Joan Laporta explica els motius de l’adéu de Leo Messi\nEl President del FC Barcelona ha comparegut en roda de premsa recalcant que “Leo volia quedar-se i que el Club volia que es quedés”\nJoan Laporta ha comparegut aquest divendres a l’Auditori 1899 per explicar els motius de l’adéu de Leo Messi. El President del FC Barcelona ha recalcat: “Leo volia quedar-se i que el Club volia que es quedés, però amb les normes de LaLiga no ha estat possible. Per complir amb el fair-play de LaLiga, havíem d’acceptar un acord de LaLiga que hipotecava durant mig segle els drets televisius del Club, i el FC Barcelona està per sobre de tot”.\nAbans de donar pas als mitjans, Laporta ha fet una introducció on ha destacat diversos punts claus pels quals no s’ha pogut formalitzar l’acord entre Leo Messi i el FC Barcelona: “Abans que res volia explicar que hem rebut una herència nefasta de la Junta anterior que ha fet que la massa salarial del Club representi un 110% respecte als ingressos. No tenim marge salarial, les normes de LaLiga passen per un fair play financer que marca unes limitacions”.\nEl President ha explicat: “Quan vam arribar al Club, després de les primeres conclusions de l'auditoria i el tancament de la temporada, els números semblaven millors. Però són molt pitjors de previst. Això ha portat a pèrdues previstes molt més elevades, i el deute previst és molt més elevat. Això fa que amb els contractes esportius vigents tinguin aquesta massa salarial tan per sobre. No hi ha marge salarial. Per complir amb el fair-play de LaLiga, havíem d’acceptar un acord de LaLiga que hipotecava durant mig segle els drets televisius del Club”. I recalca: “El Club que està per sobre de tot. De jugadors, del millor jugador del món, del President i de tots”.\nA més, ha afegit: “La inscripció de Leo passava per acceptar aquesta operació de LaLliga que no és interessant per al Barça. Entenem que no hem de fer això d'acceptar una hipoteca dels drets televisius del Barça durant mig segle”. I explica: “Vull que quedi clar que Leo volia quedar-se i que el Club volia que es quedés. Arriba un moment en què en una negociació t'has de plantar, analitzar amb rigor i amb els números. La norma de LaLiga podria ser més flexible, però això no és excusa perquè ja la coneixíem. Leo Messi s’ho mereix tot, ha demostrat la seva estima al Barça i la voluntat per quedar-se a Barcelona. Estic trist, però convençut que hem fet el millor pels interessos del FC Barcelona”.\nLaporta també ha explicat: “Ara tindrem un petit marge per trobar solucions. Però ni sense Leo tenim marge salarial. La ràtio és de 4 a 1. Perquè entrin 25 milions de nou salari, han de sortir 100. Ara el percentatge de la massa salarial respecte el pressupost baixa del 110% al 95%”. Pel que fa als nous fitxatges, afegeix: “Els nous jugadors es podran inscriure segons els nostres càlculs. No és el mateix la magnitud del merescut salari d’en Leo que el dels quatre fitxatges, que per això han fet un esforç que és d'agrair. La plantilla no està tancada el mercat acaba el 31 d'agost i poden passar moltes coses”.\nFinalment, pel que fa a les pèrdues, Laporta assegura: "Les pèrdues previstes eren de l'ordre de 200 milions, però seran de 487 milions d’euros, que és molt. Sobre l'impacte en patrocinis s'haurà de treballar més i millor per aconseguir més patrocinis, explicar el que és el Barça i que tenim jugadors de gran talent , hi haurà jugadors que vindran i generaran aquesta motivació i il·lusió dels patrocinadors”.\nAquí tens la roda de premsa completa de Joan Laporta:


Villa Piera Sorso Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n-, Sorso, Sorso, Itàlia, 07036 - Veure al mapa\nMés informació sobre Villa Piera\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Sorso, no busqui més enllà de Villa Piera. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Villa Piera és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen aparcament de cotxes.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb nevera, plat de dutxa a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Sorso, faci de Villa Piera la vostra llar.


Del safareig al volcà: A tot arreu hi ha dansa (Laura Serra)\nEl festival Sismògraf escampa el moviment per tot Olot amb experiències singulars\n4 min. Olot 27/04/2019 22:16\n987x555 Kukai Dantza, especialitzats en dansa contemporània d’arrel, ballant dins el volcà.\nKukai Dantza, especialitzats en dansa contemporània d’arrel, ballant dins el volcà.\nLa imatge és memorable: centenars de persones ascendeixen en silenci fins a l’interior del cràter del volcà Montsacopa, en una nit freda i humida per ser d’abril, per veure-hi un espectacle de dansa. Erritu, de Kukai Dantza, haurà sigut un dels espectacles màgics del Sismògraf. Sense arribar a transmetre l’emoció d’una cerimònia ancestral -cosa que probablement donen espais com les esglésies on s’ha vist abans aquesta obra-, la dansa d’arrel basca coreografiada per l’israelià Sharon Fridman i el cant tel·lúric de David Azurza, acompanyat aquí de les veus femenines del cor Fructus Temporis, commou l’espectador i té el poder de connectar-lo amb la lava que té sota els peus, amb el cel negre on es fon el baf que emana dels cossos i amb la comunitat que comparteix aquest viatge que només pot tenir lloc a Olot.\nEl festival estratègic de dansa de Catalunya orquestra la meravella d’oferir una programació de qualitat -esquitxada de noms propis nacionals (Claire Ducreux & Toni Mira, Mal Pelo) i internacionals ( Torus, deHumanhood, que anirà al Grec), sense renunciar a la nova creació contemporània- i aconseguir ser viscut com una autèntica festa per un públic molt ampli. I quan dic festa vull dir diversió. D’aquí que planti al carrer Conseqüències, de Moveo, una obra juganera sobre una estranya energia que impacta en els cossos d’uns personatges que passaven per allà. O que programi obres familiars com l’aeri i ecològic Urban astronaut i Hippos, de Quim Bigas i Zum-Zum Teatre, un dels èxits del teatre de carrer de l’últim any: l’important no és si és una estrena sinó que el públic rigui i s’emocioni amb aquests tres hipopòtams inflables.\nAixò és dansa? No és una pregunta pertinent. Cinc anys després, el Sismògraf, hereu d’una programació que es remunta una dècada enrere, ha trencat molts esquemes a qui s’hi ha acostat. La seva directora, Tena Busquets, creu que no només han aconseguit que el moviment “no faci tanta por” als programadors, sinó que s’han incrementat les contractacions exponencialment, gràcies a la coincidència amb el pla d’impuls de la dansa. També en els llocs més difícils. “Hi ha els intangibles, com que et truquin de pobles petits que mai havien fet dansa perquè els ajudis a pensar què poden programar”, explica. Alhora, admet que “el model del Sismògraf no pot créixer” i apunta que “per fer coses més grans caldrà trobar la manera, el lloc i el moment”, sense voler desvelar res del projecte que ja té al cap.\nEl festival, que acaba aquest matí al Parc Nou, ha omplert els carrers de la capital de la Garrotxa, entre altres espais, amb més de 200 programadors, sobretot catalans i francesos. Per als professionals hi ha hagut oportunitats per descobrir nous noms, sigui en un circuit amb bicicleta o sigui a Apilats, un resum de quatre espectacles de creadors que sorgeixen de l’Institut del Teatre entre els quals destaca Lord M27, de Javier Guerrero, i on es veu la influència de La Veronal en les joves generacions.\nPer als profans que buscaven bellesa i poesia, han destacat Loin -en una sessió massa matinera!- i l’excepcional Rare birds, d’Un Loup pour l’Homme, acrobàcia en moviment que va creant figures cada vegada més difícils -gegants, centaures, llops...- basant-se en la confiança en l’altre, una meravella delicada dins una plaça de toros. I encara hi ha hagut més sorpreses: d’un taller de Labuena Compañía n’ha sortit La bugada, una peça amb intèrprets amateurs que converteix l’antic espai de reunió femení en un acte d’alliberament i rebel·lió al crit de “Prou, senyor Ramon” (el que enganya les criades) i que acaba amb el públic compartint escenari i ball. Sí, tot això és dansa.


... m'agrada la tradició de Sant Jordi, a més a més aquest any ha encertat de ple amb un llibre de reflexions: una per cada dia de l'any.\n"Quan ens envaeix una impresió d'estancament i de confusió,\nel millor és distanciar-se un altre cop,\nconcedir-se el temps de reflexió i de recordar l'objectiu de conjunt:\n¿qué és el que ens farà veritablement feliços?\nA continuació, hem de reformular les nostres prioritats sobre aquesta base. "\npost escrit per la THELMA (he tornat!!!!)\n“Ola sense H”.... pel Teo, la Thelma i la meva sempre estimada Louise.\nJa tinc ordinador!!!!!!!!!!!!!!\nI després d'hores d'obrir correus electrònics i de llegir el teu blog des de l'any passat m'he posat al corrent, al PRESENT.\nQuin munt de coses han passat, oi ?\nPerò, el passat ja està passat... Avui, No et parlaré tot el que m'ha agradat.\nPerquè avui l’he de donar les gràcies per la imatge que has inclòs del Pensador d’Auguste Rodin. Sabies que Rodin és un dels primers escultors que em va enamorar, gràcies a les classes d’història de l’art de la Sra. Elvira Farràs!!!!!!!!!!\nSabies què el primer Pensador de Rodin és una peça super-petitona i fins i tot insignificant?\nGenial imatge i escultora per il•lustrar la cita que ens regales!!!!\nCassiopea diu des de la seva closca que Rodin un dia va dir al món:\n“Saluda i agraeix la ingratitud com una experiència que enriquirà la teva ànima”.\nMOMO viatjant per DINS amb la seva CASSIOPEA, ara totes dues amb ordinador un altre cop.\nCASSIOPEA us acomiada amb el seu NAMASTÉ!!!!!!!!!! itàlic\nJo, Momo, qui t’escriu, s’afegeix a aquest NAMASTÉ!!! tot baixant el cap i ajuntant les mans con ho fan els Budes i Deeses d’altres terres al ritme de la teva selecció de cançons de Morrissey. (Thank you!!!!!!!!!!), i de Mishima... per Sant Jordi i el seu drac.\n...ens agrada que t'agradi aquest "Post-Pensador".\nSí, Rodin me'l va fer descobrir la meva estimada lili, amiga i companya de pensaments i deliris.\nAquesta escultura originalment es dèia "el poeta" i durant un temps en vèia sovint una interpretació que tenia quelcom d'especial, l'enyoro, però té un lloc en el meu record...era feta de pedra i volia passar desapercebuda entre la vegetació d'un jardí aparentment desendreçat...Tot i així, no ho aconseguia, perquè jo la vigilava.\nLa interpretació que ens has fet arribar és exquisida... moltíssimes gràcies!!! Potser aquestes escultures haurien d'arribar a més gent...què en penses?\nPassa't pel post d'en Monti i xerrem en una trobada.\n...celebrem que tornis a l'era del teclat i la pantalla!!!\nNyajo ha dit...\nA mi m'agrad molt, però és una figura que em dona la impressió que està trista, em fa patir. Á mi em recorda a algú que està pensant "no em puc creure que em passi això a mi" més que reflexions profundes.\nBé! A vegades els estats d'esperit d'un mateix fan que la teva primera "trobada" amb la figura s'interpreti diferent...potser el primer cop que la vaig veure estava així...no ho sé!\nje! tens raó Santi, cadascú veu amb els seus ulls.\nPerò segurament que ara la veuries com..."i com ho faré per anar tot un cap de setmana a la Seu a practicar l'orientació?"\nO potser et trobarem així en aquesta postura damunt d'una pedra pensant: "a la dreta o a l'esquerra???"\nSerà genial, veure't la cara després de...17 anys!!! aviat està dit!!!\nI ara una mica de publicitat: segueix el que anirem penjant a http://xinoxano.orientacio.org/\nNo, no! Com ho he de fer ha ho sé...tirar amunt-amunt-amunt i si veig un cartell de "Benvingut a Andorra" és que m'he passat :)\nI la meva postura serà de "Ostres! Havia agafat el plànol al revés!" que és la d'estar devant de la pedra donant-me cops de cap.\nI si! 17 anys!!!! No he canviat ni res! Tu pel que he vist no gens..."total pa qué? Pá ir a peó?"\nDoncs si! Em fa gràcia veure't "en directe" i sentir-te parlar...ah no! Que a tu no t'agrada parlar! Que ets molt callada! :)\nUna abraçada ben gran desde les cotes baixes\nXinoxano ha dit...\nBaixes? si a Suissa en dius baixes? ei, a veure si et trobes per aquí a la Simone Niggli-Luder, i li demanes uns consells d'orientació. Potser tu que xerres tant la convenceràs que vingui a córrer a l'Escanyabocs!!!\nOstres família! Aquest canvi sobtat de nom m'ha ben despistat!!!! Bé, m'he orientat fins a aquí gràcies a "l'organització", així que ja hi tornem a ser!\nSalut i bon cap de setmana!!!!!\n08 de maig, 2009\nxerra q xerra\nbuscant cota Zero\n7 tota la vida


