Page, Lambán i Vara, únics presidents autonòmics del PSOE que se salten la investidura\nEls presidents de Castella-la Manxa, Emiliano García Page; d'Aragó, Javier Lambán i d'Extremadura, Guillermo Fernández Vara són els únics presidents autonòmics socialistes que no han acudit aquest dimarts a Ple de Congrés per presenciar en directe la investidura del secretari general de PSOE, Pedro Sánchez.\nEn començar la sessió plenària es va poder veure a la tribuna de convidats als altres sis presidents socialistes: Adrián Barbón (Astúries), Francina Armengol (Balears), Ximo Puig (Comunitat Valenciana), Concha Andreu (la Rioja), María Chivite (Navarra ) i Ángel Víctor Torres (Canàries).\nI CAPS DE L'OPOSICIÓ\nTambé hi eren el vicepresident de Cantàbria, el socialista Pablo Zuloaga, i els líders del Partit Socialista a Catalunya, Miquel Iceta, i a Andalusia, Susana Díaz, així com el portaveu socialista a l'Assemblea de Madrid, Ángel Gabilondo. A més, s'ha vist als pares de Sánchez i a la seva esposa, Begoña Gómez.\nEn canvi, García Page, Lambán i Fernández Vara, als que l'oposició identifica com els 'barons' de l'PSOE més reticents a l'acord subscrit amb Esquerra Republicana, no s'han acostat a Congrés en aquesta tercera jornada de Ple d'Investidura, en la qual s'espera que Sánchez sigui elegit president.\nEn el cas de García Page, tenia actes en la seva comunitat programats amb anterioritat, mentre que l'extremeny Fernández Vara estava oferint una roda de premsa aquest dimarts a la seva regió a el mateix temps que Sánchez intervenia al Congrés.


Casa rural a Artés: Cal Malla Petit\nSituat en la primera planta i distribuït en un sol nivell.\nPrimera planta: Sala d'estar (23 m2) amb llar de foc, Tv i DVD. Àmplia sala (24 m2) amb menjador i cuina oberta equipada amb: fogons de cinc focs, nevera, un petit forn, batedora i liquadora. 2 habitacions amb llit doble. 1 bany amb dutxa (10 m2). Rebost.\nPiscina natural d'ús exclusiu.\n15 € suplement gossos\nFinca de 44 hectàrees a 0,5 km del poble d'Artés, situada en l'extrem oriental del Pla de Bages (comarca del Bages), i enclavada a l'espai natural del Valle de la Gavarresa.\nL'edifici, els orígens del qual estan datats al segle XIII, consta de la residència dels propietaris (en la part frontal) i el present allotjament independent (part posterior) que disposa d'una terrassa amb mobiliari exterior i àmplies vistes sobre la zona de bosc.\nPiscina natural (no té productes químics, ni clor ni sal, solament aigua. Les plantes s'encarreguen de mantenir l'aigua neta).\nPetita roulotte habilitada com a espai de joc infantil.\nLa comarca del Bages és una terra amb gran varietat de contrastos i amb un ric patrimoni cultural, històric, natural i gastronòmic.\nAmb un ric patrimoni cultural i històric, recomanem les següents visites: Manresa (19 km) amb la seva rica oferta comercial i el Museu de la Tècnica, que ocupa el monumental edifici de Dipòsits Vells (una excel·lent mostra d'arquitectura industrial). Els monestirs benedictins de Montserrat (37 km), Sant Benet (10 km) i de Santa Maria de L'Estany (26 km). Visita als castells de Cardona (43 km) i de Balsareny (16 km), un bon exemple del gòtic civil català. El Parc Cultural de la Muntanya de Sal de Cardona (44 km) amb i el seu excepcional patrimoni natural i material.\nSi us interessa un contacte més directe amb la naturalesa, la zona disposa dels parcs naturals de la Muntanya de Montserrat i el de Sant Llorenç i l'Obac. Però la comarca ofereix a més un ampli ventall de senderes per realitzar excursions a peu o amb bicicleta.\nTot això ho podem compaginar amb unes interessants rutes pels cellers i caves, entre les quals podem destacar les caves del celler cooperatiu d'Artés, on podrem fer un tats del vi amb denominació d'origen del Pla de Bages. Els tasteig d'aquests vins pot venir acompanyat per la rica oferta gastronòmica, amb fortes arrels a la terra, amb protagonistes amb nom propi com la col verda manresana, embotits, matons, tòfones i bolets que són els protagonistes dels restaurants del territori.\nFinca de 44 hectàrees a 0,5 km del poble d'Artés, i enclavada a l'espai natural del Valle de la Gavarresa.\nL'edifici, consta de la residència dels propietaris (en la part frontal) i l’allotjament independent (a la part posterior) que disposa d'una terrassa amb mobiliari exterior i àmplies vistes sobre la zona de bosc.\nAllotjament situat en la primera planta i distribuït en un sol nivell.\n15 € suplement per animal de companyia.\nCasa 2 persones 119 € 119 € 111 € 107 € 105 € 89 € 89 €\nCasa 2 persones + 1 supletori 130 € 130 € 125 € 122 € 120 € 95 € 95 €\nCasa 4 persones 156 € 156 € 147 € 143 € 140 € 109 € 109 €\nCasa 4 persones + 1 supletori 167 € 167 € 160 € 156 € 154 € 115 € 115 €\nCasa 4 persones + 2 supletoris 177 € 177 € 172 € 170 € 168 € 121 € 121 €


ROYAL CARIBBEAN CRUISES – BRILLIANCE OF THE SEAS – FICHA DEL BARCO DE CRUCEROS – Viajeros Online\nFICHAS DE BARCOS DE CRUCERO – ROYAL CARIBBEAN – BRILLIANCE OF THE SEAS\nFITXES DE VAIXELLS DE CREUER – ROYAL CARIBBEAN – BRILLIANCE OF THE SEAS\nTant vidre que podries oblidar que encara estàs al vaixell Alguna vegada has imaginat rebent un manicure mentre observes alguns dels paisatges més impressionants del món? Podries fer-ho, en la nostra increïble família Radiance de creuers. Estan plens d’espais oberts. I hectàrea després hectàrea de vidre. Pots mirar balenes mentre prens el ascensor. Relaxa’t al nostre Solàrium de vidre i observa el capvespre. No et quedaràs curt de coses per fer i veure a bord d’aquests creuers. I per assegurar-te que el paisatge segueixi intacte perquè el vegin les següents generacions, tots els creuers de la família Radiance fan servir motors de turbina de gas, que són els motors més amigables amb l’ambient en alta mar.\nEl Radiance of the Seas de Royal Caribbean ofereix l’experiència última "en alta mar" en combinar la velocitat, la comoditat, el major espai, vistes panoràmiques de l’oceà i un personal excepcional compromès a satisfer tots els teus desitjos. Entre les seves característiques espectaculars es troben el Centrum de deu pisos construït en vidre, ascensor de vidre que dóna al mar i el percentatge més gran de cabines exteriors a la flota Royal Caribbean.\nDesafia’t en una paret de pedra per escalar que s’estén 150 peus per sobre de l’oceà.\nProva la cuina i els vins d’arreu del món en un menjador espectacular de tres pisos.\nLongitud: 962 ‘\nCalat: 26/07 ‘\nEl Colony Club, una sala d’estar única d’estil colonial britànic, amb taules de billar que s’anivellen automàticament\nLL9pRr8Ol1 5 marzo, 2011 30 octubre, 2018\nArtículo anterior Oferta especial Minicrucero para SINGLES Norwegian Epic desde 549 Eur – Oferta especial Minicreuer per a SINGLES Norwegian Epic des de 549 Eur\nSiguiente artículo ROYAL CARIBBEAN CRUISES – VISION OF THE SEAS – FICHA DEL BARCO DE CRUCEROS


El Centre d'Iniciatives Turístiques organitza diumenge els actes commemoratius de la Diada de la Mare - Olot TelevisióOlot Televisió\nEl Centre d’Iniciatives Turístiques serà novament l’encarregat de commemorar la figura de la mare aquest proper diumenge a Olot. “Homenatgem les mares que ens acompanyen i les que ja no hi són. Fa molts anys que ho portem a terme i ho seguirem fent durant molts anys més”, ha declarat Rosa Teixidor, membre de l’entitat organitzadora, que ha estat aquest dijous al plató de Les Notícies per donar els detalls de la Diada d’aquest any.\nEls actes de commemoració de la Diada de la Mare començaran aquest diumenge a les 10 del matí, quan s’oficiarà una missa a l’església de la Mare de Déu del Tura. A dos quarts de 12, tindrà lloc la ballada de sardanes, a càrrec de la Principal d’Olot, que interpretarà, entre d’altres, la sardana dedicada a Leo Messi. Tot seguit tindrà lloc l’acte d’homenatge col·lectiu a les mares davant l’escultura de La Maternitat, amb el parlament de la mare convidada. Aquest any, la mare elegida ha estat Goretti Reixach, filòloga i traductora, mare recent i col·laboradora del CIT en nombrosos esdeveniments on ha participat com a presentadora. “Ens fa molta il·lusió que aquest any sigui la Goretti la mare que pronunciarà el discurs”, ha dit Rosa Teixidor a l’entrevista de Les Notícies. Els actes de commemoració finalitzaran a les 12 del migdia amb la visita a l’última mare, que aquesta vegada i per primera vegada es farà al nou Hospital d’Olot i Comarcal de la Garrotxa.\nVinculat al dia de la Mare, el CIT organitza el Concurs Infantil i Juvenil de Dibuix. Teixidor ha explicat que el concurs se celebrarà dissabte a la Plaça Clarà, de les 10 del matí a la 1 del migdia i de 4 a 5 de la tarda. Diumenge a les 7 de la tarda es llegirà el veredicte i lliurament de premis al Centre Excursionista d’Olot.


Hospitals en Cary - Directori - Llistat - Guia - Hospital - Sharkey county - Mississippi - Eua - Hospitalsworldguide\nPàgina d'inici › Per país › Eua › Mississippi › Sharkey county › Hospitals en cary\nHospitals en cary Sharkey county > Mississippi > Eua\nCary és una àrea amb 313 habitants. Cada dia busquen centenars de persones d'aquesta localitat Hospitals en Cary on poden assistir un professional de la salut. Aquí els nostres usuaris trobaran tota la informació actualitzada de tots els centres hospitalaris que pertanyen a aquesta àrea geogràfica.\nSi trobeu un o més errors en aquest directori Hospitals en Cary, feu-nos-ho saber. La vostra ajuda serà molt útil per a totes les persones que busquen informació d'aquests hospitals a Internet, perquè la guia és molt útil per a moltes persones que la troben.\nSi té símptomes rars com la pèrdua de pes i el cansament extrem, cal tenir cura! Pot ser l'anunci d'una malaltia greu. Si necessiteu anar a l'hospital més proper, consulteu aquesta guia de l'hospital Eua. Aquí us mostrarem tots Hospitals en Cary perquè pugueu contactar o saber com arribar-hi.\nHospitals en Cary per categoria\nMoltes persones no ho saben, però abans d'anar a un hospital públic Cary (Eua), han de passar pel seu metge general per a la seva derivació a un especialista, si aquest és el cas. Si el vostre metge ja l'ha referit i necessiteu saber on està i com contactar amb l'hospital al qual haureu d'anar, aquí trobareu tot\nUn hospital privat, per créixer i assolir un gran prestigi, ha de proporcionar serveis de qualitat i oferir la millor assistència als seus pacients. Si voleu trobar un hospital d'aquest nivell Cary (Eua), consulteu-lo aquí\nLlistat de hospitals pròxims a Cary\nDelta Regional Medical Center Greenville MS- (Situat a 67.93 km)\nUniversity of Mississippi Healthcare- (Situat a 88.10 km)\nRiver Region Health System- (Situat a 48.86 km)\nDelhi Hospital- (Situat a 65.95 km)\nSouth Central Va Health Care Network- (Situat a 87.42 km)\n(1) Madison Parish Hospital- (Situat a 50.79 km)\nCentral Mississippi Medical Center- (Situat a 85.26 km)\nSt Dominic Jackson Memorial Hospital- (Situat a 88.60 km)\nChicot Memorial Hospital- (Situat a 65.07 km)\nMethodist Rehabilitation Center- (Situat a 88.33 km)


