/imgs/2008/08/gos-hotel.articulo.jpgCada any milions de famílies planegen què faran durant les vacances. Trien passar-les a la platja, a la muntanya, anar al camp, quedar-se a casa o visitar als seus familiars. Els qui tenen animals s’han de plantejar, a més, què fer amb ells durant l’època estival. Les possibilitats que existeixen a l’hora de viatjar amb mascotes són molt variades i abasten des d’hotels, cases rurals i càmpings que admeten gossos i gats fins a residències canines o felines exclusives per a aquests animals. És important prendre la decisió amb temps, i informar-se de les normes que regeixen en cada establiment perquè depenent de la grandària o la raça de l’animal poden sorgir complicacions en l’allotjament. Un altre factor que cal tenir en compte és el vehicle que s’utilitzarà per a arribar al lloc de destinació, ja que els transports públics espanyols continuen posant traves als passatgers que viatgen amb animals de companyia.\nEls viatgers que optin per allotjar-se en un hotel han de saber que només un de cada cinc establiments d’aquest tipus admet gossos. Segons revela la “Guia per a viatjar amb animals de companyia” que cada any edita la Fundació Affinity, dels més de 11.000 hotels que existeixen al nostre país només 2.522 accepten que els hostes vagin acompanyats per les seves mascotes. Aquestes dades situen a Espanya a la cua de les nacions europees d’establiments adaptats per a animals de companyia. No obstant això, en un país en el qual el 27% de les llars té almenys un gos i el 13% un gat, s’ha anat produint un augment progressiu dels hotels en què els animals són benvinguts. Els representants del sector assenyalen que, cada vegada més, s’entén com un valor afegit que un hotel obri les seves portes a mascotes perquè els seus amos no volen separar-se del gos o el gat, al qual moltes vegades consideren un més de la família, un company sense el qual no desitgen passar les vacances.\nLa creixent demanda de persones que volen viatjar amb els seus animals ha fet que els propietaris de les cadenes hoteleres es replantegin la idea de permetre l’allotjament a gossos i gats. L’any 2001 només 1.938 hotels admetien animals de companyia a les seves habitacions, la qual cosa suposa que en només vuit anys el nombre d’establiments en els quals la mascota pot ser un hoste més s’ha incrementat en 584. Els majors augments percentuals s’han produït a Galícia, amb un 86% -ha passat d’admetre gossos en 88 hotels a fer-ho en 164-, Canàries, amb un 78% -on les mascotes poden allotjar-se amb els seus amos en 48 hotels enfront dels 27 de fa 8 anys- i Madrid, amb un 72%, que en 2001 permetia l’accés caní en 72 establiments i avui en 124-.\nNomés un de cada cinc hotels espanyols permet al client allotjar-se amb els seus animals\nEls qui hagin triat com a destinació de vacances Catalunya, Andalusia, Castella i Lleó o la Comunitat Valenciana ho tindran una cosa més fàcil a l’hora de poder allotjar-se amb els seus animals domèstics, perquè són les regions amb un major nombre d’hotels en els quals les mascotes són benvingudes. Catalunya compte amb 550 hotels adaptats, Andalusia té 414, Castella i Lleó 225 i la Comunitat Valenciana 177.\nUna vegada triada la localitat en la qual es passaran les vacances, i després de comprovar que l’hotel en el qual es romandrà durant aquests dies admet animals, és convenient posar-se en contacte amb la recepció per a aclarir alguns aspectes. És recomanable fer la reserva amb bastant antelació perquè les habitacions destinades a viatgers amb animals solen ser limitades. En alguns establiments permeten l’hostalatge de mascotes solament en determinades èpoques de l’any, en les quals poden estar exclosos els mesos amb més viatgers com a juny, juliol i agost. També és freqüent que algunes races considerades perilloses -pit bull therrier, rottweiller…- o animals de gran grandària tinguin prohibit el pas als hotels, que només obren les seves portes a mascotes que no superin uns determinats quilos.\nUn altre dels aspectes que cal considerar és si l’hotel cobra un suplement per allotjar-se amb l’animal o si, per contra, li facilita l’allotjament de manera gratuïta. Quan el client es comuniqui amb l’hotel ha de preguntar per les normes que ha de seguir amb la seva mascota. En alguns establiments al gos només se li permet ser a l’habitació i no pot passejar o córrer per les zones comunes. El més freqüent és que l’animal no entri en el menjador ni, per descomptat, en la piscina però sí que pugui transitar al costat del seu amo per les zones verdes. En alguns hotels el gos només pot romandre a l’habitació quan està el seu amo perquè, si es produeix algun problema que afecti l’animal o a la resta dels hostes, el propietari estigui en condicions de respondre amb rapidesa. També se sol demanar als amos que les mascotes no estiguin presents mentre treballa el servei de neteja. Si un hotel no permet al gos sortir de l’habitació més que en un trasportín i li prohibeix utilitzar altres àrees com els jardins, potser és millor buscar una altra alternativa.\nLes habitacions en les quals dormen els hostes que porten animals domèstics poden tenir unes característiques una mica diferents. A vegades la seva grandària és major i solen incorporar un balcó o una terrassa perquè l’animal se senti més còmode. Pot ser que el dormitori se situï en un lloc més allunyat del passadís i no en el centre del mateix perquè si el gos borda no molesti a la resta dels clients. Així mateix és freqüent que les habitacions no tinguin moqueta per a facilitar la neteja.\nVes a la pàgina següent: Hotels per a gossos i gats »


El capità marítim denega el permís per salpar cap al Mediterrani central\nEl govern de Pedro Sánchez bloqueja l’‘Open Arms’ XAVIER BERTRAL\nBarcelonaUna setmana després de convertir-se en president d’Espanya, Pedro Sánchez es presentava al món oferint-se a acollir l’ Aquarius, amb 629 migrants a bord, a qui Malta i Itàlia havien tancat els ports. Aquest mateix govern ara ha denegat a l’ Open Arms el permís per tornar a salvar vides al Mediterrani central, a 25 milles de la costa de Líbia. El capità marítim de Barcelona, que depèn del ministeri de Foment, va decidir la setmana passada denegar el despatx que havia demanat l’organització, quan ja ho tenia tot a punt per començar una nova missió.\nL’ONG ha presentat al·legacions, però el govern té un termini de tres mesos per respondre: mentre el cas no es resolgui, no podran tornar a la zona de rescat davant les costes de Líbia i només podran operar en aigües espanyoles. Ara mateix només hi ha dues embarcacions humanitàries a la zona, de les ONG alemanyes Sea-Eye i Sea-Watch, que s’han passat setmanes en alta mar esperant una solució per desembarcar els nàufrags que van rescatar després de Nadal. L’ Aquarius ha sobreviscut menys temps que Sánchez a la Moncloa: va haver d’abandonar després de ser immobilitzat a Marsella a instàncies de la fiscalia italiana.\nEl principal argument del capità marítim de Barcelona, Javier Valencia Alonso, no es refereix a l’equipament, la professionalitat ni la feina que fa l’equip de Proactiva Open Arms, sinó a l’actuació dels estats de la zona, que, amb la seva negativa a acollir els nàufrags rescatats, vulneren -segons reitera la resolució del despatx- el dret marítim internacional.\nMalta i Itàlia incompleixen la llei\nEl document constata que els estats responsables de la zona de rescat on vol operar l’ Open Arms, que són Líbia, Malta i Itàlia, “no estan coordinant les operacions ni s’asseguren que els supervivents auxiliars siguin desembarcats del vaixell que els va prestar auxili i conduïts a un lloc segur”. Afegeix que “tampoc es prenen les mesures perquè el desembarcament tingui lloc tan aviat com sigui raonablement possible, sinó que el vaixell ha hagut d’esperar amb un elevat nombre de persones a bord i posteriorment ha hagut de viatjar durant períodes de diversos dies creuant el Mediterrani per arribar a un port segur”.\nEl segon punt de la resolució apunta que el vaixell “no compta amb els certificats que garanteixin el compliment de la normativa internacional de seguretat marítima i prevenció de la contaminació per al transport d’un nombre elevat de persones a bord, perquè l’embarcació s’ha reconegut i certificat per a 18 persones en el seu funcionament normal”. L’ONG respon que tampoc els vaixells de Salvament Marítim estan certificats d’aquesta manera, perquè els nàufrags no són passatgers ni tripulació. Tampoc s’exigeix aquesta certificació als pesquers com el Nuestra Madre Loreto, que al desembre va rescatar 11 nàufrags i els va haver de tenir més d’una setmana a bord perquè ni Malta ni Itàlia no els volien.\n“És una gran irresponsabilitat bloquejar un vaixell que salva vides en un lloc on mor tanta gent sense testimonis -explica a l’ARA Oscar Camps, director de l’ONG-. Ens bloquegen sense cap motiu i fora de les seves competències: no entenc com el capità marítim pot dormir a la nit -resumeix-. Ens han investigat judicialment a Itàlia durant anys i no han trobat res contra nosaltres. La capitania marítima, que ens ha investigat a fons, tampoc”, afegeix. Camps està convençut que el bloqueig respon al moment polític, després del resultat de la ultradreta de Vox a Andalusia i a les portes de les eleccions municipals i europees del maig: “Això és cosa de polítics covards”. Camps insta el govern espanyol a portar Itàlia i Malta davant el Tribunal del Mar d’Hamburg (al qual només poden recórrer els estats) per denunciar les vulneracions del dret marítim que ha posat per escrit el funcionari.\nNo és la primera desavinença entre l’organització de rescat badalonina i el govern Sánchez. A finals d’agost el ministre de Foment, Jose Luis Ábalos, es va reunir amb Camps i es va comprometre a signar un conveni perquè l’Open Arms s’incorporés al dispositiu de Salvament Marítim al mar d’Alborán, entre Espanya i el Marroc, davant l’increment de l’arribada de pasteres. Dos mesos després, veient que el conveni no es materialitzava, l’ONG va decidir tornar al Mediterrani central.\nUn any molt difícil per al rescat humanitari\n18 de març del 2018. La fiscalia italiana atura l’ Open Arms a Sicília i acusa els seus responsables de tràfic de persones i associació criminal. Els jutges ho desestimen.\n11 de juny del 2018. Davant del tancament dels ports de Malta i Itàlia a l’ Aquarius, amb 629 nàufrags a bord, Sánchez ofereix el port de València, a una setmana de navegació.\n21 de juny del 2018. Itàlia confisca el vaixell Lifeline després que el ministre Salvini parli de “carn humana”.\n4 de juliol del 2018. L’ Open Arms desembarca 60 nàufrags al port de Barcelona.\n17 de juliol del 2018. L’ Open Arms rescata una dona amb vida que havia quedat abandonada en una pastera abordada pels guardacostes libis.\n9 d’agost del 2018. L’ Open Arms desembarca 87 persones al port d’Algesires. Després l’ONG anuncia que s’incorpora als rescats a la frontera sud.\n21 de desembre del 2018. L’ Open Arms rescata 311 persones al Mediterrani central i rep autorització per desembarcar-los a Algesires.


El Llombo publica el 'Cançoneret d'Ontinyent' recopilat per Josep Sanchis - VilaWeb\nEl Llombo publica el ‘Cançoneret d’Ontinyent’ recopilat per Josep Sanchis\nEl nou llibre de l'associació de veïns aplega cançonetes, frases fetes, juguesques, embarbussaments i més formes de l'expressió tradicional i genuïna\nL’Associació de Veïns El Llombo ha afegit un llibre més a la seua extensa producció editorial. Cançoneret d’Ontinyent és el nou volum que l’entitat ha tret al carrer, de la mà de Josep Sanchis Carbonell que ha aplegat en un llibre cançonetes populars, frases fetes, juguesques, embarbussaments i més formes de l’expressió tradicional i genuïna de la capital de la Vall d’Albaida.\nÉs el treball de trenta-cinc anys de recopilació on trobem endevinalles, versets, historietes i anècdotes que ens situen en uns espais paral·lels a un temps que s’esfuma. També s’hi recullen el Cant dels Angelets, l’Asguinaldo de la Puríssima, diversos romanços i les albaes a Sant Esteve.\nEl llibre, de 276 pàgines, es pot demanar directament a l’associació, i té un preu de quinze euros.


