Joan Requesens presenta un llibre sobre la profecia i el seu lligam amb el poder al segle XVI | RTVVilafranca\nJoan Requesens presenta un llibre sobre la profecia i el seu lligam amb el poder al segle XVI\nLa presentació del llibre s’ha fet al Claustre de Sant Francesc, i amb acompanyament de música en directe de l’època en què se centra “El poder i la profecia. De la teoria a la pràctica borgiana”\nJoan Requesens, doctor en Filologia Catalana i llicenciat en Teologia, comentava que el llibre recull textos de profecies preferentment del segle XVI que posen de manifest la credulitat de la majoria de la gent i la capacitat d’una minoria per aprofitar-se’n.\nRequesens explica que en segles posteriors encara s’usaven les profecies per justificar o promoure actituds de certs grups de poder. Comenta que per exemple al llarg del segle XIX els carlins les van utilitzar per donar suport a les demandes del seu candidat a la corona espanyola.\nFinalment, l’autor del llibre apunta que avui dia, tot i que encara es poden trobar profecies a internet, potser el més similar serien les estadístiques i l’ús que se’n fa també des dels cercles de poder.\nEl mateix Requesens reconeix també que el llibre és una obra molt densa i complerta, ja que recull referències de molts autors i cites en diferents llengües per exemplificar el poder de les profecies i el seu ús.\nClaustre Sant Francesc, Joan Recasens, llibre, profecia


Les Pungoles opina i viu: I nosaltres què??\nI nosaltres què??\nAixò diu la web de l'Ajuntament de Sant Pere:\n"17 de Novembre de 2009\n- En el nucli, el dissabte 21 de novembre a les 20 hores a la carpa davant de l’Ajuntament\n- A Can Vila , Can Ram i Vallserena, el diumenge 22 de novembre a les 11 h. del matí en el local social de Can Vila\n- A Faldes, el diumenge 22 de novembre a les 17 h. de la tarda en el Centre Cívic de Les Faldes\nUs esperem a totes/tots ! "\nDeu ser a tots menys els de Les Pungoles.......nosaltres no estem convidats, ni convocats....però pagar clar que sí!!!!\nUn exemple més de l'abandonament que després volen justificar amb paraules....i on son els fets??Aquets petits detalls són els que conten!!!\nExageres una mica, no va d'aquest pal.\nTampoc se'ns cita als de Can Derrocada, ni als de Can Miret...\nD'haver-hi anat haguessis pogut dir-ho allí mateix.\nExagerar, però que dieu, no exagera, els fets són els fets.\nOn es nombraven els veïns de Les Pungoles, a Les faldes???\nNo hi conten i ja està ¡¡¡\nQue es preocupin del que realment importa i no de la consulta independentista que això no farà que ens deixin menys abandonats dels que estem. De quins ajuntaments estem rodejats....


Camisa de tirants amb brodats blaus - Ethical Time\nCamisa de tirants amb brodats blaus\nHas estalviat: € 8,70 (30%)\nCamisa de tirants amb brodats en blau.\nFeta de forma artesanal amb 100% bambú de l'Himàlaia, Nepal\nAmb brodats i detall de borles\nVaporosa, lleugera, natural\nCamisa amb brodats i detall de borles, disponible en color ivori amb brodats en blau, feta de forma artesanal amb 100% bambú de l'Himàlaia. Una camisa vaporosa, lleugera i natural, ideal per l'estiu.\nAquesta camisa ve del Nepal i tant el seu teixit com els seus brodats s'han realitzat a la capital, Katmandú. A la serralada de l'Himàlaia creixen els rododendres, la flor nacional del Nepal.\nAconsellem consultar sempre la guia de talles per escollir la talla adequada i així reduir a el màxim possibles emissions extra de CO2. A manera de referència: Andrea (la model morena) mesura 1,75m (94cm-74cm-96cm) i porta la talla S.


IB3 | Els Jocs des Pla, en directe per IB3\nDivendres 24 a les 19.45\tEls Jocs des Pla, en directe per IB3\nEls Jocs des Pla, un dels actes més rellevants i esperats de les festes de Sant Joan de Ciutadella, tenen el seu origen en les justes i els torneigs medievals. Es duen a terme el dia de Sant Joan a la colàrsega del port de Ciutadella, a l’esplanada coneguda amb el nom des Pla.\nEl moment més esperat és el de l’ensortilla, en què el cavaller ha d’encertar una anella penjada per un fil amb una llança de fusta que rep el nom d’asta. Hi ha la teoria que, en els seus orígens, una dama llançava el seu anell (sortilla) al terra i els cavallers l’havien d’agafar amb una llança. El joc es repeteix tres vegades i els cavallers que aconsegueixen endur-se l’ensortilla tornen al seu lloc amb la punta de l’asta cap avall i reben com a compensació una cullereta de plata.\nDes de les 19.45 h i fins a la mitjanit, set càmeres disposades en diferents indrets des Pla ens faran sentir i viure l’acte més espectacular de la festa. Hi intervindran com a convidats: el cavaller Josep Fedelich; Bosco Faner, que fou Caixer Capellà; el pintor Pepe Torrent i el voluntari Santi Coll, cofundador dels Amics de Sant Joan. Els comentaris seran de David Marquès i Pere Bagur.\nEls Notícies Migdia i Notícies Vespre donaran informació, amb connexions en directe des dels llocs on se celebren els actes principals.\nTambé IB3 Ràdio emetrà un programa especial des de la Plaça des Born entre les 12.00 h i les 13.00 h. Els conductors seran els periodistes Clara Aymamí, Lola Maiques i Carles Marquès.\nEls actes també es podran seguir en directe per la web www.ib3tv.com. Es pot interactuar i fer el seguiment a les xarxes socials amb l’etiqueta #SantJoanIB3.


Nucli antic Beget\nEl nucli antic de Beget és format per cases antigues de pedra que conserven un to medieval. Fou declarat Conjunt Historicoartístic l'any 1983.\nEl poble de Beget és a 541 metres d'altitud i a uns catorze quilòmetres de Camprodon, a la confluència del riu Beget amb el torrent del Trull. El nucli antic conserva un to medieval ben característic, a l'estil de Rupit, i el formen un conjunt de cases antigues esglaonades en tres agrupacions, separades per les dues rieres i comunicades per dos antics ponts.\nMoltes d'aquestes cases, actualment segones residències, són de pedra i tenen teulada de dues aigües, molt ben conservada. Les balconades són de fusta i estan guarnides amb peces de guix fetes per un artesà del poble i amb testos de troncs d'om secs.\nEls carrerons, també de pedra, són estrets i grisos; el visitant, ajudat per la sensació de pau i el silenci, té la sensació d'haver-se transportat segles enrere. Entre les cases i els carrers, enmig del poble, se situa la important església romànica de Sant Cristòfol (segle XII). Més allunyades es troben la capella del Remei i l'església romànica de Sant Valentí de Salarsa.\nBeget fou declarat Conjunt Historicoartístic l'any 1983, poc després que hi arribés la primera i única carretera que hi accedeix.\nAdreça:Barri -, -\nTelèfon:972 740 010\nAdreça: Barri -, -


Actualitzat 08/09/2021 17:35\nLa Policia Nacional investiga si el jove de 20 anys agredit diumenge passat a Madrid coneix els seus atacants i si va ser algun conflicte personal el desencadenant que vuit encaputxats l'ataquessin amb un ganivet i li gravessin amb l'arma la paraula "maricón" al cul.\nSegueix la investigació de l'atac homòfob a Madrid\nFonts pròximes a la investigació del cas han assegurat aquest dimecres que els agents han revisat el mòbil i les xarxes socials de la víctima per esbrinar si algú del seu entorn està relacionat amb l'agressió patida al portal de la seva pròpia casa.\nTambé han visionat imatges de les nombroses càmeres instal·lades a la zona, la majoria de control del trànsit.\nCarrer Palma del barri de Malasaña, a Madrid, on va tenir lloc el succés / Google Maps\nLes fonts consultades han qualificat de "complexa i difícil" la investigació que segueixen agents de la Policia Judicial de Comissaria Centre de Madrid i de la Brigada Provincial d'Informació. Apunten que el testimoni de la víctima resulta clau per aclarir el cas.\nVuit encaputxats li graven "maricón" al cul amb una navalla\nDe fet, el noi ja ha prestat declaració en dependències policials diverses vegades, encara que de moment no se sap si n'ha pogut identificar algun dels seus atacants, que vestien dessuadores negres i anaven encaputxats i amb mascareta, tal com consta en la denúncia.\nTot i que els investigadors no descarten de moment cap hipòtesi, diverses fonts consultades coincideixen a ressaltar a Efe que la principal indagació que se segueix és la que els agressors coneixien la víctima i van atacar-lo per alguna raó que encara no està clara.\nVíctima i agressors podrien conèixer-se\nEl que sí que descarten gairebé els agents és la teoria que l'atac fos protagonitzat per una banda llatina, tal com s'especulava en alguns mitjans.\nTal com va explicar ell mateix, el grup va arraconar el jove al portal de casa seva, al carrer Palma del barri de Malasaña, amb insults com "asqueroso", "comemierda" o "maricón". Després el van tirar a terra, on li van tallar el llavi i li van gravar la paraula "maricón" al cul amb una navalla.\nPossibles motius personals darrere l'agressió homòfoba\nLa víctima es va desplaçar pels seus propis mitjans a un centre sanitari sense avisar els serveis d'emergències i hores després va acudir a la Comissaria de Centre a denunciar els fets. L'atestat policial inclou fotografies de les ferides de la víctima i gravacions de vídeos de les zones pròximes on va tenir lloc l'agressió.\nAgents de la Policia Nacional / EFE\nTambé hi ha declaracions de testimonis que van veure l'atac, que es va produir a les cinc de la tarda en aquesta cèntrica zona de la capital.\nEl següent pas serà, si tot això no dona resultats, mirar el posicionament dels mòbils a què dona cobertura l'antena de la zona. Aquesta tasca seria a més molt difícil, ja que aquesta antena recull un alt nombre de telèfons.\nAugment de la violència com el col·lectiu\nEls vuit encaputxats buscats, que són la prioritat de la policia, es podrien enfrontar a un delicte d'odi sumat a un altre de lesions.\nEl Col·lectiu de Lesbianes, Gais, Transsexuals i Bisexuals de Madrid (COGAM) i KifKif han convocat aquest dissabte una concentració a la Porta del Sol a les set de la tarda davant de l'onada d'agressions a persones LGTBI+. "Ens estan matant", és el lema de la protesta.


Casa de dos plantes a Platja d’Aro – 080 Real Estate\nProperty ID : KG002\nVenda 450.000€ - Pis\n238 m2 9 Bedrooms 5 Bathrooms Print\nCasa a la localitat gironina de Platja d’Aro amb molt bona localització, en una zona molt tranquil·la a 10 minuts a peu tant de la platja com del centre.\nCasa a 4 vents de 238 m2 distribuïts en 2 plantes (formats per 2 pisos independents i un estudi) i emplaçada en un recinte de 391 m2.\nLa planta baixa disposa d’un pis i un estudi, cada un amb entrada pròpia. El pis té 4 dormitoris, 2 banys, saló-menjador i cuina independent. L’estudi es compon de saló menjador-cuina, 1 dormitori i 1 bany.\nPujant per l’escala exterior, es troba un pis amb entrada pròpia compost de 4 dormitoris (un amb sortida a terrassa), 2 banys, saló-menjador amb accés a terrassa de 8 m2, cuina independent, una sala amb llar de foc (actualment utilitzada com safareig-traster) i una gran terrassa assolellada de 73 m2 amb equipada amb barbacoa.\nLa propietat està envoltada de zones enjardinades amb una altra barbacoa i compta amb diferents trasters, un garatge per a un cotxe i 2 places de pàrquing exteriors.\nIdeal per viure tot l’any o com a inversió.\nCarpintería Interior Oregón\nCasa als 4 vents amb jardí\nA la zona alta de Barcelona, al costat de… Més detalls\nEspaiós pis a Sarria-Sant Gervasi\nSituat a la zona alta, concretament al districte de… Més detalls\nBell xalet a Calafell