El nostre pinyó: un delicatessen exquisit i gran font de recursos | Gastronosfera\nEspanya produeix 30.000 tones de pinyó a l'any. Es tracta d'un fruit sec molt valorat i amb moltes possibilitats gastronòmiques.\nEl pinyó espanyol pertany a l'espècie Pinus pinea, molt cotitzada i valorada internacionalment des del punt de vista gastronòmic i existent també a Portugal i Itàlia, a més de a casa nostra. A la península ibèrica, el pi pinyoner ocupa unes 450.000 hectàrees. La seva salut depèn del clima, però també de la cura de la muntanya, perquè és l'únic fruit sec que no procedeix de plantacions, sinó que es recol·lecta directament al bosc.\nEspanya produeix 30.000 tones de pinyó a l'any. Castella i Lleó és l'única regió que té regulada la traçabilitat de la pinya i del pinyó amb 90.000 hectàrees, de les quals 40.000 se situen a la província de Valladolid. La vila de Pedrajas de San Esteban es troba situada a l'extrem sud-est d'aquesta província, en el límit amb Segòvia, dins de la comarca natural denominada Terra de Pinedes. Aquest poble pairal d'uns 4.000 habitants, es troba enclavat entre l'àmplia plana pinariega i els camps de cultiu que s'estenen als peus dels erms calcaris.\nL'abundància de pinedes al voltant de Pedrajas va fer que des de temps immemorial els pedrajeros es dediquessin a treballs relacionats amb la pineda: tallar llenya i treballar la fusta; fabricar portes i finestres; extreure la resina i fabricar la peix; baixar i recollir les pinyes per treure el pinyó o fabricar carbó.\nEn el transcurs dels anys Pedrajas ha conservat de manera molt especial la tradició de baixar les pinyes i elaborar el pinyó, convertint-se en el poble pinyoner per excel·lència, no només de Castella, sinó també d'Espanya. Aquí es transforma el 90% de la producció de tota la mediterrània de pinyó blanc a través d'unes 60 empreses que exporten a la península i la resta del món, sent Itàlia, França i Alemanya, els majors importadors d'aquest producte.\nBaixar pinyes és una tasca arriscada i dura. Hi ha pins molt alts i difícils de pujar. Antigament, les pinyes es baixaven amb una llarga vara de fusta, que portava clavada a la part superior un ganxo corb denominat mitja lluna o gorguz. Des de dalt d'una escala de fusta recolzada en el tronc del pi, el pinyoner s'enfilava fins a la base de la copa, enganxant la mitja lluna de la vara en alguna branca forta. Alguns pins tenien mala pujada, per la qual cosa calia anar de quatre grapes, pujant abraçats a ells. Des de la base de la copa, el pinyoner anava tirant les pinyes a terra, picant-les amb el guijo de la mitja lluna. Del sòl eren recollides en canastres que després es buidaven en Aguaderas de vímet o sàrries d'espart col·locats a lloms dels rucs, per portar-la acarreador a un munt gran anomenat emparvadero o peix.\nAmb el pas dels anys, la mecanització va arribar al món del pinyó. Avui, a causa de l'escassetat de mà d'obra, per la baixada de les pinyes s'usen màquines que fan vibrar els pins i que fan la feina de 8 o 10 persones i només un 10% es segueix agafant a mà en aquesta zona.\nL'ofici no ha caigut en desús en altres zones de Castella i Lleó, on no hi ha espai a les seves muntanyes perquè entri una màquina. És el cas d'Hoyo de Pinedes, on aquests herois del bosc segueixen treballant com abans. Situat a uns 45 kms. d'Àvila, al costat de la serra de Guadarrama, aquest poble d'uns 2.700 habitants s'ha dedicat a l'activitat recol·lectora del pinyó durant centenars d'anys, encara que ara els remolcs substitueixen les mules o rucs.\nLa recollida del pinyó surt a subhasta\nEl fruit del pi triga a madurar tres anys, pel que és possible conèixer per endavant la collita dels dos anys següents. Tots els hiverns, quan es baixen les pinyes madures, que complirien tres anys a la primavera següent, poden ja distingir-se clarament les pinyes de les dues collites futures, anomenades chotas o perindolas. En ocasions alguns pins crien ramells de diverses pinyes juntes, de vegades fins a trenta o quaranta, que en Pedrajas són denominats "galetes".\nEl fruit de les pinyes de fulla gran es subhastava anualment al millor postor. Anunciada la subhasta mitjançant edictes públics o pregons, els pinyers interessats acudien a l'ajuntament i feien postura a la pineda anunciat, postura que podia ser millorada successivament per altres pinyoners fins al dia de la rematada. Partint de la postura més elevada i mentre cremés la cera d'una espelma, els piñeros anaven fent les seves últimes ofertes abans que expirés la flama de l'espelma.\nEntorn de l'any 1925, comencen a realitzar-se les subhastes com tenen lloc en l'actualitat, presentant prèviament els piñeros les seves ofertes en plecs tancats, que després s'obren en l'acte públic de la rematada. Lògicament guanya el que presenti la millor oferta econòmica. Aquesta licitació és el que capacita aquests professionals a la recol·lecció de pinyes.\nA Castella i Lleó hi ha un registre amb 300 empreses o professionals donats d'alta que intervenen en algun moment de la cadena pinyoner-recol·lector-elaborador, tot i que l'avilès és només recol·lector. Però en els últims temps, han de lluitar amb un mercat negre que ha aparegut com a negoci paral·lel creat per pirates que roben les pinyes i les venen a preus més baixos per això Castella i Lleó és la regió on més actuacions administratives hi ha per decomissar pinyes.\nL'11 de novembre s'inicia la recollida de la pinya a Castella i Lleó que durarà fins al 15 de març amb les màquines de tirar i fins el 10 d'abril la recol·lecció a mà. Apilada en munts, cap a mitjans de juny, juliol i agost la pinya s'estén pels prats i eres perquè la calor les obri i es desgranen. Aquesta operació es deia abans estendre la parva. Potents màquines desgranen les pinyes i separen els pinyons obertures. Ja no es fan servir els Dornajos amb aigua per separar les aigües grises.\nAntigament es trencaven els pinyons col·locant-los sobre una pedra plana i colpejant amb uns malls de fusta. A principis del segle XX van començar a trencar-se amb màquines formades per dos rodets, escassament separats entre si, que giraven moguts per força humana mitjançant una maneta. Avui hi ha modernes màquines amb cèl·lules fotoelèctriques que els monden, retirant els defectuosos. Després es procedeix a raspallar-los, rentar-los i assecar-los fins tornar-los al seu grau d'humitat natural. Així arriben perfectament blancs per ser envasats.\nPiñonsol és una empresa cooperativa, que compren les pinyes en l'arbre per rebre-les un cop recollides i emmagatzemar-les. Es va crear per comercialitzar directament el pinyó dels seus socis, tots ells pinyoners-recol·lectors, que fan arribar al mercat el seu producte sota la màxima "de la pineda a la seva taula".\nEn un mercat amb una competència cada vegada més agressiva, amb presència de productes de diferent origen i característiques que arriben al consumidor de manera indiferenciada (llavors de la Xina i el Pakistan, més barates i de pitjor qualitat que l'espècie mediterrània), Piñonsol pretén assegurar a seu client, i al consumidor final que tot el pinyó que comercialitza és pinyó procedent de pinyes propietat dels seus socis, obertes al sol de Castella, i elaborat amb les màximes garanties de qualitat i seguretat alimentària. Aquesta empresa manufactura l'any prop de 300.000 quilos d'aquest producte.\nPle de possibilitats gastronòmiques i medicinals\nEls pinyons han estat valorats des de l'antiguitat, època en la que acompanyaven als legionaris romans en les seves campanyes i els servien de provisió reconfortant amb el seu saborós gust i el seu alt contingut proteic. Els nadius americans del sud-est utilitzaven els pinyons per al tractament de la diarrea i feien te de pinyons per als mals de cap. Aquest ús medicinal encara és utilitzat.\nEl pinyó, molt utilitzat a la cuina, és un ingredient exquisit, en salses (com la salsa pesto italiana), amanides, pastissos tradicionals i per a la confecció de xocolata. Els grans xefs ho tenen molt present en els seus plats, investigant sobre ell i revaloritzant-.\nA Pedrajas, especialment per Nadal, sempre ha estat costum elaborar un torró fet amb pinyons sencers i mel o sucre. En diuen "cagadillo de monja".\nEls pinyons són fruits secs rics en proteïnes, vitamines i minerals. Són aconsellables en períodes de creixement i en persones amb problemes d'osteoporosi, degut al seu alt percentatge en calci i magnesi.\nPresenten un alt contingut en greixos insaturats. El seu consum ajuda a reduir els nivells de colesterol i de triglicèrids, i millora el funcionament del sistema nerviós. També aporten vitamines B1, àcid fòlic, calci, potassi, fòsfor, magnesi i ferro.


Profesorat | Educació primària\nArxiu de l'autor: Profesorat\nBon dia Ahir la nit va ser brutal, les costelles estaven mmmmmm…. per llepar-se els dits. Llevar-nos ha esta però una altra cosa, tenim molta son . Aquest matí tornem a l’excavació però ara per posar-nos a la pell d’homo … Continua llegint →\nDesprés d’una vetllada de pluja i jocs a l’interior de la casa amb la Judith i la Marina- monitores- vam aconseguir anar a dormir… ehem Aquest matí, per sort, les boires han escampat. Això ens ha alegrat el dia … Continua llegint →\nEls viatgers i la classe del Món de quart de primària hem arribat a Sant Llorenç de Montgai. Avui és el primer dia que ens endinsem en el nostre passat fent un camp d’aprenentatge que ens farà sentir l’ homo sapiens … Continua llegint →\nAquest dimarts 20 de març per donar la benvinguda a la primavera els nens de primer i quart A hem anat a la Fundació Miró a veure una exposició temporal anomenada: Beehave. En aquesta visita guiada hem pogut aprendre la … Continua llegint →\nCom a bons grangers avui ens ha tocat matinar! El segon grup de les Vinyes avui hem conegut a la Talma, la Xesca, la Clarissa, la Súria, la Samba, la Milka i la petita Margarida, unes encantadores vaques de gairebé … Continua llegint →\nLa nostra experiència no podia haver començat millor! Ja ens hem convertit en uns mestres del pa i uns grangers experts. Us adjuntarem unes fotos on podreu veure com hem elaborat diferents tipus de pa, les mesures, la temperatura idònia, … Continua llegint →\nEl passat dimecres dia 31 de maig els Hawaians i les Hawaianes van fer la presentació del seu producte final. Els nens i les nenes es van dividir per grups d’interessos i van decidir oferir: una obra de teatre: LILO … Continua llegint →\nDurant el tercer i últim dia d’estada a la casa de les Obagues, els nostres Xefs no han parat ni un moment. Als Macaronis els hi quedava passar per l’hort, i tot que la pluja ens ha visitat una estona … Continua llegint →\nDurant el dia d’avui els Xefs han estat enfeinats. Han fet de grangers de debò. Al matí els “Macarroni” s’han aixecat ben aviat per munyir les vaques mentre els “Tortellini” esmorzaven per agafar forces i començar una bona caminada on … Continua llegint →


Ajuntament de Cardedeu - Actualitat - Notícies - L'Ajuntament dóna per acabades les obres del carrer d'accés al nou IES Pla Marcell\nL'Ajuntament dóna per acabades les obres del carrer d'accés al nou IES Pla Marcell\nAquest passat divendres 14 de gener han finalitzat les obres d'urbanització del tram del carrer Ramon y Cajal que servirà d'accés al nou IES Pla Marcell.\nLes obres s'han fet des del carrer Joaquim Blume i fins a l'entrada del nou institut amb l'objectiu de garantir el correcte accés a aquest nou equipament escolar del municipi que ha d'entrar en funcionament durant les properes setmanes. L'actuació ha comprès tota la vialitat pública, obres d'infraestructures incloses: paviment de voreres i asfalt, vorades, rigoles, guals de vianants i vehicles, columnes de llum i llumeneres, embornals, reixes i escomeses a clavegueram d'aigües pluvials, reg, electricitat i telecomunicacions. A dia d'avui només que per tancar algunes rases de la rambla d'Ernest Lluch que no tenen cap incidència sobre els accessos a l'institut.\nAquesta urbanització parcial del carrer Ramon y Cajal pertany al sector 20 "Avinguda Gaudí Sud". L'Ajuntament de Cardedeu ha avançat, de moment, els 154.120 euros del cost de les obres, que hauran d'assumir els propietaris del sector que està pendent per desenvolupar.\nSi es compleixen els terminis previstos pel Departament d'Ensenyament de la Generalitat, el trasllat de l'IES Pla Marcell al nou edifici es farà durant la setmana blanca, és a dir, entre el 28 de febrer i el 6 de març.