Treballa amb nosaltres – Vilar Riba\nForma part d’un equip jove i multidisciplinar amb més de 175 professionals en constant expansió.\nL’equip es el nostre principal actiu per això estem compromesos amb la formació contínua i el desenvolupament professional\nEmpoderem els nostres col·laboradors perquè desenvolupin tot el seu potencial. Dissenyem plans de carreres personalitzats per cada talent. D’aquesta manera pots anar promocionant i adquirint responsabilitats a mesura que vas creixent dins la companyia.\nUn dels factors més valorats pels nostres professionals és poder treballar en entorns multidisciplinaris. Això permet als nostres col·laboradors treballar en un projecte, conjuntament amb diferents perfils acadèmics..\nEls nostres valors estan presents en tot el que fem. Diuen com som avui i com serem en el futur.\nLa confiança és el valor pel qual els nostres clients arriben a nosaltres, fent que els seus reptes o inquietuds siguin els nostres. Vetllem per crear i alimentar un diàleg permanent amb el nostre equip per generar valor i confiança a la presa de decisions intel·ligents.\nEns distingim per la nostra proximitat amb els clients. Ens caracteritzem per la flexibilitat i la disponibilitat permanent. Mantenim amb ells un compromís proactiu.\nGaudim d’un ambient de treball pròxim on tots els nostres professionals puguin aportar el seu valor.\nEl respecte als nostres professionals i clients es la base de les nostres relacions. Treballem per crear un entorn on diferents perspectives puguin ser expressades obertament i a l’hora valorades.\nEl nostre equip humà, entusiasmat i professional, està compromès en totes les accions que duem a terme, essent rigorosos en l’execució de les nostres tasques per assolir l’excel·lència.\nPotenciem les mentalitats emprenedores i ens esforcem per anar sempre un pas endavant.\nEns comprometem a proporcionar serveis de qualitat excel·lent i el màxim de valor als nostres clients.\nL’experiència i la formació dels nostres professionals, així com una metodologia de treball rigorosa i eficaç, garanteixen la recerca de l’excel·lència en el nostre treball.\nTreballem diàriament per mantenir la nostra ambició de millora constant. Busquem noves formes per amplificar les nostres capacitats.\nBusquem ser proactius en les relacions amb els nostres col·laboradors i clients amb l’objectiu d’aconseguir els millors resultats en cada cas.\nReconeixem el valor de les persones, les seves competències professionals i personals i treballem per a que se sentin orgullosos de formar part del nostre equip.\nEstem en continu creixement, per això el procés de selecció és constant. Busquem professionals amb qui compartir el nostre projecte de futur.\nEt proporcionem treballar en entorns multidisciplinaris adquirint responsabilitats a mesura que vas creixent dins la companyia i convertint-te en la teva millor versió.\nVEURE LES OFERTES ACTIVES\nEstudiants i recent graduats\nDes de les pràctiques i programes específics per a recent graduats, fins al teu primer contracte. T’ajudem a construir el teu futur professional.\nOFERTES ACTIVES PROFESSIONALS AMB EXPERIÈNCIA\nGestor de nòmina\nAssessor/a fiscal sènior\nOFERTES ACTIVES ESTUDIANTS I RECENT GRADUATS\nGraduat/da en Enginyeria Industrial o Graduat/da en Empresa i Tecnologia\nGraduat/da en Dret\nNo t’encaixa cap vacant? Adjunta el teu CV al següent formulari\nEn cas que actualment no disposem d’un procés de selecció que encaixi amb el teu perfil però ens vols fer arribar la teva candidatura, utilitza el formulari següent o contacta a rrhh@vilarriba.com.\nSi vols formar part de l’equip de Vilar Riba segueix-nos al linkedin i així podràs seguir les actualitzacions de les noves vacants.\nSelecciona una vacant*\n---Advocat CivilConsultor Power BIResponsable de ITAssessor/a fiscal sèniorAuditor/a SeniorAuditor/a JuniorGraduat/da en ADEGraduat/da en Enginyeria Industrial o Graduat/da en Tecnologia i EmpresaGraduat/da en DretAltres\nAdjunta el teu currículum*\nMarcant aquesta casella, consenteixo el tractament de les meves dades personals segons la Política de Privacitat, que he llegit i accepto íntegrament. Vilar Riba tractarà les dades personals, com a responsable del tractament, per valorar la candidatura, segons el consentiment aquí prestat. Les dades no es cediran a tercers, llevat d'obligació legal, a les empreses del Grup Vilar Riba i a tercers subcontractats. Es podrà sol·licitar l’accés, rectificació i cancel·lació de les dades, així com la resta de drets reconeguts per la normativa, i accedir a informació addicional i detallada aquí.


Calaf premia un any més les millors decoracions nadalenques - La Veu de l'Anoia\nAquest dilluns, 5 de gener, en el marc del Campament reial instal·lat a la plaça Barcelona 92 de Calaf, s’ha dut a terme el lliurament de premis del IV Concurs d’Il·luminació Nadalenca que té com a finalitat potenciar la participació dels veïns i les veïnes en la celebració de les Festes de Nadal, creant comunitat, i fomentar valors com el reciclatge o l’estalvi energètic.\nEnguany han estat 22 els participants (9 més que l’any passat) “una dada positiva, que ens hauria d’animar encara més a participar-hi en properes edicions” ha destacat l’alcaldessa del municipi, Maria Antònia Trullàs, durant l’acte. Trullàs també ha fet referència a “l’originalitat i la gran qualitat de les propostes, i també l’esforç que s’ha fet per fer servir material reciclat i elements d’il·luminació de baix consum”.\nEls premis de major import han estat els relatius a la decoració de places i carrers. El primer premi d’aquesta categoria dotat amb 500 euros l’ha guanyat\nl’AAVV de la Pineda amb la decoració de Plaça Catalunya, el segon premi, dotat amb 200 euros, se l’han emportat els veïns del carrer Pompeu Fabra, i el tercer premi, dotat amb 150 euros, els veïns del Nucli Antic. El quart premi ha quedat desert, però el consistori ha decidit fer una menció especial als veïns del Carrer Sant Jaume, que s’han emportat els 100 euros del 4rt premi, per la decoració del seu carrer, tot i no haver participat del concurs.\nAquest any, s’havia creat una categoria especial pels participants que decoressin carrers o places amb la temàtica del Mil·lenari de Calaf. En aquesta categoria els vencedors han estat els veïns del carrer Londres que s’han emportat 500 euros.\nDins de la categoria de millor bloc o comunitat de propietaris, els únics participants i guanyadors d’un premi de 400 euros han estat els veïns del nº15 del Passeig de Santa Calamanda.\nEl premi a la millor decoració de comerços, valorat en 150 euros, ha estat pel Bar Canet; el premi al millor balcó o finestra, amb una dotació de 150 euros ha estat per Sònia Vilaseca, i el premi a la millor façana per Yuri Díaz, que s’ha emportat 200 €.\nArticle anteriorComencen les rebaixes d’hivern\nPròxim articleConcert solidari al Voilà! per ajudar l’Owen a Nits de Taverna


Torra: "Benvinguda la condemna si és per defensar els drets de tots els catalans"\nBarcelona. Dilluns, 18 de novembre de 2019. 18:24\nActualitzat Dilluns, 18 de novembre de 2019. 18:46\nQuim Torra ha fet ús del seu últim torn de paraula per defensar el dret dels catalans a prosseguir amb el seu procés d'independència. Sense oblidar-se de cap dels detinguts ni dels seus antecessors, com Artur Mas i Carles Puigdemont, ha parlat de la seva més que imminent condemna acatant-la com a president de tots els catalans i catalanes, siguin o no independentistes: "Benvinguda la condemna si és per defensar els drets de tots els catalans".\nDurant un quart d'hora Torra ha carregat contra la Fiscalia i el tribunal: "No es pot acatar una ordre que és il·legal. No es pot acusar d'una disjuntiva, d'haver de desobeir o haver de prevaricar". I ha defensat el dret a l'autodeterminació. "Els catalans som un poble pacífic i democràtic. Se'ns diu que trencarem Europa. És impossible", ha prosseguit Torra remarcant estar orgullós de la història, "tot i que sigui una mica trista".\n"Volem compartir i culminar el nostre procés d'independència perquè és l'única opció perquè els nostres drets siguin respectats", ha remarcat també el president abans de les frases finals.\n"Em podreu condemnar, però no canviareu la legitimitat dels qui em van escollir. Em podreu condemnar, però no canviareu la voluntat del poble de Catalunya. Em podreu condemnar, però no canviareu el destí d'aquest país", ha dit èpicament Torra al final del seu al·legat.\nTorra ha citat, també, el president nord-americà George Washington: "Si la llibertat d'expressió ens és presa, aleshores, atordits, en silenci, ens conduiran cap a l'escorxador".\nTorra ha acabat amb un: "Visca Catalunya lliure". I Jesús María Barrientos ha dit el "vist per a sentència" i fent sonar la campaneta ha fet desallotjar la sala.\nEditorial L'al·legat final José Antich


13es Jornades Tècniques | Fira de Teatre de Titelles de Lleida\n13es Jornades Tècniques\nUn any més la Fira aposta per generar espais de reflexió, debat i presentacions entorn al sector dels titelles i per fomentar el networking entre professionals.\nTTPforma: Programar arts de carrer, com ho estem fent?\nEn aquesta nova TTPforma co-organtizada per la TTP (Associació Professional de Teatre per a Tots els Públics) i la Fira de Titelles, volem posar sobre la taula i parlar de com s'estan programant espectacles de teatre de carrer, ja siguin de titelles, circ, itinerants o qualsevol altra disciplina de les Arts Escèniques. Què fem bé? Què cal millorar?\nSeguidament, s'obrirà un torn de paraula amb els assistents per generar un espai de debat i consulta amb els ponents.\nCoorganitzada amb la TTP\nDirigit a professionals de les arts escèniques.\nLloc: Espai PRO - Pl. de l'Hort de Santa Teresa\nInscripció: www.ttp.cat (places limitades)\nReunions ràpides de 10 minuts de durada entre programadors i companyies, per facilitar que es coneguin i hi hagi contacte entre ells, l'intercanvi i presentació de projectes i potenciar les possibilitats de negoci.\nLes companyies que hi vulguin assistir s'hi hauran d'inscriure. L'organització gestionarà l'agenda per tal que uns i altres es puguin reunir.\nHorari: de 13.15 a 14.15 h\nREUNIONS I RECEPCIÓ JURATS\nL'equip de la Fira dóna la benvinguda als membres de les diferents categories de jurat, donant pautes de treball i funcinament dels Premis Drac d'Or. Garirebé 40 persones, directors i programadors de diferents Festivals i Fires, formen part d'aquest jurat.\nDiverses reunions tindran lloc durant el divendres 1 de maig amb els membres del Jurat de les Autonomies, el Jurat Internacional, el Jurat de la Fira, el Jurat de Carrer, el Jurat Infantil i el Jurat Juvenil.\nPRESENTACIÓ DE FESTIVALS INTERNACIONALS DE TITELLES\nRonda de presentacions dels festivals internacionals assistents a la 31a Fira de Titelles.\nLloc: Espai PRO- Pl. de l'Hort de Santa Teresa\nPRESENTACIÓ FESTIVALS NACIONALS DE TITELLES\nRonda de presentacions dels Festivals Nacionals de Titelles assistents a la 31a Fira de Titelles.\nsTTriPtease: DESPULLANT PROCESSOS CREATIUS\nEs proposa un passi obert al públic i als professionals, com a punt de partida per a una xerrada de debat, discusió i intercanvi d'idees sobre els processos de producció en els espectacles infantils.\nCompanyia: Théâtre Mu\nEspectacle: Bidouille Ex Machina\nLloc: la Saleta


Adam Kaur Uppal és el primer nadó que neix al nou Hospital d'Olot i Comarcal de la Garrotxa - Olot TelevisióOlot Televisió\nÚltima actualització 17 nov. 2014\nEl trasllat de malalts, material, i fins i tot el sistema informàtic. Tot s’ha completat de forma eficient aquest cap de setmana i el nou Hospital d’Olot i Comarcal de la Garrotxa funciona amb total normalitat. Comença amb una ocupació hospitalària d’entre el 60 i el 70%, i en la propera setmana espera pujar fins al 80%.\nAquesta és l’Adam Kaur Uppal, la primera nena nascuda a l’Hospital d’Olot i Comarcal de la Garrotxa. Va néixer dissabte a un quart i cinc de 9 del vespre. Aquest matí la traslladaven des de la nova nurseria fins a reunir-se amb la seva família. Des de dissabte, el nou centre ja ha tingut dos parts, i aquest matí una tercera mare era traslladada a la sala de parts.\nEl trasllat al nou Hospital d’Olot i Comarcal de la Garrotxa s’ha completat i ja funciona amb total normalitat. Fins aquest migdia el centre ja havia acollit 183 urgències. A nivell hospitalari, l’hospital té ocupat entre un 60 i un 70% de la seva capacitat a hores d’ara. El gerent reconeix que als pacients i les seves famílies els costa orientar-se. L’hospital ha editat 2 mil tríptics amb plànols del centre.\nLa gerència de l’hospital valora la dedicació dels professionals per fer possible el trasllat i la instal·lació del nou sistema informàtic, que ha funcionat segons el previst. Els serveis que acollia l’hospital Sant Jaume ja funcionen a ple rendiment i progressivament s’aniran implantant els nous.\nEl que encara no s’ha completat és la introducció de tot el material. Aquest matí encara arribaven llits, i encara queda alguns estris i mobiliari proporcionat per l’hospital. La gerència calcula que en un mes ja disposaran de tot el material.