Raquel Alonso\tDimarts, 1 d'agost de 2017\nIllot de Perejil\nUn illot deshabitat és el motiu de la disputa entre el Marroc i Espanya. Situat a l’estret de Gibraltar, l’illot de Perejil és un lloc de trànsit entre militars, immigrants a la recerca d’asil i tràfic de drogues.\nPortugal era el país que disposava de la titularitat del territori i quan es va tornar a independitzar el 1640, l'illot, igual que Ceuta, va restar en mans espanyoles. Més tard, quan el Marroc es va constituir com a regne el 1956, la disputa es va reiniciar. A una banda del ring trobem Espanya, que defensa la potestat sobre l’illot a través de la seva història; a l’altra, el Marroc, que recorda que està situat en aigües territorials del seu país. Aquesta disputa va trobar el punt àlgid amb el conflicte armat de 2002 que va finalitzar amb un acord entre els dos països per retornar l’illot de Perejil a l’estat deshabitat anterior a aquesta crisi diplomàtica.\nAquest territori deshabitat és una disputa històrica entre el Marroc i EspanyaWikimedia Commons\nGibraltar es troba entre dues aigües, metafòricament i literalment: està situat entre el mar Mediterrani i l'oceà Atlàntic, entre els continents d’Àfrica i Europa, i la seva sobirania és objecte de disputa entre Espanya i el Regne Unit.\nUna mona de Gibraltar amb el penyal de fonsThinkstock\nVeneçuela reclama la sobirania d'aquest territoriWikimedia Commons\nBase de la badia de Guantánamo\nAquest territori situat a Cuba és objecte de disputa amb els Estats Units. L’any 1903, els dos estats van signar un acord mitjançant el qual el govern cubà arrendava perpètuament la badia, incloent-hi la sobirania. Més tard, el govern revolucionari va voler liquidar el contracte i els americans s'hi van negar. Com a protesta, el govern cubà s'ha negat des d'aleshores a rebre els diners de l'arrendament.\nImatge de la base de la badia de GuantánamoWikimedia Commons\nL’Argentina, Austràlia, França, Noruega, Nova Zelanda, el Regne Unit i Xile són els països que reclamen la sobirania de diverses parts de l’Antàrtida. No obstant això, actualment és un continent que no està sotmès a cap sobirania.\nL’any 1959, els 12 països que havien dut a terme activitats científiques al territori van signar el tractat Antàrtic, en què s’estableix l’ús pacífic del continent, la llibertat d‘investigació científica i la prohibició d’activitats de caràcter militar, entre altres. Amb aquest tractat es va minimitzar qualsevol tipus de reclamació territorial del continent més austral de la Terra.\nEl volcà Erebus, situat a l'AntàrtidaWikimedia Commons\nLes Nacions Unides consideren Cisjordània territori ocupat, ja que des de 1967 l’administra el ministeri de Defensa israelià.\nEl 1988 Jordània va renunciar a qualsevol pretensió sobre Cisjordània, i el 1995 els acords d’Oslo van atorgar a l’Autoritat Nacional Palestina un control limitat sobre una part del territori. Tot i això, el govern israelià ha creat nous assentaments, augmentant, així, l'ocupació i la presència de ciutadans israelians (colons).\nTerritori ocupat per Israel des de l'any1967Wikimedia Commons\nUbicada entre Moçambic i Madagascar, a l’oceà Índic, trobem l’illa Mayotte, que pertany al departament d’ultramar francès. Tot i que la seva sobirania és reclamada per Comores, l’any 2014 es va convertir en regió ultraperifèrica d’Europa.\nLa disputa del territori es remunta a la dècada dels 70, durant la qual diversos referèndums van mostrar i confirmar que l’illa de Mayotte volia ser francesa. Tot i això, el govern de Comores continua considerant l’arxipèlag part del seu territori.\nL'illa de Mayotte, convertida en regió ultraperifèrica d'EuropaWikimedia Commons\nSituat al nord d'Àfrica, el Sàhara Occidental és un dels territoris sota la supervisió del Comitè Especial de Descolonització de l’Organització de les Nacions Unides (ONU).\nOcupat per Espanya des de 1934, el Marroc va començar a reivindicar-ne la sobirania a partir de 1959, any de la seva independència. En principi, i sota els auspicis de l’ONU, el govern espanyol s’havia compromès a fer un referèndum d’autodeterminació el 1975, que va ser bloquejat pel Marroc –fet que va desencadenar la Marxa Verda.\nÉs un dels territoris sota la supervisió del Comitè Especial de Descolonització de l’Organització de les Nacions UnidesWikimedia Commons\nAl segle XVIII, la sobirania de les illes Malvines havia provocat disputes entre espanyols, francesos i anglesos. L’any 1833, el Regne Unit va ocupar el territori i va desallotjar-ne les autoritats argentines tot impedint el seu retorn. Des de llavors, l’Argentina ha denunciat la usurpació del territori.\nAquest fet va ser la causa de la guerra de les Malvines (1982), que va enfrontar els països que es disputen la sobirania d’aquestes illes situades a l'oceà Atlàntic: l’Argentina i el Regne Unit, que en va sortir vencedor. La de les Malvines és una reclamació històrica de l’Argentina i el punt més sensible de les relacions entre Buenos Aires i Londres.\nReclamació històrica de l'ArgentinaWikimedia Commons\nNo obstant això, l’Organització de les Nacions Unides –administradora de la zona– no en cedeix la sobirania ni admet que formi part de les fronteres de cap d'aquests països, ja que, segons l'ONU, la seva estructura geològica no encaixa amb els territoris adjacents.\nImatge del pol nordWikimedia Commons


Cuinar a casa: Filet de porc amb mostassa\nQue voleu que us digui? ami em fa pena que s'acabin les festes de Nadal, si, ja ho se .. molt xivarri, dinars familiars interminables, molta despesa ... però ami m'agraden.\nM'agraden els llums als carrers, m'agrada comprar regals pensant en qui els ha de rebre, m'agrada que cagui el tio, i que vinguin els Reis a casa ... fer la compra per preparar receptes molt especials, parar taula de gala, convidar a la família i als amics i cuinar per a ells ... m'agrada!\nPerò ara hem de tornar a la normalitat, i la meva comença per anar a treballar de nou, després d'uns dies de vacances, i posar-me de nou He cuinar noves receptes, i posar en aquest bloc algunes de les que vaig cuinar aquest Nadal per als meus convidats, encara que algunes ja estan al bloc.\nAquesta recepta me la va donar Anna, gràcies Anna, em comenta que la seva mare la fa.\nCom la nit de Nadal ens vam reunir 10 persones per sopar i vaig fer molts entrants, la qual cosa em ocupava molt de temps, vaig pensar que era fàcil i que segur agradaria a tots, i que encara facilitava més el que es podia servir calent, tèbia o freda.\nA la recepta poso les quantitats per a 1 filet, encara que jo vaig fer diversos perquè són petits.\nL'acompanyem amb cebes petites que vaig fer al forn a part i després, en els últims minuts de cocció les vaig afegir a la carn.\n-1 Filet de porc Ibèric\n-6 Tires de bacó fines\n-Mostassa de Dijon (ideal la que venen que té boletes)\n-un mica de vi ranci, o conyac\nPrimer salem la carn, no gaire, a continuació us posem mostassa per sobre per tot el filet, la emboliquem amb les tires de bacó, la posem en una safata per forn amb una mica d'oli i una mica de vi ranci o conyac,\nLa introduïm al forn calent a 180 graus uns 40 minuts.\nLes cebes les vaig pelar, això si que és una feinada, i les vaig posar al forn amb una mica de sal, pebre i oli, fins que van agafar color.\nEn els 5 últims minuts de cocció les vaig afegir a la safata de la carn.\nPer tallar bé el filet ha d'estar a temperatura ambient, així que és millor treure'l del forn deixar refredar i servir amb les cebes i el seu suc calent.\nPublicat per Lucia Vilaplana a 12:41


Dos mujeres - Auditori de Castellar del Vallès\nClaire exerceix amb passió el seu ofici de llevadora. Preocupada pel tancament imminent de la secció de maternitat en què treballa, la seva vida patirà un cop encara més gran: el retorn de Béatrice, antiga amant del seu difunt pare.\ndiumenge, 09 desembre\n2018-12-09 18:45 2018-12-09 20:45 Europe/Andorra Dos mujeres Claire és una meravellosa llevadora amb un talent natural per portar nens al món. Però amb els anys la seva tendra i delicada artesania és qüestionada pels més eficients i moderns mètodes dels hospitals Sala principal Auditori de Castellar del Vallès\nDurada : 117 min\nDirecció : Martin Provost\nRepartiment : Catherine Frot, Catherine Deneuve, Olivier Gourmet, Quentin Dolmaire, Mylène Demongeot, Pauline Etienne, Audrey Dana, Marie Paquim\nPel•lícula visceral, sincera, compromesa en el sentit més autèntic i creatiu i menys naïf de la paraula. (...) Dues actrius superlatives per a una diatriba humanista i sarcàstica\nLa pel•lícula centra la seva força en el duel entre dues dames de la interpretació de tècniques i generacions contrastades (...) Provost aconsegueix una pel•lícula que conquereix l’emotivitat sense recórrer al sentimentalisme


Registre per Internet en el sistema Cl@ve amb certificat o DNI electrònic (Nivell avançat) - Agència Tributària\nAjuda tècnica - Cl@u PIN\nCom registrar-se en Cl@ve PIN\nRegistre per Internet en el sistema Cl@ve amb certificat o DNI electrònic (Nivell avançat)\nSi disposes de certificat o DNI electrònic pots registrar-te en el sistema Cl@ve a través d'Internet. Per a això accedeix a l'opció "Registrar-se en Cl@ve amb certificat o DNI electrònic", dins del portal "Registre Cl@ve ".\nDes de la app Cl@ve PIN també disposes d'un enllaç al portal "Registre Cl@ve "Per poder registrar-te amb certificat o DNI electrònic.\nComplimenta el teu DNI o NIE i la dada de contrast.\nSi és un DNI hauràs d'indicar la data de validesa;si el DNI és permanent (01-01-9999), la data d'expedició.\nSi és un NIE hauràs d'introduir el número de suport.\nA la part inferior es troben els enllaços d'ajuda per consultar on trobar cada dada de contrast en funció del tipus de document.\nA continuació, selecciona el teu certificat electrònic personal.\nUna vegada identificat, serà necessari que indiquis un número de telèfon mòbil, que pot ser espanyol o estranger, en el qual rebre el SMS remès per la AEAT amb el PIN que, al costat del codi de 4 caràcters, conforma el teu codi d'accés per realitzar tràmits per Internet.Confirma el número de telèfon introduint-lo una altra vegada a la casella següent.Si el número de telèfon fos estranger hauràs d'introduir el prefix associat al país.Aporta també una adreça electrònica i confirma-la de nou.Si no disposes de correu electrònic marca la casella "No tinc correu electrònic".\nMarca "s'han llegit i acceptat les condicions" i prem "Enviar".\nNota: El registre en Cl@ve permet únicament un número de telèfon mòbil per usuari.Si el sistema detecta que el telèfon mòbil introduït està vinculat a un altre DNI/NIE, rebràs un SMS amb un codi d'accés per completar el registre.S'habilitarà llavors un camp per aportar l'esmentat codi.En aquest cas, s'inhabilita automàticament l'accés al sistema Cl@ve per a l'anterior DNI/NIE associat.\nDesprés de prémer "Enviar" obtindràs una finestra de confirmació d'alta en el sistema d'identificació i firma Cl@ve amb les dades del registre: DNI/NIE, nom i cognoms, número de telèfon, correu electrònic (si ho va indicar) i el codi d'activació per registrar-se en Cl@ve Permanent. A més, podràs obtenir el justificant d'alta en PDF, que podràs guardar i imprimir prement el botó "Visualitzar PDF".\nEl document conté el justificant d'alta en el sistema:\nEls terminos d'ús i condicions:\nI un codi d'activació que permet activar la contrasenya de Cl@ve Permanent, així com les instruccions per a l'activació:\nNota: La AEAT no utilitza Cl@ve Permanent però sí és un sistema vàlid per identificar-se en altres serveis electrònics de l'Administració General de l'Estat.\nIdentificació amb Cl@ve PIN\nDesprés del registre en el sistema Cl@ve , podràs identificar-te amb Cl@ve PIN en els tràmits habilitats per a aquest sistema. Després d'accedir al tràmit, indica el DNI o NIE i segueix els passos per obtenir el PIN i efectuar el tràmit que desitges.\nregistre renúncia modificar modificació dades certificat mòbil telèfon pin PIN24H