Jugarreta de Romeva al TC - El Dietari del Procés - Blogs de l'indirecte!cat\nMUnté, Otegi, Pedro Sánchez, Podemos, Romeva\nDia molt intens en la política catalana i espanyola. La jornada ha començat amb una imatge històrica: el pres polític més famós de l’Estat, Arnaldo Otegi, ha sortit de la presó de Logronyo després de sis anys i mig. Molta expectació i emocions s’han barrejat a la sortida del centre penitenciari, però l’expectació màxima encara es manté. Serà possible que es presenti com a lehendakari a finals d’any, driblant l’ambigua inhabilitació que el sobrevola? I encara més important: serà capaç de revolucionar Euskadi provocant un auge independentista similar al català?\nEs presenten uns mesos apassionants en la política basca i veure Otegi dient les seves paraules aquest dimarts posa la pell de gallina i fa pensar. En qualsevol cas, és evident que l'Estat ha tornat a relliscar: ha creat un màrtir i li passarà factura. A una altra escala, amb Mas també en va crear un i, tot i que ha hagut de fer un pas al costat, és innegable que ha arrossegat molta gent moderada a l'independentisme. I encara no ha desaparegut del tot de la política catalana.\nUnes hores més tard, cap al migdia, Raül Romeva i Neus Munté han anunciat un canvi de nom a la conselleria que el cap de llista de Junts pel Sí encapçala arran de la suspensió del departament per part del Tribunal Constitucional. Una baixada de pantalons? Una contradicció amb la declaració d'inici de procés del passat 9N? No, res de tot això. Es tracta d'un intent de gol al TC mentre es continua treballant. El nou nom de la conselleria és: 'Departament d'Afers i Relacions Internacionals i Exteriors i Transparència'. Entenent el significat de la conjunció 'i', això vol dir que inclou Relacions Internacionals, Relacions Exteriors, Afers Internacionals i... Afers Exteriors. Gol per l'escaire al TC, per bé que potser algú en tota l'estructura de l'Estat se n'adona i el nou nom també acaba a l'Alt Tribunal. Però fet i fet, en la traducció a l'anglès i en la targeta de visita de Romeva, serà interessant veure si hi ha algun canvi en el nom.\nL'objectiu, però, és que independentment del nom, la tasca d'Exteriors no s'aturi, així com la tramitació de les tres lleis per a la desconnexió. Tot i no recomanar-ho els serveis jurídics del Parlament, Junts pel Sí i la CUP han triat la fórmula de les ponències conjuntes per fer-ho. Els unionistes ja han amenaçat de portar-ho al TC. Resulta que volen un altre gol, com el que s'han empassat aquest dimarts obra de Romeva amb passada de Munté.\nFinalment, el que representa que havia de ser el plat fort del dia, el debat d’investidura espanyol, s’ha produït a la tarda. Pedro Sánchez amb un to irònic i provocador ha escalfat la bancada popular, a qui ha ofert diàleg després de negar-se’l durant setmanes. El Congrés ha tornat a descuidar-se l’educació i el discurs d’hora i mitja del candidat socialista s’ha vist sempre acompanyat per una remor crítica de fons provinent del PP, i els aplaudiments dels seients del PSOE. Amb habilitat, Sánchez ha construït un missatge preelectoral que vol buscar deixar en mala posició Podemos, és a dir, aconseguir arribar a una nova convocatòria electoral culpabilitzant-los del “no acord pel canvi”.\nPel que fa a Catalunya, Sánchez s’hi ha dirigit molt específicament proposant una subcomissió que tracti una reforma constitucional que contindrà bàsicament allò que ja s’ha acordat amb una força tan retrògrada com Ciutadans. També ha parlat de reformar el Senat per convertir-lo en “una veritable cambra territorial”, però res de dret a decidir, de federalisme, de reconèixer Catalunya com a Nació, ni molt menys res del referèndum d’autodeterminació. En fi, que “Cataluña forma parte de España”, com ha pronunciat al principi de la seva referència al Principat. Mentrestant, Duran i Lleida s'ho mirava tot ara des de la tribuna de convidats, al costat d'Andrea Levy. Qui l'ha vist i qui el veu.\n2102 lectures Cap comentari


La Generalitat estudia que les botigues del centre de Barcelona obrin en diumenge\nFrancesc Xavier Mena, conseller d'Empresa i Ocupació, considera que cal canviar la Llei del Comerç per no desaprofitar els turistes que visiten les ciutats en cap de setmana\nÀLEX FONT MANTÉ Barcelona Actualitzada el 02/03/2011 12:01\n260x366 Francesc Xavier Mena, conseller d'Empresa i Ocupació. Foto: ACN Francesc Xavier Mena, conseller d'Empresa i Ocupació. Foto: ACN\nEl conseller d'Empresa i Ocupació, Francesc Xavier Mena, vol impulsar mesures per flexibilitzar els horaris comercials. Mena ha anunciat aquest matí que la nova llei del comerç preservarà el model de comerç català –basat en petites botigues als barris i els centres de les ciutats– però que "canviarà substancialment les coses".\nEl conseller creu que, en el cas de Barcelona, podria estar justificat que les botigues del centre obrin els dies festius per aprofitar la presència de nombrosos turistes. "Ens vénen creuers i els hem d'atendre", ha dit Mena. El conseller no ha volgut especificar quines zones entrarien en aquest règim diferenciat, però ha deixat clar que serien del centre.\nDurant un esmorzar al Nueva Economia Fórum, Mena ha parlat també de l'atur. En la seva opinió, "la reforma laboral no ha servit per a res" i ha proposat com a solució reformar la Formació Professional (FP), reduir la burocràcia innecessària per a les empreses i, finalment, que la negociació col·lectiva entre empreses i treballadors sigui "responsable".


TREKKINGS CURTS AL MÓN Infinitemotions.cat - Viatges trekkings expedicions. Som la teva agència d'emocions\nSierra Nevada és un massís muntanyós que pertany a el conjunt de les Serralades Bètiques, concretament a el Sistema Penibético. Està situada a Andalusia, majoritàriament en la província de Granada, encara que en la seva part més oriental s’estén fins a la província d’Almeria. És el massís muntanyós de major altitud de tot Europa occidental, després dels Alps. La seva altitud màxima s’assoleix al pic Mulhacén, de 3482 m s. n. m. El 1986 va ser declarada Reserva de la Biosfera per la UNESCO i el 1999 gran part del seu territori va ser declarat parc nacional1 pels seus valors botànics, paisatgístics i naturals.\nDIFICULTAT: Etapes de 6/8 hores, ruta tècnica, amb algún pas delicat i trams de ferrada.\nDATES: Juny, juliol, agost, setembre\nDATES: Març, abril, maig, juny, setembre, octubre, novembre\nTRAVESSA ESTANYS AMAGATS (LA Cerdanya)\nLes nits del Pirineu català, son el lloc idoni per gaudir del cel nocturn, lluna, estrelles, conste.lacions, nebuloses, cumuls estelars, galaxies… debut a la poca contaminación lumínica que hi ha al no tenir grans ciutats aprop. Cada nit si la meteo ens ho permet observarem el cel nocturn des de cada un dels refugis en que pernoctarem.\nEspecialment la primera nit al refugi de Malniu a on gaudirem de la última Super lluna de l’any, una lluna un 10% més gran que l’habitual, de ben segur el Cadí tindrà una llum especial aquests dies.\nDIFICULTAT: Ruta de 6/7 hores diaries per camins, senders i pedreres.\nDATES: Maig, juny, juliol, agost, setembre, octubre\nANILLO MACIZO CENTRAL PICU URIELLU\nDESCRIPCIÓ: Els Pics d’Europa són un massís muntanyenc localitzat en el nord d’Espanya que pertany a la part central de la serralada Cantàbrica. Encara que no molt extens, la seva proximitat a la mar fa que sigui pròdig en accidents geogràfics de gran interès. En l’actualitat el parc nacional dels Picos de Europa constitueix el segon parc nacional més visitat d’Espanya, després de el parc nacional del Teide.\nEl trekking de Landmannalaugar es considerat per aquells que l’han fet, com un dels treks més bonics del món, en la que el contrast dels colors de la lava , les fumaroles de l’activitat geotermal i el paisatge del desglaç de les glaceres se succeeixen al llarg de tot un recorregut formant un escenari d’extraordinària bellesa. No et pots perdre un trek a Islàndia com aquest.\n4/5 dies de trekking apte per a totes les persones. 15 km diaris amb un desnivel max de +500m\nVOLTA A ISLANDIA (RING ROAD)\nThe Ring Road, (en anglès carretera circular), circumda Islàndia, creant una ruta natural per recórrer Islàndia per carretera. Ideal per els qui desitgen aventurar-se per la illa i recórrer-la al seu gust, per paratges de somni sense creuar-se amb gairebé ningú. La particular distribució de la població islandesa fa que si ben als voltants de Reykiavik hi hagi prou cert tràfic, en la major part de la carretera no circulin més de 100 vehicles al dia.\nRuta en Motor Home, amb trekkings i ascensions aptes per a tots i totes.\nFAQ-Trekkings Curts pel món\nSi no t’hem aclarit els teus dubtes, sempre ens pots trucar al tel: 677415920 enviar un correu a: info@infinitemotions.cat o entra al nostre formulari de contacte


Un crescut Montilla medeix la seva força amb Rajoy\nCatalunyaPress.- Un Montilla crescut per la força que ha agafat en les últimes setmanes ha rebut el president del PP, Mariano Rajoy, al Palau de la Generalitat, on estan reunits. Malgrat que no s'espera molt, Montoro ha donat certes esperances.\nLa reunió es produeix un dia després que Rajoy i el president del Govern ni van abordar l'assumpte de la renovació del Tribunal Constitucional -almenys segons la versió oficial-, el que dóna més responsabilitat a un Montilla que darrerament ha pres la iniciativa que molts creuen que li havia faltat al comandament del Tripartit, almenys d'un temps ençà.\nMontilla, això diu la versió oficial, demanarà a Rajoy que retiri el recurs de l'Estatut, i aquest li respondrà que no. Malgrat que pugui semblar un diàleg de sords, les paraules del responsable econòmic del PP, Cristóbal Montoro, a la Cadena Ser, on ha mostrat el seu convenciment que la reunió pot ser "positiva" de cara a l'enteniment entre les parts obren la porta a un tímid acostament.\nMés que aconseguir un 'sí a tot' de Rajoy, impossible per altra banda, a Montilla li interessa continuar amb l'escalada pública realitzada en els darrers dies, que l'ha portat a erigir-se com el gran defensor de l'Estatut donada la dimissió d'ERC i l'ambigüitat de CiU.\nEl president de la Generalitat vol fer seu l'espai electoral central i això passa per liderar la defensa de l'Estatut, passi el que passi al Tribunal Constitucional.


Joan F. Mira | El Punt Avui | 21/11/2014\nDiu l’escriptor, parlant del seu país: Només una vegada hem intentat seguir el camí de la pau amb els palestins, en 1993. L’intent va fallar i, des d’aquell moment, és com si Israel hagués decidit tancar aquesta opció d’una vegada i per sempre. Ací, també, es veu com actua la lògica torta de la desesperació: Hem intentat el camí de la guerra, de l’ocupació, del terror i de l’odi dotzenes de vegades, sense cansar-nos-en mai ni abandonar-lo, i doncs, per què aquesta ànsia per mantenir-nos permanentment divorciats de la pau, després de només un fracàs? L’escriptor, el grandíssim novel·lista, que tota la vida ha lluitat justament per la pau, que va perdre un fill soldat en un atac de Hezbollah i va respondre només amb dolor de pare, sense ira ni odi, té una idea, potser una certesa més que una sospita, que molts com ell comparteixen a Israel: que el factor decisiu és la falta d’esperança, i una mena d’insensibilitat que és en últim extrem un efecte de la desesperació. Israel, no cal dir-ho, té molts motius per tenir pors i recels. L’Orient Mitjà és un remolí agitat, els corrents fanàtics i fonamentalistes el remouen, i la major part continuen sent hostils a Israel i desitjant obertament la seua destrucció. Però precisament contra aquests perills i amenaces, afirma Grossman, la política de la desesperació i la depressió no sembla que siga el millor camí a seguir.\nÉs com si els governs d’Israel actuaren com a presoners i víctimes de la desesperació. No recorde haver sentir mai, diu l’escriptor, cap declaració seriosa sobre l’esperança per part de Benjamin Netanyahu. Ni una sola paraula sobre les possibilitats que una vida de pau podria oferir, o sobre l’opció d’Israel de formar part d’un nou teixit d’aliances i interessos al Pròxim Orient. ¿Com va ser que la paraula mateixa, esperança, es va convertir en una paraula bruta, acusadora, només per darrere de la paraula pau en els seus perillosos nivells de radiació?, es pregunta Grossman. És com una bogeria: pensar que l’enorme poder militar que Israel ha acumulat no li dóna el coratge de superar les pors existencials i fer un pas decisiu que portarà la pau. Mireu-nos, diu: una superpotència regional que gaudeix del suport dels Estats Units en una escala quasi inconcebible, a més de la simpatia i el compromís d’Alemanya, Anglaterra i França... i a pesar de tot, en el seu interior, es veu a si mateixa com una víctima desemparada. Que actua com una víctima: de les pròpies ansietats, de les seues pors reals i imaginades, de la seua tràgica història, dels errors dels seus veïns i enemics.\nL’essència mateixa de la “israelitat” –es lamenta l’escriptor– que sempre havia tingut ulls per mirar endavant i havia mantingut un ferment i una promesa constants, ha anat reduint-se progressivament els darrers anys, absorbida en els camins retrospectius del trauma i el dolor de la història i la memòria jueves. I podem percebre ara mateix, el 2014, aquell sentiment de persecució, de victimisme, de sentir l’estrangeritat essencial dels jueus entre totes les altres nacions. Quina esperança pot haver-hi quan aquesta és la terrible situació? L’esperança del malgrat tot: una esperança que no infravalora els obstacles i perills, però que refusa de veure únicament això i res més. L’esperança que, si s’apaguen les flames que hi ha sota el conflicte, els trets més sans i equilibrats dels dos pobles podrien revelar-se una altra volta. El sentit de la seguretat existencial, de poder criar fills sense una por abjecta, sense la humiliació de l’ocupació o el pànic del terrorisme. Els desigs humans bàsics, el teixit de la vida.\nAvui, conclou l’escriptor, dominen els agents de la desesperació i de l’odi entre els dos pobles, i així, pot ser difícil de creure que aquesta imatge positiva siga realment possible. Però una situació de pau començarà a produir els agents de l’esperança, la proximitat i l’optimisme. Farà aparèixer més gent que tindrà un interès pràctic, sense relació amb la ideologia, per crear més i més llaços amb els membres de l’altre poble. Potser, després d’alguns anys, es desenvoluparà fins i tot una amistat genuïna entre ells. Coses així s’han donat en el passat. Ara com ara, serà prou si en la pràctica els israelians i els palestins poden conviure com a éssers humans. I ara com ara, també –dic jo, i supose que podria dir David Grossman– com més països d’Europa reconeguen Palestina com a estat, més assumible serà per a Israel aquesta convivència entre iguals. Com entre Catalunya i Espanya, per posar una comparació inconvenient i remota.