Un projecte tecnològic tarragoní seleccionat pel Fondo de Emprendedores de Fundación Repsol - Tottarragona.cat :: Diari digital independent d'informació i d'opinió de Tarragona\nUn projecte tecnològic tarragoní seleccionat pel Fondo de Emprendedores de Fundación Repsol\nL'acte de presentació s'ha dut a terme al Campus Repsol i ha comptat amb la presència d'Antonio Brufau, president de Repsol i de Fundación Repsol i d'Ignacio Egea, vicepresident de Fundación Repsol.\nLes startups seleccionades en la sisena edició del Fondo de Emprendedores han resultat elegides entre les 354 propostes rebudes.\nDesprés d'un exhaustiu procés d'avaluació i selecció, han quedat finalistes onze propostes entre les que un jurat expert ha seleccionat les vuit més innovadores, quatre en la categoria de projectes i quatre en la d'idees.\nEls projectes que iniciaran el programa d'acceleració rebran fins a 144.000 euros durant un any i a les idees se'ls donarà suport amb 2.000 euros al mes durant 12 mesos. A més del suport econòmic, els projectes i idees comptaran amb un equip de mentors que els acompanyarà durant l'etapa d'acceleració, així com assessorament tècnic i legal, formació especialitzada adequada a les seves necessitats i accés a potencials inversors.\nTotes les propostes seleccionades destaquen pel seu grau d'innovació en el camp de l'eficiència, la digitalització i els nous materials en la indústria energètica i química, en la generació distribuïda i emmagatzematge d'electricitat, així com en l'àmbit de la mobilitat.\nEl Fondo de Emprendedores compta amb dues categories de suport: idees que necessiten un procés de maduració i estan pendents de validació de la prova de concepte, i projectes empresarials amb una tecnologia o model de negoci validat però que no han arribat encara a la fase plenament comercial.\nLes propostes seleccionades, que procedeixen tant d'Espanya com d'altres països, són les següents:\n•\tBulgeone (Cantàbria): la primera eina per predir i conèixer en temps real possibles deformacions (bulging) en els equips de les refineries on s'elabora el coc. Actualment no existeixen aquest tipus d'eines i cal fer parades de manteniment.\n•\tFinboot (Barcelona): plataforma digital per automatitzar la forma de realitzar transaccions bancàries, que utilitza els anomenats contractes intel•ligents. Permet verificar el compliment de l'acord de forma automàtica i simplifica la càrrega dels sistemes financers actuals.\n•\tInanoenergy(Portugal): microgeneradors autònoms que aprofiten l'energia residual per generar electricitat, especialment per alimentar els sensors que monitoritzen les xarxes de canonades a instal•lacions industrials.\n•\tManganese Flow Batteries(Regne Unit): bateries ultraeficientes amb base de manganès i hidrogen que proporcionen energia per més temps i a menor cost.\n•\tC2C-New Cap (Portugal): superbateries per a emmagatzematge d'energia basades en òxids metàl•lics, la qual cosa permet emmagatzemar més energia de forma més segura.\n•\tCE-BOND (Noruega): dispositiu per millorar la integritat i la seguretat de pous de petroli i gas, que proporciona una correcta cimentació.\n•\tMuon systems (Bilbao): sistema de tomografia amb raigs muònics per revisar alts forns i equips de combustió sense necessitat d'aturar la producció. Aquesta iniciativa va rebre el suport del Fondo de Emprendedores com a idea en la passada convocatòria.\n•\tPlace to plug (Tarragona): plataforma única i col•laborativa per a la gestió i utilització dels punts de recàrrega de cotxe elèctric. Aquesta plataforma online permet als conductors localitzar i activar els punts de recàrrega tant públics com privats des del telèfon mòbil.\nEl Fondo de Emprendedores en xifres\nEn el marc del seu compromís amb un futur energètic més sostenible, Fundación Repsol va llançar el 2011 el Fondo de Emprendedores amb l'objectiu de promoure el talent i donar suport a les millors solucions tecnològiques i sostenibles en el camp de l'energia i mobilitat.\nDes de la seva posada en marxa, s'han accelerat 36 startups a les quals se sumen les vuit noves iniciatives seleccionades. El conjunt de les empreses accelerades han obtingut gairebé 16,5 milions d'euros d'inversió pública i privada, han realitzat més de 140 prototips i, el 2016, van facturar 2 milions d'euros.\nEn les sis convocatòries realitzades s'han rebut més de 2.350 propostes.\nRedacció TT - 20/09/2017 - 16:37h


Problemes de memòria en la Depressió i la Demència - Tarragona Centre Mèdic privat\nEls problemes d'atenció/concentració i memòria acostumen a ser una queixa freqüent en persones amb depressió i/o ansietat.\nDe forma inversa, els canvis en l'estat d'ànim o canvis del comportament (ansietat, irritabilitat...) poden ser una de les primeres manifestacions d’un procés neurodegeneratiu com la demència tipus Alzheimer.\nL'avaluació neuropsicològica constitueix una eina clínica fonamental que permetrà diferenciar si ens trobem davant un trastorn depressiu o una malaltia neurodegenerativa.\nL'estudi neuropsicològic utilitza els tests cognitius per avaluar un ampli ventall de funcions cognitives com l'atenció, la memòria, el llenguatge, la capacitat viso-espaial, i el raonament per tal de diferenciar un trastorn de l'altre.\nExisteixen, a més, alguns trets que ens ajuden a diferenciar el trastorn cognitiu associat a la depressió del que s'aprecia a l'inici de la malaltia d'Alzheimer.\nDepressió Demència tipus Alzheimer\nInici amb antecedent (causa) Inici lent, insidiós\nDurada breu Llarga durada\nAntecedents de depressió previs No història depressiva prèvia\nHi ha consciència dels dèficits, es queixa de problemes de memòria Minimitza o nega els problemes de memòria\nA l'avaluació, respostes tipus “no sé” Respostes properes a la correcció\nLleugera variació diürna de l'estat d'anim Fluctuacions imprevistes de l'humor\nPèrdues cognitives fluctuants Pèrdua cognitiva estable\nNo s'esforça tant però està més angoixat S'esforça en en realitzar les coses però es mostra indiferent\nMemòria per a fets recents i llunyans igualment afectada Pitjor funcionament de la memòria recent\nL'humor deprimit apareix en primer lloc El trastorn de memòria apareix en primer lloc\nS'associa a un humor depressiu o ansiós, trastorns del son i alteracions de la gana Associada a falta de sociabilitat, col·laboració, hostilitat, confusió i desorientació


Inici Esports Tres campions de lliga i permanència en Tercera Divisió: Futbol Sala Puçol tanca una temporada «històrica»\nAmb una plantilla que supera els 200 jugadors, aquesta agrupació esportiva és un dels clubs de futbol sala més grans de València. Les seues categories abasten des de querubins fins a sèniors, passant per benjamins, alevins, infantils, cadets, juvenils... «Disposem de dos equips per categoria, és a dir, un equip A amb xiquets de segon any, i un equip B amb xiquets de primer», apunta Rubén Molero, entrenador i coordinador del club.\nEn les categories base és habitual que es formen equips mixtos, com és el cas d'alguns grups: «Hi ha xiquetes en equips com els querubins o els alevins». Però a més, el club afronta el seu projecte de futsal femení amb un equip de guerreres que, sota les directrius de la seua entrenadora, Cintia Molero, han aconseguit res menys que guanyar la lliga provincial.\nAquesta gesta suposa una enorme alegria per al club, però no és l'única: A huit partits de finalitzar la temporada, el Juvenil —dirigit per Rubén Molero— també es proclamava campió de lliga, aconseguint l'ascens a Primera Regional, igual que el Sènior B, entrenat per Alfredo Fernández, que venia liderant la Segona Regional i que també ascendeix a primera.\nFins i tot els prebenjamins es trobaven competint «de manera excepcional» en les noves lligues creades per la Federació per a jugadors tan joves, així com els cadets i alevins A, que han aconseguit mantindre's en Primera Provincial. «I també la resta d'equips, que seguien amb bones dinàmiques, creixement esportiu i molt bona evolució, tant a nivell de jugador, com d'equip», apunta Rubén Molero.\nTercera Divisió: Permanència amb nous objectius\n«Tanquem una temporada històrica per al club», destacant l'esforç que realitza des de fa anys per a representar a Puçol setmana rere setmana i també per estimular «valors i cultura de l'esport entre més de 200 xiquets, amb un femení i dos sèniors», assenyala José Bertolín, entrenador del Sènior Absolut.\nEste últim ha aconseguit res menys que la permanència en Tercera Divisió: «Els nostres objectius en iniciar la temporada era aconseguir com més prompte millor els 30 punts, xifra en la qual calculàvem que podria estar la permanència». I així ha sigut, malgrat tindre entrenador nou: «Havia d'emmotlar-me als jugadors i ells a mi», explica Bertolín, i és que mancant huit partits per disputar-se, ja tenien els 39 punts que els han brindat una satisfactòria huitena posició. Sense oblidar que, en la primera volta, es tractaven amb els llocs alts de la lliga.\n«Per part meua, i crec que per la del club, estem molt satisfets pel treball realitzat», apunta l'entrenador, orgullós del sentiment d'equip que es respira entre els jugadors, molts d'ells, companys de tota la vida. «Això ajuda a esprémer el rendiment de la plantilla; són molt treballadors i molt bons companys». De fet, l'equip ha incorporat alguns jugadors d'altres municipis, «i des del principi els han fet sentir-se com a casa».\nEn definitiva, tant jugadors com entrenadors se senten enormement agraïts amb tota l'afició i estan orgullosos de poder catalogar el Pavelló Municipal com «un dels millors i amb més afluència en Tercera Divisió», destaca José Bertolín, sense oblidar als patrocinadors «i el seu suport incondicional durant aquests moments tan difícils».\nUn colp imprevist\nCom en la resta de lligues esportives i en tots els àmbits de la societat, la declaració de l'estat d'alarma provocada per la Covid-19 ha suposat un colp dur per al Club Futbol Sala Puçol, que es trobava a un excel·lent nivell i tenia moltes expectatives de cara a la temporada 2019-2020. «Però això ha vingut així i el primer és la salut de tots», assenyala l'entrenador del Sènior Absolut.\nNo sols per a este equip, sinó per a tota la plantilla que compon el club. «És un poc trist perquè teníem expectatives d'arribar amb alguns equips a les finals de la Copa Federació», comenta Rubén Molero.\nTampoc podrà realitzar-se la festa de final de temporada; un dia important per al club en el qual cada any s'ajunten entrenadors, jugadors, pares i acompanyants; «és un diumenge màgic en el qual gaudim de diferents activitats, jocs, piscina, lliurament de premis i regals...». Una celebració que anava a ser especialment alegre després d'una temporada repleta d'èxits. «Però ho celebrarem més tard».\nI és que, després de mesos sense poder gaudir del futsal i de l'ambient màgic que brinda l'esport, jugadors i entrenadors han pogut valorar encara més el que tenien i no tindran fins a un altre avís. «El confinament ens ha canviat la vida a tots, ha servit per a trobar-nos a faltar els uns als altres... I crec que això és positiu», explica Bertolín. Per a afrontar la situació, s'han adaptat els entrenaments a la modalitat online, a través de videotrucades, amb l'objectiu de mantindre la forma física davant la possibilitat de tornar a competir.\nEls equips Sènior Absolut, Sènior B, Juvenil i Femení han continuat amb les seues tres sessions setmanals, afegint entrenaments voluntaris els dissabtes i realitzant també algunes dinàmiques de grup. «Però els jugadors han sigut els majors perjudicats perquè no li troben el sentit a treballar sense la pilota pel mig... Ha sigut una cosa que recordarem per sempre i que ens ha fet valorar tot moltíssim més».\nLa desescalada ha permés recentment practicar esport al carrer dins de les franges horàries marcades, podent substituir alguna sessió online per treball al carrer, cosa que s'allargarà fins a finals de maig i, després, es donarà per finalitzada la temporada. «A més, malgrat estar en Tercera, no podem permetre'ns el luxe que cobren o no paguen, i això afig el doble valor dels xavals».\nTambé s'ha mantingut el contacte amb els xiquets a través de videotrucades «per a veure com estaven, felicitar alguns compleixes... I la veritat és que es tiraven molt de menys», assegura el coordinador del club: «L'any que ve tornaran amb moltes més ganes de continuar aprenent i treballant, com feien fins al moment de l'aturada».\nI ho faran amb objectius més complicats i emocionants, per a afrontar amb il·lusió els nous reptes que suposa l'ascens a categories superiors i la permanència en Tercera Divisió. «L'equip s'ha adaptat molt bé a la categoria i potser és el moment d'intentar altres coses i plantejar objectius més forts», subratlla l'entrenador del Sènior Absolut. «Diuen que un, per a arribar a ser professional, primer ha de comportar-se com a tal, i esta plantilla ho ha fet fins i tot en els moments més difícils».\nEn definitiva, el Club Futbol Sala Puçol ha demostrat tindre coratge per a afrontar cada situació amb les seues armes més efectives: esforç, germanor i amor per un esport que cada temporada els brinda noves alegries i amistats. Pel moment estan comptant les hores per a tornar a gaudir-ho, «quan es puga fer-ho sense riscos per a la salut», destaca Rubén Molero, amb la mirada fixada en la pròxima temporada: «Tornarem amb més ganes... Amb més força».\nInforma: Irene Mollá | Fotos: Club Futbol Sala Puçol