Aliança d’escoles a Sant Andreu per seguir aprenent en sortir de classe\nClaustre de 200 docents vinculats al projecte guanyador de la beca Capdevila\n651x366 Un moment del megaclaustre que va reunir 200 docents vinculats al projecte que va guanyar la beca Carles Capdevila, ahir. / FRANCESC MELCION Un moment del megaclaustre que va reunir 200 docents vinculats al projecte que va guanyar la beca Carles Capdevila, ahir. / FRANCESC MELCION\nCom la majoria dels mestres que eren a la sala, l’Eneko no sabia què passaria les dues hores següents a l’aula magna de l’Institut Doctor Puigvert. Ningú l’hi havia explicat. Després de setmanes de vacances, ahir al matí s’havia reincorporat al seu centre -l’Institut-Escola el Til·ler del districte de Sant Andreu de Barcelona-, havia apreciat el moreno dels seus companys i després l’havien fet sortir del recinte. Tota la plantilla tenia ordres d’anar cap al Puigvert: els professors històrics del centre, els interins que encara estaven aterrant i els qui (com ell) s’estrenaven com a funcionaris. La majoria ignoraven què estava a punt de passar, però intuïen per on anaven els trets perquè tots provenien d’escoles que opten per la innovació. “Deu anys enrere el professor no sortia de classe, però ara l’educació passa per relacionar-se amb la resta de mestres de l’equip, les famílies, les altres escoles, el veïnat...”, comentava l’Eneko amb unes companyes de feina des de la quarta fila de l’aula.\nFins que, per fi, els ho van explicar: estaven a punt de participar en un megaclaustre conjunt amb sis centres educatius dels barris del districte de Sant Andreu: l’Escola La Maquinista, l’Escola Molí de Finestrelles, l’Escola L’Esperança, l’Escola Baró de Viver, l’Institut-escola el Til·ler i l’Institut Doctor Puigvert.\nL’objectiu era reflexionar sobre com es pot millorar la relació de les escoles amb el teixit associatiu del barri al qual pertanyen. “Perquè s’educa i s’aprèn a tot arreu i a totes hores”, va recalcar el professor Carles Barba fent referència a la necessitat que detecten aquests centres d’esborrar la frontera de les cinc de la tarda. Els infants, va dir, aprenen des que es lleven fins que se’n van a dormir: quan són amb els mestres i quan són amb els pares.\nL’Escola La Maquinista\nAquest és, de fet, el punt de partida del projecte +Educació, que s’encarregava de dinamitzar la jornada. Un projecte que inicialment va engegar l’Escola La Maquinista, al qual després es van afegir cinc centres més i que l’any passat va guanyar la primera beca Carles Capdevila, atorgada per l’ARA i la Fundació Bancària La Caixa i dotada amb 20.000 euros.\nAra bé, ¿com es pot garantir que l’alumnat continuï aprenent quan surt de l’escola? En última instància, depèn de la família: “I hi ha una gran desigualtat en l’accés a les activitats educatives extraescolars perquè depèn de factors familiars, de qüestions socioeconòmiques”. Però els docents també poden contribuir a desdibuixar aquestes diferències. O almenys així ho creuen els gairebé 200 professors que ahir van assistir al macroclaustre.\nEl vaixell insígnia d’aquest projecte que creu en l’educació 24/7 és, de fet, l’anomenada Universitat del Temps Lliure. Un gran catàleg que conté les activitats gratuïtes que es fan als diferents equipaments del barri -centres cívics, biblioteques, ateneus, associacions- per facilitar que les famílies hi duguin els infants a la tarda i el cap de setmana. Està en constant ampliació però sempre s’hi poden trobar entrenaments de diverses modalitats esportives, exposicions, cicles de cinema per a menuts, activitats que es poden fer en família... I, quan un alumne decideix participar-hi, se li entrega un passaport de cartró que se segella degudament cada vegada que completa una activitat.\nA final de curs també se celebra un acte de graduació. “Els mestres som els encarregats de motivar les famílies i els alumnes perquè s’hi apuntin. A les aules, a les reunions de principi de curs, a les de seguiment...”, va explicar Dolors Roca, de l’Institut L’Esperança.\nUna crida a les famílies\nPerò molts mestres es van queixar que l’entorn familiar no sempre és favorable a “l’enriquiment” fora de l’horari lectiu. “Feina tenim perquè vinguin a la primera reunió”, va lamentar una mestra. “Molts infants no hi van perquè la família no els acompanya”, va dir una altra. Conscients d’aquesta realitat, des del projecte +Educació diuen que la solució passa per “motivar els alumnes perquè els infants insisteixin als pares”. Però no és tan fàcil. “No sempre sabem o podem motivar-los: el dia a dia se’ns menja”, va dir un professor. Hi ha les hores que hi ha.\nL’Eneko i la companya amb qui va presentar les conclusions d’una de les comissions del megaclaustre són conscients del risc d’iniciatives com aquesta: “Es tracta d’aconseguir-ho sense que ens impliqui més hores a tots”, van dir. Des de la cooperativa +Educació també van insistir que “la idea és que no siguin més hores per als mestres”, sinó que es delegui en ells “tota la càrrega logística de les activitats”.


L'oferta de les escoles públiques perd cada any dues línies de P3\nBalanç d'alumnes i nombre d'aules entre 2011/2012 i 2017/2018\nTancar els grups que Ensenyament descarta a Isabel Besora i Joan Rebull al 2018-19 deixaria Reus amb 11 menys que al 2011\nActualitzada 11/02/2018 a les 21:05\nLa pèrdua de grups de P3 que arrosseguen les escoles de titularitat pública de Reus en els darrers anys, estretament vinculada a la davallada de la xifra de naixements a la ciutat, tindrà continuïtat al curs 2018-2019, si res no ho evita, amb la supressió de dues línies a les escoles Isabel Besora i Joan Rebull. Des del 2011, comptant que, com tot apunta, els dos tancaments pendents acabin per materialitzar-se, els centres de la capital del Baix Camp hauran eliminat, de mitjana, prop de dues aules d’aquest nivell cada any: entre el 2011-2012 i el 2018-2019 se n’hauran extingit un total d’11, exactament 1,57 per curs acadèmic.\nL’Ajuntament atribueix la situació a aquesta caiguda del padró, concreta una previsió de 64 infants menys en la preinscripció de P3 per al proper curs i manté que reclamarà al Departament d’Ensenyament que es revisin les ràtios a la baixa. L’Associació de Mares i Pares d’Alumnes (AMPA) d’una de les escoles que perdrà una classe per quedar-se a partir de l’estiu únicament amb dues, la Joan Rebull, demanava públicament tot just divendres passat la «reconsideració» d’aquest plantejament a través de la reducció de la ràtio «de 25 a 20 alumnes», qüestió que donaria lloc, tal com ho entén el col·lectiu, a «un efecte positiu sobre el rendiment de l’alumnat i també sobre les pràctiques pedagògiques del professorat».\nFruit de la «mala planificació»\nDes de l’AMPA de l’Escola Joan Rebull –que, en la línia de la Cèlia Artiga, també lluitarà contra l’adscripció única– critiquen que el Departament d’Ensenyament «fa sevir» l’argument de la reducció demogràfica, «per estalviar recursos» quan «el manteniment de les línies d’educació infantil en cap cas suposa un cost addicional per a l’administració». I defensen la caiguda del padró com «una oportunitat per mantenir les mateixes línies, disminuint el nombre de nens per classe, per contribuir a la millora de l’educació» al mateix temps que valoren que «la supressió de línies és conseqüència de la mala planificació escolar portada a terme els darrers cursos, té un efecte negatiu sobre l’equitat del sistema i explica, en part, la segregació escolar existent». És per això que reivindiquen, en un comunicat, «mantenir en funcionament totes les línies i tots els grups».\nFins ara, el darrer centre escolar en perdre un grup a Reus ha estat l’Escola Sant Bernat Calbó, justament a l’inici d’aquest curs 2017-18 i que ja n’havia suprimit un altre al 2012-2013. L’any passat, al 2016-2017, a les escoles General Prim i Eduard Toda també va desaparèixer una unitat de P3. Els Ganxets, Marià Fortuny, Ciutat de Reus i General Prim són els altres centres que han eliminat una línia de P3 en aquest període, segons dades facilitades per l’Ajuntament a preguntes del grup municipal del PSC, i la fusió Isabel Besora i Reus XXI en va eliminar també dues. Totes les escoles que han vist com minvaven alumnes i aules de P3 des del 2011, segons les mateixes dades, són de titularitat pública.\nPadró i sol·licitud de matrícula\nLa regidora d’Ensenyament de Reus, Maria Dolors Sardà, aclaria en el transcurs del ple de l’octubre, que «hem passat de tenir 55 a 46 grups, però cal mirar el padró, la sol·licitud d’inscripció i la matrícula real al setembre des del 2011-2012 fins al 2017-2018, on hi ha hagut una davallada de 418 alumnes». «Si això ho dividim entre 25, tot i que hi ha hagut anys amb ràtios de 22 o 23, potser hauríem hagut de trencar 16 grups», afegia.


Pal Arinsal torna a oferir mil forfets per al Bike Park al 50% | BonDia Diari digital d'Andorra.\nDesprés de la bona acollida de la primera edició, Vallnord Pal Arinsal posarà en marxa entre el 17 i el 19 de maig, just una setmana abans de l’obertura del Bike Park prevista per dissabte 25, el segon Bike Friday, durant el qual l’estació posarà a la venda un miler d’unitats del passi de dia, que dona accés a tots els remuntadors mecànics que connecten tots els circuits de la instal·lació, a meitat de preu.\nAixí, segons va informar Pal Arinsal en un comunicat, entre les nou del matí del divendres 17 i fins al diumenge 19 o fins que s’exhaureixin els mil forfets disponibles, els usuaris tindran la possiblitat d’adquirir el forfet d’adult d’un dia per al Vallnord Bike Park la Massana amb una reducció en el preu del 50%, és a dir, per 15 euros en lloc dels 30 habituals.\nCada client podrà adquirir fins a 5 unitats amb aquest preu avantatjós a través de l’enllaç que trobarà al portal web https://palarinsal.vallnord.com. Els forfets obtinguts a través de la promoció Bike Friday seran vàlids per a infants i adults al llarg de tota la temporada d’estiu 2019 i seran forfets no consecutius, per tant els clients podran utilitzar-los quan vulguin fins a l’últim dia de la temporada, el 13 d’octubre del 2019.\nD’altra banda,Vallnord Pal-Arinsal va confirmar que per a aquesta nova temporada s’ampliaran els horaris ja des del primer dia. Així, l’estació, obrirà les seves portes al Bike Park el 25 de maig i ho farà durant els caps de setmana de deu del matí a les cinc de la tarda fins al 10 de juny. A partir del 14 de juny, l’obertura ja serà diària.\nAmb 40 quilòmetres de descens i un desnivell superior als 1.000 metres, Vallnord Bike Park la Massana, que en el darrer article sobre aquestes instal·lacions de la revista Redbull ha estat qualificat com el cinquè millor Bike Park del món, comptarà un any més amb 29 circuits de diferents nivells.\nCC+DA+L’A vol fer una “atracció singular” a Pal Arinsal amb capital privat\nLa població de voltor comú creix un 50% en una dècada a Catalunya


La Volta Ciclista a Lleida finalitza a la Seu Vella amb la previsió d’ampliar etapes en la propera edició - Teleponent\nInici Esports La Volta Ciclista a Lleida finalitza a la Seu Vella amb la...\nL’alcalde de Lleida, Àngel Ros, ha anunciat que els organitzadors de la Volta Ciclista Internacional de Lleida treballen amb l’objectiu d’ampliar les etapes de cara a l’edició de l’any vinent.\nEl paer en cap ha fet aquest anunci aquest migdia en fer balanç de la Volta ciclista que ha finalitzat amb l’ascensió a la Seu Vella.\nÀngel Ros ha assenyalat la importància de la ronda lleidatana com a promoció del territori, tant de la plana com del Pirineu, abans d’anunciar el desig que l’any vinent la Volta tingui 4 o 5 etapes, un objectiu que ja s’havien marcat per l’edició d’enguan.\nPerò que finalment no ha estat possible per raons organitzatives, de calendari i de compromís amb els equips, ja que implicava desplaçar la competició al mes de setembre.\nTot i això, l’alcalde ha remarcat que des de fa cinc anys, quan des de l’Ajuntament es va impulsar el projecte, encarregant al Sergi Escobar, que es fes càrrec de l’organització, la Volta no ha parat de créixer en l’àmbit internacional, per això enguany ha estat el de més participació, amb 120 ciclistes i 20 equips.\nA més a més, l’alcalde ha destacat l’afició de Lleida per l’esport del pedal, no només pel fet haver organitzat 61 edicions de la Volta, sinó per altres esdeveniments com l’organització de la DownTown o per acollir la sortida i l’arribada de dues etapes de la Vuelta Ciclista a España al setembre.\nTxomin Juaristi, de l’Euskadi, ha estat el brillant vencedor de la Volta Ciclista Internacional a Lleida, que ha finalitzat avui amb l’ascensió a la Seu Vella.\nL’etapa se l’ha endut Francisco Gracía, del G. Sport Wolfbike, que ha superat els rivals en la pujada del carrer Cavallers, als quals els hi ha tret només uns metres d’avantatge en la línia de meta. Darrere d’ell, ha entrat el pilot, sense massa diferències de temps.\nL’alcalde ha esperat a la línia de meta l’arribada dels corredors\nArticle anteriorL’app de la Liga podria vulnerar el reglament europeu de protecció de dades\nArticle següentEl jutge deixa en llibertat l’acusat de disparar un home durant una discussió a Alpicat