Conveni col·lectiu del Comerç metall 2020 - 2021\nUs informem que s'ha publicat en el BOP la resolució per la qual es disposa la inscripció i la publicació del Conveni col·lectiu de treball del sector del comerç del metall de la província de Barcelona per als anys 2020-2021.\nCodi de conveni: 08000765011993\nÀmbit territorial: El Conveni afectarà tots els centres de treball que, compresos en el seu àmbit funcional, estiguin situats a la província de Barcelona, encara que el domicili social de l'empresa a què pertanyin radiqui fora d'aquest terme provincial.\nEntrada en vigor i durada: Aquest Conveni entrarà en vigor el dia 1 de gener de 2020. La seva durada serà de dos anys per a totes les empreses del seu àmbit, finalitzarà el 31 de desembre de 2021, i es pot prorrogar d'any en any per reconducció tàcita, si no se'n fa denúncia.\nJornada: Per als anys, 2020 i 2021 la jornada laboral serà de 1.780 hores anuals de treball efectiu.\nRetribució Salarial: Anys 2020 i 2021\nA partir de l'1 de gener de 2020, el salari base, les hores extres, les pagues extraordinàries, el plus de treball nocturn, el complement “ad personam” (abans antiguitat), els valors de la dieta i mitja dieta, i el complement “ex categoria”, figuren com a annex “Taules Retribució Salarial 2020”.\nA partir de l'1 de gener 2021, el salari base, les hores extres, les pagues extraordinàries, el plus de treball nocturn, el complement “ad personam” (abans antiguitat), els valors de la dieta i mitja dieta, i el complement “ex categoria”, figuren com a annex “Taules Retribució Salarial 2021”.\nClàusula Transitòria primera: Meritació i pagament al desembre 2020: El mes de desembre de 2020, es reportarà amb caràcter exclusiu en aquest mes, una quantitat de pagament únic, denominat “pagament únic des. 2020” per a cadascun dels grups professionals, que es farà efectiu en la nòmina del referit mes de desembre, i els imports del qual es reflecteixen en la taula que trobareu dins el text del conveni.\n» Per accedir text del conveni, cliqueu aquí


RONDA DE CERVESES AL PATIO VIRTUAL: Nosaltres els sarcàstics\nPublicat per Guillem Calaforra a 2/05/2009\nPer cert, parlant de crueltats, i ara sense ironia juganera, mireu l'entrada d'avui del Quadern gris, una de les meues preferides. Personalment, no tinc res a afegir-hi. I és que tot ha estat dit.\nD’acord amb tot, mayormente. Només un parell de coses:\n1. No sé què hi diuen exactament els “teòrics”, però l’humor i la ironia potser no sempre identifiquen la mateixa cosa. Clar que, inevitablement, aquí s’entra en un joc de conceptes… Pensa si no en moltes entrevistes-tipus de certa premsa, en què algú ens diu coses com aquesta: “Mi marido tiene un gran sentido del humor”. I de segur que no sempre es tracta de gent irònica, ni molt menys sarcàstica. (N. B.: Menys quan es tracta de la Soraya S. S.: “Mi marido tiene una retranca tremenda”.)\n2. La ironia és un recurs magnífic en les distàncies curtes, molt vàlid per a la immediatesa d’una conversa cara a cara, on la conya escèptica (desconfiada?) és reforçada per l’entonació i la gestualitat. Però tractant-se de la llengua escrita, els irònics sovint naufraguem. Segur que molts escriptors passen per irònics, quan no ho van ser en absolut. I altres van pretendre ser-ho, i avui passen per transcendentalistes avorridots. No en parlem ja quan es tracta de la comunicació falsament immediata del correu electrònic: quants matisos “irònics” no es perden, i quants malentesos no es creen!\n3. Em costa acceptar de manera definitiva i impepinable que les afirmacions del tipus “La vita è bella” són, com dius tu, premisses cretines. Em resisteixo a acceptar que la vida és només tragicomèdia i “l’infinita vanità del tutto”, encara que de motius per al pessimisme no en falten. Qüestió d’espectatives, d’endorfines, d’admetre l’envelliment del cos i l’ànima com una “esmena a la totalitat” o, ben al contrari, com una espècie d’alliberament (?). En aquestes estem.\n1. Certament, no sempre, i a més es tracta d'una relació inversa: la ironia se sol confondre amb l'humor, però és obvi que no tot humor és ironia. La dificultat de separar-les és per una banda només, doncs. Això es deu, probablement, al fet que la ironia és un dels recursos retòrics més habituals quan es vol crear una situació humorística.\n2. Totalment cert. De fet, crec que precisament l'escriptura és el lloc preferent dels malentesos, a causa d'aquesta absència d'entonació i de gestualitat. De tota manera, la ironia se sol malentendre també en el cara a cara, ai! I molt!\n3. Jo et diria que depèn del moment. Però en general tinc una opinió cada vegada més negativa de les coses humanes en conjunt. Hi ha moments en què això em sembla una simplificació abusiva; hi ha moments en què els moments bons em sembla que són penoses recaigudes en l'autoengany. Però, en fi, una cosa i l'altra no passen de ser conviccions metafísiques.


Després d’un mes de protestes dels veïns, la policia deté tres persones i investiga altres casos similars\nEl pis del carrer Picalquers on han entrat els agents PERE VIRGILI\nBarcelona“Quan a la nit sentia soroll, mirava per l’espiell de la porta i solia veure una persona a l’escala de l’edifici que s’estava punxant. L’endemà el replà feia molta pudor i hi havia taques de sang a la paret”. És el relat d’una nit qualsevol dels últims dos mesos d’una veïna del Raval de Barcelona. Ahir a primera hora del matí la policia va entrar al seu bloc, al carrer Picalquers. El dispositiu va despertar els veïns, que no es van estranyar quan van comprovar que els Mossos d’Esquadra i la Guàrdia Urbana escorcollaven l’habitatge de la primera planta. Sabien perfectament que el pis era un punt de distribució de droga perquè ells mateixos ho havien denunciat.\nLes queixes veïnals de l’últim mes van motivar que la policia obrís una investigació al Raval per determinar quins domicilis del barri feien servir els camells per desenvolupar el seu negoci. De fet, a principis de juliol l’ARA va avançar que els veïns del Raval alertaven que havia crescut la venda de droga entre edificis buits del barri que els traficants havien ocupat. Fins i tot, en alguns casos els veïns havien rebut amenaces dels camells i la tensió havia donat pas a diverses protestes, com ara cassolades al carrer d’en Roig. El cop policial d’ahir va acabar amb la detenció de tres persones als dos blocs on van entrar els agents; en tots dos casos, els traficants havien ocupat els pisos il·legalment. Al carrer Picalquers van arrestar un home de 38 anys de nacionalitat espanyola, i al carrer Carretes van detenir dos homes, de 38 i 42 anys, de nacionalitat dominicana.\nSempre hi havia gent que pujava i baixava. Cada dia passaven 30 o 40 persones per aquí\nPerò això només és la punta de l’iceberg, ja que la policia va avisar que manté la investigació oberta en altres immobles del Raval que també han ocupat els traficants per vendre-hi droga. De moment, els veïns del número 11 del carrer Picalquers (que se situa en un carreró que porta al carrer Malnom) podran tornar a dormir. En les últimes setmanes es despertaven pels crits i els cops que sentien a la nit, ja que l’activitat dels camells creixia a mesura que es feia fosc. L’actuació policial, però, no ha deixat tranquils els veïns del bloc, que encara estan atemorits pels traficants. Cap d’ells vol dir el seu nom perquè, quan el pis funcionava de punt de distribució, evitaven parlar amb els camells, i els que ho intentaven, només havien obtingut a canvi insults i amenaces.\n“Sempre hi havia gent que pujava i baixava del pis. Cada dia passaven per aquí entre 30 i 40 persones”, recorda una veïna del carrer Picalquers. Els traficants no només vivien dels consumidors habituals, que ja sabien on era el local de subministrament. La veïna explica que els camells també sortien al carrer per intentar vendre el material, sobretot als turistes. Casualment (o no), al carrer Picalquers hi ha un edifici que -tot i que no té cap distintiu de bloc d’apartaments- sol allotjar visitants estrangers.\nA part de la brutícia i la pudor, els veïns també patien l’actitud dels clients dels traficants. “A vegades clavaven puntades de peu a la porta del meu pis perquè es pensaven que era el local dels camells”, ressalta una afectada. Però la molèstia no només era nocturna, també hi havia moviment de consumidors tot el dia.\nIntent de reocupació\nL’activitat era tan frenètica que ahir la policia la va viure de primera mà. Els agents van entrar al pis del carrer Picalquers a dos quarts de vuit del matí i a les nou van haver d’aturar un grup de persones que ja intentaven tornar-hi a accedir. Davant l’intent de reocupació, una patrulla de la Guàrdia Urbana va custodiar l’edifici fins que una empresa va posar una porta metàl·lica a l’entrada del domicili per evitar que es produís una altra ocupació il·legal. Mentre els agents feien aquesta vigilància, diverses persones que es dirigien cap al número 11 del carrer Picalquers van girar cua després de veure la patrulla davant la porta. Aquesta actuació immediata de tapiar la porta no és nova, ja que en altres punts del Raval han sigut els mateixos veïns els que han precintat els pisos després de la batuda policial.\nPerò el resultat del cop d’ahir no va ser igual per al número 24 del carrer Carretes. Tot i que la policia va entrar a un pis del bloc, ahir continuava ocupat perquè hi seguien vivint altres persones que no havien quedat detingudes en l’actuació, ja que no estaven relacionades amb el tràfic de drogues. Després de l’escorcoll, els Mossos i la Guàrdia Urbana van concloure que l’habitatge del carrer Carretes només s’utilitzava de punt d’emmagatzematge de les substàncies estupefaents que posteriorment es distribuïen. Malgrat tot, els veïns de l’edifici també n’havien patit les conseqüències. “Feien soroll i cridaven a l’escala”, es queixa una afectada.\nA part de les detencions, la policia va confiscar ahir dosis de marihuana i de cocaïna, diners i balances de precisió entre els dos escorcolls. Tot i això, els veïns del Raval no donen per resolta la polèmica i mantenen l’alerta, ja que tenen detectats molts altres casos similars.\nantidroga operació anti-droga Mossos d'Esquadra raval guàrdia urbana