Noves tendències de muntatge - Cacauet Wiki\nNoves tendències de muntatge\nPer a aquest treball tenim diverses opcions per treballar:\n4 Llista de projectes proposats\nLa Raspberry Pi és un dispositiu que integra open hardware (processador, gràfics, memòria, USB, xarxa, etc.) suficient per funcionar com a mini-PC. Té un consum molt baix, pel què pot estar engegat tot el dia amb poc cost.\nHi podrem instal·lar diverses distribucions Linux que han fet el port per processadors ARM, en particular Debian (Raspbian) i Ubuntu, fins i tot versions amb interfície gràfica. Així, tots els serveis estàndard Linux estaran disponibles com Apache (servidor web), MySQL (base de dades), Firewall/Proxy, etc.\nParticularment interessants son els ports GPIO d'entrada i sortida digital que ens permetrà controlar dispositius electrònics digitals, obrint-nos la parta a aplicacions domòtiques i de IoT (Internet of Things).\nUbuntu ARM per Raspberry Pi\nMés Ubuntus per la Rasp\nLlibre 1 de projectes per la Rasp\nHi ha altres distribucions de SO interessants per a la rasp:\nRaspBMC : Instal·la un Linux que directament obre el media center XBMC.\nOpenElec : similar a RaspBMC, però s'executa en mode read-only i és menys flexible (i més robust).\nNOOBS : sistema multiboot que permet instal·lar diversos SO i recuperar-los en qualsevol moment.\nL'Arduino és una placa que integra microcontrolador i alguns ports d'entrada/sortida digital i analògica. Es poden realitzar, així, multitud de projectes domòtics i de control electrònic amb dispositius analògics i digitals.\nReferència de funcions\nAcordió Arduino PDF (xuleta)\nS4A - Scratch for Arduino : una forma fàcil de programar l'Arduino amb un llenguatge gràfic.\nSimulador online d'Arduino!\nIntroducció de Jody Culkin OJU: també en català! : molt ben il·lustrada i explica, a més, els principis de l'electrònica.\nLlibre oficial d'Arduino Starter Kit (amb projectes a go-go)\nTocant melodies amb Arduino i el brunzidor piezoelèctric\nArduineando: un bon tutorial amb projectes per Arduino\nDetectant un botó o pulsador\nDetectant un potenciòmetre\nDisposem d'alguns mòbils Nokia amb els què podem realitzar alguns projectes\nGlobus solar: podem construir un globus solar casolà amb materials econòmics i aixecar amb ell un mòbil. A través de Wifi o 3G podrem capturar les imatges i tenir vistes aèries del nostre entorn.\nFet amb bosses de basura!\nLlista de projectes proposats[modifica]\nPer la raspberry i arduino en aquesta web hi ha molt, però alguns projectes impliquen despesa econòmica:\nImpressora 3D: https://hackaday.io/project/1544-cheap-and-easy-to-build-3d-printer\nEscàner 3D: https://hackaday.io/project/5857-fabscan-pi-open-source-web-enabled-3d-scanner\npersiana automatica amb LDR\njoc snake (amb matriu de leds)\nmedia center amb control remot\ndetector moviment webcam\nthermal printer: tpv, loto,...\nAmb un mòbil:\nglobus solar amb camera\nObtingut de «https://cacauet.org/wiki/index.php?title=Noves_tendències_de_muntatge&oldid=3372»\nDarrera modificació de la pàgina: 10 maig 2016 a les 16:59.


Nuestros valores. | Cercle Gestalt\nEstem fortament vinculats al nostre territori ia la realitat comunitària. Respectem les tradicions que ens han precedit, tant a Orient com a Occident, en relació a l’estudi de la naturalesa humana. Reconeixem el valor dels nostres majors i de la saviesa heretada. Honorem les forces de la Naturalesa i del planeta Terra. Reconeixem el valor sagrat de l’home i la dona i la centralitat de la infància en la vida comunitària.\nTreballem incansablement per oferir als nostres clients i estudiants tècniques, coneixements i pràctiques d’última generació. Creiem en la innovació, en la investigació i en la creativitat aplicades al benestar de les persones. Portem a terme una tasca de tutoria i orientació professional que inclou l’enquadrament teòric, ètic i humà de la pràctica terapèutica.\nApostem per un retorn constant a l’essencial, a la senzillesa, a l’estrictament necessari. Aquesta recerca es reflecteix en els nostres plans d’estudi, en la nostra manera de comunicar, en el perfil dels nostres docents i estudiants. En Cercle Gestalt, menys és més.


PROGRAMA INSERCIÓ SOCIOLABORAL – Ajuntament d'Ulldecona\nPrimer any del dispositiu d’inserció sociolaboral de l’Ajuntament d’Ulldecona\nS’han atès 267 persones, de les quals 181 han entrat al dispositiu i han començat un itinerari personalitzat\nS’han aconseguit 96 insercions laborals en empreses del municipi i de l’entorn\nS’han visitat empreses, per conèixer les seves necessitats, ajudar en processos de selecció o establir convenis de col·laboració, mitjançant pràctiques laborals, transmissió d’informació, acompanyament financer, entre d’altres\nL’Ajuntament d’Ulldecona, a través de la convocatòria 2012 del programa Treball als Barris del Departament d’Empresa i Ocupació, ha desenvolupat durant l’any 2013 el programa d’inserció sociolaboral “Anem? Activa’t”, un programa destinat a persones en situació d’atur i que ajuda a aquestes persones a tornar al mercat de treball, mitjançant itineraris personalitzats que inclouen tutories individuals, tallers grupals i càpsules formatives específiques en funció de les necessitats i perfils de cada usuària o usuari.\nAl llarg de l’any, s’han atès 267 persones, de les quals 181 han pogut participar en el dispositiu, amb un 51% de dones i un 49% d’homes. S’han realitzat 421 tutories de seguiment, 36 tallers grupals i algunes proves més específiques per afrontar una entrevista de treball o presentar-se a processos de selecció concrets. D’entre els usuaris i usuàries, s’ha aconseguit un 53% d’inserció, superant àmpliament els objectius inicials fixats entre un 10 i un 20%.\nA més del treball amb les persones amb situació d’atur, s’ha seguit amb la tasca de prospecció a les empreses locals, per tal de conèixer també les seves necessitats i poder respondre-hi millor, a més de aconseguir millors resultats en els processos de selecció i oferir informació veraç i de primera mà als participants en el programa. També s’ha pogut oferir convenis de pràctiques per a les empreses interessades, de manera que les persones aturades tenen un mitjà per adquirir experiència en sectors diferents als que havien treballat anteriorment i facilitar així la recerca de feina a antics treballadors de la construcció i sectors afins, que han estat els més castigats per la destrucció d’ocupació dels darrers anys.\nEl programa s’executa en paral·lel i en coordinació amb el de Montsià Actiu, del Consell Comarcal, compartint recursos formatius, assessorament extern i prospecció a la resta de la comarca, però permet una dedicació total de la tècnica d’inserció, Ana Ventura. Per a les convocatòries 2013 de Treball als Barris i Treball a les 7 Comarques s’ha seguit apostant pel dispositiu i el Departament d’Empresa i Ocupació ha resolt favorablement la seva continuïtat, de manera que se’n garanteix el servei, com a mínim durant el 2014.\nInforme Activat any 2013