Inicio Especiales Coronavirus Un miler de persones es vacunen contra la Covid-19 el primer dia...\nJorge Rodríguez ha visitat l'espai de vacunació a Ontinyent.\nJorge Rodríguez anima a la ciutadania a vacunar-se “amb il·lusió i sense por” en la posada en marxa de la vacunació massiva a Ontinyent\nProp d’un miler de persones passen aquest dilluns pel punt de vacunació massiva habilitat a la Sala Gomis d’Ontinyent. L’Alcalde de la ciutat, Jorge Rodríguez, acompanyat per la Gerent del Departament Xàtiva-Ontinyent, Marga Llaudes, i la primera tinent-alcalde, Natàlia Enguix, assistien a la posada en funcionament del punt de vacunació i coincidien en fer una crida a la ciutadania a acudir a les citacions “sense por i amb il·lusió per seguir avançant en la lluita contra la pandèmia, ja que ara mateix vacunar-se és la millor manera de preservar la salut», manifestaven.\nLa Gerent del Departament de Salut, Marga Llaudes, que al seu torn acudia amb Ricardo García i Inma Moltó, Director mèdic d’Atenció Primària i Directora d’Infermeria d’Atenció Primària, tenia paraules d’agraïment «per a l’Alcalde i l’Ajuntament d’Ontinyent i també per a tots els municipis que s’estan bolcant facilitant-nos els espais necessaris per a les vacunacions». Llaudes destacava que des de fa varies setmanes “no tenim cap positiu als centres sociosanitaris, on ja ens hem vacunat, el que indica que les vacunes funcionen, pel que animem a la població a que acudisca a vacunar-se quan li corresponga”, assenyalava.\nArtículo anteriorTornar a endeutar l’Ajuntament d’Ontinyent sense consens?\nArtículo siguienteEl IVC presenta en La Filmoteca de València un ciclo de cine japonés actual\nSanidad de Gandia muestra su apoyo a la Asociación Parkinson Gandia Safor con la campaña ‘Queremos Seguir’\nL’Ajuntament d’Albaida conclou el repartiment porta per porta de 7.000 mascaretes per a tots els veïns


Quasi 50 persones realitzaran l’examen del Trinity College London a Morella - Diari del Maestrat\n0 morts i 6 positius PCR+ els últims 14 dies al…\nInici Comarques Morella Quasi 50 persones realitzaran l’examen del Trinity College London a Morella\nAquest tindrà lloc entre el 25 i el 28 de juny per a la part oral per torns i el 29 serà la part escrita\nLa matrícula de l’Escola Oficial d’Idiomes està oberta per als nivells d’anglés A1.1 i B1.1\nL’examen d’anglés del Trinity College London a Morella tindrà lloc entre el 25 i el 29 de juny, tant per a realitzar la part oral per torns com la part escrita el dissabte 29 de juny. D’aquesta manera, 46 alumnes s’examinaran dels nivells A2, B1, B2 i C1 entre la part escrita i l’oral d’aquesta prova. Així, la ciutat segueix apostant per la formació i els idiomes facilitant l’accés a cursos, tallers i exàmens oficials sense la necessitat de desplaçar-se a nuclis de població més grans.\nLa regidora d’Educació, Judit García, ha destacat que “l’Examen del Trinity College London és oficial i amb un elevat reconeixement internacional, per la qual cosa, és molt important que la gent de Morella puga optar a fer-lo sense desplaçar-se”. L’edil ha recordat que “en aquestos temps, saber idiomes és molt important i amb aquestos exàmens i els diferents cursos de formació que es poden realitzar a Morella volem facilitar l’aprenentatge a tots i totes”. Així, Judit ha recordat que “enguany s’han realitzat cursos d’anglés de diferents nivells de l’Escola Oficial d’Idiomes amb molta participació, per la qual cosa, es tornaran a oferir per al curs 2019-2020”.\nTanmateix, l’Escola Oficial d’Idiomes de Morella ha obert la matrícula fins al 27 de juny dels nivells A1.1 i B1.1. Cal explicar que les persones que van cursar aquestos nivells el curs anterior, s’han d’inscriure a l’ajuntament per a demanar els nivells següents.\nFinalment, s’ha de recordar que Morella està oberta a altres propostes de formació. L’opció d’estudiar altres idiomes a més de l’anglés o realitzar altres tipus de classes com cursos d’informàtica. Aquesta possibilitat s’estudiarà depenent de la quantitat d’alumnes que puga haver-hi per a cadascun dels cursos.\nMorella, 14 de juny de 2019\n0 morts i 6 positius PCR+ els últims 14 dies al...


No comptar l'alfa d'un quadrimestre — Escola d'Enginyeria de Barcelona Est. EEBE — UPC. Universitat Politècnica de Catalunya\n≡ No comptar l'alfa d'un quadrimestre\nEstudiantat amb la Fase Inicial Superada serà desvinculat/da automàticament dels estudis, excepte casos convenientment justificats, si obté un paràmetre de rendiment inferior a 0.3 en els tres últims períodes lectius matriculats. En aquest cas, el centre docent comunicarà al rector/a aquesta situació, adjuntant un informe personalitzat. Si el rector/a resol la desvinculació dels estudis de l'estudiantat, aquesta serà per un període màxim de dos anys.\nEl centre docent podrà, en casos degudament justificats, no tenir en compte el paràmetre de resultats d’un determinat període lectiu a efectes d’aplicació d’aquest article. Així mateix, l’estudiantat exclòs/a dels seus estudis en aplicació d’aquest apartat pot reiniciar-los un cop transcorregut el període de desvinculació, amb l’autorització prèvia del centre.\nDocumentació: Un cop registrada la sol·licitud a l'e-Secretaria, caldrà justificar-ne el motiu presentant la documentació addicional necessària (*) a Gestió Acadèmica de l'EEBE\n(*) Aquesta documentació haurà de ser un Document electrònic verificable o còpia autenticada per l’emissor. En cas de no poder verificar la documentació a la unitat emissora, contacta amb Gestió acadèmica de l'EEBE a través d'un tiquet a https://demana.upc.edu/gaeebe / Verificació prèvia documentació\nLa resolució es pot consultar a l'estat del tràmit dins l'e-Secretaria , apartat "Instàncies / les meves instàncies".


L’Escola Montserrat rep els ordinadors portàtils pels alumnes de sisè\nEls alumnes de 6è de Primària de l’Escola Montserrat de Sarrià de Ter ja compten amb els ordinadors portàtils que utilitzaran durant tot aquest curs 2021/22. Les eines, provinents del Departament d’Ensenyament de la Generalitat de Catalunya, serviran perquè els alumnes desenvolupin de manera correcta les activitats d’ensenyament i aprenentatge.\nCada alumne tindrà assignat un ordinador durant tot el curs, per millorar el seu aprenentatge a través del món digital, i al mes de juny l’hauran de tornar. La directora de l’Escola Montserrat, Montse Asencio explica que els portàtils arriben en el marc del Pla d’Educació Digital de Catalunya i també està previst que en rebin pels alumnes de cinquè.\nEl centre rep la dotació com una molt bona oportunitat per tal d’aconseguir una millor competència digital, que pugui ajudar a l’aprenentatge general. Els alumnes també destaquen que, amb els portàtils, tenen accés a més eines per posar en pràctica els coneixements adquirits.\nCada ordinador serà personal, així que per entrar-hi l’alumne haurà de posar el nom d’usuari i una contrasenya.


Els millors pastissos de Barcelona\nTrobar un bon pastís, que sigui esponjós i saborós, no és una feina fàcil. Encara que sembli una recepta senzilla, les mesures dels ingredients i el saber fer del cuiner o pastisser tenen molt a dir. Per això és tan important saber on podem trobar els pastissos més deliciosos que ens permetin gaudir del seu sabor. Els aficionats als pastissos i bescuits solen saber perfectament on anar perquè ja han provat molts i han descartat alguns. A Barcelona s’han posat de moda les pastisseries de cup cakes, petits pastissos decorats amb deliciosos i vistosos ornaments comestibles que fan les delícies dels amants de la rebosteria, i que llueixen excel·lentment en fotografia. Avui, ShBarcelona us porta aquest article on us parlarem d’on trobar alguns dels millors pastissos de Barcelona.\nArticle relacionat: We Pudding, un espai molt singular\nBescuits i pastissos, bells per fora, deliciosos per dins\nEls ingredients per a un bon pastís poden variar, però, en general, la base es fa de sucre, llevat, sal, farina i greix, habitualment oli o mantega. Existeixen algunes varietats que porten iogurt o llet i els seus ingredients es poden barrejar amb cacau, pastanaga, cafè, licor o fruita seca, entre d’altres. Es poden degustar sense o amb cobertura, o amb diferents farcits un cop cuits al forn. Alguns rebosters són capaços de crear autèntiques obres d’art, pastissos estèticament impecables, tot i que requereixen un gran mestratge i tècnica. Els sabors i ingredients són pràcticament infinits i només limitats a la imaginació del cuiner. Si bé no és un producte baix en calories, poden realitzar-se varietats més saludables canviant el sucre per altres edulcorants o la farina refinada per farines integrals. També es pot eliminar la mantega i substituir-la per altres ingredients amb menys greix.\nA plena ciutat de Barcelona hi trobem moltes pastisseries especialitzades en bescuits, pastissos i demès dolços, però en volem destacar els següents. En primer lloc volem parlar-vos de Strada Bakery, una pastisseria especialitzada en bescuits a la Ciutat Comtal. En aquesta pastisseria elaboren pastissos diàriament, de manera completament casolana, i amb ingredients de primera qualitat i 100% naturals. Es troben al carrer Provença 158, en ple Eixample barceloní. Com a segona opció us volem parlar de Juice House, una empresa de càtering amb un local físic a Barcelona ubicat al carrer Parlament 12, a prop del centre de la ciutat. Aquesta empresa pensa en tots els detalls perquè el teu càtering sigui absolutament excepcional. Aquí trobaràs pastissos deliciosos, com el pastís de maduixa i alfàbrega, el d’alvocat i llima, de xocolata, o les magdalenes de pastanaga. Finalment us volem parlar d’Orion Cafè, a la Gran Via de les Corts Catalanes, 511. Aquí trobaràs excel·lents pastissos de tota mena que et faran oblidar mantenir la figura durant una estona. Un petit plaer terrenal que et farà feliç mentre ho proves.\nConeixes altres bones pastisseries especialitzades a Barcelona? Deixa’ns les teves propostes i opinions en els comentaris!