Relat "Diari d'una skin"\nInici > detall del relat: Diari d'una skin\nDiari d'una skin.\nDILLUMS 5: Heyhey! Per fi em acabat els exàmens. Sincerament, m'han anat tots bé... ui, tots menys el maleït anglès... crec que aquest l'he pencat... però bé, caldrà esperar, millor no deprimir-me encara. Em sortit de l'insti la Lea, la Neti i jo i em anat a un debat de joves al casal. Ha estat bé, però hi ha molt poc moviment en aquesta ciutat, és una merda. La majoria de joves són del tot conformistes amb el que passa, i no es preocupen pel seu futur. Es clar, amb uns papis forrats pagant un piset, qualsevol es preocupa per on viurà, no? Quin fàstic. Però bé, no hi podem fer res. Ai, sento estar tan pesada, però... aquest matí gairebé ens besem el Jaume i jo... ha sigut un... ups! Però bé, tinc l'esperança que algun dia passi... L'esperança MAI es perd!\nDIMARTS 6: Heyhey! En Jaume és fantàstic. Avui a la tarda he quedat amb ell per anar a fer una birra. Ha estat bé, llàstima que fes fred i jo no portés abric. No m'esperava aquell airot! Hem estat asseguts al Trau fins a les cinc o així, aleshores, ell m'ha acompanyat fins a casa. No ha passat gaire cosa, però cada dia n'estic més convençuda... li agrado. Com em mira, com em parla... ho, tan de bo no m'equivoqui... la veritat, no estic passant per gaire bon moment amb els xics. Fa massa que no se'm correspon, i ara, ara que me n'he adonat que estic enamorada... no vull equivocar-me. Ai, mira, m'acaba d'enviar un sms... Què guai!! Em diu... em diu per a quedar demà! Oh, quina il·lusió! Després el trucaré, a veure com quedem. Ai, que nerviosa que m'acabo de posar! M'encanta... es una passada de noi: sempre tan atent, comprensiu, lluitador... Ell si que té clares les idees, i tot i així, mai es fica en embolics. I per moltes "pintes" (com diu la gent) que porti, no li agraden els problemes. Tot ell m'enamora... la seva cresteta roja, els seus ulls mel, la seva pell torrada, els seus llavis carnosos... uf, em posa a cent! A veure si demà passa alguna cosa, que ja no puc més!! Adéu, em truquen!\nDIMECRES 7: Heyhey! Ara a les 9 hem quedat per anar a sopar amb la colla. Estarà bé. Entrepà ràpid, ruta pels "baretos", algun que altre porret...i en Jaume. Sí, avui pot ser la nit perfecte... Ja he avisat a casa que aquesta nit no m'esperin. Hem quedaré a dormir a casa de la Neti, que me'n deu una... A veure... queden tres quarts encara... Vaig a dutxar-me i després ja em vestiré i marxaré. No se què posar-me; la mama em vol renovar la vestimenta... odia com vaig vestida! Avui mateix em discutit, diu que vaig massa extremada, que dono molt la nota, i que s'avergonyeix de mi. Que vestint així només provoco i que no se ni que em dic. Quina ràbia... per què no m'accepta? Crec que soc lliure de vestir com em sembli, i de tenir els ideals que jo cregui... i què si soc antifeixista? I què si odio als racistes? No puc creure en la igualtat de classes i sexes? Oh, quina ràbia... Com toqui la meva roba... marxaré de casa! Bé, per altre banda, tampoc hem queda tant pels divuit: menys de dos anys! Ai, vaig a dutxar-me, que encara faré tard. Ja hem posaré el primer que trobi per l'armari i estigui net. Desitja'm sort!\nDIJOUS 8: Heyhey! Oh, quina nit ahir, Déu meu! Va ser la millor... tot i que no va passar res amb en Jaume, em vaig divertir. Feia tant que no sortíem tots junts... Ostres noi... l'únic problema a sigut la ressaca d'aquest matí. Estic amb un mal de cap! Però bé, amb pastilles vaig tirant, em toquen cada vuit hores i me n'acabo de prendre una; suposo que no tardarà en fer efecte...(suposo... i espero!). Diumenge hi ha una manifestació nazi a la rambla, en contra de la immigració. Ho he llegit al migdia tornant cap a casa... Ja avisaré al casal per a posar-nos en moviment i a veure si en poguéssim organitzar alguna en contra o fer que els retirin el permís... Adéu, crec que vaig a dormir una estona més.\nDIVENDRES 9: Heyhey! Oh, a que no saps qui m'ha vingut a veure aquest matí...? En Jaume!! M'ha vingut a buscar per anar a donar un tomb i... res, que... sisisisisi! Al final ens hem liat! Oh, a sigut fantàstic... Es meravellós! M'ha dit que m'estimava, i que no volia que fos únicament un rotllo, volia que sortíssim, formalment, i jo... Jo fonent-me als seus braços! Es fantàstic, diari... me l'estimo tant... No se com he pogut estar sense ell... M'encanta! Ara hem tornat a quedar amb la colla i els ho direm... a veure quina cara fan!! Suposo que anirem al casal, que avui hi ha reunió de joves anarquistes i ens toca presentar un projecte de campanya, però... amb una mica de sort... ens podrem perdre una estoneta en Jaume i jo per la ciutat... Ostres, que guai... ostres! Fins demà!\nDISSABTE 10: Heyhey! Ahir l'assemblea va anar molt bé, vam parlar de la manifestació nazi del diumenge i n'organitzarem una altre en contra el proper dissabte. No entenc com l'han poguda permetre... però si ells poden, nosaltres també. Demà hem quedat per anar a demanar el permís a l'ajuntament. Segurament hi anirem en Jaume, l'Orni, i jo. De moment, avui hem estat preparant eslògans i propaganda diversa. De les frases se n'han d'encarregar la Xènia i el Markus, que hi tenen una traça increïble. Dels cartells me n'ocuparé jo amb la Lea, i les xerrades i propòsits... no se, suposo que ja ho faran els més grans. Ho em estat organitzant tot al màxim, ara només cal triar una ruta llarga i repartir una mica de propaganda. Ah, ahir, a l'assemblea els vam dir a tots que sortíem en Jaume i jo, i van fer una cara... jajaja però bé, en el fons, molts ens van dir que ja s'ho mig imaginaven... Ai, cony, mai havia sigut tan feliç. Cada estona que passem junts... es especial, es meravellosa... única... l'estimo, si, l'estimo amb bogeria, com mai havia estimat a algú, i ell a mi també, per fi tot comença a ser perfecte... Aquest matí ens em vist i em estat esmorzant junts i parlant. En general em parlat de la manifestació, perquè ens té a tots bastant ratllats això que se'ls hagi concedit el permís, es al·lucinant! No se on tenen el cap aquesta merda de polítics, per favor! Es que encara no ho crec possible... Però bé, no només hem estat discutint d'això, també hem estat parlant de nosaltres. Som estúpids! Fa tant que ens agradem, i mira, fins fa dos dies... que només amics. Hem rigut molt pensant en això. I saps que? Ostres, mira, jo li he dit que en el fons, no em reia tant, que no em feia gràcia haver estat tant de temps sense ell, que tot aquells dies que vam passar sent amics que ens estimàvem massa, era un temps en el que podríem haver estat sincers, podríem haver estat junts... i no se, em feia ràbia això; però aleshores, m'ha agafat la mà, m'ha mirat als ulls i... oh, gairebé em fonc! M'ha dit que això no importava, que ell i jo estaríem sempre junts ara, sempre més... i jo he sigut feliç en sentir-ho. Després, em anat a donar un tomb i ens hem acomiadat per a dinar. Ara estic tipa i tinc son, i si arriba a ser per mi, que em quedo aquí on soc, estirada al llit panxa en l'aire fent la gossa, però... en mitja hora he de ser al casal per a preparar la propaganda, i a més a més, ens veurem en Jaume i jo... J! Marxo... agur!\nDIUMENGE 11: Heyhey! Bon dia!! Avui m'he llevat de molt bon humor, tot i que d'aquí a poques hores es faci la merda mani aquella... però bé, en pensar que dissabte vinent en farem una antifeixista 100% m'animo una mica més. Vaig a esmorzar i no se si escriuré més, adéu!\nJa he esmorzat, i aquí em tens de nou. La mama es imbècil, m'ha castigat sense sortir aquesta tarda a demanar el permís. I tot per què? Bah, tant hi fa, es estúpida.... la odio! Uf, quines ganes que tinc de desaparèixer de casa... A més a més, mentre discutíem, en Jaume m'ha enviat un missatge de "bon dia" i es clar, la senyora aleshores ha aprofitat per a confiscar-me el mòbil. Idiota... Uf, tot el puto dia tancada a casa avui... bé, que hi farem... crec que no sortiré de l'habitació fins demà, m'he emprenyat bastant. Dw.\nEi, torno a ser-hi... es que la mama ha atacat de nou i m'ha deixat sense dinar, diu que no ho mereixo... Sort que en tinc de la música... noto com perfora els meus timpans, a tota llet... Oh, sento com poc a poc la meva ràbia va desapareixent entre les lletres de les cançons... ja estic millor. Ai, mira, crec que acaba de marxar aquella dona. Aprofito que estic sola i pujo el volum a gairebé el màxim. Aquí estic jo, el meu món, tu, diari, i la meva música... ideal...\nNo m'ho crec... necessito aire... m'estic ofegant... Per què no puc respirar? Per què cony he hagut de despenjar? No puc... m'estic morint... no controlo les mans... per què tremolo tant... si us plau... necessito ajuda, vull despertar, que algú em desperti! Per favor! Desperteu-me, o mateu-me... però no em feu patir així... es com un somni... no soc conscient del que faig... la meva vista... ja no se ni que escric... Però per què cony veig les lletres borroses... po(...)\n=/=>Aquella trucada inesperada la va fer saltar del llit, on escrivia lentament allò que se li passava pel cap. Va parar la música i va despenjar l'auricular del telèfon. Va sentir a l'Orni molt esverat. No entenia res... Les paraules que van sortir de la boca del seu amic eren incomprensibles, li tremolaven, no les sentia bé, no LES VOLIA sentir bé. Tot allò era un malson. Una vida destruïda, un somni assassinat amb una freda navalla al mig del carrer. Plors, xiscles, desesperació. Com havia pogut passar? No era real, no ho era... Era un maleït malson... però els crits seguien en el seu cap. En realitat a l'habitació hi havia silenci, però ella no se n'adonava, ella sentia els xiscles; els sentia com si estiguessin al seu costat, però no, estava sola. Un moment de serenor, seguit del pànic interior i la por a la veritat... allò no era cert, no ho podia ser pas... L'Orni estava ferit, però la policia l'estava a punt de detenir. Ella sentia com es resistia a que l'agafessin, primer havien d'acabar de parlar... Era com si ho estigués veient... tot el que li estava mig c\nridant l'Orni, ella ho veia en la seva habitació. Gent, molta gent. Policies, masses junts. Una ambulància i un cadàver. Coneixia aquell cos mort, era el d'en Jaume. Veia un grup de neo-nazis fugint per la cantonada, perseguits per més polis. Veia la sang en la navalla del terra, veia el pànic en la cara dels vianants. Ella hauria d'haver-hi estat... hauria d'haver-los acompanyat a demanar el permís, s'hauria d'haver creuat ella també amb aquells fills de puta. Ella hi hauria hagut de ser... Si hi hagués estat... potser en Jaume... Potser ja tindrien el permís, ja estarien al casal preparant cartells, ja estaria asseguda al costat del seu xicot... però no era així, no ho era, i mai més ho podria ser. Van rodejar-los, els van atacar per l'esquena, com rates covardes, i van matar al seu estimat Jaume. Fills de puta... Estava histèrica, i va sentir un crit de dolor que venia de l'Orni i... res... la línia tallada. Havia penjat. Mal parits... púrria humana... Mai més, mai més podria estimar a algú tant com havia estimat a en Jaume... mai ningú tindria uns ulls tan perfectes, ni uns llavis tan carnosos, ni aquell tacte que li feia posar la pell de gallina només en recordar-lo... i tot per què? Per culpa de la intolerància, l'egoisme, la incomprensió d'aquella merda de pensaments d'extrema dreta. Va sortir als diaris, sí, jove d'esquerres assassinat al mig del carrer per un grup d'extrema dreta armats amb navalles. Va sortir, va ser llegit, i molt aviat, oblidat per tots aquells a qui els causen morbositat i fred interès aquesta mena de notícies. Però els demés, els seus amics, companys, familiars; tots aquests, no el van oblidar mai. Van lluitar per a que es fes justícia, però no ho van aconseguir... res podia tornar la vida d'en Jaume... res... mai més... <=/=


Jornada de portes obertes al Teatre des Born abans de començar les obres - El Iris.cat - Digital d'informació i cultura\nL’Ajuntament de Ciutadella convidarà a la ciutadania a visitar el Teatre des Born i poder constatar l’estat en què es troba actualment. Serà en les properes setmanes, abans de començar les obres que es perllongaran uns 8 mesos. Una vegada les obres estiguin enllestides, es podrà tornar visitar el teatre per veure’n el resultat.\nL’Ajuntament ja te adjudicades les obres i l’equipament per a reobrir el més prest possible el Teatre des Born. En els propers dies hi haurà una reunió entre l’equip de govern municipal, el contractista, M. Polo, i el director d’obres Domingo Enrich per definir el calendari d’execució. La previsió és que les obres durin 8 mesos durant els quals hi haurà una reunió setmanal a tres bandes (ajuntament, contractista i director d’obres) per tal de fer-ne un seguiment exhaustiu. El regidor delegat de Cultura, Josep Juaneda, es mostra optimista en el sentit de que dins el 2019 puguin arribar els 150.000 euros compromesos per l’anterior Govern estatal, que a l’hora de la veritat no hi eren i que ara, amb el nou Govern, s’han reclamat. Tanmateix el regidor vol agrair el suport econòmic del Consell de Menorca i del Govern de les illes, que sumat al que aporta el mateix Ajuntament permetrà enllestir d’una vegada per totes les deficiències actuals del teatre i equipar-lo degudament perquè pugui començar a funcionar amb regularitat.\nDins el mes de novembre, abans de l’inici de les obres, l’Ajuntament organitzarà una jornada de portes obertes amb visita guiada, perquè tots els ciutadans que ho desitgin puguin veure el teatre per dins tal i com està ara i tornar-hi quan finalitzin les obres per veure’n el resultat.\nParal·lelament a l’execució de les obres, l’Ajuntament engegarà un procés d’estudi i consulta per decidir quin serà el sistema de gestió del Teatre. En un principi aquest procés correspondria engegar-lo des de la Fundació Ciutadella Cultura. El que pretén Josep Juaneda és cercar el màxim consens i acord entre tots les grups polítics del consistori de manera que, governi qui governi a partir de maig, es pugui dur endavant el projecte i la gestió que s’acordi.\nArticle anterior Finalitzen les excavacions arqueològiques al fons subaquàtic de Calescoves\nSegüent article Arriba Innovem Fest, la festa de la innovació empresarial a Menorca