M. Pascual / viurealspirineus 18:50 01/08/15\nL’Stephane Orsoni és un artesà gelater internacional. Fill de Còrsega, ha viatjat per mig món i s’ha instal·lat a Bellver de Cerdanya des d’on ha creat la marca de gelats Pyreneum que l’ha donat a conéixer com un dels grans gelaters artesans de Catalunya. Té una botiga a la plaça de la vila de Gràcia, una botiga al centre de Bellver i serveix a restaurants de tot el país. El seu referent és la pagesia, tal i com explica en aquesta entrevista a VIURE ALS PIRINEUS.\nterra és stephane orsoni producte persona\nStephane Orsoni, impulsor de Pyreneum.\nHo relatava la periodista Laura Font en aquestes mateixes pàgines l’any 2013. Us vau decidir a fer-vos artesà gelater als Alps on ja fa molts anys que existeix aquesta professió. Com va sorgir la iniciativa?\nNo únicament als Alps. En molts llocs de França he vist com els pagesos fan gelats a partir de la llet de les seves granges. Al final, el gelat és un producte làctic encara que, sovint, la producció industrial ens fa oblidar l’origen del producte. En els Alps francesos i suïssos hi ha marques de gelats que reivindiquen i comuniquen l’origen de la llet local. Amb la producció d’altíssima qualitat que hi ha al Pirineu, i especialment a la Cerdanya i a l’Alt Urgell amb la llet de la Cooperativa Cadí, vaig pensar que hi havia lloc per a impulsar una marca de gelat pirinenc.\nQuina és la filosofia de Pyreneum?\nDonar una identitat pròpia al gelat, un gelat que està fet a partir de productes frescos naturals, de proximitat i de primera qualitat, bàsicament utilitzant llet i nata del Cadí com a base làctica, sense afegir llet en pols, aroma o colorants artificials. Un producte és la terra i la persona que la treballa.\nA banda de llet i de la nata amb quins productes més treballeu?\nAmb molts, tots els gustos tradicionals com la vainilla i la xocolata, sempre a partir de productes naturals (branques, cobertura de xocolata d’origen) però també productes de la Cerdanya com el iogurt artesà, el formatge fresc i el tradicional mató. També traballem matèries com el gelat amb ceps, amb vinagre balsàmic d’avet fet a Martinet, amb formatge Blau de Ger o amb la mostassa del Tupí de Cerdanya. També utilitzem fruits secs, fruites del bosc, fruites de les terres de Lleida, oli d’oliva, etc.\nSabem aprofitar prou el valor afegit de les marques Cerdanya i Pirineu?\nTotes dues tenen una força excepcional i, sens subte, donen identitat als nostres productes. És evident que tenim un entorn privilegiat que, al mateix temps, els que ens dediquem a l’artesania també ajudem a revaloritzar. Personalment, em sento agraït de poder participar al meu petit nivell, d’aquest procés. Si treballem amb criteri, sobretot pensant sempre en la qualitat, sigui en l’àmbit que sigui, tots ajudem a construir una societat millor.


BARCELOFÍLIA : 01/05/2019\nTEATRE RIBAS (1884-1886) / TEATRE DE CATALUÑA (1886-1887). Plaça Catalunya / Bergara.\nAbans de la inauguració del legendari Teatro Eldorado al xamfrà muntanya de Plaça Catalunya amb Bergara, aquell mateix solar havia acollit anteriorment l'estació del tren de Martorell, un envelat promogut per la societat recraeativa La Nueva Merced que cap a finals dels anys 1870's oferia sessions de ball a un preu ajustat i posteriorment hi arribà el teatre.\nVa ser el dia 21 de juny de 1884 quan s'hi va obrir el Teatro Ribas, projectat per Baltasar Pons. El local va ser bajeat amb el cognom de l'actor Rafael Ribas i Viladegiu, que a la vegada n'era l'empresari. Lluís Permanyer, recollint el testimoni d'algun article de premsa publicat al Brusi, el descriu com una construcció circular modesta, amb un aspecte exterior que no deixava de recordar una barraca de fira i que interiorment s'estructurava en una platea de butaques, llotges a dos nivells i un galliner superior per a les localitats més barates . A més a més, disposava d'un cafè a cada planta i d'un espai amb vistes al carrer per on els espectadors podien passejar-se durant els entreactes.\n*1884.- Dibuix de la façana del Teatro Ribas (Font: La Ilustración Ibérica. Any II. Núm. 80. 12-7-1884).\n*1884.- Retalls de premsa de La Vanguardia corresponents als dies previs i al de la inauguració del Teatro Ribas (Cliqueu sobre la imatge per ampliar-la).\nA la primera funció del Ribas hi intervingueren la companyia de lírica i declamació de Juana Pastor, integrada per artistes dels teatres madrilenys Eslava i Lara, i amb Ricardo Zamacois com a primer actor. El local no va tenir massa bona acollida entre el públic i el 1886 va passar a ser gestionat per Joan Coll i Pujol que era el propietari del solar. El nou gerent va fer reformes al local i al seu entorn, entre elles la construcció de la vorera al carrer. Molts elements originals de fusta van ser substituïts per altres d'obra i ferro, que acabarien donant un aspecte més elegant a l'edifici. Aquestes reformes culminarien a la tardor de 1886 amb el canvi de nom del local que va acabar anomenant-se Teatro de Cataluña.\n*1986.- Recull de retalls de premsa publicats a La Vanguardia a l'octubre d'aquell any durant la transformació del Teatro Ribas en Teatro de Cataluña.\n*1887.- El Ribas convertit ja en Teatro de Cataluña com es pot veure en el rètol de la façana. (Foto: Antoni Esplugas).\nAquesta darrera etapa va ser encara més curta. De fet, va abastar només la temporada 1886/87. La inauguració del local amb el nom de Teatro de Cataluña es va produir el diumenge 10 d'octubre de 1886. La programació incloia una companyia de teatre dirigida per Anton Tutau que presentava representacions en català. Tot plegat acabaria al cap de pocs mesos amb la conversió del local en Teatro Eldorado.\n.- Permanyer. Lluís. Biografia de la Plaça de Catalunya. Edicions La Campana. Barcelona, 1995.\nPublicat per bar.cel.ona.uta a 17:44 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: Anys 1880's, Centre Ciutat, Plaça Catalunya, Teatres\nTEATRE RIBAS (1884-1886) / TEATRE DE CATALUÑA (188...


Bloc de notes: Paul Auster\nEstic a punt d’acabar Brooklyn follies, l’última novel·la de Paul Auster. M’admira la gran capacitat fabuladora d’Auster, la seva facilitat per crear històries i personatges, la seva habilitat per atraure l’atenció del lector envers els seus arguments gairebé inverossímils. Però de vegades penso que abusa de les seves virtuts creadores. Com aquells futbolistes habilidosos que driblen a tot l’equip contrari però acaben perdent la pilota davant l’últim defensa, els arguments de Paul Auster s’acaben enfonsant a l’hora de la rematada final.\nNo sé encara com acabarà Brooklyn follies però em temo que em passarà el mateix que amb La nit de l’oracle, una magnífica novel·la amb una part final decebedora.\nPublicat per Àlex Figueras a 3/27/2006\nAcabes de posar una ombra a les meves espectatives relacionades amb la meva propera lectura d'estiu (aquella de la platja sota un parasol, interrumpuda puntualment - o no- per jocs de sorra infantils). Tenia -i tinc encara- la intenció d'anar avui mateix a comprar la nit de l'oracle, però lamento dir-te que sense voler-ho has enterbolit la meva petita il·lusió. Aquest cop no faré el que vaig fer amb el darrer llibre de Vila-Matas, el qual ni tan sols he començat per haver fet cas de la teva crítica, sempre tan plena de criteri.\nCom potser veuràs, estic llegint el teu bloc de notes tot de cop i una mica a destemps...\n18 d’agost, 2006 09:30


Jordi Pons. Alpinisme sense ficció | El muntanyenc\nPublicat el 14 -02-2017\nHa aparegut “Jordi Pons. Alpinisme sense ficció” (Ed. Desnivel, Madrid, 2016), l’autobiografia alpinística de l’autor, que s’afegeix a “Anglada” (Elisabeth Vergés, Ed. Desnivel, Madrid 2002), dos llibres per a la història del que popularment s’anomena la generació Anglada, que també apareix en altres obres com “Annapurna Est. Un 8.000 verge” (Jordi Pons, Ed. Juventud, Barcelona 1976), “Cels de Safir” (Eduard Sallent, Cossetània Edicions, 2008), “Hem fet el cim” (Conrad Blanc i Joan Massons, Ed. 62, Barcelona 1986), etc.\n“L’alpinisme sempre és perillós. Només deixa de ser-ho quan encara no es practica o quan ja s’ha deixat de practicar”. En Jordi Pons (Barcelona, 1933), esquiador, alpinista, cineasta i càmera d’alçada, ha volgut començar el capítol dinovè del seu llibre amb les paraules de Walter Bonatti, senzilles només per qui no les pot abastar. És una definició d’allò que l’autor ha fet durant tota una vida i que, d’alguna manera, el defineix.\nL’edició és amb tapes toves i solapes, la del davant biogràfica i la del darrere amb un llistat molt útil de les ascensions narrades a l’interior, ordenades cronològicament. Hi ha 102 fotografies en color, agrupades en tres plecs, on es troba a faltar l’autoria, malgrat que la majoria són del propi autor. Un índex suficient, un pròleg breu de l’Emili Civis, amic i company de moltes de les aventures narrades i una presentació de l’autor, també breu. La tinta és gris i no facilita la lectura.\nLa generació d’en Jordi Pons, amb J. M. Anglada, J. Cerdà, E. Civis, F. Guillamón i altres, és la que va viure el declivi de l’alpinisme romàntic i nacionalista a Europa, i la transició cap a una concepció més esportiva. Si al retard d’aquells anys respecte d’Europa hi sumem l’aïllament de l’autocràcia franquista, ja podem visualitzat el paisatge social i esportiu. L’excursionisme era ben viu, però l’alpinisme, llevat de casos aïllats, no superava els Pirineus.\nMalgrat l’impuls i el sediment que el muntanyisme i l’escalada en roca van deixar durant aquests anys difícils, seguint l’estela d’Estassen, dècades enrere, i amb escaladors tan dotats com el barceloní J. Panyella, Pany, o el sabadellenc A. Sorolla, no va ser fins l’entrada en escena de la generació Anglada que es va retallar aquell retard, a cavall de la progressiva millora de les condicions econòmiques i de la renovació tecnològica de la segona meitat del segle XX. Som al principi de la normalització que avui, sortosament, s’ha culminat. Finalment, l’alpinisme espanyol va transcendir les muntanyes ibèriques cap als Alps i després cap a la majoria de serralades del món. L’alpinisme català va créixer acceleradament en una sola dècada, la de 1950-60, i aquest llibre n’és un testimoni de primera mà. Aquest creixement va anar de baix a dalt, des dels centres de muntanya, amb els seus butlletins i articles ‑en castellà-, de l’esforç d’editorials per publicar traduccions -en castellà- d’obres clàssiques i també contemporànies, i dels propis muntanyencs viatjant i contactant amb alpinistes de fora per saber què es cuinava a les muntanyes del món. Aquestes consideracions poden semblar sobreres, però les hem escrit pensant en els joves. I hem d‘afegir que aquest procés es va produir des de Catalunya, sobretot de Barcelona, i que va obrir camí.\nEn les primeres planes hi trobem en Pons escalador jove, de la mà del seu germà gran, i molt aviat l’esquiador de pista i d’esquí nòrdic present en tantes competicions a partir del 1950. I vénen les sortides d’esquí de muntanya i d’alpinisme, d’escalada a Montserrat i als Pirineus. I aquí ja hi trobem allò que serà un tret de la personalitat de l’autor, l’ambició d’escalar cims i rutes verges o, si més no, no petjades per espanyols, les primeres absolutes i les primeres estatals. Efectivament, el 1952 i amb un peu als Pirineus i l’altre als Alps, escala la paret nord del Capéran de Sesques, al Béarn, una agulla emblemàtica de calcari al Pirineu Occidental.\nJordi Pons fent el darrer bivac durant el descencs de la via normal de l’Eiger després d’haver aconsseguit la primera ascensió estatal de la via Clàssica de 1938 (Heckmaier) de la pert nord de l’Eiger (Foto: JM Anglada)\nLa llista d’ascensions destacades i primeres absolutes i/o estatals triades per l’autor a la solapa del llibre és contundent i frenètica a partir del 1960 i no s’alenteix fins a l’entrada del nou segle: les Dolomites (Lavaredo, Torre Trieste i Cima Su Alto), l’aresta nord de la Garet el Djenoun (Sàhara algerià), la via Sentinelle Rouge al feréstec vessant sud del Mont Blanc, el mite per antonomàsia de les tres parets nord: Cervino (amb H. Pokorski), esperó Walker de les Grandes Jorasses i cara nord de l’Eiger (amb en J. M. Anglada), i una nova via al Nevado Huascarán, la de l’aresta nord, el 1961 (primer sis mil estatal), durant la primera expedició espanyola a l’estranger, concebuda i dirigida des de Barcelona, que va tenir un rerefons polític sobre el qual l’autor hi passa de puntetes. Arriba el primer set mil espanyol i verge, l’Istar-O-Al a l’Hindu Kush, i després l’Himàlaia amb el primer vuit mil estatal al cim verge de l’Anapurna Est (8.026 m).\nÉs important també destacar el legat cinematogràfic de Pons, qui va filmar les grans ascensions quan fer-ho representava un esforç extra remarcable, pel factor pes, i que els seus films van concórrer a diversos festivals internacionals de muntanya i van obtenir premis.\nEn definitiva, en Jordi Pons ha estat un alpinista apassionat –passió, ambició i motivació- dotat de la tossuderia i la tenacitat imprescindibles per tirar endavant la vida que recull en aquests escrits. En el relat, centrat en si mateix, malgrat que sempre hi apareixen els companys i amics, ens quedem amb ganes de seber-ne més, també d’ell mateix, ja que el llibre se centra exclusivament en la muntanya. Ens quedem amb ganes de saber com van ser els seus primers anys de ciutadà, com va evolucionar la persona, les seves idees i emocions en el camí que porta a la maduresa, les vivències i el bon fer de compartir-les.\nCom hem dit més amunt, el segon llibre de Jordi Pons és una obra testimonial valuosa per entendre una etapa essencial de l’alpinisme espanyol i català, es llegeix amb interès i entra a la família dels llibres històrics que cada generació ha anat deixant.\nAltres articles del mateix autor a “elmuntanyenc”