EL GRAN ALTRE NO EXISTEIX, MATRIX II | BLOC D'EN FRANCESC PUIGCARBÓ\nEL GRAN ALTRE NO EXISTEIX, MATRIX II\nFrancesc Puigcarbó 11.12.16 2 comentaris\nEl «gran Altre» també representa el camp del sentit comú al qual s'arriba després de la lliure reflexió. Filosòficament, la seva última gran versió és la comunitat comunicativa d'Habermas amb el seu ideal de consens regulador. I és aquest «gran Un altre» el que es desintegra progressivament avui dia. El que tenim avui és una espècie d'escissió radical. D'una banda el llenguatge objectiu dels experts i científics que ja no es pot traduir a l'idioma comú, accessible per a tothom, però que està present com a fórmules fetitxe que ningú comprèn realment, però que donen forma a la nostra imatgeria popular i artística (forat negre , big bang, superstrings, Oscil·lació quàntica ...). No només en les ciències naturals, sinó també en l'economia i altres ciències socials, l'argot de l'expert es presenta com un coneixement objectiu amb el qual no es pot realment discrepar, i que no es pot traduir en termes de la nostra experiència normal. En poques paraules, la distància entre el coneixement científic i el sentit comú no es pot salvar, i és aquesta mateixa distància la qual s'eleva als científics a la categoria de figures de culte, de «gent que se suposa que sap» (el fenomen Stephen Hawking). L'altra cara de la moneda són la multitud d'estils de vida existents que no es poden traduir en termes els uns dels altres: l'únic que podem fer és assegurar-nos les condicions perquè coexisteixin en un ambient de tolerància dins d'una societat pluricultural. La icona representatiu del subjecte actual seria potser un programador d'ordinadors indi que, durant el dia sobresurt en el seu treball i per la nit, en arribar a casa, encén una espelma en honor a la divinitat hindú local i respecta la tradició que considera la vaca un animal sagrat. Aquesta divisió està perfectament reflectida en el fenomen del ciberespai. El ciberespai havia de unir-nos a tots en una Aldea Global, però el que ha passat al final és que ens bombardegen una multitud de missatges procedents d'universos incoherents i incompatibles. En lloc de l'Aldea Global, del gran Altre, el que tenim és una multitud de «petits altres», de senyals d'identitat tribals particulars entre les que escollir. Per tal d'evitar un altre malentès cal aclarir que aquí Lacan no hi és, ni de bon tros, relativitzant la ciència, convertint-la en una narrativa arbitrària més que es troba, en darrer terme, a l'altura dels mites del que Políticament Correcte, etc. ..: la ciència SÍ «toca el Reial», el seu coneixement ÉS «coneixement del que és Reial». La dificultat insalvable és que la ciència no pot exercir el paper de «gran Un altre» Simbólic. La distància que separa la ciència moderna de l'ontologia filosòfica aristotèlica regida pel sentit comú és insalvable: ja sorgeix amb Galileu i arriba a la seva culminació amb la física quàntica, en la qual ens enfrontem a les regles/lleis que funcionen, encara que mai podran traduir-se en termes de la nostra experiència de la realitat representable.\nLa teoria de la societat del risc i la seva reflexivització global encerta en subratllar el fet que ens trobem a les antípodes de la ideologia universalista de la il·lustració, que pressuposava que, a la llarga, les preguntes fonamentals es poden resoldre apel·lant al «coneixement objectiu» dels experts: quan ens trobem davant les opinions diverses sobre les conseqüències d'un nou producte en l'ambient (posem per cas les verdures genèticament modificades) busquem en va la opinió definitiva de l'expert. La qüestió no és només que els autèntics problemes es confonen com a conseqüència de la corrupció de la ciència derivada de la seva dependència financera de les grans companyies i dels organismes estatals. Fins i tot aïllades de tota influència externa, les ciències no ens poden donar la resposta. Els ecologistes van predir fa quinze anys que els nostres boscos moririen, ara ens enfrontem a un excés en el creixement de la fusta... On aquesta teoria de la societat de risc es queda curta és en exposar la situació irracional en que tot això ens deixa a els subjectes normals: una i altra vegada ens veiem obligats a prendre una decisió, tot i que sabem que no estem ni de bon tros capacitats per decidir, que la nostra decisió serà arbitrària. Aquí, Ulrich Beck i els seus seguidors fan referència al debat democràtic de totes les opcions i al consens: però, això no resol el dilema paralitzant: ¿per què un debat democràtic amb la participació de la majoria ha de tenir millors resultats quan cognitivament la majoria segueix en la ignorància? La frustració política de la majoria és, doncs, comprensible: se'ls demana que decideixin mentre, al mateix temps, reben el missatge que no estan en posició de per decidir realment, és a dir, per mesurar els pros i els contres objectivament. Apel·lar a les «teories de conspiració» és buscar una sortida desesperada del carreró, un intent de tornar a aconseguir un mínim del que Fred Jameson anomena «mapejat cognitiu».\nJodi Dean va cridar la nostra atenció sobre un fenomen curiós, clarament observable en el «diàleg de sords» entre la ciència oficial («seriosa», institucionalitzada acadèmicament) i el vast món de les anomenades pseudo ciències, des de la ciència dels ovnis, fins als que volen revelar els secrets de les piràmides: un no pot sinó sorprendre's davant la manera en què els científics oficials actuen d'una manera dogmàtica i desdenyosa mentre que els pseudocientífics apel·len a fets i argumentació sense els prejudicis comuns. La resposta en aquest cas és que els científics establerts parlen amb l'autoritat que els atorga el gran Altre, representat en les institucions científiques. El problema està en què, precisament aquest gran Un altre se'ns revela una i altra vegada com una ficció simbòlica consensual. Així, quan estem davant teories de conspiració, hauríem de seguir pas per pas la correcta interpretació de la novel·la d'Henry James, Una altra volta de rosca: no hem d'acceptar ni l'existència de fantasmes com a part de la (narrativa) realitat ni reduir-los, de manera pseudofreudiana, a ser una «projecció» de les frustracions sexuals d'una heroïna histèrica. Les teories de conspiració no han de, per descomptat, acceptar-se com «fets». No obstant això no hem tampoc reduir-les a un fenomen d'histèria de masses. Aquesta idea segueix basant-se en el concepte d'un «gran Altre», en el model d'una percepció «normal» d'una realitat social compartida. No té en compte que és precisament aquesta idea de realitat la que està en dubte en el nostre temps. El problema no està en que les investigacions al voltant dels ovnis i les teories de conspiració constitueixin una regressió, en adoptar els seus defensors una actitud paranoica en què no poden acceptar la realitat (social); el problema és que aquesta mateixa realitat s'està tornant paranoica. L'experiència contemporània ens enfronta una vegada i una altra a situacions en què ens veiem forçats a prendre consciència de fins a quin punt la nostra percepció de la realitat i l'actitud normal cap a aquesta realitat està determinada per ficcions simbòliques, és a dir, fins a quin punt el « gran altre »(que determina què ha de considerar-se com a normal i com una veritat acceptada i quin és l'horitzó del significat en una societat concreta) no està ni de bon tros fonamentat en« fets», tal com aquests estan representats en el« coneixement científic dins de la realitat». Prenguem com a exemple una societat tradicional en la qual la ciència moderna encara no s'ha convertit en el discurs dominant: si, en aquest espai simbòlic, un individu defensa els principis de la ciència moderna, se li menysprearà com a un «boig». El quid de la qüestió és que no n'hi ha prou simplement amb afirmar que no està "realment boig», que és la societat limitada i ignorant la qual el col·loca en aquesta posició. En certa manera, ser tractat com un boig, ser exclòs del gran Altre social, ÉS estar boig. La «bogeria» no és una categoria que pugui fonamentar basant-se directament en «fets» (en tant que un boig no pot percebre les coses de la manera en què són, ja que està atrapat dins de projeccions al·lucinògenes), sinó en la relació que aquest individu manté amb el «gran altre». Lacan generalment subratlla el costat contrari d'aquesta paradoxa: «el boig no és només un captaire que creu ser un rei, també és un rei que creu ser un rei», és a dir, la bogeria representa l'eliminació de la distància entre el simbòlic i la realitat, una identificació immediata amb el mandat simbòlic. Prenguem un altre exemple que planteja Lacan, quan un marit pateix gelosia patològica i està obsessionat amb la idea que la seva dona se'n va al llit amb altres homes, la seva obsessió no deixa de ser una manifestació patològica fins i tot si es demostra que tenia raó i la seva dona, a efecte, es fica al llit amb d'altres. El que cal aprendre d'aquests paradoxes és evident: la gelosia patològica no depenen de la veracitat dels fets, sinó de la manera en què l'individu integra aquests fets dins de la seva economia libidinal. No obstant això, el que hauríem d'afirmar és que aquesta mateixa paradoxa també pot interpretar-se en l'altra direcció: la societat (el seu camp sociosimbólico, el gran Altre) està «corda» o «normal» fins i tot quan hi ha proves que s'equivoca. (Potser per això Lacan es deia a si mateix «psicòtic»: era psicòtic en tant que no era possible integrar el seu discurs en el camp del gran Altre.)\nÉs temptador declarar, a la manera de Kant, que l'error de la teoria de la conspiració és en certa manera anàleg al «paralogisme de la raó pura», a la confusió entre dos nivells: la sospita (del sentit comú científic, social, etc. rebut) com una postura metodològica formal i la positivació d'aquesta sospita en una altra parateoría global que ho expliqui tot.\nSlavoj Zizek - Acción paralela\nTot Barcelona 12 de desembre, 2016\nPorque, y vuelvo a insistir, el positivismo lógico se contrapone a lo metafísico (por especulador), pero mira por donde, en este apartado los positivistas, poco pueden creer en conspiraciones, dado que estas no son demostrables.\nUna paradoja, si señor.\nFrancesc Puigcarbó 12 de desembre, 2016\nL'eterna paradoxa de l'esser humà i les seves contradiccions.


La televisió japonesa s’aboca als castellers | El Pati digital\n← Els metges de Tarragona podran receptar els castells als seus pacients\nRivalitat dins i fora de la plaça →\nLa televisió japonesa s’aboca als castellers\n28/11/2014 Deixa un comentari\nLa televisió pública japonesa ‘NHK‘ ha fet un reportatge sobre els castellers, basat sobretot en el Concurs de Castells de Tarragona i centrat en la ciutat de Valls. El vídeo d’aquest programa especial de gairebé una hora de durada es titula El moment més preciós en el món.\nS’hi explica l’experiència d’un equip de periodistes japonesos que han anat fins a l’Alt Camp i han parlat amb els Xiquets de Valls. També s’han desplaçat a Vilafranca per la Diada de Sant Fèlix. El reportatge transmet tant la rivalitat entre colles com l’essència i l’esperit dels castells, el seu dia a dia, la història d’aquesta tradició catalana i la importància dels assajos.\nDe fet, Hiroshi Suga, el periodista japonès d’aquesta televisió fundada el 1926, es posa la faixa i viu -i pateix, en certa mesura- el seu primer pilar. Durant el reportatge Suga entrevista diferents membres de les colles, i tot i que la veu en off està en japonès s’intueix que s’explica tant les meravelles del món casteller com els esforços que requereix.


Comencen les obres de desmantellament del dipòsit d'aigua del carrer Malla | Vinyols i els ArcsBaix Camp\nDemà, dimarts 7 de juliol, està previst que comencin els treballs d'enderroc del dipòsit aeri ubicat al carrer Malla del nostre municipi. Aquesta va ser l'opció escollida quan el consistori va demanar opinió als convilatans.\nEls treballs no s'han executat fins que el dipòsit de la carretera del Parc Samà ha estat a ple rendiment.\nEl febrer del 2018, l’Ajuntament va demanar l’opinió als veïns de Vinyols i els Arcs sobre què fer amb l’antic dipòsit d’aigua potable, enviant-los una carta amb una butlleta de participació en què podien expressar el seu parer sobre aquesta antiga construcció i quin havia de ser el seu destí.\nEl nou dipòsit d’aigua construït a la carretera del Parc Samà havia de solucionar els problemes de pressió que tenien algunes llars del centre i casc antic del municipi i, per aquesta raó, l’antic dipòsit quedaria inservible.\nEs van plantejar 2 opcions: o bé desmantellar-lo i retirar-lo, ja que es tractava d’una estructura que havia quedat obsoleta, enjardinant aquesta petita zona verda (amb un cost de 16.000€); o bé, rehabilitar-lo i deixar-lo visible com a testimoni del temps passat fent un tancament perimetral de la zona (amb un cost de 48.500€).\nLes votacions es van realitzar del 12 al 26 de febrer, i les urnes es van obrir per al recompte el mateix 26 de febrer en un acte públic al saló de plens de l’ajuntament, amb 92 vots que demanaven el desmantellament, enfront dels 36 que en volien la rehabilitació.\nAixí doncs, el moment ja ha arribat i demà, 7 de juliol del 2020, començaran les obres de desmantellament.


Schubert: la música de l'hivern. Enric Martínez-Castignani\nConferencies: Schubert: la música de l'hivern. Enric Martínez-Castignani\nDimarts 23 d'octubre 2018, a les 19 h\nSchubert: la música de l'hivern. Conferència a càrrec Enric Martínez-Castignani, baríton i divulgador.\n"M'ha afectat més del que cap lied no havia fet mai", deia Schubert del seu conegut cicle Winterreise D.991 (Viatge d'hivern), del 1827. Rebutjat per la seva estimada i tocat per l'avanç de la seva malaltia, Schubert va transformar el dolor del seu patiment musicant poemes de W. Müller amb tons menors, modulacions brusques i efectes sonors.\nEs tracta d'una obra de gran bellesa però difícil d'interpretar, rica en matisos i contrastos. El músic que la toca ha d'aspirar a interpretar-la al més fidelment possible, recreant al màxim aquest estat original que tenia quan la va compondre".