Usuari:Jolle/traduccions/Aleramici - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEl Aleramici (família dels Alerams o Aleràmics) anteriorment coneguda com Aleramidi, foren una important família feudal franca al Piemont, les diferents branques de la qual van governar el Montferrat, Saluzzo, Savona i altres terres entre Ligúria i Piemont. Alguns membres de la família van ser actius també al Regne de Jerusalem, al Regne de Tessalònica, i al comtat de Sicília.\n2 Les principals branques dels descendents d'Aleram i les seves subdivisions\n3 Els alerams de Montferrat\n3.2 Els Monferrat a Orient\n5 El aleramici Del Vasto\n6.1 Llista dels marquesos aleràmics de Saluzzo Aleramic\n7 Els aleramici de Ceva\n9 El aleramici de Busca i la seva branca siciliana dels Lancia\nFitxer:División marca de Ivrea.jpg\nLa Marca Aleramica es mostra en color vermell fosc\nNo és del tot clar ni l'origen ni la genealogia de la família, tant per l'escassetat o la falta de fiabilitat de les fonts com per les contradiccions causades per documents falsos forjats al segle XVIII en suport de reivindicacions específiques d'heràldica i àmpliament utilitzats per historiadors del segle XIX  En els segles passats molts historiadors van tractar de rastrejar els ancestres d'Aleram, el fundador de la dinastia, que segons algunes fonts fantasioses seria descendent de Teodoric de Frisia o dels senyors de Kent. Altres historiadors, sobretot als segles XVI i XVII, van tractar en va de trobar la confirmació documental de la llegenda sobre l'amor que unia a Aleram am Adelàsia, mítica filla del emperador Otó I \nLa dotació del monestir de Grazzano, un document del 961 informa que Aleramo era el fill d'un comte Guillem de llei sàlica (franc). William sembla plausible identificar Guillem amb un personatge, probablement de la raça dels francs, que va entrar a Itàlia amb 300 soldats en el seguici de Guiu de Spoleto el 888 i que era actiu el 924 a la cort de Rodolf II de Borgonya, rei d'Itàlia. Els orígens d'Aleram s'haurien de buscar (i s'han fet diverses hipòtesis) en els territoris de l'antic regne de Lotari. Els orígens de la família de Adelàsia, la primera esposa d' Aleram i progenitora dels alerams (aleràmici), segueixen sent desconeguts. És cert que Aleram es va casar després amb Gerberga, la filla del rei Berenguer II d'Itàlia, i que aquest matrimoni li va permetre adquirir el títol de marquès entre 958 i 961. L'origen imperial d'Adelàsia sembla ser una llegenda creada només per donar més llustre a la seva descendència.\nAleram de Montferrat pot ser considerat el veritable i efectiu fundador de la dinastia aleràmica. Va gaudir de gran prestigi tant amb els reis d'Itàlia Hug de Provença, Berenguer II i Lotario II com a la cort de l'emperador Otó I, com es demostra per diverses donacions de terres, que es van afegir als bens que ja posseïa a la comarca de Vercelli a Llombardia, i el títol de marquès que li va assignar Berenguer II. El 967 Otó de Saxònia li va donar un vast territori entre el d'Orba i el Tanaro, que arribava al sud fins a la rodalia de Savona. Aquesta terra, boscosa i no cultivada, havia estat devastada durant les batudes del segle anterior pels bandits i sarraïns procedents, o almenys afavorits, per l'emirat sarraí de Frassineto al sud de França. Aquest territori s'hauria anomenat "Vasto" o "Guasto" i molts successors d'Aleram foren anomenats "marquesos del Vasto". Durant diversos segles, d'acord amb Richard Musso, el nom es va mantenir en ús per al territori muntanyós entre Dego, Montenotte, Carcare i Cairo. En altres llocs no obstant va prevaldre el nom (gairebé equivalent) de Langhe (vulgariter enim loca deserta Langae dicuntur segons Lunig) No era un territori homogeni, era més aviat un conjunt de terres disperses en els boscos i els turons del Piemont meridional.\nLa marca de la que fou marquès Aleram, s'estenia aproximadament des del baix Vercellès (país de Vercelli) al Savonès (país de Savona), i a l'àrea costera entre Finale i Cogoleto. Dins d'aquesta àrea però hi havia centres urbans, com Savona i Acqui, que encapçalades pel seu bisbe, gaudien de gran autonomia, que fou reconeguda pels propis emperadors. En el moment de la investidura d'Aleram la resta del Piemont i Ligúria occidental es va dividir en dues grans marques: el nord la Marca d'Ivrea, i al sud, entre Torí i Ventimiglia, la marca de Torí concedida a Arduí Glaber (Arduino Glabrione).\nLes principals branques dels descendents d'Aleram i les seves subdivisions[modifica]\nEl Aleramic no seguien la regla de la primogenitura, i per mitigar el debilitament de la dinastia causada per la divisió de la propietat feudal, van recórrer al consorci. Els dominis foren en part propietat indivisa entre els descendents dels dos fills d'Aleram, Otó i Anselm, durant gairebé un segle, com ho demostra l'acord que Savona va mantenir amb totes les altres branques de la família fins el 1085.\nEls marquesos de Monferrato, descendents d'Otó. Els seus bens es concentraven al nord del riu Tanaro, encara que en segles posteriors van conquistar molts territoris al Piemont meridional que havien pertangut a altres famílies aleràmiques.\nEls marquesos del Bosco, descendents d'Anselm. Els seus bens patrimonials estaven situats entre Alessandria i Albisola\nEls marquesos Del Vasto, també descendents d'Anselm, que havien heretat els territoris entre Asti (o més aviat Loreto a la vora de la moderna Costigliole d'Asti) i Savona i havien afegit al seu territori una bona part dels dominis dels arduins entre Saluzzo i Albenga.\nAquesta divisió també correspon als béns patrimonials identificats per les tres grans donacions que es van fer a Aleram. Les dues primeres donacions van ser fetes per Hug de Provença i Lotari II, reis d'Itàlia. La primera el 934 era la "corte" (comarca) de "Auriola" (?) que permetia a Aleram expandir els seus dominis al centre històric de Monferrato; la ubicació més acceptada és la de Trino, just al nord del riu Po entre Chivasso i Vercelli, encara que el nom recorda Olivola, prop de Grazzano (avui Grazzano Badoglio). La donació de l'any següent fou la "corte" de Villa del Foro (la romana "Forum Fulvii" ara un suburbi d'Alessandria), el territori entre "Barcile" i "Carpanum" que podria ser la zona de l' Orba fins a Carpeneto i la Villa de Ronchi (Mombercelli). L'Alessandrino (el país d'Alessandria) i la vall d'Orba i Alexandria (els dos primers bens de la segona donació) seran la principal propietat del marquès del Bosco, mentre que la tercera, no gaire lluny del territori en el qual dos segles més tard va néixer el marquesat d'Incisa, podria haver estat transmesa als marquesos de Sezzadio, els bens dels quals es van fusionar en els béns del marquès del Vasto. Finalment el 967 l'emperador Otó I va donar a Aleram setze "cortes" en el territori devastat pels sarraïns de Fraxinetum al interior de Savona i al Langhe. Aquesta zona, anomenada "Vasto", va ser el principal oatrimoni dels marquesos coneguts com Del Vasto.\nLa separació patrimonial entre les tres branques dels aleràmics, que va començar en les primeres dècades del segle XI, va ser completada de conjunt amb l'extinció dels descendents mascles dels marquesos de Torí. Donat que dues filles d'Ulric Manfred II, Berta i Adelaida de Susa, s'havien casat respectivament amb Tete (el pare de Bonifaci del Vasto) i Enric de Montferrat, després de la mort d'Adelaida el territori dels marquesos aleràmics es va poder expandir a través de tota la part inferior de la vall del Po, al baix Piemont, però, va xocar amb les ambicions del comte [[Humbert II de Savoia|Humbert II de Mauriena o Moriana, ancestre de la casa dels Savoia). La definició de les àrees de poder d'Humbert de Moriana i de Bonifaci del Vasto es van establir al llarg d'una línia situada entre Staffarda i Carmagnola al llarg de la línia del Po\nEl gran domini de Bonifaci "el marquès més famós d'Itàlia", segons el cronista Godofreu Malaterra, va ser dividit entre els seus set fills, donant lloc a un gran nombre de línies dinàstiques: el marquesat de Saluzzo, el de Busca i Lancia, el de Ceva, el de Clavesana, el de Savona (Carretto) i el d'Incisa (i efímerament el comtat o marquesat de Loreto).\nEls alerams de Montferrat[modifica]\nConrad de Montferrat que es va convertir per un curt temps també en rei de Jerusalem\nEls descendents d' Aleram van governar durant molts anys de forma consorciada els dominis hereditaris. Després de diverses dècades però, el territori es va convertir en un marquesat de Montferrat del que tenien el domini exclusiu els descendents d'Otó, un dels dos fills (el gran) d'Aleram.\nDes del segle XII, el marquès de Monferrato va elevar en gran mesura el seu poder, convertint-se en la principal dinastia feudal del Piemont meridional. Els objectius del narquès foren l'expansió a costa de les importants ciutats comunals d'Asti, Alba i Alessandria, però a la meitat del segle la família també va estar implicada en un segon front, l'oriental. La participació en les guerres a la Terra Santa, i en particular la Tercera Croada, va portar glòria a la cort de Montferrat.\nEls successors de Guillem VI, Bonifacio II de Montferrat dit el Gegant, i Guillem VII de Montferrat dit el Gran, es van dedicar a l'extensió dels seus dominis al Piemont. Guillem VII va obtenir la major glòria quan va aconseguir estendre la seva influència per tal de convertir-se també en el capità de Milà. Aquests moment fou potser la cúspide del poder familiar, però el marquès va acabar els seus dies miserablement en una gàbia de ferro, capturat pels alexandrins.\nAmb la mort de Guillem VII el Gran, el marquesat va caure en el desordre. El seu fill Joan I de Montferrat va morir sense hereus mascles el 1305 i va ser el darrer marquès de Monferrato de la casa d'Aleram.\nLa filla de Guillem VII, Violant, s'havia casat amb l'emperador bizantí Andrònic II (el que mostre el lligam encara molt viu entre el aleràmic i l'Orient): El fill, Teodor, va reclamar el tron de Montferrat i el va aconseguir. A partir d'aquest moment va començar la dominació de la família dels Paleòleg.\nGuillem I, comte? però mai marquès, (mort abans de 933)\nEls Monferrat a Orient[modifica]\nFortificacions a Salònica, la ciutat es va convertir en la capital del regne croat de Bonifaci de Montferrat\nGuillem V de Montferrat el Vell, Conrad de Montferrat i Bonifaci de Montferrat va intervenir amb un gran impuls a l'empresa de la croada, fins al punt que Conrad va ser capaç de convertir-se, encara que fos breument, en rei de Jerusalem.\nBonifaci pel seu costat va aconseguir pujar al tron d'un nou regne format a Tessàlia: el regne de Tessalònica. El títol sonava més important que el poder efectiu perquè a la mort de Bonifaci el 1207, després d'un atac al territori de Bulgària, el efímer regne es va enfonsar amb rapidesa i sense esperança. El seu fill Demetri de Montferrat, un nen, va obtenir el tron de Tessalonica tot i la seva edat, i el poder va ser atorgat als regents. Quan, finalment, el regne va ser annexat al despotat d'Epir, Demetri es va veure obligat a fugir de la cort de l'emperador Frederic II, que li va concedir els drets de successió titular del regne.\nCom ja es va esmentar, els Montferrat també es van convertir en membres de le dinastis regnant a Bizanci. Rainier de Montferrat (1162-1183) es va casar el febrer de 1180 amb la filla de Manel I Comnè, emperador d'Orient 81143-1180), i el fill Andrònic I es va convertir en membre de la dinastia governant (encara que en pujar al tron el 1183 fou eliminat ràpidament el 1185). Els Montferrat es van vincular després amb la dinastia posterior dels Paleòleg: Andrònic II paleòleg es va casar amb la marquesa Violant filla de Joan I de Montferrat, que va donar a llum a Teodor, que pels drets de la seva mare, va resistir amb èxit a les pretensions successòries dels marquesos de Saluzzo el 1305, a la mort del seu pare, començant amb ell una nova dinastia.\nDe Anselm III, nét del primer fill d'Anselm fill d'Aleram Aleramo]], va neixer Hug, marquès del Bosco i de Ponzone. Va heretar els drets aleràmics en el territori de la costa de Ligúria entre Albisola (a l'est de la Muntanya Priocca) i Varazze, incloent una llengua de terra cap a la plana padana seguint la vall de l'Orba, del Stura i de Piota fins a Alessandria, tenint com a frontera nord-oest el riu Bormida de Spigno.\nDos fills d'Hug, Anselm i Aleram, van originar respectivament les branques de marquesos del Bosco i de marquesos de Ponzone. El primer dominava Bosco, Ovada, Ussecio (avui Belforte Monferrato), Pareto, Mioglia, Monteacuto, Ponte deiPrati (avui Pontinvrea), Casteldelfino i Stella, mentre el segon tenia Ponzone, Sasseno, Spigno, Celle i Varazze.\nEn segles posteriors el territori va ser disputat entre les ciutats d'Alessandria i Gènova, a les que els marquesos van haver de jurat repetides vegades la submissió. La separació gradual dels bens entre les diferents línies dinàstiques feudal va ser la principal causa de la decadència dels marquesats del Bosco i de Ponzone.\nEl aleramici Del Vasto[modifica]\nvegeu també Del Vasto\nBonifaci del Vasto va dividir els seus entre els seus set fills. Tres d'ells no van tenir descendents, de manera que va originar les quatre dinasties feudals que es descriu a continuació dels marquesos de Saluzzo, de Ceva i Clavesana (després dividides), de Savona, i de Busca. Bonifaci tenia també un fill del primer matrimoni, desheretat, que probablement mitjançant l'aprofitament de l'herència materna, va donar lloc al marquesat d'Incisa.\nVegeu també Marquesat de Saluzzo\nEl Castell de Manta seu de la família del Vasto de Saluzzo\nA la mort de Bonifaci del Vasto el territori de Saluzzo (Saluças) va ser pel seu fill gran Manfred. El nom Del Vasto emprat de manera arbitrària pels crònistes de Saluzzo per assenyalar als marquesos de Saluzzo descendents de Manfredo, correctament només indica el consorci dels fills de Bonifaci i apareix per primera vegada el 1162 (i dit sigui de pas, de manera que ni tan sols apareix en vida de Bonifaci, que havia estat mort des del voltant de 1125)\nEl Saluzzo durant segles van ser pressionats pel creixent poder dels Savoia; durant molts segles es van mantenir arrelats a la ciutat de Saluzzo (que el marquès Manfred II va designar com la seva capital). El 1305, quan va morir sense hereus Joan I de Montferrat, l'últim marquès aleràmic de Montferrat, el marquès de Saluzzo va tractar d'obtenir la successió sense èxit.\nEl moment de major glòria del marquesat de Saluzzo es va produir al segle XV, sota els marquesos Lluís I i Lluís II, anys en que el petit estat va ser un gran centre de cultura i art, i un hàbil mediador entre els contendents de la guerra al Piemont d'aquells anys.