Lee De Forest - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nDe Forest (tríode, 1906)\nAlexander Lee De Forest (Iowa, 26 d'agost de 1873 - Hollywood, 30 de juny de 1961) va ser un inventor estatunidenc amb unes 300 patents registrades, entre les quals destaca el tríode, primer dispositiu amplificador i origen del posterior desenvolupament de l'electrònica basada en les vàlvules de buit.\n26 agost 1873\n30 juny 1961 (87 anys)\nNora Stanton Barney (m. 1907-1911)\n(1946) medalla Edison\n(1923) Elliott Cresson Medal\n(1922) IEEE Medal of Honor (en)\n2 De Forest i el cinema\nVa néixer el 1873 a Council Bluffs, Iowa, però va créixer a Talladega, Alabama, on havien enviat el seu pare, ministre religiós, per reorganitzar una escola negra. Va ser un lloc solitari per al jove Lee; privat de les habituals relacions juvenils, va disposar de més temps per a llegir. El seu pare va intervenir directament en l'educació del nen, amb l'esperança d'orientar-lo a la vocació religiosa.\nNo obstant això, Lee preferia la ciència i va mostrar tenir-hi una gran aptitud, construint bateries i motors que eren de qualitat professional. A l'Escola Científica Sheffield, de Yale, va rebre estímul el talent de Lee i es va quedar allà fins a obtenir el doctorat el 1899.\nDurant tota la seva vida, va crear una idea lucrativa rere l'altra, però la manca de perspicàcia comercial li va impedir treure profit del fruit del seu geni. El creixement excessiu de la seva companyia va acabar per provocar la fallida, però De Forest es va recuperar ràpidament.\nEl jove inventor es va casar el 1908, però va tenir una lluna de mel molt atrafegada. Amb la seva dona va anar a París, i allà va instal·lar un transmissor telefònic a la part superior de la torre Eiffel. Al seu retorn als Estats Units, va ser assetjat per les sol·licituds dels seus invents que li feien persones de totes les classes socials. Va construir antenes en els sostres dels gratacels i instal·là el seu equip electrònic d'amplificació sonora (micròfons) en els teatres i al Metropolitan Opera House.\nIdea rere idea sortia del prolífic cervell de De Forest. Entre els seus molts invents, va rebre les patents d'un bisturí, el circuit oscil·lador d'alta freqüència, el radiotelèfon, els sistemes de transmissió i recepció de ràdio, els sistemes de comunicació dels trens, un altaveu, la cèl·lula fotoelèctrica, la càmera de cinema a prova de sorolls i un aparell de televisió i també de televisió de colors. La ràdio fou primerament desenvolupada com un sistema de comunicació marítima. També demostrà la seva eficàcia per posar en contacte territoris aïllats i remots, però era inestable i es produïen moltes interferències. L'investigador De Forest aconseguí eliminar-les a principis del segle XX, cosa que féu possible amplificar el senyal captat amb una antena. De Forest també fou el primer a anomenar ràdio la nova tecnologia. Els resultats dels seus descobriments foren la localització de les bandes de modulació conegudes per les inicials AM.\nPerò, va ser el 1906 quan De Forest va inventar el tríode. L'objectiu de De Forest era el de descobrir un mètode per amplificar les ones i, al mateix temps, controlar el volum del so. Va construir una prima tira de filferro de platí (a la qual va donar el nom de "reixa"), la va doblegar en ziga-zaga i la va col·locar entre el filament i la placa. Després, va tancar tot l'aparell en una bombeta de vidre.\nLa invenció del tríode responia a una necessitat tècnica: fer trucades telefòniques de llarga distància. Col·locant aquest invent per tota la línea telefònica es podia amplificar el senyal lo suficient com per poder fer trucades de llarga distància creant així el primer dispositiu elèctric capaç d'amplificar.\nPer inventar el tríode i començar la revolució tecnològica fins al dia d'avui, és considerat el Pare de la Electrònica. Ja que abans del tríode, tan sols podíem convertir el corrent altern en corrent directe o continu, és a dir, tan sols es construïen les fonts d'alimentació. Però amb la creació del tríode del buit, va arribar l'ampliació de tota mena de senyal, sobretot de l'audio, la televisió i la ràdio. Això va fer que la indústria d'aquests equips tinguessin una pujada tan forta durant els següents anys que a partir de la dècada del 1930 es farà servir la paraula "electrònica" per referir-se a la tecnologia d'aquests aparells emergents.\nDifícilment es consideraria que retorçar un prim fragment de filferro i inserir-lo en una bombeta és un incident que commou al món, però això és literalment el que va fer Lee De Forest per inventar el tríode, que és considerat en l'actualitat com un dels vint invents més importants de la història de la humanitat.\nDe Forest i el cinemaModifica\nAnunci de premsa per a la projecció de diversos curtmetratges produïts per DeForest Phonofilms al Teatre Strand de Biloxi, Mississipí.\nDe Forest també va treballar amb Freeman Harrison Owens i Theodore Case, utilitzant el seu treball per perfeccionar el sistema Phonofilm. Tot i això, de Forest va tenir topades amb els dos homes. La causa fou el continu ús indegut de De Forest de les invencions de Theodore Case i de no reconèixer públicament les contribucions de Case (Case Research Laboratory). Per exemple, el 1923 va demostrar al Teatre Rivoli, de Nova York, el seu procés Phonofilm per a les pel·lícules sonores sense anomenar en cap moment el seu soci Case. Com a resposta Case va crear la seva pròpia càmera. Aquesta càmera va ser utilitzada per Case i el seu company Earl Sponable per gravar el president Coolidge l'11 d'agost de 1924, que va ser una de les pel·lícules que va mostrar De de Forest i proclamant-la producte de les seves "invencions".\n↑ Brotons, Ròmul. El triomf de la imaginació, 60 invents que han canviat el món (o gairebé). Barcelona: Albertí Editor, 2010, p. 124. ISBN 978-84-7246088-1.\n↑ Martín, Crespo «Componentes electrónicos II». Electrónica Lineal.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Lee De Forest\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Lee_De_Forest&oldid=23568148»\nDarrera modificació: 18 maig 2020 a les 14:28\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 18 maig 2020 a les 14:28.


Martin Berchesi és el guanyador del Handbike Barcelona | Federació Catalana de Ciclisme\nEntre el dissabte dia 13 a la tarda, amb la prova CRI, i el diumenge al matí amb la prova en línia, es va disputar el 1er Open Handbike Barcelona amb un èxit absolut tant de participació com de públic i amb una organització modèlica a càrrec del Club Esportiu Handbike Barcelona.\nA la prova de CRI, el gran favorit, en Martin Berchesi no va decebre i va guanyar amb autoritat. Amb aquesta victòria es proclamar Campió de Catalunya en la categoria MH4. Pel que fa a la categoria MH3, el Campió va ser en Isaac Mateos i en categoria MH2, el Campió va ser en Sergio Garrote. Tots tres del Club Esportiu Handbike Barcelona demostrant el bon nivell dels esportistes daquest club, tenint en compta que la prova era puntuable per la Copa Espanya i comptava amb els millors esportistes vinguts de lestat espanyol.\nEn la prova en línia, des de la primera volta es va formar un grup capdavanter amb Martin Berchesi, Víctor Rotaru, Israel Rider i Oscar Lanza que van anar agrupats i fent diferències respecte a la resta fins que restaren 7 voltes en Martin Berchesi va aconseguir marxar en solitari i completar les 25 voltes com a guanyador. Pel que fa als Campions de Catalunya, els guanyadors de la CRI van repetir en la prova en línia.


Cerca els missatges de important text en l'iPhone és una de les funcions més importants i per la mateixa raó que ha de tenir en compte que això permet l'usuari per obtenir els millors resultats i també assegurar-se que els missatges històrics són buscat amb facilitat i satisfacció. Tanmateix a vegades l'usuari es fica en qüestió quan es tracta el fenomen i a continuació les qüestions es produeixen en aquest sentit. Aquest tutorial és tot sobre les resolucions dels problemes quan es tracta de la recerca de missatge de text i les resolucions relacionades que caldria implementar per assegurar-se que l'usuari obté els millors resultats en relació amb la qüestió sotmeses.\nNo buscar missatges de text en iPhone i.e. assumptes comuns\nLes següents són algunes de les qüestions que un usuari s'enfronta quan es tracta de la recerca de missatge de text i també assegura que l'aplicació de les resolucions relacionades convertit en fàcil i ferm.\niOS 9 temes\nDe lluny és l'últim i més s'enfronten l'assumpte de tots els temps com ens assegura que el iOS 9 millorar ió qualsevol iPhone condueix a l'assumpte. Aquest problema també és multidimensional i per la mateixa raó que ha de tenir en compte que l'usuari ha d'assegurar-se que el millor i els fòrums de l'última qualitat se segueixen per aconseguir resoldre en l'estil.\nCerca de missatge específic\nTambé és una de les qüestions que no permeten l'usuari assegurar-se que un missatge de text amb les paraules clau de cerca específics es troba i el contingut és llavors llegit. Aquest és un assumpte conegut dins iOS 8 i 9 d'iOS i fins aquesta data l'empresa no ha alliberat qualsevol seguretat o parcel·la programa per assegurar-se que es resolgui el problema amb facilitat i satisfacció.\nTemes de recerca centre d'atenció\nSpotlight Recerca s'assegura que el dispositiu s'escanneja per a la peça d'informació relacionada, però això també mal funcionament vegades causant als usuaris a despotricar Poma en aquest sentit. Els fòrums de Poma són el millor lloc per assegurar-se que el millor i la informació de l'última s'obté en aquest sentit.\nLes altres qüestions sobre l'aplicació missatge són escenes i temes OTA que són fàcils de resoldre per la tecnologia utilitza la tecnologia però de vegades la majoria dels usuaris més hàbils són també no capaç de resoldre els problemes i per la mateixa raó, s'aconsella assegurar-se que es llegeix el tutorial fins al final per resoldre alguns assumptes relacionats.\nCom buscar missatges de text iPhone\nEl procés de buscar els missatges de text en iPhone és fàcil i s'ha explicat en detall i per la mateixa raó que cal assenyalar que els passos han de seguir per assegurar-se que el resultat sigui segons les necessitats de l'usuari:\n1. l'usuari necessita assegurar-se que a la pantalla principal l'app de missatge és aprofitat per tal que es llança per començar el procés:\n2. l'usuari, llavors necessita assegurar-se que en la recerca de bar les paraules clau rellevants o en aquest cas simplement les paraules s'escriuen per assegurar-se que el missatge rellevant o grup de pop cap amunt de missatges i això també acaba el procés en la seva totalitat:\nCom cercar els missatges suprimits en iPhone\nWondershare Dr. Fone per iOS és el millor i l'aplicació de l'última que ha estat desenvolupat per assegurar-se que l'usuari obté els millors resultats quan es tracta de la recuperació dels missatges esborrats de text. El programa és fàcil d'usar i mantenir i per la mateixa raó que és Valorat alta pels usuaris. També farà segur que la aconsegueix usuari els millors resultats quan es tracta de la realitzen les puncions ovàriques text com les característiques que han estat incrustat dins fa un dels millors i els programes de l'última de tots els temps.\nContinuació s'enumeren alguns dels trets clau del programa que vols assegurar-se que l'elecció de l'usuari s'analitza com prendre una decisió de compra:\nDóna suport a tots els iDevice que un usuari pot nomenar i per tant s'assegura que l'usuari està deserta mai quan es tracta de recerca de missatge de text.\nA més de missatges d'aquest programa també s'assegura que les fotos, història de whatsapp i el VM també cerquen de la millor manera. Trets nous que també s'afegeixen que Mostra la professionalitat del programa.\nEl programa també s'utilitza per assegurar-se que el iOS és reparat de la millor manera quan actua anormalment.\nLa còpia de seguretat d'iCloud és també compatible amb el programa i per la mateixa raó que és també assegura que la còpia de seguretat d'iCloud és restaurat també en cas de qualsevol contratemps.\nL'usuari pot previsualitzar les dades abans de la recuperació només per assegurar-se que tot va anar correcte i segons les necessitats.\n1. Assegureu-vos que el programa es descarrega instal·lats i córrer per començar el procés:\n2. l'usuari llavors cal connectar el dispositiu al sistema per assegurar-se que el programa detecta:\n3. Feu clic al "Començament escanneja" botó, i el dispositiu és llavors per ser escanejats per al text missatges i qualsevol altra relacionada amb el contingut que s'ha suprimit:\n4. l'usuari llavors necessita assegurar-se que el contingut que s'ha pogut restaurar llavors és per comparar-les per a seguir endavant en aquest sentit:\n5. el destí desitjat és llavors per assegurar-se que el procés acaba i l'usuari obté el millor resultat seleccionats:\n> Recursos > iPhone > com missatges de Text de cerca en iPhone