MASSA, FORÇA I PROU\nTARJA, TARGETA O *TARGETÓ?\nAL TERCER COP NO FALLA!\nEncetem l’any renovant el Vet Aquí!, el fil conductor del qual, enguany, són les llegendes i rondalles que configuren l’imaginari gironí.\nAcompanyarem aquestes narracions d’algunes de les il·lustracions del fons de gravats de boix reunits per la Impremta Carreras, de Girona, que actualment són propietat de la Diputació de Girona i que custodia el Museu d’Art de Girona.\nHi havia a Girona, temps era temps, una dona dedicada a les diabòliques arts de la bruixeria que, per tal de mostrar el seu odi a la religió oficial, tenia el mal costum de llançar pedres contra el temple catedralici. Fins que un bon dia la bruixa es va convertir en pedra i la varen posar a la part més alta de la paret del temple perquè de la seva boca no en sortissin renecs o malediccions, sinó únicament neta aigua caiguda dels núvols. I la varen posar mirant perpètuament cap a terra, sense poder girar la vista cap al cel. Una cançoneta popular explica ingènuament la maledicció divina: Pedres tires, pedres tiraràs, de pedra et quedaràs.\nFont: Vivó, Carles. Llegendes i misteris de Girona. Girona: Diputació de Girona: Caixa de Girona, 1989. (Quaderns de la Revista de Girona, núm. 24)\nLa bruixa és l’única gàrgola (‘canal sortint per on vessa, a distància de la paret, l’aigua de la pluja que cau sobre la coberta d’un edifici’) amb figura humana de la catedral de Girona.\nEls adjectius massa, força i prou són invariables; per tant, no tenen ni femení ni plural.\nHan vist masses pel·lícules.\nHan vist massa pel·lícules.\nLes ajudes arriben a forces municipis.\nLes ajudes arriben a força municipis.\nEl curs no es farà, perquè no hi ha proutes inscripcions.\nEl curs no es farà, perquè no hi ha prou inscripcions.\nDel full de cartolina que enviem a algú per convidar-lo a un acte, en diem targeta o, simplement, invitació. El mot tarja no és adequat en aquest cas, ja que es refereix a una ‘placa rectangular o ovalada on hi ha escrit un nom, una indicació’. Pel que fa a la paraula *targetó, és incorrecta en qualsevol cas.\nDilluns enviarem les targes per a l’acte d'inauguració de l’exposició.\nDilluns enviarem els targetons per a l’acte d'inauguració de l’exposició.\nDilluns enviarem les targetes per a l’acte d’inauguració de l’exposició.\nDilluns enviarem les invitacions per a l’acte d’inauguració de l’exposició.\nEl consultori del doctor Prunés costa de trobar, perquè no hi ha cap tarja a la porta.\nD’acord amb la definició de tarja, tampoc no és adequat parlar de *targes de presentació, *targes de descompte, *targes de crèdit, etc., sinó de targetes de presentació, targetes de descompte i targetes de crèdit.\nL’expressió Al tercer cop no falla (o A la tercera vegada te’n sortiràs / A la tercera és la bona) és la forma correcta en català, tot i que molta gent diu A la tercera va la vençuda, que és una fórmula calcada del castellà. La frase s’utilitza per assenyalar que, si no hem aconseguit el nostre objectiu en el primer o el segon intent, ho aconseguirem en el tercer.\nEn altres llengües trobem fórmules equivalents per expressar la mateixa idea. Els francesos diuen La troisième sera la bonne; els italians, La terza volta è quella buona, i els anglesos, Third time lucky o Third time is the charm.\nEl darrer número de la Revista de Llengua i Dret, que edita l’Escola d'Administració Pública de la Generalitat de Catalunya, ha publicat, a la secció “Recensions i notícies bibliogràfiques”, un article en relació amb el Llibre d’estil de la Diputació de Girona en el quel Marta Xirinachs, experta en llenguatge administratiu i jurídic, remarca l’important paper que tenen les administracions catalanes en la fixació del model de llenguatge administratiu.\nLa Revista de Llengua i Dret, de periodicitat semestral, és una publicació de referència en el camp del llenguatge administratiu i jurídic, del dret lingüístic i de la política de planificació lingüístiques, que des del 2008 també compta amb una edició electrònica.\nTrobareu l’article a l’enllaç següent: http://ves.cat/i389.


El pessebre és un món: Pessebres de tot el món\n(Article d'Enric Benavent publicat al butlletí número 16 d'El Bou i la Mula. Febrer de 2005)\nQuan fa tres anys intentàvem tirar endavant el projecte del llibre de Solius, vam argumentar en diverses ocasions la manca de bibliografia pessebrística en català, i ens proposàvem, modestament, que la nostra llengua tingués representació en el món de les edicions pessebrístiques Així vam publicar Diorames del Monestir de Solius al 2001 i al 2003 Fem el Pessebre.\nEnguany han sortit tres llibres més de pessebres en català: l’excel·lent treball del nostre vicepresident Albert Dresaire El pessebre a Mataró. Història d’una tradició viva, la publicació de l’associació de Palau Solità i Plegamans Construcció d’un pessebre, obra de Jordi Mañosa i el llibre que voldria comentar Pessebres de tot el món de Janine Couget.\nAquesta professora de matemàtiques jubilada ens vol mostrar la seva important col·lecció de pessebres del món amb un treball ple de fotografies –algunes de les quals l’editorial ha volgut ampliar massa en detriment de la qualitat final– i textos on s’explica les particularitats de les figures en els diferents països.\nD’entrada diria que és una bona notícia que una editorial hagi publicat un llibre com aquest en català, a més s’ha vist molt ben distribuït durant les festes de Nadal. Però si filem més prim diria que amb la riquesa pessebrística que tenim a Catalunya, llàstima que Pagès editors no hagués apostat per fer un llibre de pessebres en català i fet a Catalunya.\nL’obra de Couget, molt ambiciosa, no respon a les expectatives que m’havia desvetllat. La pobresa de rigor en l’explicació del capítol dedicat al pessebre a Espanya i en concret quan es refereix a Catalunya em fa pensar que la font d’informació que ha fet servir no només no era adequada sinó que no va estar contrastada en cap moment. He trobat alguna omissió inexcusable com la de Lluís Carratalà i alguna repetició excessiva com la de Montserrat Ribes. He vist poc criteri a l’hora de seleccionar les imatges, posant a doble pàgina uns reis de José Luís Mayo de la col·lecció que es donava per fascicles, quan sabem que hi ha molta obra de Mayo molt més interessant que aquesta. Un excessiu protagonisme de l’associació de Barcelona en detriment de la plural realitat pessebrística de Catalunya em referma la idea d’una mala selecció de les fonts d’informació.\nDesprés de llegir aquest capítol no m’he pogut llegir amb gaire confiança la resta del llibre perquè probablement les informacions que s’hi donen deuen estar tan esbiaixades i deuen ser tan poc documentades com la de Catalunya.\nSi fa temps que denunciem que en premsa escrita no hi ha voluntat de fer articles ben documentats sobre el pessebre, el mateix passa quan les editorials intenten posar-se en aquest tema.\nAmb tot, el llibre convida a fer un passeig per les figures i pessebres del món.


Amb noves energies – El NAS de Cardedeu\nA pocs mesos d’acabar la legislatura, toca fer balanços. Ens vam comprometre a avançar cap a un nou model energètic, apostant per l’energia verda, davant l’emergència global contra el canvi climàtic. Els ajuntaments han de liderar també aquest canvi de model i conscienciar amb l’exemple cap a una cultura ecològica. I han estat incomptables les accions en aquesta línia: els equipaments culturals funcionen amb Somenergia (la Cooperativa Verda de referència a Catalunya), Cardedeu té ja el primer punt de càrrega de vehicles elèctrics, l’Ajuntament té monitoritzada la despesa en il·luminació i equipaments i això ha permès estalviar més de 110.000 euros/any, i durant 6 mesos es va obrir una oficina d’assessorament energètic a tota la ciutadania per assessorar en la lluita contra la pobresa energètica…\nI a nivell d’equipaments, qualsevol actuació es planteja en aquest sentit, per això el GIM10 incorpora calefacció de biomassa des de fa 2 anys i un nou sistema de reaprofitament molt més eficient que l’anterior, l’escola Corbella també incorporarà biomassa quan es renovi el seu sistema de calefacció aquest 2018, i es disposa d’un estudi per millorar la climatització de la Biblioteca. I el més destacat, per les escoles Granés i Mil·lenari s’han redactat projectes que les faran autosuficients amb energia solar. Projectes pioners que serviran d’exemple a continuar en aquesta línia cap a uns equipaments públics sostenibles i autosuficients.\nL’enllumenat públic serà gestionat directament per l’empresa municipal C10, això suposarà també que sigui encara més fàcil l’evolució cap a sistemes eficients, amb tecnologia LED, i sense contaminació lumínica; a més d’altres eines de regulació i d’estalvi energètic.\nNo només l’Ajuntament ha d’apretar cap aquí, a les llars també ha de ser fàcil i és per això que, aprofitant la retirada de l’impost al sol, els habitatges on s’hagi instal·lat un sistema d’aprofitament d’energia solar tindran una bonificació del 40% de l’IBI durant 3 anys. Un futur d’autoconsum sense càrrecs, ni peatges, i bonificat.\nAmb noves energies, a partir del 2019, si ERC segueix al capdavant de l’Ajuntament, es continuaran i s’acabaran aquests projectes, i s’ampliaran cap a models on l’Ajuntament pugui ser generador i distribuïdor d’energia totalment renovable.\nBe the first to comment on "Amb noves energies"


An der Reuss 22 Luzern Suïssa - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nAn der Reuss 22Apartament-, Area Museu Historisches, Luzern, Suïssa, 6003 - Veure al mapaNotable7,1Basada en1comentariAn der Reuss 22Veure més fotosVeure més fotosVeure totes les 20 fotos\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Luzern, An der Reuss 22 és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. An der Reuss 22 també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Luzern. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de ascensor. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a An der Reuss 22.