\nPerò després de la mort de Lluís II, el marquesat va començar a decaure ràpidament. Les guerres d'Itàlia de Carles VIII i Lluís XII que va devastar el petit país, van passar sense problemes greus. Però després el darrer marquès, Gabriel, va ser deposat, i el territori de Saluzzo per primera vegada va passar sota control francès i després del Tractat de Lió el 1601, al de Savoia.\nLlista dels marquesos aleràmics de Saluzzo Aleramic[modifica]\nEls aleramici de Ceva[modifica]\nVegeu també Marquesat de Ceva i Marquesat de Clavesana\nEl quart fill de Bonifaci del Vasto, Anselm, va esdevenir després de 1125 el primer marquès de Ceva, senyor d'un territori estratègicament situat en els Apenins (aquest títol apareix testimoniat en un document del 1140).\nA la seva mort, Anselm (que també era senyor de Clavesana per herència d'un germà mort sense fills) va dividir els seus dominis entre els fills Guillem i Bonifaci: el primer fou marquès de Ceva i el segon de Clavesana i Boves.\nEl marquès va tractar de sobreviure a través d'una acurada política de matrimonis i el suport de les autoritats comunals d'Asti i Alba: al segle XII el territori s'havia ampliat considerablement, amb el suport d'Asti (com s'esmenta en el Codex Astensis). El promotor d'aquesta expansió va ser Guillem de Ceva, al que se li atribueix haver consolidat la posició de la família.\nDes 1218 no hi ha ha notícies de Guillem de Ceva. El territori va ser dividit entre els seus fills. Un d'ells va va obtenir el títol de marquès de Clavesana, continuant la línia dels marquesos d'aquest poble. Al segle següent el matrimoni de Catalina d' Clavesana amb Enric (III) del Carretó va portar bona part dels territoris de Clavsesana (a l'Albenganès o páis d'Albenga) al control de la família Del Carretto de Finale.\nvegeu també Del Carretto, Marquesat de Finale i Marquesat de Savona\nEl 10 juny de 1162 Enric del Vasto va obtenir de l'emperador Frederic I, emperador del Sacre Imperi, la investidura de la marca de Savona, un extens territori, que a partir de la costa de Ligúria (des Savona a Finale) s'estenia al llarg de la vall del riu Bormida gairebé fins a Acqui. Fins i tot Cortemilia i Novello es van afegir als dominis d'Enric unes dècades més tard, amb la mort sense hereus del seu germà Bonifaci, bisbe d'Alba i marquès de Cortemilia. De la mateixa manera, la mort d'Hug de Clavesana, un altre fill de Bonifacio del Vasto, és l'origen dels drets que els descendents d'Enric van exercir a la diòcesi d'Albenga i altres territoris del marquesat de Clavesana.\nD'Enric del Vasto (també anomenat Enrique I de Carretto) descendeixen tots els Del Carretto, que en segles posteriors, es van repartir els seus dominis de diverses maneres. Enric , però, mai va utilitzar el nom Del Carretto , que va ser concedit per primera vegada els seus fills després de 1190. El nom ha estat relacionat amb la possessió d'un petit castell d'aquest nom a la vora del riu Bormida, encara que recentment s'han plantejat objeccions a aquesta hipòtesi i s'han suggerit altres possibilitats.\nEl control d'Enric del Vasto en el important territori de la marca de Savona era més formal que substancial, a causa de la creixent autonomia de les ciutats de Savona, Noli, Alba i Alessandria. A la primera meitat del segle XII Savona i Noli s'havien constituit poc a poc en ciutats lliures sota la protecció de Gènova, i amb els acords de 1153 amb Savona i de 1155 amb Noli havien formalitzat la seva àmplia autonomia.\nMalgrat la presència dels drets de propietat i fiscals al Savonès (el país de Savona) i al Nolès (el país de Noli) (drets que van ser canviats per diners en diversos acords a finals de segle) la presència dels Del Carretto a la costa de Ligúria en el moment de la investidura d'Enric era, de fet, limitada a Finale i al Finalès. Aproximadament el 1193 el nucli urbà de Finalborgo fou envoltat de muralles per Enric II, el fill d'Enrique del Vasto, que sembla haver estat el primer en utilitzar el títol de marquès de Finale. Durant molts segles, però, els Del Carretto van continuar portant el títol honorífic de "marquès de Savona", que recordava l'antiguitat del seu llinatge i l'origen imperial del títol.\nTant Enric II com el seu fill Jaume eren gibel·lins, com ho fou Enric del Vasto. Jaume es va casar amb una filla natural de Frederic II de Suàbia, Catalina de Marano. Després de la mort de Jaume del Carreto (1265), els seus dominis van ser repartits entre els fills per terceres parts, donant lloc a tres línies dinàstiques diferents. Un d'aquests estats, el terç de Finalborgo, fou un estat sobirà durant tres segles, abans de passar a Espanya (1602). Els altres dos terços foren els de Millesimo, els governants del qual van ser sotmesos després al domini dels marquesos de Montferrat, i els de Novello (del que es va originar després el marquesat de Gorzegno). A més, al segle XIV els Del Carretto, mercès al matrimoni d'Enric, tercer fill del marquès Jordi de Finales amb Catalina de Clavesana, van donar origen al marquesat de Zuccarello i al de marquesat de Balestrino, entre Albenga i Finale.\nTot i la sobirania reconeguda de l'emperador, el Del Carretto constantment hagueren de defensar la seva autonomia davant de les ambicions de Gènova, que considera els territoris dels "marquesos de Savona" com una espina clavada al seu costat (dividia en dues parts les possessions de la República). El 1385 Genova va aconseguir que els marquesos es reconeguessin com els seus súbdits per la meitat dels seus dominis feudals.\nAl segle XV però, l'aliança amb els Visconti, primer, i els Sforza després, va permetre que el marquès de Finale pogués gaudir d'una autonomia substancial. Prenent avantatge però del confós període de la República Ambrosiana (l'interregne entre les dues dinasties milaneses) Gènova va desencadenar una guerra que va durar des de 1447 a 1448 i va donar lloc a la destrucció per un incendi de Finalborgo, la capital del marquesat, la demolició del castell Gavone i la completa submissió a Gènova. Ja el 1450, no obstant, Joan I del Carretto va reconquerir el marquesat i va entrar a Finale.\nDurant la resta del segle XV (i al segle XVI) el marquesat de Finales, en estreta relació amb Andrea Doria, es va mantenir independent. Gènova va tornar a envair el marquesat de Finale el 1558, en suport de les protestes de la població, esgotada per les dificultats econòmiques de l'última fase de la guerra abans de la Pau de Cateau-Cambrésis i el rígid govern d'Alfons II del Carretó. Després d'un retorn temporal del marquès, va esclatar una nova rebel·lió fomentada i protegida per Espanya, que volia assegurar-se que el domini directe sobre el únic port de la costa de Ligúria que no depenia de Gènova i que estava comunicat amb el Milanesat a través dels feus imperials de Montferrat. Aquesta fita es va assolir el 1598 quan el darrer, Andreu o Andreu Sforza, va vendre a Felip II d'Habsburg tots els drets en tots els seus feus.\nAl final de la Guerra de Successió Espanyola, el marquesat de Finale va ser infeudat a la República de Gènova, però va mantenir els seus estatuts medievals fins al naixement de la República de Ligúria el 1797. De totes les dinasties aleràmiques, la dels Del Carretto que va ser la més longeva i la marca de Savona, encara que molt reduït en mida, va trobar en les marquesos de Finale la més perdurable de les seves branques.\nAmb base en aquesta història, una associació cultural, El Aleramicis de Savona, treballa en la reconstrucció històrica de la guerra medieval i danses del Renaixement. Lloc web: www.aleramici.eu i www.lamedioevale.it\nEl aleramici de Busca i la seva branca siciliana dels Lancia[modifica]\nVegeu també Marquesat de Busca\nUna altra branca important de la dinastia van ser els aleramici anomenats Lancia (Llança). Eren descendents de Guillem del Vasto, el fill de Bonifaci del Vasto que va esdevenir a la mort del pare el primer marquès de Busca. El marquesat, atrapat entre les ambicions de la nova ciutat de Cuneo, el poder dels marquesos de Saluzzo i l'ocupació de part del Piemont pels angevins només van sobreviure fins al final del segle XIII. Sembla, però, que una branca d'aquesta dinastia s'havia traslladat a Sicília , donant lloc a una de les famílies aleràmiques més importants (no tots els genealogistes estan d'acord en aquest tema), els Lancia o Lanza (Llança).\nGuillem del Vasto va tenir tres fills: Berenguer (berengari), que va heretar el marquesat, del qual descendeixen els Lancia piemontesos (família, que va seguir existint fins al segle XIX, Manfred i Conrad. Aquyestos van heretar del seu oncle Odó Boveri (un altre fill de Bonifaci del Vasto que fou comte de Loreto) divesos feus al Astigiano (el país d'Asti).\nEl fundador dels Lancia, d'acord amb molts genealogistes, hauria estat el propi Manfred, que havia rebut el sobrenom de "Lanza" (català Llança) a causa de ser el llancer al servei de l'emperador Frederic I Barba-roja]]. Ell hauria estat el pare de Blanca Lancia  de la que es va enamorar l'emperador Frederic II. Aquest va quedar lligar a Blanca per més de vint anys i segons la llegenda, s'hi va casar un parell de dies abans de morir. De Blanca, Frederic II va tenir el fill Manfred de Suàbia que serà nomenat vicari del regne de Sicília i que va morir a la batalla de Benevent el 1266. Manfred és esmentat per Dante en el tercer cant del Purgatori.\nLes circumstàncies de la trobada de Blanca i Frederic, que es va produir el 1210, no estan clares. Alguns pensen que es va dur a terme a la cort del marquès Bonifaci I de Montferrat, a la cort del qual s'havia traslladat al seu pare després de la mort de Frederic I Barba-roja, d'acord amb altres l'espurna del amor va saltar al castell d'Agliano (prop de Loreto) el propietari del qual, Bonifaci d'Agliano, s'havia casat amb la vídua de Manfred Lancia. L'amistat amb l'emperador va portar al nomenament de Manfred II Lancia (germà de Blanca) com a vicari general imperial d'Itàlia i després de capità de Pavia i d'Asti on va morir assassinat el 1248. A la cort del Hohenstaufen a Sicília]], es va desenvolupar com una branca de la família alerama al sud d'Itàlia \nGalvà Lancia es va convertir en un important funcionari de la cort alemanya a Palerm; va ser nomenat vicari de la Toscana i Gran Mariscal de Sicília. Després de la batalla de Benevento de 1266, va fugir a Calàbria juntament amb Manfred de Sicília, va lluitar amb el jove Conrad II de Suàbia (Conradí) en contra de Carles d'Anjou, i va ser fet presoner pels francesos sent decapitat junt amb els seus fills Bartomeu i Galeot.\nEl nebot de Conrad I Lancia, després d'escapar amb fortuna de les massacres comeses contra els defensors dels suaus, va fugir a territori de la corona catalana, on es va convertir en ajudant del rei Pere III el Cerimoniós i capità de diverses expedicions militars, incloent-hi la intervenció a Sicília el 1282. El seu fill Galeot va ser comte de Caltanissetta i Gran Canceller del Regne de Sicilia el 1297.\nVegeu també: Marquesat d'Incisa\nUn altre potentat de particular importància va ser el marquès d'Incisa, creat el segle XII per a Albert del Vasto i conservat, amb alts i baixos, fins al 1548.\nLa política dels marquesos d'Incisa va oscil·lar sempre entre Milà i Montferrat. Destrosat per la guerra civil, Incisa va veure en la figura d'Odó d'Incisa, al final del segle XV, un personatge del carisma particular, que van intentar enderrocar al marquès Guillem IX de Montferrat. Descobert el complot, Odó va ser condemnat a mort. El territori del matquesat fou llavos annexionat als dominis dels Gonzaga de Montferrat.\nMiniatura del Maestro der Cité des Dames, conservada a la Biblioteca Nacional de París, que representa un episodi del cavaller errant de Tomàs III.\nLa cort de Montferrat va rebre un gran nombre de poetes i artistes de l'època: la poesia provençal trobava en les gestes dels Monferrato a l'Orient un bon punt de partida de contes èpics. En el Piemont, en aquests anys eren famosos poetes com Gaucelm Faidit, Raimbald di Vaqueiras i Bertran de Born. Però la mort de Bonifaci, quan el seu fill Guillem VI va decidir concentrar la seva política només en la consolidació del poder al marquesat i en la seva defensa, va provocar la ira dels cortesans i poetes que treballaven a la cort del seu pare. En poc temps van abandonar el Montferrat, trobant la inspiració per a les seves obres en les accions d'altres caps croats.\nMereix una discussió a part Tomàs III de Saluzzo, que va escriure durant un període de presó a Torí als primers anys del segle XV, un poema en llengua provençal sota el títol Le Chevalier Errant, que fou conegut gairebé exclusivament en els cercles intel·lectuals.\nA la cort de Casale, el marquès Galeot del Carretto de Millesimo va escriure la Crònica del Montferrat, de la que es va fer ressò Benvingut de Sant Jordi sobre el mateix tema.\nEn el camp pictòric, es destaca el cicle de frescos realitzat al Castell de la Manta per un mestre no identificat (conegut pel Mestre del Castell de la Manta). L'edifici, propietat de Valerà de Saluzzo, encara té avui dia la important sèrie de pintures els personatges de les quals estan agafats del poema de Tomàs III "Le Chevalier Errant", i representen els cortesans de l'època.\nCal destacar l'abadia de Lucedio, fundada pel marquès de Montferrat Rainier I, que va esdevenir el principal lloc de culte del marquesat de Montferrat. Guarda al seu interior les restes de molts descendents d' Aleram.\nHi ha molts castells dignes de nota, en la qual els membres de la dinastia Aleràmica van viure: per exemple els castells de Camino, de San Giorgio Monferrato, de Finale i de Saluzzo.\n↑ La principal font de notícies llegendàries sobre Aleram esta formada per les cròniques escrites pels monjos Iacopo d'Acqui i Galvano Fiamma, que es van basar en fonts literàries i tradicions populars. El seu treball, en particular el de Iacopo, van influenciar d'altres autors entre els segles XV i XVII.\nSalomone-Marino, Salvatore, La tradizione degli Aleramici presso il popolo di Sicilia, Palerm, 894}}\nG. Aldo di Ricaldone, Annali del Monferrato, La Cartostampa, 1972 (distribuit per Lorenzo Fornaca editor d'Asti\n[[Categoria:Dinasties]] [[Categoria:Estats històrics de la península Itàlica]] [[Categoria:Estats feudals d'Itàlia]] [[Categoria:Estats del Sacre Imperi Romanogermànic a Itàlia]] [[Categoria:Aleramici]]\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Usuari:Jolle/traduccions/Aleramici&oldid=22731800»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 10 feb 2020 a les 18:33.