Un nen troba metamfetamina en un ou Kinder\nNo sabem si Jesse Pinkman o Walter White, protagonistes de 'Breaking Bad', són els responsables d'aquesta història però els detalls fan pensar que podrien ser-ho. El portal 'Mashable' ha publicat una entrada en la qual relaten la sorpresa que va trobar un nen de cinc anys d'Irlanda del Nord dins de l'ou Kinder que li havien comprat els seus pares.\nDins de la càpsula de plàstic groga no hi havia joguina, ni un cotxe ni un ninot. A l'interior hi havia una borsa de pols blanca amb aspecte cristal·lí. el nen va avisar corrent al seu pare, alertant que no li agradava la sorpresa que li havien regalat.\nel pare del nen va trucar a la policia, la qual es va fer càrrec de la substància que hi havia a l'ou Kinder. Les anàlisis dels agents antidrogues van determinar que es tractava de metamfetamina, la droga de disseny que han popularitzat en la sèrie de televisió Heisenberg i el seu escuder Pinkman.\n"Aquest incident suposa una gran preocupació per a tots nosaltres" , assegurava l'inspector del cas, confirmant que s'havia iniciat una investigació per determinar com va poder arribar-hi.\nEl popular Kinder Sorpresa s'ha convertit en un problema governamental en diversos països del món. A França, la mort d'una nena que es va empassar la joguina va provocar un debat nacional mentre que a Xile ja han decidit la seva prohibició perquè considera que podria reduir el nombre d'obesos infantils al país.\nArtículo anteriorFelipe González: "Poso la mà al foc per Chavez i Griñán"\nArtículo siguienteCasillas es tachado de racista por un comentario a un compañero en Instagram


PLF viu un nou Sant Jordi al carrer\nJa de bon matí les parades de llibres, roses i d’entitats, ocupen la plaça del Fòrum Palatiolo. Així el centre del nostre municipi torna a ser l’epicentre de la jornada de Sant Jordi. En total hi ha una 10a de parades tant de llibres i roses, però també d’entitats com els Amics dels Animals, els geganters o la Biblioteca\nTot i no ser un dia festiu, la regidora de cultura de PLF, Dolors Agüera, ha explicat esperen tenir bona participació i força moviment de gent.\nDes d’aquesta plaça del Fòrum Palatiolo emetrem avui els butlletins horaris i també el programa En Xarxa amb tota l’actualitat de la jornada més literària de l’any.\nMés enllà de comprar llibres i roses avui PLF també tindrà dues actuacions molt especials; la 1a de l’orquestra de la bona sort, que celebra el seu 12è aniversari. Es tracta de la formació musical nascuda del centre de dia del Molí d’en Puigverd i composada per persones amb malaltia mental. El concert també serà per presentar el comic que repassa la història del grup. Ho explica José Manuel Pagan, director de l’orquestra.\nLa música també acompanyarà a la tarda, amb un concert de la Coral Palatiolo al casal de la dona, com ja van fer l’any passat. Aquesta actuació serà a les 19h.\nArticle anteriorLes entitats aprofiten St Jordi per recollir diners i donar-se a conèixer\nArticle següent3 detinguts a Pineda per comprar mòbils manipulant dades d’exempleats


Segells de goma - disseny on-line\nNomés a misellodecaucho.com ... Podràs dissenyar els teus de segells rodons, quadrats o rectangulars, triar el color de la tinta, la forma del segell o dissenyar amb total garantia teus segells Trodat Multicolor.\nPer fer-te les coses fàcils posem a la teva disposició una potent eina per sol·licitar el segell de cautxú, en només 4 passos.\nEls nostres estudis ens demostren, que els usuaris primer estan interessats a crear el disseny del seu segell, així doncs, podràs triar entre desenes de plantilles ja creades, modificar lliurement al teu gust, incloure el teu logo o dibuix o si ho prefereixes pujar directament el fitxer . Finalment serà el nostre sistema qui t'oferirà totes les possibilitats per muntar, en un segell Trodat Printy, en un Trodat Professional o en un Trodat Mobile Printy.\nTampó de tinta color Heliotrope\nPreu: € 6,99\nTampó de tinta color Terracota\nTruqueu per consultar el preu\nReembors, Printy 4911-F\nPreu: € 7,50\nArxivar, Printy 4911-F\nTINTA COLORIS PER TAMPONS\nPreu: € 2,37\nCoixinet de tinta Trodat 6/4911 textil\nPreu: € 9,72\nCoixinet de tinta Trodat 6/4913\nPreu: € 3,03\nTinta 4010 - Botella de 1 litre\nPreu: € 51,42\nNumerador gegant 40/10\nPreu: € 406,11\nEls millors segells de goma\nSegells de goma per a l'oficina\nNecessita un segell que pugui usar freqüentment a l'oficina? Llavors els segells d'aquesta categoria són la solució perfecta per a vostè! Trobarà tot a partir de segells de text personalitzats amb o sense text o logotip datadors numeradors o segells per a l'autocomposició.\nSegell de goma per el Negoci o en viatges\nNecessita dos segell manejable i compacte que pugui dur fàcilment quan estigui de viatge? O necessita un segell per a l'ús privat del negoci? Em aquesta categoria trobarà el segell ideal!\nAltres Productes de Segells\nTrobi segells amb aplicacions especials com ara segells per al tèxtil clauers amb segell segells còmics per a l'ús a l'escola a l'oficina o per Nadal!\nSegells numeradors, datadors o bolígrafs amb segell\nDissenya el teu segell de goma el més personalitzat possible. El teu segell et representa i augmenta l'imatge de la teva empresa\nSegell Printy 4921\nPreu: € 9,80\nTampó de tinta color Hunter Green\nTampó de tinta color Silver\nPreu: € 9,75\nCoixinet de tinta Trodat 6/4750\nLlista de preus: € 33,90\nPreu: € 28,82\nSegells Printy per l'autocompossició\nUn mateix pot compondre el text del segell i modificar-lo quan vulgueu.\nSegells de goma de text\nSegells amb datador Trodat\nSegell Datadors i numeradors\nSegells Trodat per a l'autocomposició\nSegells amb textos comercials\nSegells de text Original Trodat Printy\nSegells de goma de butxaca\nBolígrafs amb segell de goma\nSegells datadors Printy\nSegells Numeradors Printy\nSegells per a l'autocomposició\nSegell permanent per marcar la roba\nTampons de colors Colorbox\nSegells elegants Exlibris per regal\nSegells d'estimulació infantil\nCartutxos de tinta de recanvi Trodat\nCartutxos de tinta Reiner i Cintes impressores\nImpremtetes per a segells d'autocomposició\nTintes i tampons de tinta per segells manuals\nDetectors de bitllets falsificats\nMarcatge industrial, tampons i tintes especials\nTintes especials per segells de goma\nGaudeixi del segell de goma de tota la vida muntat sobre una muntura de fusta finament polida i envernissada. Li fabricarem el seu segell personalitzat amb cautxús volcanitzats que garanteixen un millor marcatge i una gran durabilitat.\nEl MOBILE PRINTY és el segell de goma amb la particular tecnologia per usar-lo amb una sola mà. Perfecte per totes les aplicacions en viaje com fora de l'oficina.\nTampons de colors especial Colorbox\nTampons de colors especials\nTampons de tinta de colors especials, per usar amb el teu segell de goma manual\nSegells comercials Printy 4911-F\nLlista de segells comercials, perfectes per l'oficina:\nPAGAT, COBRAT, COMPTABILITZAT, COPIA, ABONAR EN COMPTE\nCondicions de negoci |


Desarticulada en Alcoi una banda que estafava usurpant la identitat de les seues víctimes | ARA Multimèdia\nDesarticulada en Alcoi una banda que estafava usurpant la identitat de les seues víctimes\nEls detinguts han sigut posats a la disposició del Jutjat d'Instrucció de Guàrdia d'Alcoi que ha decretar el seu ingrés a la presó. La investigació continua oberta i no es descarta l'aparició de noves víctimes.\nLa Policia Nacional ha detingut en Alcoi a quatre persones de nacionalitat romanesa i amb edats compreses entre els 37 i 42 anys que formaven part de grup criminal que s'havia especialitzat a perpetrar estafes utilitzant identitats usurpades a les seues víctimes.\nEls integrants d'aquest grup criminal feien diverses ofertes via internet, oferint llocs de treball, lloguer d'habitatges o apartaments, deixant com a únic contacte amb les seues víctimes un telèfon d'una coneguda aplicació de missatgeria instantània mòbil, demandant una fotografia del DNI per a formalitzar l'assumpte. Quan els perjudicats enviaven aquesta còpia de la seua documentació personal, no rebien més contestacions a partir d'aquest moment.\nUna vegada en el seu poder les fotografies dels documents dels perjudicats així com les línies de telefonia mòbil a noms de persones fictícies, procedien a contractar via en línia diversos comptes corrents en diferents entitats bancàries, aportant per a això les esmentades fotografies fraudulentes de la documentació dels perjudicats i com a telèfon de contacte les citades línies de telefonia, tenint, per tant, ple ús de l'operativa d'aquests comptes mitjançant la banca digital.\nEls criminals utilitzaven els comptes per a realitzar tota classe d'il·lícits, estant especialitzats en estafes, utilitzant-les per a rebre transferències il·lícites, sol·licitar crèdits i préstecs o blanquejar capitals, en un dels comptes s'han detectat, en tan sols quatre dies, moviments de diners superiors a 47.000 euros.\nLa investigació ha estat desenvolupada per agents de la Brigada de Policia Judicial de la Comissaria de Policia Nacional d'Alcoi, fins al moment s'ha identificat a més de quaranta perjudicats.\nEn el marc de l'operació policial, s'han practicat dos registres domiciliaris a Alcoi, on es trobaven temporalment els arrestats, intervenint vora 100 targetes SIM, més de 2.000 euros en efectiu, nombrosa documentació personal i bancària de presumptes perjudicats, material informàtic i un gran nombre de targetes bancàries. Els detinguts han sigut posats a la disposició del Jutjat d'Instrucció de Guàrdia d'Alcoi que ha decretat el seu ingrés a la presó. La investigació continua oberta i no es descarta l'aparició de noves víctimes.


Al-Djadida o El-Djadida o Al Jadida o El Jadida (en àrab الجديدة, al-Jadīda), és una ciutat de la costa atlàntica del Marroc, a la província d'Al-Djadida, amb una població de 194.934 habitants el 2014 (20.000 habitants el 1912, 40.318 habitants el 1954 incloent més de 3.300 jueus). És el port principal de Marràqueix, que es troba a uns 180 km al sud. La ciutat és més coneguda pel seu antic nom de Mazagan, en portuguès Mazagão i en castellà Mazagán. L'antic nom musulmà és Al-Bridja o Al-Buraydja ('Petita fortalesa'). Els seus habitants portuguesos van emigrar el 1760 al Brasil, on van fundar Nova Mazagão a l'estat actual d'Amapá. La ciutat està a 9 km de la boca del uadi Umm Rabi (o Umm er-Rbia). El mercat de la Marta es troba a la part oest.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Al-Djadida&oldid=25855859»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 31 des 2020 a les 11:57.