Edsger Dijkstra - Viquipèdia\n(S'ha redirigit des de: Dijkstra)\n11 de maig de 1930\n6 d'agost de 2002 (als 72 anys)\nNuenen, Països Baixos\nL' Algorisme de Dijkstra\nAssociació per a la Maquinària Computacional\nEdsger Wybe Dijkstra (11 de maig de 1930 – 6 d'agost de 2002); Fou un informàtic holandès. Va rebre el 1972 el Premi Turing per les contribucions fonamentals en l'àrea dels llenguatges de programació, i va ser el "Schlumberger Centennial Chair of Computer Sciences" a la Universitat de Texas a Austin des de 1984 fins la seva mort el 2002.\n2 Les veritats de Dijkstra\nNascut a Rotterdam, Dijkstra va estudiar Física teòrica a la Universitat de Leiden però molt aviat se'n va adonar que estava més interessat en informàtica.\nA partir del 1952 comença a treballar al Centre Matemàtic d'Amsterdam, allà augmenta la seva curiositat per la programació, conseqüentment, quan va acabar la seva carrera es va dedicar a temes relacionats amb la programació, aleshores professió no reconeguda.\nEl 1956, va anunciar el seu algorisme de "Camí més curt" després de haver estat treballant-hi en l'ARMAC (Automatische Rekenmachine MAthematisch Centrum) del centre matemàtic.\nA principis dels 60 va aplicar la idea de l'exclusió mútua entre el teclat i la computadora. La seva idea d'exclusió mútua ha estat usada per molts processadors moderns i targetes de memòria des que el 1964 IBM el va fer servir per l'arquitectura del IBM 360\nA principis del 70 se'n va als Estats Units d'Amèrica com a desenvolupador a Burroughs Corporation.\nEl 1972 guanyà el Premi Turing ACM.\nEl 1974 guanyà el AFIPS Harry Good Memorial.\nA principis del 1980 anà viure a Austin (Texas).\nEl 1984 li van oferir una plaça a la Universitat de Texas a Austin en ciències de la Computació. Mor: 6 d'agost de 2002 a casa seva Països Baixos, després d'una llarga lluita contra el càncer.\nLes veritats de Dijkstra [modifica]\nEl 1975 va escriure How do we tell truths that might hurt?, en el que Dijkstra planteja varies "veritats" per l'època. Entre elles hi podem trobar:\nFortran –"el desordre infantil"–, ja proper als 20 anys d'edat , és desesperadament inadequat per a qualsevol aplicació de computació que tinguis en ment : és massa matusser, massa rigorós i massa costós d'usar.\nEl ús del Cobol atrofia la ment; la seva ensenyança hauria, aleshores, ser considerada com un crim.\nEl problema del barber dorment\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Edsger Dijkstra\nA Viquidites hi ha frases fetes, frases cèlebres i proverbis relatius a Edsger Dijkstra\nPerlis (1966) • Wilkes (1967) • Hamming (1968) • Minsky (1969) • Wilkinson (1970) • McCarthy (1971) • Dijkstra (1972) • Bachman (1973) • Knuth (1974) • Newell / Simon (1975) • Rabin / Scott (1976) • Backus (1977) • Floyd (1978) • Iverson (1979) • Hoare (1980) • Codd (1981) • Cook (1982) • Thompson / Ritchie (1983) • Wirth (1984) • Karp (1985) • Hopcroft / Tarjan (1986) • Cocke (1987) • Sutherland (1988) • Kahan (1989) • Corbató (1990) • Milner (1991) • Lampson (1992) • Hartmanis / Stearns (1993) • Feigenbaum / Reddy (1994) • Blum (1995) • Pnueli (1996) • Engelbart (1997) • Gray (1998) • Brooks (1999) • Yao (2000) • Dahl / Nygaard (2001) • Rivest / Shamir / Adleman (2002) • Kay (2003) • Cerf / Kahn (2004) • Naur (2005) • Allen (2006) Clarke / Emerson / Sifakis (2007) • Liskov (2008) • Thacker (2009) • Valiant (2010) • Pearl (2011)\nObtingut de «http://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Edsger_Dijkstra&oldid=11834624»\tCategories: Premiats amb el Premi TuringInformàticsPersones de Rotterdam\tMenú de navegació\nDarrera modificació de la pàgina: 9 maig 2013 a les 00:13.


El Barça Intersport es reforça amb Kiril Lazarov\nEl lateral dret macedoni vestirà la samarreta blaugrana les dues properes temporades\nARA Barcelona 07/06/2013 12:21\nDesprés de presentar Nikola Karabatic, el Barça Intersport ha comunicat aquest divendres el fitxatge de Kiril Lazarov. El lateral dret macedoni vestirà la samarreta blaugrana les dues properes temporades.\nLazarov prové de l'Atlètic de Madrid i anteriorment havia estat jugador de l'RK Peliester, l'RK Zagreb, l'MKB Veszprém i el BM Ciudad Real. Internacional absolut amb Macedònia, Lazarov és capità de la selecció. En l'àmbit de clubs ha guanyat dues Lligues i dues Copes a Macedònia, set Lligues i cinc Copes a Croàcia, i cinc Lligues i cinc Copes a Hongria. En el seu periple Asobal, el BM Ciudad Real i el BM Atlètic de Madrid, ha guanyat dues Supercopes, tres Copes del Rei, una Copa Asobal i un Mundial de Clubs.


Taller d'iniciació a Instagram Servei de Desenvolupament Empresarial ICEC\nHome > Històric agenda > Taller d'iniciació a Instagram\n17 mai 2019 10:00-14:00 UPF. Edifici ESCI-Born. Aula Mango\nCompartint emocions visuals\nFa poc que us heu obert un perfil a Instagram? Voleu saber com funciona una xarxa social que ja té 1.000 milions d’usuaris al món i en voleu conèixer tots els detalls? En aquest taller descobrireu com podeu treure profit de la xarxa de moda en el vostre dia a dia i com us hi heu de moure per donar visibilitat al vostre projecte.\nConèixer les possibilitats que la xarxa social Instagram ofereix des del punt de vista tècnic i introduir-se, igualment, al protocol de relacions i la interacció que s’hi estableix, per tal de poder iniciar-hi una presència adequada.\nEl taller serà eminentment pràctic i, durant aquesta sessió, adquirirem tots els coneixements\naplicant-los directament al perfil que gestionem.\nAdreçat a qualsevol persona que treballi en o per a una empresa o projecte cultural i que vulgui aprendre a fer servir Instagram com a eina de promoció i d’interacció.\n1. Per què hem de ser a Instagram?\nRepercussió a la xarxa\nL’estratègia: un pas previ imprescindible.\n2. Funcionament tècnic i funcionalitats\nCom moure’s per l’aplicació: les diferents parts de la interfície.\nPerfils d’usuari i perfils professionals. Estadístiques i promocions.\nLa configuració del perfil i la gestió de diversos comptes.\nLa càmera. Aprofundiment en les eines d’edició i alguns secrets.\n3. Una app en constant evolució\nVídeos en directe.\n4. Protocol de relacions i interacció\nRelacions amb la comunitat: el to de la xarxa.\nCom s’utilitzen les etiquetes i les mencions.\nCom fer seguidors i com saber a qui seguir.\n5. Perfils que ens inspiren i principis útils\n6. Gestió d’Instagram des d’un ordinador\nEl web d’Instagram.\nAbans d’assistir al Taller d'iniciació a Instagram, assegura’t de visionar els següents tutorials específics:\nIntroducció a Instagram (aquí)\nEls seus continguts es donaran per assolits abans del taller presencial, de manera que tots els assistents partiran del mateix nivell de coneixement.\nEl taller té una durada de 4 hores i és de pagament. El preu és de 15 € en total.Una vegada feta la preinscripció, rebreu un mail amb les instruccions per efectuar el pagament del taller. Fins que no s’efectuï el pagament no es formalitzarà la inscripció. No es retornarà l'import en cap cas.\nRosa Comes @rosacomes\nGestora cultural i tècnica en comunicació. Llicenciada en filologia catalana i postgrau en teoria i estètica de l’art contemporani. Fa setze anys que treballa a l’administració pública, on s'ha especialitzat en l’acció cultural a Internet. Actualment és tècnica al Departament de Comunicació Corporativa de l’Ajuntament de Tarragona, des d’on coordina la l’estratègia 3.0 de Cultura, Festes i Patrimoni. En l’àmbit privat, és cofundadora de la comunitat oficial d’InstagramersTGN, de la qual exerceix de mànager des del 2011, i, des de l’abril de 2016, a més, és mànager del perfil @igerscatalonia. Ha impartit classes de gestió cultural i Internet a la Biblioteca Pública de Tarragona, a la xarxa de centres cívics de la ciutat i a la Universitat Rovira i Virgili en màsters i postgraus relacionats amb les humanitats.\nAlbert Anguera @aangueraroig\nMànager d’InstagramersTGN, d’Instagramers Catalonia i community manager. D’ofici delineant, amb els anys ha canviat d’orientació laboral i s’ha especialitzat en la gestió de xarxes socials, especialment Instagram, a partir de la seva implicació en la comunitat oficial d’Instagramers de Tarragona i en empreses d’altres sectors. En aquest àmbit, a banda de la gestió de la xarxa, ha organitzat tot tipus d’accions participatives, com ara concursos, «instameets» o trobades, visites guiades o «instawalks», tallers fotogràfics... És creador i desenvolupador del projecte IgersMap, «el primer mapa del món creat per i per a instagramers», que s’ha implantat a Tarragona, Girona, Saragossa, Bilbao, Barcelona, Madrid, Lleida, València i les Balears. Ha impartit classes sobre Instagram a la Biblioteca Pública de Tarragona, a la xarxa de centres cívics de la ciutat i a la Diputació de Tarragona.\nTaller de LinkedIn (24.05.2019)