Educació ComunicActiva: Una mà de contes.. Quin regal que ens posa TV3 a l'abast!\nUna mà de contes.. Quin regal que ens posa TV3 a l'abast!\nAquesta sí que és una bona proposta concident amb l'Educació ComunicActiva que des de 1992 hem volgut impulsar. Que fàcil seria veure com a les classes de Parvulari (ara en diuen Eduacció Infantil) s'incorporen aquests contes i totes les activitats pensades amb sentit pedagògic evident. Però encara no veiem que sigui habitual. També és un recurs per a les famílies que des de la mateixa escola podem donar a conèixer als pares, de forma diercta, en una reunió amb activitats aplicades i menys activitat discursiva.\nUna mà de contes - web 2.0


«Homo Deus», de Yuval Noah Harari - Revista Mètode\nEl fascinant futur de la humanitat\nTraducció d’Ester Roig Giménez. Edicions 62. Barcelona, 2016. 576 pàgines.\nQuan Carl von Linné va denominar Homo sapiens la nostra espècie i la va situar en el Systema naturae entre els Antropomorpha, juntament amb goril·les i simis, hi hagué un gran rebombori. Per a les mentalitats de l’època, el fet de col·locar l’home entre els primats va semblar una procacitat, perquè la Bíblia assenyalava que aquest havia estat fet a imatge i semblança de Déu. Per a Linné, el que ens separava dels primats era la intel·ligència, a més de la noblesa. En la descripció de l’espècie, tan sols hi va consignar: «Nosce te ipsum», en un elegant i hàbil exercici de contenció. Si vols saber de tu, estudia’t.\nLinné va posar nom a la nostra espècie, i aquesta saviesa ha estat qüestionada pels uns i pels altres, com si no fóra del tot el tret que més ens distingeix. El filòsof Henri Bergson va encunyar el terme d’Homo faber, perquè al seu parer el que ens caracteritza és el desig de fabricar estris, i anys més tard l’historiador Johan Huizinga va parlar d’Homo ludens, perquè, segons ell, el que és consubstancial a la nostra espècie és el joc. Comptat i debatut, l’home potser és una mescla d’aquests tres impulsos: una intel·ligència preclara, una disposició natural a inventar i un deler incontenible per combatre amb jocs i passatemps el tedi de l’existència.\nAra l’historiador Yuval Noah Harari ha encunyat el terme d’Homo deus per referir-se a l’home del futur. El seu llibre Homo Deus. Una breu història del demà s’ha convertit en un autèntic best-seller, i amb motiu: es tracta d’una crònica, tan enlluernadora com interessant, que explica com serà el futur de la humanitat. I així Harari ens avança: «El tecnohumanisme accepta que l’Homo sapiens tal com el coneixem ha conclòs el seu curs històric i ja no és rellevant en el futur.» L’autor explica que, a poc a poc, la robotització (els algoritmes informàtics), esperonada per les grans companyies informàtiques i pel neoliberalisme econòmic, anirà desplaçant la humanitat, i que la mà d’obra no qualificada serà substituïda en la seua major part per màquines preparades. Harari adverteix que l’única manera de poder resistir l’embat de les màquines intel·ligents serà «fent servir la tecnologia per crear l’Homo deus: un model humà molt superior, que reté característiques humanes essencials, però també gaudeix de capacitats físiques i mentals millorades».\nHarari, amb exemples molt convincents, ens explica que les màquines seran molt més eficients i segures que les persones, i que l’home es transformarà en un tecnoésser. I escriu: «Fa set mil anys la revolució cognitiva va transformar la ment del sapiens i va convertir un simi africà insignificant en el dirigent del món. […] Pel que sabem ara, aquesta revolució colossal es va produir a partir d’uns canvis molt petits en l’ADN sapiens […]. Si és així, diu el tecnohumanisme, potser uns quants canvis més al nostre genoma […] seran suficients per a emprendre una segona revolució cognitiva.» Aquest escenari pot semblar de ciència-ficció, a més de resultar a molts lectors absolutament espaordidor. I, tanmateix, Harari calcula que en uns 25 anys serà una realitat.\nNo cal dir que aquest llibre ha parat malament entre els lectors més conservadors i religiosos, que l’han trobat d’un materialisme mesquí i deshumanitzat. Que el futur de la humanitat siga poder conciliar la màquina amb la ment humana (en la ment de tots tenim el cyborg de Terminator) es fa escandalós. Aquests crítics carreguen contra Silicon Valley, i contra el que ells consideren una nova religió, el «dataisme». Siga com siga, de segur que tots aquests detractors porten el seu smartphone al damunt i, com demostra Harari, aquest sap ja més sobre els seus gustos que els mateixos interessats. El canvi, doncs, sembla inevitable, llevat que decidim prescindir per complet de la tecnologia. I com profetitza Harari: «Els humans són simples eines per crear l’internet de totes les coses, que un dia pot sortir enllà del planeta Terra per abastar tota la galàxia i fins i tot l’univers.» Una història veritablement fascinant.\nllibresYuval Noah Harari


Miki Núñez, millor artista de l’any per votació popular a la primera edició dels Premis RAC105\nL’emissora musical del Grup Godó impulsa aquests guardons per donar suport als creadors després d’un any molt complicat per a la indústria musical\nActualitzada el 04-05-2021 12:35\nMiki Núñez es corona com a millor artista de l’any per votació popular a la primera edició dels Premis RAC105. El de Terrassa fa doblet i guanya també el de millor videoclip per la cançó col·laborativa Escriurem, Jo em Corono . L’emissora musical del Grup Godó impulsa aquests guardons per donar suport als creadors després d’un any molt complicat per a la indústria musical.\nJarabe de Palo, Nil Moliner o Stay Homas són alguns dels guanyadors d’aquesta primera edició dels Premis RAC105 que es lliuraran 18 de maig en una gala a la Sala Barts de Barcelona.\nL'emissora musical del Grup Godó impulsa aquests guardons per donar suport als creadors després d'un any molt complicat per a la indústria musical.\nEl jurat dels primers Premis RAC105 ha reconegut Eso que tú me das de Jarabe de Palo com a millor cançó i la reedició del disc Bailando en la batalla, de Nil Moliner, com a millor disc. Els premis, que valoren la creació d’artistes catalans entre l’1 de març del 2020 i l’1 de març del 2021, també han reconegut Stay Homas com a artista revelació i Buhos com a millor directe per la gira Teràpia col·lectiva .\nEls premis es lliuraran el 18 de maig en una gala presentada per Marc Giró i Montse Vidal que seguirà totes les mesures de seguretat: hi haurà distància de seguretat, mascareta obligatòria i es farà un test d’antígens previ a tots els assistents. La gala, que es podrà seguir també en directe a RAC105, comptarà amb les actuacions en directe de Stay Homas, Suu (que ha guanyat el premi a artista més escoltada de RAC105), Beth, Nil Moliner i Els Amics de les Arts. També Doctor Prats, que presentaran en exclusiva un avançament del seu proper disc, i Miki Núñez i Sara Roy que actuaran per primera vegada plegats.\n24-12-2020 12:19 ‘ÉS NADAL AL MÓN’\nLes llàgrimes d’emoció de Miki Núñez en la seva actuació a ‘És Nadal al món’


