliotecari.\nEl centre de Documentadció del MDB és un espai de consulta i recerca especializat en arts decoratives i disseny amb les especialitats de gràfic, industrial, tèxtil, d’espais, de moda i de serveis. Té com objectiu reunir i preservar informació i documentació relacionada amb totes aquestes matèries, difondre-les i posar-les al servei dels professionals, investigadors i estudiants, amb la voluntat d’oferir suport a l’estudi, la investigació, la creació, la reflexió, als processos d’innovació i crítica especialitzada.\nEn aquest sentit s’especifiquen tres àrees de col·laboració entre el Centre de Documentació i l’EASDAlcoi que el museu es compromet a valorar anualment amb l’objectiu de millorar les ofertes i adequar-les. Els serveis complementaris del Centre de Documentació, els Serveis de préstec interbibliotecari i l’Intercanvi de Publicacions.


Confirmen la condemna a un home que va entrar en una casa per abordar a un menor\nEl Tribunal Superior de Justícia (TSJCV) de la Comunitat Valenciana ha confirmat la condemna d'un any i dos mesos de presó imposada per l'Audiència d'Alacant a un home que va abordar a una menor després d'irrompre de nit al seu habitatge de Novelda, on la noia, de 16 anys, dormia al costat dels seus avis i una germana, segons la sentència a què ha tingut hui accés Efe.\nLa sentència de la sala civil i penal de l'alt tribunal desestima així el recurs presentat per la defensa de l'acusat, a qui un jurat popular va declarar culpable d'un delicte de violació de domicili el passat 18 de maig.\nEl tribunal ciutadà va declarar provat que Francisco AC havia accedit el 6 d'abril de 2014 la casa on residia la víctima sense el consentiment dels seus propietaris, després de forçar una de les finestres.\nA continuació, es va dirigir a l'habitació on dormia la noia i la seua germana i, quan totes dos es van despertar i es van adonar de la seua presència, va forcejar amb la primera d'elles abans de eixir fugint per una porta.\nEl veredicte de jurat va incloure com a fet provat que l'acusat havia consumit alcohol i drogues el dia dels fets, el que va afectar a la seua conducta i va produir «una minva en les seues capacitats intel·lectives».\nEn la primera sessió de la vista oral, el processat va assegurar que no recordava res del que havia passat esta matinada a causa, precisament, a la ingesta d'alcohol i estupefaents.\nDesprés de conèixer el veredicte, la jutge que va dirigir el judici li va imposar un any i dos mesos de presó, la pena demanada per la fiscalia, davant de la condemna d'entre tres i sis mesos que reclamava el lletrat defensor, perquè el delicte es va perpetrar de nit i afectava una menor.\nEl TSJ ha rebutjat ara reduir esta pena després de considerar que va ser ajustada a dret i es corresponia amb el dictamen de l'jurat, entre altres raons.\nAnul·lada la sentència absolutòria per l'assassinat de la vídua de l'expresident de la CAM\nEl TSJCV ordena endarrerir fins a la posta de sol l'oposició en què participa una aspirant adventista\nEl TSJCV autoritza la pròrroga del 'passaport Covid' fins al 28 de febrer