AEBALL assessora a les empreses davant del repte de la gestió multigeneracional | Foment de la Producció\nLes nostres associacions, Notícies March 11, 2020\nAEBALL, l’Associació Empresarial de L’Hospitalet i el Baix Llobregat, organitza aquest mes de març una formació dirigida a responsables de Recursos Humans en gestió de plantilles multigeneracionals, donant resposta a un dels principals reptes als quals s’enfronten les empreses en l’actualitat.\nBaby boomers – persones nascudes entre 1956 i 1964 – Generació X – nascudes entre 1965 i 1980 – i Millenials – nascudes a partir de 1981 – presenten diferents formes d’entendre la vida i la feina. Segons el Observatorio Generación y Talento, són nombroses les dificultats a què s’han d’enfrontar els responsables de RRHH. És fonamental entendre els comportaments d’un entorn laboral multigeneracional i saber gestionar tot aquest capital humà és una clau per a l’èxit de qualsevol empresa.\n“Cada generació te qualitats úniques per al treball, per exemple, els Baby boomers aporten a l’empresa l’experiència, coneixement i talent i compromís, la Generació X aporta estabilitat, adaptabilitat, pensament analític i el treball en equip, i els Millenials aporten habilitats tecnològiques, flexibilitat i col·laboració. Per això saber identificar les fortaleses de cada generació i treure el millor de cada una d’elles pot millorar la productivitat de l’empresa”, afirmen des de l’entitat.\nAmb el curs “Com gestionar una plantilla multigeneracional”, organitzat amb la col·laboració de MEHRS, assesoria experta en Recursos Humans, AEBALL ajuda a les empreses de L’Hospitalet i el Baix Llobregat a gestionar la diversitat de les plantilles, fomentar la creativitat i la innovació de cadascuna de les generacions, així com conèixer les motivacions i expectatives de les diferents generacions existents als equips de les empreses i poder elaborar un full de ruta per donar sentit al conjunt. A més, el curs és bonificable: les empreses poden recuperar part de l’import del curs i AEBALL tramita la bonificació sense cost addicional.\nAquesta formació, amb una durada de 8 hores, estarà liderara per la reconeguda experta Anna Rubí, Llicenciada en Psicologia per la Universitat de Barcelona i Màster en Direcció de Formació i Gestió del Capital Intel·lectual per ESADE. Rubí té més de 25 anys d’experiència com a Consultora en processos de transformació en l’àmbit organitzacional, educatiu i de la salut. El 80% del temps del curs està dedicat a dinàmiques grupals, amb un important component pràctic.\nEn els propers mesos, AEBALL organitza més cursos bonificables orientats a acompanyar les empreses en el seus reptes i necessitats diaris: a l’abril s’organitzen els cursos de Compliance – en col·laboració amb Fortuny Legal – i Design Thinking, dirigits a Directors i a Responsables de Recursos Humans respectivament, i al maig, els de Seleccionadors no professionals i Soft Skills, també dirigits especialment a l’àrea de RRHH.\nInscripcions i més información sobre el curs “Com gestionar una plantilla generacional”: aquí\nAEBALL, Destacat, formació\nFECOM participa a la Setmana del Comerç amb accions de temàtiques variades


Ravoli casolà, pèsol i raviolis de salmó fumat - menjar i begudanone\nPrincipal menjar i begudaRavoli casolà, pèsol i raviolis de salmó fumat\nRavoli casolà, pèsol i raviolis de salmó fumat\nEl nostre cuiner de l’horta eleva el humil pèsol.\nEl sabor delicat de la recepta principal d'aquesta setmana el converteix en un entrant perfecte per menjar a l'estiu.\nRaviols d'ou d'ànec d'ànec d'ànec, de pèsols i de salmó fumat, amb melmelada de cítrics, pèsols i oli d'oliva verge extra\n1tspn de llimona\nVinagre de vi blanc d'1p\nPer a la melmelada de cítrics\n400g 00 farina\n5 ous d’ànec\n80g de pèsols cuits\n75g de salmó fumat ben picat\n8 fulles d'alfàbrega, tallades en cintes fines\nBrots de pèsols i tendres\nFlors de borratge\nUn costat dels pèsols\nTalleu una ceba marró petita i fregiu-la en un rajolí d’oli d’oliva fins que sigui translúcida, però no daurada. Afegiu-hi un gra d'all picat, 500gr de pèsols congelats o frescos i 100ml de brou de pollastre. Tapeu la cassola amb una tapa i feu-ho a foc lent uns 5 minuts. Remeneu un rajolí de crema única i serviu-ho.\nGnudi de pèsols\nFeu ricotta com a la recepta principal, però utilitzeu 2 litres de llet sencera i 1 lliura cadascuna de suc de llimona i vinagre de vi blanc (afegiu-hi una mica més d’àcid si no es formen grimpades en 10 minuts). En un bol, combina la ricotta amb un ou batut més un rovell batut, 75 g de puré de pèsols cuits, 75 g de parmesà ratllat, 50 g de farina plana i condiment. Formeu les cullerades a futbol i cuineu-les en una paella amb aigua salada bullint suaument i uns 5 minuts. Retireu amb una cullera ratllada i tireu-hi oli d’oliva, alfàbrega fresca i parmesà ratllat. Serviu-ho amb fulles d’amanides.\nRentar suaument 6 flors de carbassó. En un bol petit, barregeu junts 150g de burrata (o mozzarella de búfala), 100 g de pèsols congelats i 8 fulles d'alfàbrega picada. Omeneu cada flor de carbassó amb el farcit i refrigereu-ho fins que estigui llest per cuinar. Feu un batedor amb 1 ou, 100g de farina plana, mitja culleradeta de bicarbonat de soda i 200 ml d’aigua escumosa. Escalfeu 4cm d’oli vegetal en una paella fins que un cub de pa es dauri suaument. Coeu les flors farcides a la batedora, poseu-les a l'oli ben calent i feu-les coure fins que estiguin daurades. Escorreu-les al rotllo de cuina i serviu-les amb tàperes i aioli.\nCopyright menjar i beguda: Ravoli casolà, pèsol i raviolis de salmó fumat - menjar i begudanone


L'OMS alerta: una reobertura «ràpida» a Catalunya pot fer córrer encara més la Covid19\nL'organització encara veu «massa alta» la transmissió a l'Estat i avisa que cal controlar-la per facilitar la vacunació | El Govern va flexibilitzar restriccions el passat dilluns\nper Redacció 11/02/2021 15:30h\nEl Govern tot just acaba d'aixecar restriccions a Catalunya en un moment de màxima incertesa | cedida\nL'Organització Mundial de la Salut ha alertat que una reobertura «massa ràpida» a Catalunya podria provocar una propagació més forta de la covid-19. La responsable d'emergències de l'OMS, Catherine Smallwood, ha constatat aquest dijous la «relativa disminució» dels contagis a Catalunya i la resta de l'Estat, però ha alertat que la transmissió del virus continua sent «molt alta». Smallwood ha apostat per aixecar restriccions gradualment quan hi hagi «dades epidemiològiques clares». «Reduir la transmissió facilitarà la vacunació», ha afegit.\nDe fet, per al conjunt d'Europa l'OMS ha desaconsellat una reobertura «precipitada» perquè la incidència de contagis encara és «massa elevada». Pel que fa a les noves variants de la covid-19, Kluge ha assegurat que la seva transmissió «no està estesa» per ara a Europa, però que són motiu de preocupació i que cal controlar-les.\nSi bé el nombre d'infeccions al vell continent fa quatre setmanes seguides que disminueix, l'OMS creu que encara no es poden aixecar ràpidament les restriccions. «Ara mateix la immensa majoria dels països europeus continuen sent vulnerables», ha assegurat Kluge.\nAixí, ha defensat que no es pot abaixar la guàrdia ara que s'acaba de posar en marxa la campanya de vacunació. A més d'instar els països europeus a «accelera» aquesta vacunació i mantenir mesures per la covid-19, l'OMS ha fet una crida per «reforçar el sistema sanitari» per augmentar els tests, el rastreig i l'aïllament dels contagiats.\nEl responsable europeu de l'OMS ha admès que falta una «estratègia a llarg termini»per sortir de la pandèmia. «Cal repensar el constant tancament i reobertura», ha assegurat Kluge. L'OMS confia que la vacuna sigui la via de sortida. «Esperem que ens permeti superar les pujades i baixades constants de la corba de contagis», ha afirmat Smallwood.\nT'has apuntat de voluntari en una mesa electoral? Al final no serà possible!


Julien bondia 21 Decembre 2020 24 Decembre 2020\nStéphane Penso posa a prova el Babolat Counter Viper\nFranck Binisti 4 octobre 2020 4 octobre 2020\nInzerillo / Valsot: 1a associació 1a victòria!\nThe Open All In Padel Esports: el P1000 ens va donar un espectacle amb sorpreses i una gran victòria per a la parella Jérôme Inzerillo / Florian Valsot. El 7 de llavors ...\nFINAL de l'Open ALL IN PADEL ESPORT: 15 h.\nInzerillo / Valsot s’emporten el primer cap de sèrie a la taula Open All In Padel Esports - P1000 superant la parella Pequery / Ritz. A la part superior de la taula, la parella Scatena / Grinda ...\nSemifinals inèdites a ALL IN PADEL ESPORTS\nEl P1000 de ALL IN PADE SPORTS continua avui amb dues grans semifinals: Scatena / Nallé contra Jeannot / Ferrandez i Inzerillo / Valsot contra Ritz / Pequerz. Vam tenir alguna sorpresa ...\nXan Tafernaberry 22 2020 setembre\nen tota Padel Sports prepara el seu P1000\nEl P1000 masculí programat per a All In Padel S’apropen els esports de l’1 al 4 d’octubre i encara és possible inscriure’s fins al 27 de setembre, ja és hora! Si vols competir al P1000 ...\nFranck Binisti 21 2020 setembre\nTOT EN PADEL ESPORT: P1000 de l’1 al 4 d’octubre de 2020\nEls homes de P1000 de ALL IN PADEL SPORTS és a la volta de la cantonada! Està previst de l’1 al 4 d’octubre. Un esdeveniment on els millors jugadors de padel estarà present en un dels grans ...\nFranck Binisti 14 2020 setembre\nTOT EN PADEL ESPORT: P1000 i P250 de l’1 al 4 d’octubre\nTOT EN PADEL SPORTS us ofereix 2 grans esdeveniments de padel el proper mes d’octubre: OPEN homes de l’1 al 4 d’octubre. No s’ofereixen un torneig, sinó dos, amb un P1000 ...\nJulien bondia 3 2020 setembre 3 2020 setembre\nen tota Padel Esports: torna una fanfàrria\nEl club Bouc Bel Air, el All In Padel Esports, torna al front de l'escenari amb els seus homes P500. Un cop acabat el torneig, ens preparem per a l’inici del curs escolar i per al futur P1000. En absolut ...


Victòria del sènior masculí de bàsquet contra el malgratenc Vilanova de PLF. | Ràdio Palafolls\nHome Esports Victòria del sènior masculí de bàsquet contra el malgratenc Vilanova de PLF.\nMarc Ferri , febrer 17, 2009\t / 401 0\nEl palafollencs es van imposar en un partit descafeïnat i ple d’errors dels dos equips. El partit va ser molt igualat fins l’últim quart quan el PLF va poder aconseguir l’avantatge final de 7 punts; 53 a 60.\nEls nois sumen la seva 2a victòria consecutiva, abans de rebre la visita del Blanes, el primer classificat a la taula, aquest dissabte a 2/4 de 6 de la tarda al Palauet.En canvi les noies són la creu de la jornada. L’equip femení ha rebut la tercera derrota de la temporada a casa del St Hilari.\nEl partit va tenir en tot moment un dominador clar, l’equip local, i les palafollenques no van poder aconseguir neutralitzar-les. Al final St. Hilari 46, PLF 41.\nDissabte les noies, que continuen 2 a la taula, rebran la visita de l’Athletic Silenc, 10ns classificats.\nEl cadet no va poder puntuar a la pista del Tossa després de perdre 54 a 39. Tot i això l’equip ha mostrat una bona evolució en els últims partits.També hi ha hagut derrota del preinfantil a la pista de l’Olot, 63 a 38, en un altre equip que es troba en evolució constant.


PETITS POEMES PER A NOIS I NOIES. RASPALL, JOANA. 9788448943004 La Petita\nAquesta és una nova edició del que va ser el primer llibre de poemes infantils escrits per Joana Raspall, l ' any 1987.El llibre manté el nom de " Petits poemes per a nois i noies " . La Joana deia que el que no es coneix no es pot estimar; si no coneixem la poesia des de petits, com volem que de grans ens agradi? Els seus poemes són plens de vida i de sentiments!