ERC fa bandera de les seves polítiques socials a Sabadell i Catalunya - El diari digital de Sabadell - iSabadell\nERC fa bandera de les seves polítiques socials a Sabadell i Catalunya\nEn el marc de la campanya de les eleccions al Parlament de Catalunya del 21-D, els dirigents d’ERC Juli Fernàndez i Carme Garcia han assegurat que l’ADN del partit radica en les polítiques socials. Així Fernàndez assegura que les han impulsat des de l’Ajuntament, mentre que Garcia ha posat el focus en les polítiques del govern català destituït per Mariano Rajoy.\nGarcia, que va ser regidora durant dos mandats a Sabadell per ICV-EUiA (2007-2014), és Directora General de Relacions Institucionals i amb el Parlament, a les ordres de l’exconseller Raul Romeva. Garcia ha assegurat que el govern català va posar en marxa diverses iniciatives socials, la majoria suspeses o anul·lades pel Tribunal Constitucional: la llei 24/2015 d’emergència habitacional, la llei de l’Agència Catalana de Protecció Social, la Llei d’igualtat efectiva de dones i homes o l’impost sobre els habitatges buits (2015). La directora general ha destacat l’aprovació de la Renda Garantida de Ciutadania, que s’està desplegant i “significa una victòria ciutadana i un important canvi de paradigma de les polítiques de benestar; una mesura que garanteix un mínim de dignitat a tothom”.\nPer la seva part, el tinent d’alcalde i portaveu municipal d’ERC a l’Ajuntament, Juli Fernàndez, ha assegurat que Sabadell és pràcticament l’únic municipi que ha desplegat la llei 24/2015, vigent pel que fa a la lluita contra la pobresa energètica.\nEvitant talls de subministrament a les famílies vulnerables i imposant sancions a les companyies elèctriques que no compleixen la norma”, ha assegurat.\nFernàndez ha continuat: “per a això volem la república. Per a que les institucions públiques tinguin com a única finalitat la millora de la qualitat de vida per a la majoria de persona. Aquest és el nostre objectiu, i no pas governar i legislar per a garantir els privilegis d’una minoria”.\nFoto portada: Juli Fernàndez i Carme Garcia. Autor: ERC / cedida.


"Vaig escriure 'Orígens' per retenir el passat de la meva àvia"\nSasa Stanisic va haver de fugir de Bòsnia i a través de la ficció recrea el passat familiar\nL'escriptor Sasa Stanisic EFE\nBarcelonaSasa Stanisic va néixer a Visegrad, Bòsnia i Hercegovina, el 1978. Als catorze anys, quan va esclatar la guerra, va fugir a Alemanya amb la seva família, on encara viu. Autor de Com el soldat repara el gramòfon (Ed. Proa), acaba de publicar Orígens (Angle Editorial), amb traducció d'Eva Garcia Pinós. Amb la ficció recupera i recrea moments del seu passat a Visegrad i es retroba amb la seva àvia, la Kristina, que va perdent la memòria. Amb ella viatja a un petit poble de muntanya i l'ajuda a tornar a la infància i la joventut.\nLa seva novel·la parla de com els orígens ens determinen. Diu que és un vestit que hauràs de portar per sempre un cop te l’hagis posat. ¿És com una maledicció o li ha aportat també coses positives?\nIntento acceptar els orígens com un concepte plural que aporta peces molt importants a l’hora de construir el mosaic que forma una persona: el lloc de naixement, la família amb qui ha nascut o ha crescut, les experiències infantils, les coneixences, les ciutats, els somnis acomplerts i no acomplerts, les habilitats i les dificultats. Tot ens influeix. Afortunadament, algunes parts han tingut un impacte positiu en la persona que soc ara. Per exemple, haver conegut persones que han prioritzat els altres i els han ajudat. Soc privilegiat, home blanc a Europa, i soc conscient d’aquest privilegi i de la importància de lluitar per la igualtat i la justícia social. Intento actuar contra un sistema capitalista que crea pobresa. Jo tinc una casa i intento fer entendre que no tothom en té a Europa.\nHi ha qui diu que la llar és on hi ha la família. En el seu cas, la família està dispersa per diferents països. On situa casa seva? ¿Als records, a la memòria?\nCasa no és res abstracte per a mi. Crec que és banal per a una persona que té un sostre sobre el cap dir coses com que casa seva és la literatura, el llenguatge o la música, quan molta altra gent no té cap lloc on aixoplugar-se, no tenen cap llibre per llegir ni música per escoltar. I això està passant a la Unió Europea. Per tant, casa meva és Hamburg. I els records de les meves altres cases: Heidelberg i el lloc on vaig néixer, Visegrad.\nAltres escriptors de la seva generació, com Lana Bastasic, han escrit sobre com han intentat reconstruir la seva vida a l’exili sense poder deixar-ho tot enrere, perquè les conseqüències de la guerra d’alguna manera els persegueixen. Una guerra que potser no van viure ells però sí els seus pares. No es pot oblidar, però ¿com ets reconcilies amb una experiència tan traumàtica?\nNo va ser traumàtic per a mi sinó per als altres. No vaig veure gaire crueltat i vam marxar just quan va esclatar, per tant, les ferides són molt menys importants que les de molta altra gent. En la meva recerca i en la meva escriptura vull entendre i escoltar altres vides, sobretot aquelles que han hagut de passar per experiències molt més difícils de suportar. Com més sé, més fàcil és acceptar els fets, i quan acceptes els fets pots arribar a entendre'n els motius.\nEn un moment d’una de les converses amb l’àvia, diu que la ficció és un sistema obert d’invenció, hi ha percepció i record, i està frec a frec amb la realitat. Per què és necessària per a vostè la ficció? Per què la fa servir per recuperar els seus orígens?\nLa ficció és la meva manera de contextualitzar les emocions i els pensaments i les idees que realment sento i que vull compartir. A l'inventar una situació que està basada en el que sento o sé o vull dir, construeixo una realitat paral·lela en la qual el lector (potser) sent alguna cosa, troba alguna cosa o alguna paraula que l’identifica amb una situació que no ha viscut. D’altra banda, la ficció és una manera de crear una memòria que no tens però que et permet entendre el que sí que recordes. És donar una imatge a un moment silenciós de la realitat.\nEn alguns moments pràcticament fa d’etnòleg. Descriu un poble, una manera de viure a punt de desaparèixer. ¿La literatura també serveix perquè el que recorda la seva àvia, el món on va viure, no desaparegui?\nUn dels motius pels quals vaig escriure Orígens és per poder retenir el que queda del passat de la meva àvia. Ella té demència i comença a oblidar-se de la seva vida, pots veure com està perdent parts de la seva joventut i de la seva infància. Per tant, vaig començar a prendre notes per mantenir viva la seva memòria. En aquest sentit, la ficció també m’ha ajudat. Allà on ella perdia alguns records, els intentava recuperar parlant amb altres que la coneixien, i si això no ajudava, em reinventava les parts que faltaven i les hi explicava. La ficció ajudava també quan ella es posava agressiva perquè s’havia oblidat d’alguna cosa, aleshores jo li explicava alguna història sobre el seu marit, mort ja fa temps, i ella, per uns moments, es posava contenta. Fins que se’n tornava a oblidar.\n"Tota la Unió Europea, cada estat que en forma part, és còmplice d'un fet vergonyós, que és deixar que persones vulnerables es podreixin als llindars del nostre continent"\nEn un altre moment diu que té sort qui acompleix els seus desitjos geogràfics. Actualment són molts els que han de marxar i en la majoria de llocs no són gaire ben acollits. Quina opinió té de com alguns països tracten els refugiats? De com el van tractar a vostè i a la seva família?\nTota la Unió Europea, cada estat que en forma part, és còmplice d'un fet vergonyós, que és deixar que persones vulnerables es podreixin als llindars del nostre continent. Cada persona responsable que no lluiti per cadascun d'aquests refugiats a Grècia, Itàlia, Turquia, els Balcans... ha de ser jutjat amb duresa perquè ha fracassat en crear polítiques humanitàries que ajudin els que no tenen res, els que ho han perdut tot. Som al 2020, i a la Unió Europea hi ha persones que s'estan congelant i que no tenen res per menjar i cap lloc per dormir. És l'escàndol més gran des del punt de vista humanitari i solidari des de la II Guerra Mundial.\nAl llibre diu que, en certs moments, el seu nom ha sigut un obstacle a Alemanya. Però ha decidit escriure en alemany i no en la seva llengua materna.\nÉs la meva millor llengua i ara casa meva és Hamburg, amb la meva petita família.\nGuerra de Bòsnia BALCANS Sasa Stanisic


LITERATURA DEL MAÑANA: Els secrets dels símbols (II)\nDe nou, l'expert en simbologia i col·laborador nostre, Ramon Vidal, ens porta una segona entrega dels seus interessants articles sobre aquells conceptes tan desconeguts com propers a nosaltres mateixos, com són els símbols.\nAquest símbol, és un clar exemple del símbol anomenat compost, amb una doble interpretació al·legòrica i hermètica.\nTradicionalment el rellotge de sorra, ha estat acceptat com una al·legoria del pas del temps. Quan es representa junt amb ales i una dalla o calavera vol simbolitzar la brevetat de la vida humana. Els grans de sorra cauen a poc a poc però seguits, i abans de que en siguem conscients l’ampolleta s’ha buidat. Recordem a Sant Mateu (XXV: V 13) “Vetlleu, doncs no sabeu ni el dia ni l’hora”, o el cant del Salm (LXXXIX: V 49) “ ¿Quin home viurà i no veurà la mort?”.\nEn la interpretació hermètica, podem suggerir que el rellotge de sorra al girar sobre sí mateix, ens indica la possibilitat del retorn als orígens. Aquesta forma simètrica que té l’ampolleta, amb el seu doble compartiment, ens mostra el principi de correspondència. Aquest principi anunciat per Hermes Trimegist, nom d’origen Grec, significa Hermes el Tres vegades Gran, i la seva identitat arriba als orígens de l’Egipte pre-faraònic. Altres interpretacions defensen que Hermes no va ser una personalitat individual, sinó un conjunt d’ensenyances elaborades en el món Hel·lenístic, i enriquides amb el temps. Plutarc creu que Hermes, va ser el primer a l’antic Egipte que va conèixer l’escriptura dels Déus, què més que escriptura, eren signes, i conèixer aquests signes i la seva pronunciació correcta, era acció determinant. Aquest principi de correspondència, el segon dels seus set principis, ve a dir “Com és a dalt és a baix, i com és a baix és a dalt”, i axí descriu un model holístic de tot l’univers creat. Semblant és el moviment dels electrons orbitant al voltant del nucli de l’àtom, com és el dels planetes al voltant del Sol.\nEl buit i el ple d’aquesta doble ampolleta s’ha de succeir contínuament, creant així un corrent del superior a l’inferior, es pot dir del “Cel” a la “Terra”, i per aquest mateix principi de correspondència, un altre corrent invers del Terrenal al Celestial. Aquesta seria la imatge de la interpretació hermètica i alquímica d’aquest símbol.\nPublicado por ZENIUS en 22:23


Cunit serà seu del Campionat d’Espanya de Patinatge Artístic - Canal Baix Penedès\nAnterior El CCBP demana la intervenció del Departament d’Ensenyament de la Generalitat per no deixar sense servei de transport escolar a 171 alumnes de Batxillerat de la comarca a partir del proper 1 d’octubre\nSegüent COMUNICAT DE LA CUP PENEDÈS EN RELACIÓ A L’ACORD ENTRE EL COMITÈ D’EMPRESA I SAINT-GOBAIN\nCunit serà seu del Campionat d’Espanya de Patinatge Artístic\nCunit acollirà el Campionat d’Espanya de Patinatge Artístic en la Competició Individual Lliure femenina i masculina que se celebrarà del 4 al 8 de desembre en les categories cadet, juvenil, júnior i sènior al Pavelló Municipal Els Joncs.\nEs tracta de la primera competició d’aquesta disciplina esportiva que s’organitzarà al nostre municipi assumint el repte d’organitzar un Campionat d’Espanya.\nCunit compta amb experiència en l’organització de Campionats de Catalunya i competicions autonòmiques en altres disciplines com el voleibol i el basquetbol, però aquesta serà la primera vegada que acollirà un Campionat d’Espanya.\nS’espera la participació d’uns 200 esportistes vinguts d’arreu del territori estatal que competiran per aconseguir pujar al podi.\nL’Ajuntament de Cunit signarà un conveni de col’laboració amb la Federació Espanyola de Patinatge per tal de garantir accions similars els propers 2 anys. D’aquesta forma, es seguira treballant en el posicionament de la imatge de Cunit a través de l’esport i de la dinamització econòmica i social amb actes o esdeveniments esportius.\nEn l’organització participarà l’Ajuntament de Cunit i el Club Cunit Artistic Skating MR, club de nova creació al municipi i que ja compta amb patinadors de base i de competició, amb un gran bagatge en la modalitat i nombrosos èxits dintre del món del patinatge artístic.\nLa competició Individual Lliure és una disciplina de gran vistositat que té com a objectiu principal barrejar els moviments de dansa amb la sincronització del moviment de tot el cos. Es tracta d’aconseguir la combinació perfecta, trobant una gran diversitat de moviments, salts, piruetes, figures, etc.\nTenint en compte la situació actual i les normatives per la COVID-19, la competició es realitzarà a porta tancada, però es podrà seguir en directe per streaming, de manera totalment gratuïta, en FEP-TV. Aquesta retransmissió podrà ser seguida a qualsevol indret del món.\nL’edició d’aquest any tindrà lloc en dues seus: Cunit i Torredembarra. La localitat veïna de Torredembarra serà la seu de la competició de ‘SoloDance‘ i Patinatge artístic en línia femenina i masculina.\nL’Ajuntament de Cunit amb aquest Campionat d’Espanya de Patinatge Artístic, fa un salt qualitatiu en l’organització d’esdeveniments, i treballa per la promoció turística, comercial i social. L’esport i en concret els esdeveniments esportius de més envergadura han de servir per projectar la imatge del nostre municipi, creant oportunitats de negoci, d’incentivació del teixit comercial i la implantació de la pràctica esportiva com a element de dinamització i projecció global.\nCal no oblidar que el nostre municipi acull Campionats de Catalunya de Volei Platja, Campus de la selecció Catalana de Bàsquet, Torneig de Seleccions de Bàsquet, partits internacionals de Futbol amb la col·laboració de les entitats esportives del municipi (AB. Cunit, CV Cunit, FC Cunit…)