Els valors que promou el teu consum crític\nConsumir consisteix a triar. Escollir si llences, si reutilitzes, si recicles i on compres. D’entre totes les possibilitats que ofereix el mercat, com a ciutadà tens moltes opcions i molta informació a destriar: quin producte vols, on aniràs a buscar-lo, quina empresa hi ha al darrere, quines condicions de treball tenen els treballadors que hi han intervingut, si és sostenible o no… El consum crític vol precisament posar ordre a tot això i promoure valors de justícia social i ambiental entre les empreses i la ciutadania, però té moltes coordenades.\nQuan parlem de consum crític, fem referència a tenir consciència d’allò que consumim, a sostenibilitat, a comerç just i a comprar de proximitat, i cada ciutadà té a les mans el poder de decidir quin d’aquests valors prioritza per sobre dels altres. “El camí individual cap al consum crític té moltes portes d’entrada; són moltes coses les que et poden generar un clic. Molta gent hi entra per petjada ambiental o per la part laboral i no hi ha cap clic que sigui millor que l’altre”, afirma Anna Fernàndez, una de les impulsores del mapa d’economia solidària Pam a Pam, que ara gestiona la Xarxa per l’Economia Social i Solidària de Catalunya (XES). El primordial, diu Mireia Bosch, de la cooperativa de consum conscient Opcions, és tenir en compte que “l’acte de consum en si ja és un acte polític perquè és una eina per a la transformació social”. Per a Francesc Sutrias, director de l’Agència Catalana del Consum (ACC), l’òrgan públic adscrit al Departament d’Empresa i Treball que té totes les competències en matèria de consum de la Generalitat de Catalunya, “un consum més crític i reflexiu només aporta coses positives”. Cadascun dels valors que promou el consum crític promou un petit canvi en el món; te’ls expliquem a continuació.\n1. Consum conscient\nA fi que el consumidor tingui plena consciència d’allò que està consumint, ha de tenir informació suficient, accessible i clara per escollir. El dret a la informació està reconegut pel Codi de consum de Catalunya, que actualment està en procés de modificació per tal d’ampliar i actualitzar els drets de les persones consumidores d’acord amb els nous hàbits de consum i canvis socioeconòmics de la darrera dècada. Algunes de les temàtiques que està estudiant l’Agència Catalana del Consum tenen a veure amb les plataformes digitals, la igualtat de gènere, els drets lingüístics o la protecció dels col·lectius més vulnerables. Segons aquest Codi, explica Francesc Sutrias, totes les persones tenen dret a saber de manera prèvia a una compra o contractació les condicions d’aquesta, és a dir, les característiques, les condicions de venda, els detalls de l’establiment i la garantia, així com a “rebre educació en matèria de consum per tal d’escollir de manera lliure, racional i crítica” els béns i serveis que volen.\n“És important saber com funcionen les empreses si volem canviar el model: no és només què vens, sinó com fas les coses”\nAnna Fernàndez sosté que saber on i què consumeixes també implica conèixer si l’entitat que t’ofereix un producte o servei és responsable en la seva feina. “És important saber com funcionen les empreses si volem canviar el model: no és només què vens, sinó com fas les coses. Donem importància al que és invisible perquè sovint és transformador”, afirma. Tota aquesta informació, diu Bosch, d’Opcions, ha de ser independent dels interessos empresarials, ha de distingir-se del greenwashing o màrqueting verd i ha de ser capaç de defensar el bé comú de manera accessible. Una manera de conèixer com és una entitat és consultant el seu balanç social, un document que avalua l’impacte social, ambiental i de governança de l’entitat, o, si es tracta d’una iniciativa inclosa a Pam a Pam, consultar quins criteris d’organització interna, perspectiva feminista i condicions laborals ofereix als seus treballadors.\n2. Consum sostenible\nUn dels adjectius que més s’associen al consum crític és el que fa referència a la sostenibilitat, que implica tant l’impacte que genera el consum en el medi ambient com en les persones que han treballat per fer possible la creació d’un producte o servei. Algunes dades d’un estudi elaborat per la fundació Rezero per encàrrec de l’ACC indiquen que els hàbits de compra a Catalunya encara no són totalment sostenibles; per exemple, un 11% dels envasos d’una compra estàndard són d’un sol ús i fins a un 61% dels productes es podrien comprar a granel, una opció amb molta menys petjada ambiental. Alguns etiquetatges que caminen en la direcció de promoure els productes sostenibles són el de producció integrada, el de producció agrària ecològica o els segells de qualitat diferenciada, que precisament certifiquen que, en major o menor mesura, els productes que els porten són ambientalment responsables. L’etiquetatge és una manera d’oferir informació al consumidor, però sobretot de posar la responsabilitat en les empreses productores, un factor que Fernàndez, de Pam a Pam, considera fonamental.\n“En els darrers temps s’ha generat consciència en l’aspecte mediambiental”, afirma Sutrias, de l’ACC. “La sostenibilitat mediambiental no només consisteix a consumir productes ecològics; també implica reflexionar sobre els recursos esmerçats per produir i transportar un producte, quins residus es generen tant durant la fabricació com després o si estem comprant en quantitats adequades, entre altres coses”, hi afegeix. Per a ell, a més del factor que té a veure amb la petjada ecològica, també cal posar el focus en la sostenibilitat econòmica, és a dir, en el fet que els consumidors més vulnerables puguin tenir accés als serveis bàsics, una de les prioritats actuals de les campanyes de l’Agència Catalana del Consum.\nConsumir de manera responsable també suposa apostar per les vies de la reutilització, del reciclatge i del préstec\nPerò, malgrat que el consum sostenible habitualment se centri en l’acte de compra, comença molt abans. Segons explica la integrant d’Opcions, abans hi ha moltes altres accions que has de pensar: com consumir sense comprar, si realment necessites allò que penses comprar, si algú t’ho pot deixar o si pots aconseguir-ho de segona mà. És a dir, consumir de manera responsable també suposa apostar per les vies de la reutilització, del reciclatge i del préstec. Després, diu, és quan hauràs d’incidir en el fet de comprar de manera que generi el menor impacte mediambiental possible. En aquesta línia, explica Sutrias, les normatives europea, estatal i catalana estan incorporant paradigmes com el del consum circular, la reutilització i la reducció de residus d’acord amb la Nova agenda del consumidor de la Unió Europea.\nMercat de Pagès | Foto: Ajuntament de Barcelona.\nUn dels criteris més assolits entre les iniciatives que formen part del mapa Pam a Pam és l’arrelament territorial, exposa Fernàndez. El consum de proximitat i el vincle amb el territori provoquen que tota la despesa es queda al territori, que es minimitzen intermediaris i que s’estableix un compromís amb la comunitat, afirma la membre de la XES. “És una aposta per caminar inversament a la precarietat i la desertització social, per evitar l’homogeneïtzació que ens proposen les cadenes que no estan arrelades al territori i on els beneficis se’n van a consells d’administració que contracten persones en condicions que no són dignes”, hi afegeix.\nComprar de proximitat no només redueix l’impacte mediambiental del transport; també potencia l’economia local com botigues de barri o mercats municipals i és una aposta per relacions equitatives entre tots els agents de la cadena interna de producció. Són moltes les plataformes i entitats que practiquen aquest tipus de consum: per exemple, Terra Pagesa, Km 0 o Mercat de Pagès, així com la venda directa a mercats, petits establiments o promotors de cistells ecològiques.\n“El consum local és essencial, ja que ajuda a reduir els costos energètics de transport, afavoreix la conservació d’espècies agroalimentàries autòctones en perill de desaparició i evita l’abandonament de zones forestals”, assegura Sutrias. Pel que fa a la sostenibilitat econòmica, hi afegeix, contribueix a mantenir les petites explotacions familiars agràries i ramaderes i fomenta el desenvolupament del nostre país; per això té un paper rellevant en les actuacions dels organismes públics de consum, diu.\n4. Consum ètic\nSi volem consumir un producte que es processa lluny, com el cafè o el sucre, una alternativa que s’engloba dins del consum crític pot ser el comerç just, que fomenta unes condicions laborals dignes per als treballadors que hi han intervingut. El comerç just vol traçar unes relacions més justes i ètiques entre el Nord i el Sud globals, un vincle que sovint és complicat d’abordar. De fet, diu Bosc, d’Opcions, el plantejament del consum crític ens el podem fer des del Nord global perquè “el nostre nivell de consum alt, lligat a la lògica capitalista i a una posició benestant, ens hi ha portat”.\n“L’acció col·lectiva és imprescindible si volem incidir en l’esfera política i econòmica”\nEl transport de mercaderies que suposa el consum de productes del Sud global s’associa a una petjada ecològica gran, però cal posar el focus també en el factor de la justícia laboral i social del procés de producció i de venda, apunta Bosch, d’Opcions. “Consumir local no significa que aquesta justícia sigui present. Aquí, hauríem de mirar si les condicions de temporers i temporeres estan garantides”, diu. Segons el mapa Pam a Pam, hi ha moltes entitats que desenvolupen un consum ètic que involucra el Sud global i que s’asseguren que compleixen criteris de justícia social.\nTant la integrant d’Opcions com la coordinadora de Pam a Pam, però, estan d’acord que el consum crític, sigui en la branca ètica com en qualsevol de les altres, no depèn de l’acte individual del consumidor, sinó que cal fer incidència en moltes esferes, com l’articulació comunitària i l’activisme. “Canviar el consum de manera individual és important, ens dona força i ens fa sentir més coherència interna, però l’acció col·lectiva és imprescindible si volem incidir en l’esfera política i econòmica”, afirma Bosch. Per aquest motiu, conclou Sutrias, l’Agència Catalana del Consum dirigeix la seva activitat tant a fer complir les obligacions legals a les empreses com a fer conèixer els drets i deures de la ciutadania en matèria de consum.


EL CULLEROT FESTUC: 2012\nPublicat per El cullerot Festuc a 0:00 12 comentaris\nJa tenia ganes de poder participar en la convocatòria de la Recepta del 15, i aquest mes ens ho han posat molt fàcil, i és que l'ingredient escollit són els bolets!!!\nAixí que aquest cap de setmana vaig aprofitar per anar a la plaça i comprar fredolics per poder fer aquesta sopa tan i tan bona...que ara que fa fred a casa ens ve molt de gust menjar plats de cullera!\nNo dubteu a fer-la, és molt senzilla i boníssima!!! :)\n300 gr de fredolic + 100 gr de fredolics per la guarnició\nla part blanca de 2 porros\n30 cc d'oli\n800 cc d'aigua calenta\n4 llesques de pa torrat al forn o fregits\nNetegem els fredolics i els tallem a trossos.\nSofregim en un cassó el porro tallat ben petit amb l'oli. Condimentem amb sal i sucre.\nIncorporem els fredolics uns 7 minuts i després l'aigua calenta.\nDeixem que bulli uns 12 minuts i si volem ho triturem perquè tingui textura rústica.\nSaltar els 100 gr de fredolics per la guarnició amb all i julivert.\nServir la sopa molt calenta amb els fredolics saltats i una llesca de pa torrat.\nPublicat per El cullerot Festuc a 22:13 14 comentaris\nPublicat per El cullerot Festuc a 21:45 14 comentaris\nPublicat per El cullerot Festuc a 21:28 17 comentaris\nPublicat per El cullerot Festuc a 21:38 16 comentaris\nPublicat per El cullerot Festuc a 14:08 17 comentaris\nAquests gotets de mousse de llimona i maduixa també els vaig fer per l'aniversari del Jan. Amb aquesta recepta ja dono per finalitzada la festa!!! Ja tocava! jajaja! Son molt senzills de fer i amb la calor que fa venen molt de gust.\nLa recepta és de la Mireia Carbó, així que ja sabeu que és un èxit assegurat!!! :)\n1 pot de 370 g de llet condensada\n500 cl de nata líquida per muntar\nNetejar les maduixes i tritureu-les amb l’ajut de la batedora elèctrica, fins que aconseguir un puré fi.\nEspremeu el suc de les dues llimones.\nDisposar la llet condensada en un bol, i barrejar-hi el puré de les maduixes i el suc de les llimones.\nIncorporeu la nata a la barreja, fins que quedi homogènia.\nServir-ho en gotets i deixar refredar a la nevera fins el moment de servir.\nFONT: Mireia Carbó.\nPublicat per El cullerot Festuc a 23:07 9 comentaris\nPublicat per El cullerot Festuc a 10:22 13 comentaris\nPublicat per El cullerot Festuc a 19:03 35 comentaris\nI per fi una recepta salada...que ja tocava! :)\nAquests muffins salats són ideals per fer per un brunch, un pica pica o un berenar. Són fàcils de fer com tots els muffins, només cal barrejar els ingredients i en 30 minuts els tenim llestos! I el resultat boníssim!!!\nAquests els vaig fer per la festa sopresa dels 40 anys de l'Àlex!\n100 gr pepperoni tallat a trossos\n100 gr mozzarella ratllada\n220 cc llet\n35 cc oli\nBarrejar tots els ingredients sòlids en un bol (farina, sal, sucre i llevat), i en un altre els ingredients líquids (llet, oli i l'ou lleugerament batut).\nIncorporar els ingredients líquids als sòlids i remenar fins que quedi integrat.\nAfegir el pepperoni i la mozzarella.\nOmplir els motlles fins 3/4 parts de la seva capacitat i coure durant 2-30 minuts a 180º.\nDeixar referdar sobre una reixa.\nPublicat per El cullerot Festuc a 21:39 14 comentaris\nPublicat per El cullerot Festuc a 21:36 16 comentaris