La transformació digital dels negocis at genís roca . cat\n« Diga’m què fa Google avui, i et diré què ens passarà demà\nSobre big data, bibliotecaris i documentalistes »\njuliol 5th, 2014 by genisroca\nEns trobem al bell mig del desplegament d’una tecnologia disruptiva que està modificant els negocis, però també la societat. La informàtica ja va ser molt significativa per a la mecanització de processos, i la posterior connexió dels ordinadors entre ells va donar pas al naixement d’una capacitat de processament i distribució de la informació difícil d’assimilar, i encara avui difícil d’imaginar. Aquesta capacitat de connectar-se no ha fet més que multiplicar-se de manera exponencial. Inicialment només tenien accés a Internet les empreses i les institucions, ara en té bona part de la ciutadania, i ben aviat serà normal que hi tinguin accés objectes quotidians com ara un cotxe, un contenidor d’escombraries, un fanal del carrer o una pròtesi. El resultat és que ara les famílies es parlen per whatsapp, els alumnes tenen accés a més informació que la coneguda pel seu professor, la música s’ha tornat digital, no cal comprar un diari per estar informat, els pacients interroguen als metges amb convenciment, els mecànics de cotxes porten bata blanca, i un munt de detalls de la nostra vida quotidiana que s’han vist profundament alterats. I el mateix passa amb els negocis, on el fet digital està obligant a repensar processos de tota mena: el marketing, el desenvolupament de la marca, l’atenció al client, la selecció de personal, la comunicació interna, la relació amb els proveïdors, la investigació de mercats, els processos de internacionalització, la gestió de crisis, els processos d’innovació, la formació de personal i un llarg etcètera fins abastar tots i cadascun dels processos de qualsevol organització, sigui quina sigui l’àrea funcional i sigui quin sigui el sector.\nAquest procés de desplegament de Internet té profundes conseqüències socials, no només econòmiques. La política es veu abocada a reconsiderar què és i què ha de ser la participació ciutadana; l’associacionisme es veu obligat a reconsiderar com assoleix la representativitat d’un determinat col·lectiu; la justícia ha de revisar conceptes com ara la propietat privada o el dret d’autoria; la sociologia revisa com es configura la identitat i el sentiment de pertanyença… però en aquest article ens centrarem exclusivament en la transformació digital dels negocis, conscients però de la necessitat d’una mirada holística que inclogui la resta d’aspectes que configuren el context en que les empreses desenvolupen la seva activitat.\nLa transformació digital és un procés que encara no ha acabat. Cada dia apareixen novetats tecnològiques i s’incorporen més i més persones i dispositius al immens flux de dades i interaccions que configuren l’actual Internet. La xarxa encara està en construcció i els models definitius, si és que mai ni haurà algun, avui no es poden ni tant sols albirar. Tant sols podem observar com ha anat la cosa fins ara, i segons la nostra perspectiva construïda a partir del treball directe a diferents països, amb múltiples sectors d’activitat econòmica i amb diferents àrees funcionals, fins ara es poden identificar quatre grans etapes en la transformació digital dels negocis:\n1a etapa: Els processos\nLes primeres passes digitals a la majoria de les empreses estan centrades en la mecanització i optimització de processos. La informàtica es va començar a fer un lloc a la majoria d’organitzacions amb els primers fulls de càlcul als departaments de finances i comptabilitat, fins arribar als robots de les plantes de producció. Sectors com la banca varen iniciar aquest camí fa més de trenta anys, amb l’aparició dels caixers automàtics, la desaparició de les llibretes i el desplegament de les targetes de crèdit i de dèbit. Ja no hi ha cap empleat de banca que no treballi davant un terminal, i aviat no hi haurà cap client sense accés a la banca electrònica. Però la mecanització dels processos no es lineal a tots els sectors ni a totes les àrees funcionals. Ja és habitual veure als taxistes amb GPS, però encara n’hi ha que no accepten el pagament amb targeta de crèdit. Encara hi ha botigues de betes i fils que no necessiten un inventari informatitzat o flotes de camions que no estan geoposicionades, però la companyia elèctrica ja ens diu que a casa nostra vol tots els comptadors digitals. La digitalització dels processos és desigual, però va fent via a mesura que els beneficis de la seva posada en marxa superen les despeses d’inversió. Si fa uns anys les resistències encara eren culturals, ara per endegar aquesta primera fase de la digitalització gairebé només són significatives les prevencions de tipus econòmic.\n2a etapa: Els punts de contacte amb el client\nA partir de l’any 2005 la població accedeix de manera massiva a la xarxa, i ja no només per a mirar el que hi publiquen les empreses, sinó ja com a protagonistes capaços de dir-hi la seva. És allò que es va anomenar Web 2.0 i que ara simplifiquem tot parlant de xarxes socials. La gent és a la xarxa i hi diu la seva, s’ho expliquen i fins i tot s’organitzen, i això ha obligat a replantejar-se bona part de les accions de marketing i comunicació, però també d’atenció al client. Ha obligat a actualitzar el que fins ara enteníem com a “punts de contacte” i la nova paraula de moda és “omnicanalitat”, doncs l’usuari ens demana múltiples canals d’interacció. Més enllà dels coiunturals Facebook o Twitter, la ciutadania exigeix ser atesa les vint-i-quatre hores del dia tots els dies de l’any, sigui on sigui. Presencialment, per telèfon, per carta… o a la xarxa. Sobre tot a la xarxa. I si és a la xarxa vol rebre un bon servei sigui quin sigui el dispositiu: sobretaula, tauleta, mòbil… i ben aviat des d’unes ulleres, un rellotge, les espardenyes o una samarreta que pugui estar connectada a Internet. I no només això, a més a més vol ser atès de manera síncrona, immediata. Ara i aquí. Els dispositius mòbils han afavorit que els nivells d’interacció i d’exigència dels nostres públics es disparin de manera exponencial, i a més a més de manera massiva. Milers, milions d’usuaris interactuant en directe en qualsevol moment i des de qualsevol lloc. Això ha comportat el que anomenem segona etapa de la transformació digital dels negocis: ja no mecanitzem el nostre back-office, ara hem d’atacar el nostre front-office. Revisar tots els nostres punts de contacte amb el client demana un profund redisseny de processos, de sistemes, de perfils professionals, i fins i tot de cultura de la companyia, i ens deixa de ple en el territori de les bases de dades segmentades, la personalització i l’experiència d’usuari, però també de la transparència, uns mercats cada cop més informats i una revisió de la Responsabilitat Social Corporativa.\n3a etapa: Els serveis i els productes\nSi una empresa ha mecanitzat correctament els seus processos interns i també els seus punts de contacte amb el client, entra gairebé de manera inevitable en la tercera etapa de la digitalització, centrada en el disseny de nous serveis i productes: Amazon suggereix quins llibres podríem voler llegir; els transportistes poden informar d’on es troba la nostra mercaderia; les companyies de telefonia podrien dir-nos quants francesos varen entrar ahir al país; VISA sap el preu mig del menú a tots els restaurants de Barcelona; un metge pot monitoritzar en temps real les constants vitals d’un pacient que és a casa seva… un allau de noves oportunitats que abans de la digitalització eren ciència ficció i que en breu seran demandes lògiques del mercat, si és que no ho són ja. No és innovació, és adaptació al nou entorn.\n4a etapa: El model de negoci\nL’estadi final d’aquesta evolució digital és reconsiderar el model de negoci, i aquest encara és un fet sorprenentment escadusser. A la majoria de sectors l’actual jugador dominant es desenvolupa amb més o menys agilitat en les tres primeres etapes, però presenta fortes resistències en explorar de manera decidida aquesta quarta. Tothom sap que el model de negoci de la banca passa per fer desaparèixer la major part de la seva xarxa d’oficines, però encara és habitual la compra d’una xarxa d’oficines quan una entitat es vol desplegar en un nou territori. De la mateixa manera que sembla evident que la digitalització del sector editorial portarà el negoci a un model de tarifa plana, com ja ha passat amb la música, però els grans grups editorials encara insisteixen en vendre els llibres, físics o digitals, un a un. El canvi de model de negoci encara té quelcom de radical, i qui l’explora amb menys vergonya són els nous jugadors. Spotify en música, AirBnB o Booking en turisme, Uber en transport públic… nous jugadors irreverents contra els quals la primera defensa acostuma a ser legal o jurídica, però que semblen imparables. Redefinir la intermediació en un sector, els sistemes d’usuaris compartint els seus actius, el Big Data o la Internet de les coses són alguns dels tòtems sota els quals s’estan construint bona part dels nous models de negoci, i semblen dependre més d’una altra manera d’entendre el negoci que no pas d’una base tecnològica.\nSimplificar en només quatre etapes la transformació digital dels negocis és un exercici arriscat doncs la casuística és gairebé infinita, però ens sembla una bona aproximació per entendre els pals de paller de l’actual moment empresarial. Hi ha sectors (com ara la banca o les elèctriques) que malgrat la complexitat estan vivint una transició raonablement ordenada. Però hi ha altres sectors (com ara la premsa, el cinema o la música) que estan patint una transformació digital desordenada. El model de negoci de la premsa va canviar gairebé d’un dia per l’altra, quan la majoria encara estaven iniciant la primera etapa (discutint si mantenien separada la redacció digital de la redacció paper, o si ho integraven tot en una sola), i ni tant sols havien iniciat la segona (la majoria de la premsa no sabia res dels seus lectors, i dels seus subscriptors ni tant sols sabia si els agradava més el futbol o l’economia). En un context així el patiment era extrem, doncs mentre l’empresa entrava en pèrdues calia una reingenyeria de processos a tots els nivells que demana inversions més que serioses, difícils d’assumir quan s’està discutint quin serà el model d’ingressos. Altres sectors com el de les assegurances han resolt raonablement la primera etapa de mecanització de processos, però sembla evident que els queda molt per fer en la segona de redefinició dels punts de contacte amb el client. Però com el model de negoci encara no grinyola del tot, sembla que encara queda marge per continuar gestionant la transició cap el seu futur inevitablement digital.\nAixí doncs la transformació digital no té el mateix ritme a tots els sectors, i mentre uns inicien la tercera etapa, d’altres encara van tot just per la primera. I el mateix passa amb les àrees funcionals: màrqueting, comunicació, recursos humans, finances, operacions, vendes… dins una mateixa empresa podrem observar dos departaments en diferents etapes de digitalització. Que sigui greu i traumàtic, o suau i raonable, depèn sobre tot de la pressió del mercat, i de l’ordre en que el mercat li permeti transitar per la digitalització. Mentre que hi ha empreses o departaments que van ordenadament d’una etapa a l’altra, n’hi ha que han començat la casa pel teulat en contra de la seva voluntat. Aquests desordenats són els més vulnerables a l’aparició d’un nou actor que els substitueixi, encara que avui tinguin una clara posició dominant. Els nous actors van directament a la quarta etapa (repensar el model de negoci), doncs les tres primeres ja li són innates: els processos interns, el contacte amb el client, i el producte o servei ja són digitals d’origen.\nLa transformació digital dels negocis no és altra cosa que l’ús de la tecnologia per aconseguir millores radicals, disruptives, que puguin esdevenir avantatge competitiva. Però tot va molt ràpid, i el que avui podria ser una avantatge demà serà un requeriment per tant sols intentar continuar existint.\nBenvinguts a la transformació digital dels negocis. Canvia o mor.\n(Aquest article ha estat publicat al número 522 de la revista Cataluña Económica)\n0 Responses to “La transformació digital dels negocis”


Obra d'Exercicis Parroquials - Pàgina 4 de 4 - Organització de recesos i Exercicis espirituals per a les parròquies\nTrobada de l’OEP amb el nostre Cardenal Juan José Omella\nAquest mes de març uns quants membres de la junta de l’OEP van visitar el nostre Arquebisbe per tal d’avançar en el servei que l’OEP presta a la nostra diòcesi. La seva cordialitat ens ajuda molt en la nostra tasca eclesial.\nMons. Omella va insistir en la importància del paper dels laics dins l’Església, on el més important per evangelitzar és la vivència de fe i no tant els coneixements. També es va veure com els recessos i Exercicis Espirituals ens poden ajudar a trobar-nos amb l’amor de Déu que tot ho transforma.\nPreguem per ell i per la seva tasca dins la nostra Església.\nadminxi 29/03/2017 28/11/2019 Altres activitats Seguir llegint\nEstatuts i govern de l’OEP\n Junta de Govern: President Javier Ignacio Peyra Sala Vicepresident Josep M. Arranz Cortés Secretari: Joaquim Pallás Villaronga Sots-secretari Luisa Mª Jorba Jorba Tresorer: Buenaventura Félix Polo Aragón Sots-tresorer: Montserrat Margenat Gambús Vocals: Ignacio Berini Bassa Lidia\nadminxi 23/01/2017 28/11/2019 --, Qui som Seguir llegint\nPeticions OEP del mes\nLa càrrega pot trigar uns segons….\nadminxi 21/01/2017 07/01/2021 Pregària Seguir llegint\nProposa’ns alguna xerrada de formació\nProposa’ns algun/s un tema/es que voldries que es presentés a les nostres xerrades formatives dels dissabtes, omplint les dades que figuren a sota.\nEs donarà preferència als que busquin, no tant un teòric creixement intel·lectual, sinó créixer en l’amor a Déu a través dels altres, la “sortida” que ens demana la nova evangelització.\nProposa’ns una xerrada de formació\nadminxi 18/01/2017 01/07/2018 Formació Seguir llegint\nJa us podeu apuntar al rosari que resem els qui formem l’OEP: un dia al mes, el dia que tu vulguis.\nQuan preguis recorda’t de les pregàries de l’OEP que trobaràs en aquest web.\nadminxi 07/11/2016 10/04/2018 Pregària Seguir llegint\nPodeu enviar-nos les vostres intencions particulars. Les tindrem presents en la nostra pregària.\nadminxi 10/12/2015 08/04/2018 Pregària Seguir llegint\nPortar l’aigua a un barri de Bata (Guinea Equatorial)\nGracies a Déu, ho hem aconseguit!\nEl P. Ildefonso ens diu que la gent està molt contenta i li fa molt de servei! Ens diu:\n“Es un regalo para parar las muertes de niños ahogados aquí en los pozos. No podéis imaginar que gran bien habéis hecho a la gente de esta parte del barrio de Biyendem”\nadminxi 23/01/2017 02/03/2017 Altres activitats Seguir llegint\nEls Exercicis (Papa Francesc)\nConsulteu els nostres cursos que busquen anar a les bases de la nostra fe.\nTambé podeu consultar les xerrades formatives que es fan cada mes als nostres locals de l'OEP.\nVols que preguem per a una intenció?\nMúsica per als vostres recessos\n"Un dels esforços més necessaris és aprendre a utilitzar imatges en la predicació, és a dir, a parlar amb imatges" - Papa Francesc - Evangelii Gaudium\nTens alguna idea per fer?\nUna xerrada de formació?\nUna activitat d'esbarjo?


Jornades anuals de Govern obert - Participa Catalunya\nJornades anuals de Govern obert\nAbordar la pandèmia des del Govern obert\n25 Oct - 28 Oct Online.\nLes Jornades anuals de Govern obert, volen ser un espai de reflexió on compartir assajos i errors, on generar coneixement, comunitat i xarxa al voltant de la transparència, les dades obertes, la col·laboració, la participació ciutadana i el bon govern, amb experiències desenvolupades per agents públics, privats i cívics. Enguany es focalitzen en la relació entre el govern obert i la gestió de la crisi de la COVID19.\nCom el govern obert contribueix a la millora de les polítiques públiques i de la qualitat democràtica? La transparència és una finalitat en ella mateixa que cal complir per llei, o una manera diferent de funcionar que contribueix a restituir la confiança de la ciutadania vers les administracions i a trobar llenguatges comuns? Com l'obertura de dades pot fer més eficient la presa de decisions? Quins beneficis té l'escolta activa de les demandes d'una ciutadania informada i participativa?\nTotes aquestes preguntes es plantegen en un context complex, de crisi sanitària, climàtica, econòmica, migratòria, en què les administracions i els governs tenen el doble repte de liderar l'impuls de respostes complexes a problemes complexos.\nEl govern obert planteja fer-ho en col·laboració amb la ciutadania, comunicant i donant la informació de forma veraç i intel·ligible, compartint-hi les dades de què disposa l'Administració per treure el màxim profit a la intel·ligència col·lectiva, i obrint canals de participació per millorar les polítiques i la democràcia.\nLes Jornades anuals de Govern obert serviran enguany per posar el focus en com les polítiques de govern obert han contribuït de forma decisiva a la gestió més eficaç i eficient de la crisi sanitària de la COVID-19.\nLes Jornades es desenvolupen en quatre sessions, del 25 al 28 d'octubre. Hi participen ponents i experts de renom, que donaran la seva visió sobre l'impacte de la transparència en la gestió de la crisi, la importància de les dades obertes tant per la ciència com per la ciutadania, i l'escolta activa a la ciutadania, que permet detectar i donar resposta a alguns dels efectes no tan visibles de la pandèmia.\nConsulta el programa dels 3 dies de conferències.\nInscriu-te per assistir-hi.\nPots seguir les sessions en streaming a través del canal de youtube de Govern obert