El Procés Constituent contra un procés constituent?\nEl salt d’Albano Dante a Podemos i la proposta de Teresa Forcades contenen signes d’una complicitat que obstaculitzaria l'alliberament nacional i revolució social de Catalunya\nRamon Serna - Membre del Procés Constituent, Assemblea de Girona, i fundador del sindicat CATAC-CTS de la IAC\nTeresa Forcades es postula com a candidata de confluència per al 27-S\nAlbano Dante, de paladí contra la corrupció sanitària a candidat a cap de llista de Podem Catalunya\nL’ oferiment de Teresa Forcades per encapçalar una llista electoral pel 27S és, parcialment, una grata sorpresa. La seva figura, mediàtica, és un reclam electoral i, a més, té una capacitat innegable per suscitar consensos. Però dic parcialment perquè potser crea més interrogants dels que contribueix a resoldre. Érem moltes les persones, dins del Procés Constituent (PrC) que anhelàvem que donés aquest pas, però que ara, i en els termes que ens el planteja, estem sorpreses. Per exemple, perquè hi ha més coincidències de les que a primera vista pot semblar entre les persones que donen suport a la seva iniciativa i les que, quatre dies abans, van signar el manifest de suport a Albano Dante avalant el seu salt del Procés Constituent a Podemos, o Podem, com vostès li vulguin dir.\nAlgú em podrà dir que els draps bruts es renten a casa, però aquesta és una frase que tinc tan sentida al llarg de la meva vida sindical que la considero simplement retrògrada. Quan el que es vol és fer un procés constituent des de baix, a part de limitar les dosis de personalisme i/o messianisme, cal la màxima transparència per tal que ningú dels de baix pugui dir que l'han enganyat. I resulta que jo, com a membre dels de baix del Procés Constituent, em sento enganyat. Posem dates i noms per no despistar-nos. El 10 d'abril de 2013 salta als mitjans el manifest rupturista de la Teresa i l’Arcadi. Nou mesos més tard, el 17 de gener de 2014, Pablo Iglesias presenta Podemos. I què tenen a veure aquests dos fenòmens? A part del clam social que dóna a ambdós la benvinguda, hi ha una altra coincidència: hi ha un mateix partit, en el sentit més clàssic del terme, que forma part d’ambdues formacions. Són els Anticapitalistes, amb majúscula, que a Catalunya prenen el nom de Revolta Global. És públicament conegut que els Anticapitalistes (Teresa Rodríguez, Echenique...) són una part minoritària però totalment integrada a Podemos. Això sí, després d’haver hagut d’adaptar part de la seva estructura organitzativa als requeriments de la formació de Pablo Iglesias. En canvi, molt poca gent del PrC, i menys gent de fora d’aquesta organització, coneix fins a quin punt Revolta Global hi remena les cireres, i molt menys s’ha pres precaució per tal que la seva activitat rígidament organitzada condicionés una formació naixent, molt menys estructurada.\nCom molt encertadament ha expressat Arcadi Oliveres, a Catalunya no feia cap falta un partit com Podemos. És clar que totes les combinacions d’idees tenen dret a expressar-se políticament, tan clar com que tot no s’hi val. No val, per posar exemples, que el manifest de suport al meu amic Albano comenci dient que, després de cinc anys de corrupció…, creiem urgent construir una alternativa… Perdó! Què feia, fins fa un mes, el meu amic i altres signants del manifest mentre formaven part de la Coordinadora del Procés Constituent? Jo pensava que, tots plegats, estàvem fent això que diuen que cal fer ara, però tot indica que més aviat preparaven la desaparició del PrC i el salt a Podemos. Tampoc no és de rebut que aquest manifest parli d’un procés constituent a Catalunya sense explicar clarament com es faria, sense parlar d’independència, quan tots sabem que Pablemos diu que això no és possible amb l’actual Constitució espanyola, com si els altres objectius que proclama fossin possibles dins de l’actual marc legal, i, a més, quan ell vol una Espanya unida. I a ningú més que a mi se li fa estrany que al manifest de suport a l’Albano no surti ni un sol cop el nom de Podem?\nA partir d’aquí, poc més ens queda que afrontar el debat, aquest sí, encetat, sobre si Podemos és o no és lerrouxisme d'esquerres, perquè el que no es pot fer és insistir en la identificació d’independentisme amb CiU com si no existís cap força política que separés clarament aquest binomi. Deixem-nos de confusionismes. Tant les CUP com el mateix Procés Constituent uneixen en el seu ideari l'alliberament nacional amb la revolució social. Un ideari que no és gens ni mica nou sinó una aspiració històrica que el lerrouxisme, l'estalinisme i el feixisme s'han ocupat d'ofegar. Però la ignorància i/o la mala fe fan repetir errors. Qualsevol força que es consideri simplement democràtica no pot supeditar l’emancipació d’un país a l’estat que la domina, de la mateixa manera que no acceptaria que una separació conjugal quedés en mans de l’home de la casa. I a la gent preocupada per hipotètiques fronteres i per irrellevants identitats se li ha d’explicar, que la independència és un dret que s’ha de poder exercir i que sense independència no hi ha procés constituent, ni són possibles cap dels punts programàtics del PrC. Revolta Global, com a membre de Podemos per mig d’Anticapitalistes i membre al mateix temps del Procés Constituent, tenia la responsabilitat d’encetar obertament el debat, però el va celebrar a porta tancada, es va decidir per Podemos i va continuar formant part del PrC amb l’únic objectiu de desactivar-lo. I déu n’hi do que ho ha anat aconseguint!\nMés que enregistrar en àudio les converses amb la resta de grups, com proposa Teresa Forcades, el que cal és un debat obert i sincer. La iniciativa de l’Albano i la proposta de la Teresa són sospitoses de complicitat. No només pel fet que tenen suports comuns. També perquè arriben just després que un bon nombre de membres del Procés haguem elaborat un document per aprovar en la propera assemblea extraordinària del 14 de juny, per tal que el Procés torni a la línia que mai hauria d’haver abandonat, la 'Crida per la independència rupturista i el canvi social'. És clar que la CUP no és la perfecció. Fins i tot contindria algun partit tan manipulador i sectari com el que tenim nosaltres, com els que tenen totes les formacions. Això sí, sense tant pes específic com el que té Revolta Global dins del PrC. Innocent de mi, jo pensava que el paper que podia jugar el PrC al costat de les CUP era contrarestar aquests sectarismes, a més de donar-li l’ambició de ser majoritaris que per a alguns li manca. Per altra banda, la capacitat d'obtenir consensos no es perd pel fet d’anar prenent partit. I ara per ara, Podem diu que va sol (tant de bo que l’Albano demostri que no hi té interessos partidistes i es presti al diàleg), ICV manté que només ells són l’esquerra de veritat (tant de bo fessin algun propòsit d’esmena), i només les CUP, i la munió de grups que amb elles treballen, compleixen els requisits per treballar-hi conjuntament. I ho podem fer sense el fantasma, mai ha estat més que un fantasma, de ser-hi absorbits ni que ens devorin. Tornar a començar a parlar amb tothom com ara fa dos anys? Tornar a esperar l’últim moment per decidir-nos, mentre les altres opcions avancen, i respirar, com al gener, si Mas torna a retardar les eleccions? Això és paralitzar el PrC.\nPer raons òbvies, després de dos anys de pregonar la necessitat de la unitat, presentar-se en solitari no seria ni entès ni convenient. Més divisió? Per què no contempla la Teresa l’opció de presentar-se com a PrC amb les CUP, quan més d’una vegada ha destacat clarament afinitats amb aquesta formació i sabent que, sense la seva oposició, seria l’opció guanyadora en l'assemblea del PrC del 14 de juny? A qui exactament descarta l’Albano perquè trairia la necessària ruptura social aliant-se amb Mas? L’Albano sap perfectament que les CUP comparteixen fil per randa la seva tesi que CiU no és un partit sobiranista sinó que ens està venent al millor postor. Parlem clar, si us plau, perquè tan denunciables són els nacionalistes conservadors que utilitzen l’eix nacional per amagar el social com les suposades esquerres que deixen coixa la ruptura social robant-li l’eina de l’alliberament nacional. A qui més no interessa la consolidació de l’espai que uneix aquests dos eixos?\n#3 Magda Badruna\n| 03/07/2015 - 01:15h\nUno que todavia se cree que podrá hacer algo en España.\n| 28/05/2015 - 16:06h\n| 05/06/2015 - 15:36h


Conèixer Catalunya: SANTUARI DE LA SALUT DE VILADORDIS\nPel camí de terra accessible des de la carretera que comunica el Pont de Vilomara, amb Manresa, m’arribava fins a Santa Maria de Viladordis, coneguda també com el Santuari de la Salut.\nL’esglesiola és originàriament preromànica, mesura 13,5 metres de llargada, 5,5 metres d'amplada i 0,80 metres de gruix de paret amb portal antic en un lateral i absis semicircular. Coberta amb volta de pedra dividida en quatre trams desiguals per tres arcs torals. El frontal i el campanar (de perfecta torre quadrada) són posteriors. S'aprecia una gran diferencia dels carreus en la seva col•locació i les seves mides segons les diferents èpoques de construcció.\nPel que fa a la cronologia, ateses les notícies històriques i l'estructura de l'edifici, podem deduir que es tracta d'una renovació feta en el mateix solar on abans hi havia hagut una capella preromànica, construïda probablement a la primera meitat del segle X i destruïda el 999 per les forces d'al-Mansur.\nReconstruïda de nou, fou enderrocada per segona vegada en la incursió de l'exèrcit almoràvit el 1114.\nAixò propicià una nova reconstrucció a partir d'alguns elements subsistents, duta a terme bàsicament durant el segle XII, i que no fou enllestida fins a finals del XIII, amb la construcció de l'absis i del portal.\nEn un principi s'anomenava Vilamajor, Santa Maria de Vilamajor, posteriorment Santa Maria de Viladordis, el topònim ‘vila conreadora d'ordi’ era conegut l’any 1059, actualment se la coneix sota l’advocació de la Mare de Déu de la Salut. L’església depengué de la Seu de Manresa, i va ser-ne una de les set esglésies filials.\nL'església és presidida per una imatge de la Verge amb l'Infant Jesús, que és una talla de fusta policromada, de tons apagats, datable del segle XIV.\nA l'interior del temple, a més d'una pica baptismal de difícil datació, es conserva una imposta, amb una cara esculpida, procedent probablement de l'anterior església preromànica.\nAixí mateix en el solar que hi ha davant el santuari s'hi pot veure un sarcòfag de pedra, sense cap mena d'ornamentació, cosa que en dificulta la datació, tot i que podria tractar-se d'una peça dels segles XII-XIII.\nLa tradició manresana, recorda que Sant Ignasi de Loiola visitava sovint Viladordis i es té testimoni de que el pelegrí passava nits senceres en aquest santuari on vetllava de genolls. A l'església es conserva la pedra on el pelegrí s'agenollava.\nVers l'any 1878, es construí al costat del santuari l'abadia per al sacerdot que es veu adossada a l'església.


Salut assegura que el pla per al Nadal s’aplicarà si no es desboca la pandèmia - Regió7\nSalut assegura que el pla per al Nadal s’aplicarà si no es desboca la pandèmia\nRamentol alerta que si l’Rt supera l’1 i els casos augmenten les mesures per a les festes estarien en qüestió\n04·12·20 | 22:56\nEl secretari general de Salut, Marc Ramentol, va dir ahir que el pla de Nadal es complirà sempre i quan la pandèmia no es «desboqui». En declaracions a RAC1, va afirmar que la gent necessita celebrar el Nadal i va confiar que si l´epidèmia es manté en «nivells de confiança» es podrà fer. No serà així si la situació es descontrola i per exemple l´Rt «creua la línia de l´1» i augmenten els casos de covid. D´altra banda, va obrir la porta a no esperar 15 dies per passar de tram: «Si veiem que la tendència demostra una estabilització que és clara i la situació als hospitals ho permet, no estarem un dia més al tram 1». Sobre la diferència d´estratègia amb Madrid, va afirmar que l´objectiu del Govern ha estat «salvar tantes vides com fos possible».\nEl secretari va afirmar que esperaven un augment de l´Rt com a conseqüència de l´inicia de la reobertura però va assegurar que aquest ha arribat abans de l´esperat. Va afegir que ara es pot donar la situació que aquesta Rt es mantingui en aquest valors però per sota de l´1 o un segon escenari on sobrepassi l´1, el que comportaria una nova «expansió» de la pandèmia. Va afegir que depèn del comportament de la societat que s´estigui en un escenari o en un altre i va augurar que es començarà a veure a mitjans o finals de la propera setmana.\nRamentol es va mostrar conscient que la decisió de mantenir-se en el tram 1 perjudica econòmicament alguns sectors, però va defensar que era el més «coherent». Va afegir que les dades s´analitzen diàriament i que el deure del Govern és «minimitzar tant com es pugui el perjudici» al mateix temps que s´aconsegueix un equilibri amb l´amenaça epidèmica. De moment, esperen que l´Rt continuï creixent com a mínim durant tres dies.\nRamentol va insistir que està sobre la taula la possibilitat de fer una reobertura per territoris però va afirmar que, tot i que el Camp de Tarragona i l´Ebre tenen millors indicadors, tampoc compleixen tots els requisits ja que la pressió assistencial no és bona. També va defensar l´efectivitat del toc de queda i ha dit que s´allargarà com a mínim fins al quart tram de la desescalada.


2017 – Mònica Bartolí\n#Nitdepallasses estímuls i sensacions creats al #Festival #SotalaPalmera #Tarragona; imatges\nAquí teniu un recull de fotos de les intervencions de les pallasses Marta Renyer, Núria Garcia i servidora el dia #Nitdeclown al Festival de La Palmera a Tarragona\nPublicat permbfabregas 14 Agost, 2017 14 Agost, 2017 Publicat enSin categoríaEtiquetes:2017, circ, circus, clown, espectacles, viatgeDeixa un comentari a #Nitdepallasses estímuls i sensacions creats al #Festival #SotalaPalmera #Tarragona; imatges\nNit de clown, nit de pallasses – Festival Sota La Palmera 2017\nExperiència fantàstica de la nit del 6 de Juliol del 2017 a Tarragona ciutat Com a artista convidada a un Festival de Pallasses, increïble, innoblidable, aforo complet. Organitzat i coordinat per Cia.DosdeTres . Marta Renyer, Mònica Bartolí i NunyG. Tres dones i tres històries que ens faran viatjar des dels anys 20 a ritme de CharlestoneContinua llegint “Nit de clown, nit de pallasses – Festival Sota La Palmera 2017”\nPublicat permbfabregas 7 Juliol, 2017 Publicat enSin categoríaEtiquetes:2017, circ, circus, clown, viatgeDeixa un comentari a Nit de clown, nit de pallasses – Festival Sota La Palmera 2017\nNit de pallasses, Festival Sota La Palmera 2017, dones creadores.\nFeliç i orgullosa de participar en el Festival Sota la Palmera de Tarragona 2017, destacant el paper de les dones creadores en una Nit de Pallasses amb Marta Renyer i Núria García el dia 6 de juliol a l’Espai Kesse. Estrenant nou número de pallassa de sala “VIATGE”. Llarga vida al circ! http://rctgn.cat/festival-palmera-arriba-7a-edicio-destacant-paper-creatiu-dona/ Diari MésContinua llegint “Nit de pallasses, Festival Sota La Palmera 2017, dones creadores.”\nPublicat permbfabregas 5 Juny, 2017 5 Juny, 2017 Publicat enSin categoríaEtiquetes:2017, circ, circus, clown, pallassa, viatgeDeixa un comentari a Nit de pallasses, Festival Sota La Palmera 2017, dones creadores.