Hotel Meandro Gargnano Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Repubblica 40, Gargnano, Gargnano, Itàlia, 25084 - Veure al mapa\n"Clean and spacious room; Beautiful view from the window of t..."\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Gargnano, Hotel Meandro és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Hotel Meandro asseguren una estada plaentera als seus clients. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de magatzem d'equipatge, servei d'habitacions, instal·lacions per a reunions i banquets , restaurant, visites turístiques.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, servei de despertador, escriptori, mini bar per satisfer els clients més exigents. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com sauna, piscina coberta, solàrium, ping pong, jardí. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Hotel Meandro és una selecció idònia per a la vostra estada a Gargnano.\nTots els tipus de viatgers (227) Parelles (168) Viatgers en solitari (24) Famílies amb infants petits (6) Famílies amb infants grans (8) Grups (20)


El Terracotta Museu de la Bisbal ingressa a l’Acadèmia Internacional de la Ceràmica , Notícies, Ajuntament de la Bisbal d'Empordà\nEl Terracotta Museu de la Bisbal ingressa a l’Acadèmia Internacional de la Ceràmica\nEl Terracotta Museu ja ha ingressat a l’Acadèmia Internacional de la Ceràmica (AIC), desprès d’haver superat exitosament el procés de selecció que l’associació amb seu a Ginebra dur a terme de manera bianual. Així doncs, l’equipament bisbalenc passa a formar part d’una xarxa de difusió de la ceràmica que representa un important reconeixement i prestigi dins del sector a nivell internacional. I és que la pertinença a l’AIC obre la porta a col·laboracions amb ceramistes, museus i col·lectius d’arreu del món.\nL’AIC ha fet una valoració molt positiva de tota l’activitat que es dur a terme al Terracotta Museu, per la difusió, la valorització i el prestigi de la ceràmica dins de totes les seves vessants. El museu bisbalenc ofereix una programació estable i de qualitat d’exposicions temporals; una exposició permanent que mostra la importància que té i ha tingut la manufactura ceràmica al territori; les activitats al voltant del món la ceràmica; i les tasques d’investigació i preservació d’un fons que ja inclou més de 10.000 peces.\nEn aquest sentit, l’equip de Terracotta Museu ha volgut expressar el seu agraïment als avaladors de la candidatura: Jordi Marcet i Rosa Vila-Abadal, president i vocal de l’Associació de Ceramistes de Catalunya respectivament; i de les ceramistes Madola (Maria Àngels Domingo Laplana) i Maria Bofill, tots ells, membres de ple dret de l’entitat. Enguany s’han seleccionat 224 nous membres: 208 membres individuals on s’inclouen artistes (191), conservadors, estudiosos i experts; i 16 membres col·lectius (on es poden trobar associacions de ceramistes, escoles, galeries, centres d’art i museus). A part del Terracotta Museu enguany han ingressat 3 museus més: el Changchun International Ceramics Gallery (Xina), el CLAY Museum of Ceramic Art (Dinamarca) i el Museu de Olaria (Portugal). A més de la recent incorporació del Terracotta Museu, a Catalunya només hi ha tres institucions que formen part de l’AIC: l’Associació de Ceramistes de Catalunya, el Museu del Càntir d’Argentona i el Museu del Disseny de Barcelona.