[FOTO]: Pablo Casado torna a fer el ridícul - XCatalunya.cat\n[FOTO]: Pablo Casado torna a fer el ridícul\nPablo Casado torna a fer el ridícul amb les fotos\nLa manera de fer política ha anat canviat a mesura que la societat ha anat avançant. A finals dels noranta i a principis de segle, quan el ‘boom’ d’Internet no havia arribat, els polítics centraven la seva política comunicativa en les seves intervencions públiques, al Congreso de los Diputados o en els seus actes electorals. Amb la irrupció de les primeres xarxes socials, Facebook i Twitter especialment, tot va canviar. Cada dia era campanya electoral i les discussions no eren orals sinó que eren a través del teclat.\nFacebook ha desaparegut del mapa i Twitter segueix vigent. A més, en els darrers anys han aparegut nous instruments com Instagram, Tik Tok, etc. El president del Partido Popular Pablo Casado utilitza sovint aquestes eines per ensenyar fotos seves. Tothom recordarà aquella fotografia en blanc i negre, mirant fixament al mirall del lavabo. Era una cara de tristesa, de preocupació… Tot perfectament mil·limetrat.\nAra, ha publicat una imatge vestit de cuiner i sense complir les mesures d’higiene a la cuina, ja que no porta barret. Està cuinant un bon ‘chuletón’. O millor, dit, ho està intentant, perquè no ha encès la graella. Està intentant cuinar aquest tros de carn sense foc. Ho tindrà difícil.\nEls usuaris de Twitter l’han deixat en ridícul. Primer perquè sense foc no es pot cuinar i segon perquè l’objectiu de la foto és atacar el Ministro de Consumo, Alberto Garzón, que va explicar que havíem de reduir el consum de carn, ja que l’actual model de ramaderia no era sostenible.\nSolo un idiota como Pablo Casado haría un chuletón con la parrilla apagada… pic.twitter.com/oEX138QEKu\n— ALF Astur 🌹🌹❤🌹🌹 (@ALF_Astur) July 14, 2021\nTags: Pablo Casado, Ridícul\n2 pensamientos sobre “[FOTO]: Pablo Casado torna a fer el ridícul”\nRetroenllaç: L'ex virrei Millo presenta recurs perquè "los golpistas vuelvan a la cárcel" - XCatalunya.cat\nRetroenllaç: Nova ocurrència de Casado contra Catalunya - XCatalunya.cat


De princeses, cavallers, empreses privades i altres monstres â€“no fantàsticsâ€“ a l’escola pública\nper Laura Lascorz 24/04/2016 00:00h\nDe princeses, cavallers, empreses privades i altres monstres â€“no fantàsticsâ€“ a l’escola pública| Laura Lascorz\nAquests dies a les aules de les escoles de Lleida s’estan repartint uns fulletons sobre el cicle de l’aigua. Sota el títol 'El cicle de l’aigua, una aventura per a valents', aquesta publicació arriba a les mans dels infants i de les seves famílies. A través d’una narració escrita, una espècie d’aventura històrica fantasiosa carregada de tòpics neoliberals i patriarcals que freguen el ridícul literari i uns dissenys gràfics del tot “infantilitzants”, s’explica el cicle de l’aigua. Evidentment, entre altres aspectes, a la història hi apareixen persones bones i dolentes que sedueixen amb regnes i castells somiats i que reprodueixen rols de gènere del tot estereotipats. I sembla que tot fa referència a una època històrica on, entremig de prats, castells i muntanyes, apareix per casualitat un cotxe d’Aqualia que custodia el castell i les oficines de l’empresa o, com ells mateixos s’autoanomenen, ”la teva companyia de l’aigua!”.\nRecordem que Aqualia –gràcies a la neteja semàntica, aquí la coneixem com a Aigües Lleida– és l’empresa que gestionarà l’aigua de la ciutat durant els propers 40 anys; després que el govern de la Paeria renovés el contracte no fa gaire temps, de manera cacic i sense cap mena de decisió col·llectiva en el procés.\nFinalment, fem una crida a tots els centres educatius a no fer el joc a cap empresa privada. No volem que els nostres fills siguin víctimes de campanyes publicitàries dins dels centres públics. Aquesta manera semiencoberta de manipular els infants és antipedagògica, immoral i menyspreable. Les famílies confiem en els mestres i professors perquè eduquin els nostres fills i no permetrem que aquests deleguin la seva responsabilitat i deixin quelcom tan important en mans d’empreses privades que intenten assegurar-se un futur ben lucratiu a canvi de comprar la simpatia de nens innocents amb un fulletó 'cutre'!\nQueda en llibertat amb càrrecs l'auxiliar de l'Arnau detingut per provocar presumptament el coma a un pacient\nConfisquen a Lleida un exemplar de tortuga marina protegida que es venia per 800 euros a Internet


Torrent aposta per unir a l'Ebre sostenibilitat i desenvolupament.\nEtiquetes: 2018, Observatori de l'Ebre, Parlament de Catalunya, Roger Torrent Ramió, Roquetes, Tortosa, Visites oficials\nTorrent recomana als polítics espanyols que facin com Iglesias i visitin els presos independentistes.\nEtiquetes: 2018, Observatori de l'Ebre, Parlament de Catalunya, Política, Roger Torrent Ramió, Roquetes, Visites oficials\nTorrent reconeix que moltes vegades no s’ha tingut prou en compte el sud de Catalunya.\nEl president del Parlament de Catalunya, Roger Torrent, va visitar l’Observatori de l’Ebre el darrer divendres per conèixer el territori i la seva realitat. Torrent va aprofitar l’estada per parlar també sobre la situació política entre Catalunya i…\nEtiquetes: 2018, Observatori de l'Ebre, Parlament de Catalunya, Roger Torrent Ramió, Roquetes, Visites oficials


Premis Montserrat Miró i Marimon\nArticles etiquetats amb: Premis Montserrat Miró i Marimon\nEl Premi Ciutat de Sabadell, novetat d’enguany, s’atorga a un treball sobre els ocells del parc de Catalunya\nDimarts es van lliurar els premis Montserrat Miró i Marimon als treballs de recerca d’alumnes de batxillerat. L’acte va tenir lloc a les 6 de la tarda a l’auditori de la Fundació Bosch i Cardellach i va comptar amb la presència del tinent d’alcalde i regidor d’Educació, Joan Berlanga; la directora del Centre de Recursos Pedagògics del Vallès Occidental, Núria Caballeria, i el director de la Fundació Bosch i Cardellach, Ramon Ten\nEl treball Exoplanetes: cercant nous mons, d’una alumna de l’Escola Pia, guanya la 16a edició dels Premis Montserrat Miró i Marimon\nAl certamen s’han presentat enguany 37 treballs d’alumnes de 17 centres educatius de Sabadell i Sant Quirze del Vallès\nAvui, s'han lliurat els premis Montserrat Miró i Marimon als treballs de recerca d’alumnes de batxillerat. L’acte ha tingut lloc a l’auditori de la Fundació Bosch i Cardellach (c. de la Indústria, 18) i ha comptat amb la presència del tinent d’alcalde i regidor d’Educació, Joan Berlanga; el director adjunt dels Serveis Territorials d’Ensenyament al Vallès Occidental, Fernando García; la directora del Centre de Recursos Pedagògics (CPR) del Vallès Occidental, Núria Caballeria; la vicesecretària de la Junta directiva de la Fundació Bosch i Cardellach, Eulàlia Tatché, i el fill de Montserrat Miró, Cristòfol Torra.\nLliurament dels Premis Montserrat Miró i Marimon als treballs de recerca d’alumnes de batxillerat\nEl treball guanyador d’aquesta 15a edició és La simfonia de Fibonacci, de dos alumnes de l’Institut Pau Vila\nDimarts 28 de juny, a les 6 de la tarda, s’han lliurat els premis Montserrat Miró i Marimon als treballs de recerca d’alumnes de batxillerat. L’acte ha tingut lloc a l’auditori de la Fundació Bosch i Cardellach i ha comptat amb la presència del tinent d’alcalde i regidor d’Educació, Joan Berlanga; el director adjunt dels Serveis Territorials d’Ensenyament al Vallès Occidental, Fernando García; la vicesecretària de la junta directiva de la Fundació Bosch i Cardellach, Eulàlia Tatché; la directora del Centre de Recursos Pedagògics del Vallès Occidental (CRP), Núria Caballeria; una representant de la Fundació CASSA, Isabel Gómez, i el fill de Montserrat Miró, Cristòfol Torra.


Micròfon europeu. Presa de Turquia a totes les preocupacions | 5 minutos\nLa crisi de Coronavirus ha afectat a Turquia. Per a més de 82 milions d’habitants, els casos de coronavirus confirmats són al voltant de 162.000, amb més de 4.000 morts. El 60% dels casos es van trobar a Istanbul per ara, i es poden canviar tots els números quan el virus ha desaparegut. De moment, l’índex sobre el qual ens basem en nosaltres mateixos és el de Wordmers.info.\nUna epidèmia tardana\nS’ha de dir que Turquia, tal com indica els nostres convidats, el L’escriptor Ahmet Insel, s’ha beneficiat de diversos factors. En primer lloc, l’epidèmia va aparèixer un mes després que es va declarar a Europa. Llavors, les figures bastant baixes es poden explicar pel fet que Turquia es compon d’una població més jove que els estats europeus. Després, en accedir al poder AKP, el partit del president Recep Tayyip Erdoğan, la seva política havia estat favorable al desenvolupament de la Sector hospitalari, que va paral·lelament a hospitals privats que tenien una política de creació de llits de reanimació i cures intensives, de manera que, per motius financers forçosos, per ser capaços de tenir en compte. amb la Seguretat Social Turca.\nAixí, en aquell moment De l’epidèmia, veient aquesta última propagació a Europa, els serveis hospitalaris van tenir temps per organitzar-se. Pel que fa a la qüestió dels llits de reanimació dels hospitals privats, era una benedicció per a aquest país, que era millor dotat que alguns estats europeus. Pel que fa al tancament, va ser estricte, amb un toc de queda per a joves i gent gran.\nDesprés de l’epidèmia, la crisi econòmica\nAquest últim arriba, en tres mesos, ens ho diu El nostre convidat. De moment, la situació econòmica es congela a Turquia, encara que no hi ha hagut cap aturada important de la producció. No obstant això, la caiguda del PIB proporciona una recessió entre el 5 i el 10%, amb una taxa d’atur que explota, i sense cap mitjà financer perquè Turquia amortitzi el xoc, com serà el cas a Europa.\nel La situació econòmica turca és seriosa, amb un govern de Demuni que tanca l’economia global, va arrestar els moviments de capital, acompanyats d’un vol d’aquest últim, i una convertibilitat de la moneda gairebé suspesa.\nUn autòcrata de peu\nDavant d’aquesta situació, el president Recep Tayyip Erdoğan augmenta les seves tensions cap a Grècia, provocacions aèries, marítimes, intents d’interferència en EEZ, zones econòmiques exclusives, grecs i xipriotes, provocacions a la frontera nord de Grècia; A més, traços per desembarcar els immigrants a la costa grega i obrir les fronteres a Europa dels refugiats al sòl turc, amb la incursió dels agents de serveis turcs entre els immigrants.\nA mesura que Ahmet Insel va dir, el president turc vol mostrar els seus bíceps. Les tensions a causa del president turc són un senyal de suport al seu poder dels nacionalistes turcs. Recep Tayyip Erdoğan ha volgut que sobresurt qualsevol oposició, una oposició que té dificultats per unir-se. Finalment, els joves a Turquia que aspiren a més llibertat han triat la cançó dels partidaris italians, O Bella Ciao, per tal de marcar la seva presència per accions de tots els azimuths, fins i tot si estan fortament reprimits.\na La solidaritat juvenil grega de la joventut turca\nEl Grup Yorum, un grup de música d’esquerra molt popular, va veure prohibits els seus concerts pel govern turc. Els artistes de Grup Yorum es troben en diverses proves, moltes detencions, els seus concerts prohibits.\nDos dels seus membres van morir; Helin Bölek, Kurd 28, una de les veus del grup, va morir a la seva 288a dia de la vaga de fam a Istanbul el 3 d’abril, va protestar contra la supressió del govern turc respecte al grup, així com Ibrahim Gökçek, que va sucumbir al seu 32è dia De la vaga de fam, el 7 de maig de 2020, unes setmanes després de Helin Bölek.\nDurant el funeral dels dos artistes, la policia turca va intervenir, procedint de detencions. Per solidaritat amb el Grup Yorum, en memòria d’Helin Bölek i Ibrahim Gökçet, així com a Mustaka Koçak, 28, va morir al seu 297è dia de vaga de fam, on va tocitzar la seva innocència per càrrec del terrorisme pel poder d’Ankara, artistes I els joves grecs es van reunir a les escales d’Odeon de Herodes Atticus, als peus de l’Acròpoli, Atenes, al mes de maig del 2020, interpretant la cançó Tava Havasi, cançó simbòlica, himne de la joventut turca de Geizi Events el 2013, quan ella Es va oposar a l’autocràcia de Erdogan.\nTurquia que preocupa els seus veïns\nTurquia d’Erdogan és un gall dindi que avui es preocupa dels seus veïns.Presenta militarment a Líbia i Síria, apareix com una força bellicosa i un poder bel·ligerant, que no organitzarà el futur d’aquest país tan atractiu quan el coneix bé, i que només es pot lamentar el destí reservat per a aquest poble turc, així que entranyable.