Bonoloto 14 desembre: Cau un premi en el territori valencià\nCau un premi de la Bonoloto en Castelló de la Plana\nEl premi està dotat amb 598.632,41 euros\ndimarts, 15 de desembre 2020 - 08:55h\nHa caigut el premi de Primera Categoria | Cedida\nLa Bonoloto ha tornat a deixar premi en el territori valencià en el sorteig d'este dimarts, 14 de desembre. Concretament, l'afortunat ha validat el seu bitllet encertant en un Despatx Receptor núm. 23.200 ubicat en el núm.16 del carrer de Sebastià Elcano en la ciutat de Castelló de la Plana.\nEs tracta d'un premi de Primera Categoria (6 encerts), dotat amb 598.632,41 euros. Per la seua banda, no hi ha hagut cap bitllet premiat de Segona Categoria (5 encerts + Complementari), pel que ara s'acumulen els diners a la Tercera Categoria, a on hi ha hagut uns 83 premiats.\n"Cau un premi de la Bonoloto en una ciutat valenciana" "Cau un premi de la Bonoloto en una localitat valenciana"


Riera Freixas, Felisa - Ajuntament de Taradell\nRiera Freixas, Felisa\nCasa/Motiu: La Feliça de Masgrau\nData entrevista: 17/12/2018\nVa néixer a Masgrau, una casa de pagès propietat del Reig. Ella era la del mig de cinc germans però els dos grans pràcticament no els veia mai perquè no eren mai a casa. Amb els dos grasn, que eren bessons, es portaven tres anys i de petits ja anaven al camp o a buscar tòfones. Un d’ells es va estar una temporada a casa de l’àvia, a Can Farines. Quan tenia tres ells va néixer el quart fill. Els seus pares anaven al camp i se’n feia càrrec ella però recorda que plorava molt. Al cap de tres anys, quan la Felisa en tenia 6, va néixer el germà petit, en Pere i llavors la van fer anar a col·legi.\nLa feina i la vida a pagès\nA la casa de pagès tenien quatre vaques i una truja que la portaven a menar al Molist i porcs per vendre. També tenien aviram, conills i una euga. Anaven a collir naps i després el seu pare els anava a buscar amb el carro i servien per alimentar els porcs i l’euga. El menjar dels porcs eren unes pastes que feien a partir d’unes segones i naps bullits i també a vegades fals que prèviament havien anat a dallar. Quan era l’època de collir patates, les anaven a buscar, les portaven cap a la casa i les colgaven amb sacs per guardar-les per quan el preu per vendre fos més elevat. També anaven a buscar menjar pels conills: tot tipus d’herbes als camps i ordi. A les gallines els hi donaven gra de la collita. Tenien dos camps a Vilacís, dos més a la zona del molí de vent i dos a La Madriguera a banda dels de Masgrau, que n’hi havia sis més. Tots eren de lloguer i els sistema per pagar era a parts. És a dir, de cinc parts, tres per ells i dues per l’amo. El seu pare també portava blat a Can Rafús, a Can Dolfo i a Can Garriga i a canvi tenien pa per tot l’any. Els hi donaven un cartó i segons els quilos de blat que hi portaven en podien anar a buscar més o menys. Pel batre el seu pare havia anat a segar amb volant. S’ajudaven entre veïns (el Bou, a Can Mascarell...). Primer s’ajuntaven tota una colla i més endavant ja hi anava una màquina de segar amb dos cavalls que voltava pels camps. Els homes anaven fent les garbes i la canalla les apartaven perquè els cavalls no les xafés. Una garba pesava al voltant de 15 quilos. I llavors feien les garberes, ben apilades perquè no es mullés el blat. Quan eren seques el seu pare les portava a l’era i en feia com un paller però de garbes. Totes posades juntes. Llavors hi anava la màquina de batre d'en Martí Clatellada (de petita havia vist batre amb acalls). Els seus germans erene els encarregats de fer els pallers. Cada any mataven una truja d’uns 200 quilos i conills de bosc. Anaven a treure nius i en feien arròs amb els ocells que en treien: tudons, garses, gaigs, esquirols... Els seus germans n’havien portat més de mig sac ple.. A la casa hi tenien un llum de carburo per fer llum i a les quadres hi anaven amb espelmes. Per beure tenien l’aigua de la font i pel bestiar, un dipòsit ple d’aigua de la pluja. A vegades, a l’estiu , la font no rajava. El seu pare la tenia tancada sempre perquè el bosc s’omplia a totes èpoques de gent, estiu i hivern, i quan volien beure , l’obríem. Per rentar, per no agafar aigua de la font i com que la del dipòsit del bestiar era tèrbola, anaven a una bassa del Pujol. A les nits cosien mitjons, treien espigues del blat de moro i en feien rams. Per dormir s’emportaven una pedra de riu, al matí la desembolicaven i estava tot el dia a la vora del foc. Al vespre la desembolicàvem i la posàvem als peus per escalfar-nos. A vegades era tant calenta que cremàvem als llençols. També havien anat a buscar bolets per fer diners. Cada germà marxava pel seu compte i, en època boletaire, cada dia en feien una cistella que venien a Can Lau o a Can Jaume Gran. Tenien una tartana, amb dues cadires, que feia la funció de cotxe, un carro de trabuc pels fems i un carro d’escala per les garbes o el fals, entre d’altres. Plantaven cigrons al costat de les patates i primer collien els cigrons i es batien a l’era. Amb el menjar eren autosuficients però amb la roba tenien més problemes. Va marxar de Masgrau amb 18 anys.\nDe gana no en passaven però en canvi tenien més dificultats en tenir roba. Es feien un vestit cada any per la festa major. Hi havia les barques i pels àpats ho celebraven amb ànecs, pollastres o conills. Per Reis feien atxes i encenien els marges per escalfar-se fins a Can Mascarell. Tot el camí era ple de foc. Poques vegades van anar al poble a veure la cavalcada i una vegada el seu pare es va disfressar de Rei i se’l van trobar a mig camí. El seu pare anava a buscar tòfones i a vegades es passava una setmana fora de casa. Per Sant Joan encenien les foguers i anaven a jugar a la zona del Castell, que no estava arreglat i tenia moltes pedres i forats en els quals podies entrar. Va participar a la Setmana Santa ja de gran. Va anar a la processó dels misteris. A davant hi havia l’orquestra i quan acabaven anaven a sopar. També anaven a ballar sardanes, a ballar al Maricel i al cine de Falange i al del Centro. Allà es posaven al Galliner amb tot el jovent.\nVa anar al col·legi amb els germans grans. Anaven a l’escola Nacional, amb la Teresa de Can Non, que li va ensenyar molt. Amb només un any va aprendre moltes coses i llavors van canviar la senyoreta per una de més gran que sempre plorava. Va plegar d’allà i la van fer anar a les Monges. En recorda la germana Montserrat i sobretot la Dolores. Com que vivia en una casa de pagès molts dies no podia anar a l’escola perquè s’havia de quedar a ajudar i quan hi tornava la renyaven i la feina anar amb la Germana Superior. Només hi va anar un any.\nFeina de mainadera\nUn dia, a la perruqueria de Can Silo (a davant de Can Capellà) s’hi va trobar la Josefina de Ca l’Autonell i li van demanar l’ajudaria a cuidar les seves filles. Poc temps després es va posar malalta perquè pràcticament no menjava. Tenia 11 anys i es va passar sis mesos al llit. Cada dia hi anava en Serdà a punxar-la. Amb aquest mig any però el va aprofitar per llegir, escriure i pintar. Un cop recuperada va tornar altra vegada a l’escola amb les Monges. Hi va estar dos anys més fins que amb 14 anys se’n va anar a la fàbrica.\nHi va anar amb 16 anys. VA començar a fer bitlles i després a teixir. Hi havia una sala per esmorzar però habitualment anava la Font Gran. A la fàbrica hi feia més aviat calor, sobretot a l’estiu. Més endavant, en els telers de la part de dalt ja hi van posar aire condicionat. Feien Jakar (de 2 o 3 fils) i les valencianes de seda amb 6 o 7 fils. Hi va treballar 37 anys, fins que van tancar. Va passar per diverses seccions. Els amos no els veien gaire. Vivien a la Torre i tenien minyones. El pare es passejava amb un barret per la fàbrica. Hi havia diversos encarregats.


Lliçons de mecanografia en línia\nDistribucions del teclat\nLlista de recursos gratuïts\nIdioma Afrikaans አማርኛ العربية অসমীয়া Azərbaycanca Башҡортса Беларуская Български বাংলা Bosanski Català Corsu Čeština Cymraeg Dansk Deutsch Ελληνικά English Español Eesti Euskara فارسی Suomi Føroyskt Français Frysk Gaeilge Gàidhlig Galego ગુજરાતી Harshen Hausa עברית हिन्दी Hrvatski Kreyòl Ayisyen Magyar Հայերեն Indonesia Asụsụ Igbo Íslenska Italiano 日本語 Basa Jawa ქართული Қазақша ភាសាខ្មែរ ಕನ್ನಡ 한글 Kurdî Кыргызча Lëtzebuergesch ພາສາລາວ Lietuvių Latviešu Malagasy Māori Македонски മലയാളം Mongɣol kele मराठी Bahasa Melayu Malti မြန်မာစာ नेपाली Nederlands Norsk Chinyanja ଓଡ଼ିଆ ਪੰਜਾਬੀ Polski پښتو Português Qhichwa Română Русский سنڌي සිංහල Slovenčina Slovenščina Sāmoa chiShona Af-Soomaali Shqip Српски Sesotho Basa Sunda Svenska Kiswahili தமிழ் తెలుగు Тоҷикӣ ภาษาไทย Türkmençe Filipino Türkçe Татарча Українська اردو Oʻzbekcha Tiếng Việt isiXhosa יידיש èdè Yorùbá 中文 isiZulu Distribució del teclat US English UK English US Dvorak Programmer Dvorak US Colemak US Workman Español Latino हिन्दी देवनागरी इन्स्क्रिप्ट العربية Português Brasileiro ABNT বাংলা Русский ਪੰਜਾਬੀ پنجابی Deutsch Deutsch Schweiz Jawa Indonesia Melayu తెలుగు Tiếng Việt Français Français du Canada Canadien Multilingue Français de Belgique Français de Suisse Français Bépo मराठी தமிழ் اُردُو Türkçe Q Türkçe F Italiana แป้นพิมพ์เกษมณี ગુજરાતી فارسی Polski پښتو ಕನ್ನಡ മലയാളം Sunda ଓଡ଼ିଆ မြန်မာဘာသာ Українська Filipino Oʻzbekcha سنڌي Română Azərbaycanca Nederlands Belgische AZERTY Af-Soomaali Malagasy नेपाली සිංහල ភាសាខ្មែរ অসমীয়া Kiswahili Magyar Ελληνική Қазақша České Català Српски Srpski Svensk ພາສາລາວ Qhichwa Türkmençe Тоҷикӣ Български Български Фонетичен Shqip Afrikaans Հայերեն Татарча Монгол Hrvatski Dansk עברית Sesotho Slovenčina Suomi Norsk ქართული Кыргыз Беларуская Bosanski Lietuvių Galego Slovenščina Latviešu Македонски Башҡортса Eesti Euskara Cymraeg Malti 47 Malti 48 Frysk Lëtzebuergesch Icelandic Gaeilge Føroyskt Māori Teclat ▄▄ 104 ▄▄ 105 ▀█ ▄█\nHe oblidat el meu nom d'usuari o la contrasenya\nBenvingut a Touch Typing Study!\nEncara feu servir només dos dits per escriure amb el teclat? Encara heu de mirar el teclat abans de prémer cada tecla?\nTouch Typing Study és un lloc web d'aprenentatge gratuït i de fàcil ús, dissenyat per ajudar-vos a aprendre, practicar i millorar la vostra velocitat i precisió a l’hora de mecanografiar.\nQuan sapigueu escriure a màquina sense mirar no haureu de mirar el teclat per trobar les lletres i sereu capaç d'escriure molt més ràpidament!\nTouch typing és un mètode basat en la memòria muscular en comptes de la vista. Aquest mètode us permet aconseguir una velocitat molt més alta d'introducció de dades, especialment si heu de transcriure un text a partir d'un altre material visual.\nEscriure amb el mètode touch typing millora significativament la productivitat del vostre ordinador, augmenta la velocitat d'introducció de dades i, quan és possible, redueix la fatiga i les lesions oculars.\nTouch Typing Study consta de 15 lliçons, una prova de velocitat i jocs amb els quals podreu aprendre a escriure pas a pas, monitoritzar el vostre propi progrés i divertir-vos!\nSuggeriments Comenceu a escriure\nDrets d’autor © 2009 - 2019, www.typingstudy.com\nApreneu paraules noves en context