Butlletí número 968 (dijous 20/03/2014) - Continguts triats i enviats per Eugeni S. Reig\nEls subscriptors d'InfoMigjorn Cap de Setmana rebreu dissabte que ve, 22 de març, el treball d'Eugeni S. Reig\nComentaris al Diccionari normatiu valencià (I)\n2) Joan Tudela - L'estaca i el censor\n3) J. Leonardo Giménez - La caixa dels morts, al muscle\n4) Màrius Serra - Tupinades o tupinats?\n5) Carles Ribera - Elogi de l'insult en català\n6) Jaume Fàbrega - Intrusió de l'espanyol: el català que ara es parla\n7) Manuel Cuyàs - Gaziel\n8) VIII Jornada d'Onomàstica: TOPONÍMIA I ANTROPONÍMIA DE LA PLANA ALTA, L'ALCALATÉN, EL BAIX MAESTRAT, L'ALT MAESTRAT I ELS PORTS\nPublicat en el llibre 500 raons per parlar català, de David Pagès i Cassú (CCG edicions, Girona, 2011, pàg. 127).\n429. La llengua és el nostre senyal d'identitat més clar i contundent perquè sense la llengua pròpia faria segles que estaríem completament assimilats.\nPublicat en el blog Anys d'aprenentatge del diari ARA dissabte 8 de març del 2014\nL'estaca i el censor\n(Publicat al diari Avui el 31 de juliol del 2007)\nL'any que ve en farà quaranta de l'aparició en escena de L'estaca, lletra i música de Lluís Llach. Ho celebrarem? Hauríem de fer-ho. L'estaca encarna una de les paradoxes més curioses de la nostra història. Aquí, l'any 1968, els creadors sabien que la seva obra havia de passar per censura abans d'arribar al públic. I això, ves quina paradoxa, en comptes de fer-los caure en la impotència, fomentava la seva creativitat. Amb metàfores, és clar. La lletra de L'estaca era incensurable i la música, també (no s'assemblava ni a La internacional ni a Els segadors).\nL'avi Siset em parlava de bon matí al portal, mentre el sol esperàvem i els carros vèiem passar. Siset, que no veus l'estaca a on estem tots lligats? Si no podem desfer-nos-en mai no podrem caminar! Si estirem tots ella caurà i molt de temps no pot durar, segur que tomba, tomba, tomba, ben corcada deu ser ja. Si jo l'estiro fort per aquí i tu l'estires fort per allà, segur que tomba, tomba, tomba i ens podrem alliberar. Etcètera.\nI què significava l'estaca? L'estaca era la dictadura franquista. Per què? Doncs perquè sí, perquè ho “sabíem”. Ens ho havíem dit els uns als altres a través del boca-orella (alguns en deien boca-boca, però això era un lapsus freudià). La cançó va esdevenir de seguida l'himne de la joventut antifranquista.\nTotal, que, sense voler, el caspós censor franquista va estimular la sensibilitat i la intel·ligència, alhora, de Lluís Llach i del seu públic. Havia perdut la fe en la paraula i la censura me l'ha retornada, va escriure Stanistaw Jerzy Lec a la Polònia estalinista. Aforisme vigent aquí l'any 1968: totes les dictadures s'assemblen, oi?\nAquest article meu que ara reedito em sembla cent per cent vigent.\nArticle publicat en el Levante-EMV divendres 28 de febrer del 2014\nLa caixa dels morts, al muscle\nRellegint la novel·la inèdita de l'amic que l'altre dia contava que va confondre un eixam amb un eixem, repare en una altra confusió que l'autor té, i que ha traslladat al text escrit, respecte del nom de certa part del cos. Diu en un dels primers passatges de la narració: “Els quatre amics portaven el taüt a les espatles i se'ls notava fatigats, perquè l'Indaleci era un home molt corpulent”. Això de carregar-se la caixa mortuòria, amb mort dins, a les espatles ho veig quasi impossible, com un exercici d'autotortura. Més prompte, el fèretre, amb cadàver incorporat, els portadors el duen al muscle. Això haguera dit ma mare, que va anar dos dies a escola, allà per l'any díhuit, i no coneixia “l'aiaú”, ni en castellà, ni, per descomptat, en esta llengua, però com totes i tots els valencianoparlants coneixedors del valencià natural, i incontaminats (o poc contaminats) d'influències foranes, distingia entre “espatles”, ‘part posterior del muscles', i “muscle”, ‘la part superior i lateral del cos a cada costat del coll en la unió del braç amb el tronc'. Alguns diccionaris no aclarixen massa eixa distinció, però sí que ho fa Ferrer Pastor, en el Diccionari general i en el Diccionari de la rima, com també ho destria el de la RACV. I com molt bé aclarix i precisa Enric Valor en una de les lliçons de Millorem el llenguatge.\nI és que n'hi ha , com el “lletraferit selecte” del principi, i aspirant a escriptor, que és capaç d'escriure que “Els estels semblaven col·lidir” o “El públic romania dempeus gaudint de la victòria, tot esperant la cloenda de la contesa” i, alhora, no distingir entre eixem i eixam o entre muscle i espatles. Valor, en l'esmentat llibre, ho exemplaritza en frases com: “Em vaig carregar la barra de ferro al muscle”, “Ser ample d'espatles”, i altres. Per tant els morts, si ja van en la caixa, no els portarem a les espatles sinó al muscle. Si no van en el fèretre sí que seria possible transportar-ne alguna part tocant les espatles, però ara i ací, això seria estrany i cridaner. D'altra banda, cal no confondre ni barrejar espatla/espatles (quasi sempre en plural), i només parcialment coincident, amb esquena, que és ‘part posterior del cos dels mamífers, des dels muscles fins a la cintura pelviana'.\nPublicat en el suplement de cultura del diari EL PUNT AVUI divendres 7 de març del 2014\nTupinades o tupinats?\nA Campdevànol (un topònim que prové dels vàndals que hi establiren un campament el segle IV) m'expliquen que quan els homes van a fer la tassa a la taverna i se les beuen de tres en tres és que tupinen. És a dir, que beuen en excés i s'entupinen fins a quedar ben tupinats, embriagats, gats. Naturalment, tot aquest camp semàntic recolza en el tupí, una olla petita que ha saltat als llibres d'història per culpa d'un frau electoral conegut amb el nom de tupinada perquè els seus promotors omplien els tupins amb paperetes falses que permetien capgirar els resultats d'una votació. Les tupinades van sovintejar a Espanya durant la Restauració borbònica, quan el poder estatal saltava alternativament dels liberals als conservadors i algunes eleccions es guanyaven a còpia de pucherazos (vots servits en tupí). En comptes de posar-hi brou o xocolata, els cacics omplien el tupí de vots falsos i avall. Ara bé, mai fins ara no havia vist associar el tupí a l'alcohol com a Campdevànol. L'explicació més plausible d'aquest ús que ha creat neologismes com tupinar, entupinar-se o anar ben tupinat me la brinda el Valentí Morera, un campdevanolenc de 57 anys que afirma: “Aqui els hiverns són freds i abans ho eren molt més, i recordo que a moltes cases, i la meva no era una excepció, hi havia molta gent gran que tenia per costum tenir a un costat de l'estufa o vora el foc a terra, un tupí amb vi calent, per reconfortar l'ànim... i estimular un xic el cos abans de sortir a treballar la terra al matí o en tornar a casa després d'haver estat fangant i esterrossant l'hort en dies freds”. I vet aquí un got, o potser dos i aquest tupí ja s'ha fos.\nPublicat en EL PUNT AVUI dilluns 10 de març del 2014\nElogi de l'insult en català\nEl poble català ha estat històricament un sofert destinatari del virtuosisme d'altres nacions en l'art del vilipendi. En aquest diari hem publicat ocasionalment algun catàleg dels insults que ens plouen, per exemple, des de Madrid. Val a dir que d'uns anys ençà la pluja ha esdevingut aiguat. El que no deuen saber els adversaris és que si no ens hi tornem és perquè som mesurats de paraules, no pas perquè ens falti artilleria, lleugera, pesant i nuclear.\nDisposem d'un arsenal dialèctic que fa feredat. I si no em creieu correu a la llibreria més propera i fireu-vos l'últim llibre del filòleg, escriptor i traductor Pau Vidal 100 insults imprescindibles (Cossetània), on documenta la solvència de la catalana llengua en l'art de l'improperi, la destresa en el llançament de penjaments i la mestria en el conreu de la verbositat injuriosa. De ‘burro' a ‘cantamanyanes', de ‘cul d'olla' a ‘gamarús', de ‘ximple' a ‘torracollons', de ‘xitxarel·lo' a ‘pallús', el llibre de Vidal és un compendi deliciós de l'agressió verbal, que en català se serveix ara barrejada amb mordacitat, ara rebaixada amb ironia, o reforçada pel sarcasme coent. Potser per això el volum incorpora sota cada entrada un emprenyometre que quantifica el potencial ofensiu de cada mot, per bé que aquesta valoració no té en compte el gruix epidèrmic dels eventuals destinataris del dard. ‘Cagabandúrries', ‘capsigrany', ‘carallot', ‘sòmines', ‘mitjacerilla', ‘passerell', ‘pelacanyes'... la llista és llarga (amb un apèndix que n'apunta uns quants més) i si servidor volgués ser mereixedor de qualificatius com ara llepafils, mestretites o setciències diria que hi he trobat a faltar ‘flasca', ‘refistolat'o ‘pic-pic'. Podeu pensar que l'assumpte és anecdòtic, però aneu errats. L'inventari d'imprecacions hauria de ser considerat una estructura d'Estat. El món ha de saber que si ens toquen gaire el voraviu som capaços de fer tronar i ploure. De boquilla, és clar.\nIntrusió de l'espanyol: el català que ara es parla\nEls sociolingüistes parlen de “llengües en contacte”, així com de “diglòssia”- que no de bilingüisme-, de llengües “minoritzades” (que no minoritàries). Totes aquestes expressions convenen al diagnòstic del català. És una llengua “en contacte”- per dir-ho d' una forma exquisidament suau- amb l´espanyol: la realitat és que tota la història d'Espanya (o Castella, tant se val) està dedicada, entre altres afers, a l´extermini de la llengua catalana, almenys des del 1493 (data d' introducció de la Inquisició castellana als Països Catalans) i amb episodis tan cruents com els intents del Conde Duque de Olivares (s. XVII), el Decret de Nova Planta de Felip V (parent del rei actual, el negacionista que afirma que les castellà no s' ha imposat mai...), les lleis de tot el segle XIX, Primo de Rivera, Franco, Suarez,Felipe González, Aznar, Zapatero, Rubalcaba, Rajoy: PSOE i PP, feixisme i socialisme- tanto monta- han tingut- i tenen- el mateix objectiu glotofòbic: la democràcia espanyola de baixa intensitat ens obsequia amb més de 150 lleis i reglaments que discriminen la llengua catalana , aquesta és dividida (com han fet el PP i el PSOE a València, a les Balears, a la Franja) ,el català no gaudeix d'oficialitat (mentre que els castellà és imposat constitucionalment) i l´estat té una actitud hostil contra al llengua de valencians, catalans i balears, que no solament defensa, sinó que criminalitza i negligeix.. Recordant que el català és l´única llengua d' Europa parlada per milions de persones que no és oficial- en l' època del domini universal d'allò àudiovisual i escrit, en la seva immensa majoria en castellà en el nostre àmbit: etiquetatge, cinema, televisió, videojocs, sexe, publicitat, retolació...-, amb una immigració espanyola no adaptada i una altra de nova que no ho pot fer, és un miracle que el català encara es parli. Això sí: quin català?. “El català que ara es parla”, certament, ha arribat a un grau tan alt d' intrusió-de fet agressió, que fóra el terme just- de l´espanyol que s' està convertint, cada cop més, en “catanyol”, com el nordcatalà francocatalà. En tenim un bon termòmetre: els periodistes, comunicadors, experts, etc. que parlen per les emissores- incloent les institucionals- en la seva majoria, ignoren les regles bàsiques de la llengua: eliminació de les esses sonores o confusió amb les sordes (no saben ni pronunciar bé Brussel·les!), pronunciació sistemàtica de tots els noms d'altres llengües (o catalans poc corrents) en castellà- Figo, Taj Mahal, Sarajevo; Blanes Pedralbes, Manises...), feblesa davant dels pronoms febles, de la j catalana (substituïda, per exemple en noms indis, sense manies, per una h aspirada a la castellana) i , és clar, un lèxic cada com més bàrbar, confusionari i empobrit: és el regne de l “atún”, el “xarrup” (sorbet) i el “xupito”, el “txocolate”, la “broixeta” o el “pinxo”, la “panxeta”, la “cata” de vins o la “bodega” i fins i tot la “paella” emprada a tort i dret, oblidant l'arròs i l´arrossada. Una espanyolització més subtil, tendent a substituir les denominacions autòctones per altre de manllevades tanta: “Paella”, com sinònim d' arròs, és un vulgar calc de l´espanyol!.\nEl Punt Avui. Comarques Gironines 15-01-2014 Pàgina 18\nEl Punt Avui. Nacional 15-01-2014 Pàgina 2\nGaziel –Agustí Calvet– és un magnífic escriptor, dels millors que hem tingut. De vegades tensa massa la hipèrbole o infla excessivament l'ego i abusa del “jo ja ho vaig dir”, de vegades li falta una mica de sentit de l'humor i d'alegria, però sovint, quan se m'ha acostat algú a la recerca de bones lectures, l'he conduït cap a Gaziel. El seu Viatge a la fi del món inclòs en el volum Castella endins és exemplar per a qualsevol periodista. Gaziel se situa en un poblet perdut de la serra d'Àvila i des de l'observació del paisatge i les seves gents s'eleva i s'enfila fins a aconseguir una immillorable i per mi no superada meditació sobre la Castella d'ahir, d'avui i potser de sempre. Ni Ridruejo ni Delibes: Gaziel, perquè s'ho mira a distància i des del català “afectat” per aquesta terra pobra i expansiva. Fa una sortida, i es troba a Madrigal de las Altas Torres. El contrast que estableix entre el nom emfàtic i la petitesa i abandó del lloc on per cert va néixer Isabel la Catòlica, la “descobridora” d'Amèrica, val per mil llibres d'història i de psicologia dels pobles.\nUna altra cosa és el Gaziel ideòleg, sobre la feblesa del qual Bernat Dedéu acaba de publicar un article bel·ligerant. En el moment que viu ara Catalunya, alguns reivindiquen el pensament de qui va ser director de La Vanguardia per mirar de posar ordre i seny al desconcert i buscar solucions al “conflicte” amb Espanya, amb Castella. Jo em pregunto: què va dir ben bé sobre això Gaziel? El garbuix del seu pensament és considerable. Parla d'una confederació ibèrica que no concreta i cau dels dits, parla de Catalunya, i a banda de dedicar unes flastomies als seus naturals, no aporta res d'intel·ligible. Quan sembla que hagi d'entrar en matèria, es perd i bifurca. Li passa igual en el pamflet Història de La Vanguardia. A banda de deixar com un drap brut, ell sabrà per què, els Godó propietaris del diari, cap on vol anar? Fets els penjaments, el llibre s'esllangueix fins a acabar en res.\nLes seves sensacionals memòries Tots els camins duen a Roma inclouen una bellíssima història d'amor: la de l'autor amb una jove parisenca. Cada cop que la llegeixo em poso a plorar, efecte que Gaziel buscava. Ara: per què finalment es trenca la relació, si anava tan bé? Encara que utilitzi moltes pàgines per dissimular-ho, els lectors entenem que hi ha hagut pel mig un acte de covardia seu, de Gaziel, una retirada vergonyant. Però no ho explica. A l'hora de la veritat, s'escapoleix com un gat.\nVIII Jornada d'Onomàstica:\nTOPONÍMIA I ANTROPONÍMIA DE LA PLANA ALTA, L'ALCALATÉN, EL BAIX MAESTRAT, L'ALT MAESTRAT I ELS PORTS\nCol·laboren: Ajuntament de Vinaròs, Centre d'Estudis del Maestrat, AC Amics de Vinaròs, Vinalab, CEFIRE de Vinaròs\nAuditori del Centre de Coneixement Vinalab\nCarrer de Galícia,12\nMatrícula fins a l'1 d'abril\n1) Eugeni S. Reig - ¡què!\n2) Eugeni S. Reig - quedar-se enganxat\n3) Antoni Llull Martí - De sons i tons\n4) Pere Ortís - Empobriment de la llengua catalana. Tot allò que li hem fet perdre i que cal restituir-li. Els mots. Lletra N.\n5) Albert Pla Nualart - Una escola, una llengua, un país\n6) Albert Pla Nualart - La temuda pregunta del ‘tirachinas'\n7) Antoni Puigverd - Llengües\n8) David Paloma - De nou en nou


La primera formatgeria col·lectiva per a emprenedors\nLa primera formatgeria col·lectiva per a emprenedors de Catalunya\nAlpens ofereix formació i un espai de proves per a qui s'hi vulgui dedicar degut al creixent interès pels formatges artesans\nEl creixent interès pels formatges artesans està d’enhorabona. La primera formatgeria col·lectiva de Catalunya és a punt d’obrir a Alpens. El projecte inclou també un obrador comunitari on els emprenedors que vulguin aprendre la professió i fer-hi les proves puguin disposar de la maquinària necessària. Els interessats, que hauran de reunir uns requisits, pagaran un lloguer per despeses corrents. El cost del projecte és de 160.000 euros i vol contribuir també a la reactivació del món rural.\nJordi Compte, al seu obrador de Lluçà (Osona) girant els formatges\nEn una antiga fàbrica tèxtil\nLa futura formatgeria col·lectiva ocupa uns 200 m2 de l'antiga fàbrica tèxtil Sati d'Alpens. El consistori ha cedit l'espai i el projecte també compta amb fons europeus. El cost total és de 160.000 euros, dels quals uns 60.000 euros s'han destinat a la compra de maquinària. "Hi haurà tot l'equipament necessari per elaborar i produir formatges", destaca Barniol.\nLa idea és que els interessats, que hauran de reunir uns requisits, podran utilitzar l'espai per iniciar-se a nivell empresarial amb un període màxim de temps (possiblement de tres anys) per tal que, un cop finalitzada aquesta etapa de proves, puguin desenvolupar el seu projecte. Com a contrapartida, hauran de pagar un preu públic de lloguer en concepte de despeses corrents.\nLes instal·lacions s'estrenaran amb el nou curs d'experts en elaboració de formatges artesans. La covid-19 no ha disminuït l'interès per aquesta formació que ve fent-se des del 2013 amb més d'una vuitantena d'alumnes en total. El curs començarà el 10 de maig i el juny també inclourà les pràctiques al nou obrador. En total són més de 300 hores de formació. Ja s'han cobert les tretze places i hi ha llista d'espera. La titulació està expedida per la Universitat de Vic-Universitat Central de Catalunya.\nEntre els exalumnes que van fer el curs hi ha Jordi Compte. Actualment és propietari de Formatges de Lluçà. Va estudiar en la primera promoció del curs i des fa sis anys que elabora productes de llet crua amb el ramat de cabres que té a la finca i l'obrador. Segons explica, fins llavors "hi havia molt poca oferta" i aquest era el que "tocava més àmbits" que li va permetre aprofitar els coneixements per portar-ho a la pràctica. Té un ramat pasturant tot el dia i n'extreu la llet per fer els formatges que després ven, sobretot, a botigues de la zona i esporàdicament també a Girona i Barcelona.


Taller d'autodefensa feminista a càrrec d'Assata — Ajuntament de Bellpuig\nTaller d'autodefensa feminista a càrrec d'Assata Activitat en motiu del Dia Internacional contra les violències vers les dones. Inscripcions a: bellpuig@cup.cat Places limitades a 25 persones https://www.bellpuig.cat/actualitat/agenda/taller-dautodefensa-feminista-a-carrec-dassata https://www.bellpuig.cat/@@site-logo/logo.png\nActivitat en motiu del Dia Internacional contra les violències vers les dones. Inscripcions a: bellpuig@cup.cat Places limitades a 25 persones\nL'autodefensa feminista és una eina per dones, lesbianes i trans que busca l'apoderament del propi cos i les pròpies accions: la capacitat de respondre una mateixa a qualsevol tipus d'agressió a la pròpia integritat física i/o psíquica.\nA través del taller generarem espais de reflexió i es plantejaran recursos individuals i col·lectius. Es treballaran tècniques físiques molt senzilles i estratègies psicològiques, així com l'anàlisi de l'entramat que perpetua les relacions desiguals entre dones i homes que permet, legitima i autoritza als homes a fer ús de la violència.\nHo organitza la Candidatura d'Unitat Popular de Bellpuig i hi col·labora la regidoria d'Igualtat de l'Ajuntament de Bellpuig.\nSala del tatami del poliesportiu\nQuan 24/11/2019 de 17:30 a 19:00\nOn Sala del tatami del poliesportiu