Renta Corporación potencia el seu equip directiu amb la incorporació d’Arturo Díaz | Renta Corporación\nIniciRenta Corporación potencia el seu equip directiu amb la incorporació d’Arturo Díaz\nTornar al llistat Renta Corporación potencia el seu equip directiu amb la incorporació d’Arturo Díaz\nRenta Corporación potencia el seu equip directiu amb la incorporació d’Arturo Díaz\n. Arturo Díaz, exdirector general a Catalunya de Hines España i de CB Richard Ellis Barcelona, s’incorpora a Renta Corporación com a director de desenvolupament de negoci.\n. L’objectiu d’aquesta incorporació és potenciar l’activitat de captació i comercialització de nous actius immobiliaris.\nRenta Corporación incorpora a Arturo Díaz com a director de desenvolupament de negoci, amb l’objectiu de reforçar la capacitat de la companyia per a multiplicar les operacions de compra, transformació i venda d’actius immobiliaris. Amb aquest càrrec de nova creació, Renta Corporación aposta decididament per donar un nou impuls a l’actual estratègia, centrada en la recerca de noves operacions que aportin activitat i marge. Renta Corporación ha valorat d’Arturo Díaz el seu especial i ampli coneixement del sector immobiliari des de l’àmbit de la consultoria i també de la gestió, a més a més de les seves demostrades capacitats en la captació d’operacions, ja que en els últims 12 anys ha estat al capdavant de grans multinacionals com són Hines España i CB Richard Ellis. Aquest nomenament té l’objectiu d’adaptar encara més l’estructura de la companyia a l’actual situació de mercat en la qual la recerca de negoci i de creació de marge constitueixen el full de ruta de Renta Corporación.\nFins a la seva incorporació a Renta Corporación, Arturo Díaz, llicenciat en Dret i PDD per l’IESE, ha estat director general a Catalunya de Hines España i director general a Barcelona de CB Richard Ellis. Prèviament a 1996 la seva activitat professional es va desenvolupar en empreses de diversos sectors, el que li ha permès tenir una visió multidisciplinària en la gestió d’equips i estratègies.\nEl passat mes de maig, i després d’un profund procés de reestructuració i reorganització per adaptar la companyia a l’actual període de crisi, Renta Corporación va assolir una fita amb la signatura d’un nou crèdit sindicat que li ha proporcionat estabilitat financera. Després d’aquest acord la companyia està dedicant tots els seus esforços a la generació de nova activitat per reprendre el camí de creixement tan aviat com sigui possible.\nBarcelona, 30 de Setembre de 2009.


27 de Febrer és el primer dia del LOSAR – Any Nou Tibetà 2144 – Ocell de Foc | Escola de l’Ésser\n27 de Febrer és el primer dia del LOSAR – Any Nou Tibetà 2144 – Ocell de Foc\nEl Losar és un dels moments més importants en la vida dels tibetans.\nLes celebracions del Losar es festegen en Tibet, Butan, Nepal i en altres paisos. Per a ells serà l’any 2144, any de l’Ocell de Foc.\nLa commemoració del Losar aglutina al mateix temps festivitats tant d’origen espiritual com laic. Esdevé durant 15 dies però les principals celebracions es realitzen els primers tres dies:\nEl primer dia del Losar es prepara un beuratge conegut com “changkol”, a partir d’una varietat tibetana de la cervesa (chhaang).\nAl segon dia del Losar se’l denomina Losar del Rei (gyalpo losar), perquè oficialment és el dia que està reservat per a una reunió secular en la sala d’excel·lència del Samsara i Nirvana.\nA partir del tercer dia endavant, la gent i els monjos comencen a celebrar i gaudir de la temporada festiva.\nAquestes celebracions tenen com a finalitat acabar l’any en curs i donar inici al següent, creant les millors condicions per a que aquesta transició es doni sota els millors auspicis possibles per a tots.\nPel fet que la nostra Escola manté un estret vincle amb la Casa del Tibet de Barcelona ens complau informar-vos dels diferents actes que, en motiu d’aquesta celebració, tindran lloc a la seva seu.\nAquest any celebrarem la festa a la nostra seu el diumenge 26 de febrer, a partir de les 18h. El convidat especial d’aquest LOSAR 2144 – Ocell de Foc és el jove cantant tibetà Dranyen Passang, fill de refugiats tibetans residents a Suïssa, que ens oferirà un concert.\nEl dilluns 27 de febrer, a partir de les 11h del matí, coincidint amb la Lluna Nova i el primer dia de l’Any Nou Tibetà, Ven. Thubten Wangchen farà una breu cerimònia d’inauguració del “Temple de les 21 Tares” amb oracions de Tara.\nA continuació, els assistents podran participar de la cerimònia de benvinguda a l’Any Nou Tibetà que tindrà lloc a la Gompa principal de la Fundació Casa del Tibet, amb oferiment de khatas a S.S. el Dalai Lama.\nCom ja és tradicional, en acabar, oferirem arròs dolç, tchai i kabses a tots els assistents.\nUs animem a que vingueu a participar de les nostres celbraciones de benvinguda a l’any de l’Ocell de Foc i us dediquem els nostres millors desitjos per a aquest LOSAR 2144.\nCONCERT: Cantant tibetà Dranyen Passang\nDiumenge 26 de febrer a les 18 h\nCERIMÒNIES: Inauguració del “Temple de les 21 Tares”\nDilluns 27 de febrer a les 11 h\nBenvinguda a l’Any Nou Tibetà\nDilluns 27 de febrer a partir de les 12 h\nAmb els nostres millors desitjos per a aquest Losar!


Com puc promocionar aquest client de Taobao per cancel·lar-lo? - Informació TopItInfo\nActualment, la promoció de Taobao és una forma de promoció més crítica. Molts amics han de preguntar-se sobre la cancel·lació de la promoció de Taobao, però no saben com cancel·lar-la. Mostrem a tothom tot el procés de cancel·lació. Vegem com. Aquest client de Taobao només pot ser promocionat i cancel·lat per operació real. Per tant, no heu d'obrir Taobao en la primera fase. Si realitzeu la cerca, primer heu d'enterrar el percentatge de conversions de transaccions. Un cop finalitzada la nostra cerca, tothom, tant si es tracta de Push Taobao mitjançant el tren o Taoke serà molt més suau.\nAvui en dia, la promoció de convidats de Taobao és una forma més crítica de promoció. Molts amics han de preguntar, cancel·lar la promoció de convidats de Taobao, però no saben com cancel·lar-la. Mostrem a tothom tot el procés de cancel·lació. Fem una ullada. Només per operació real es pot promocionar aquest convidat de Taobao per cancel·lar-lo?\n1. Les etiquetes de multitud són desordenades i no hi ha cap valor de pes de cerca.\nSi el valor de la ponderació de la cerca del producte no augmenta, operem immediatament Taoke de manera immediata, el nostre tresor, per descomptat, haurà d’esperar a que s’esborri el volum total de vendes del volum de transaccions de Taoke abans de respondre gradualment a la cerca natural.\nPer descomptat, la cerca pot promoure la col·lecció personal, afegint al carretó de la compra, el valor de popularitat, el grup, el volum de vendes, el rànquing de paraules clau [el nombre de visites de la cerca manual és de 300 / dia o el nombre de paraules de presentació en l'anàlisi de categories supera XNUMX]\nTaobao mitjançant el tren pot promoure la col·lecció personal, afegint al carretó de la compra, el valor de popularitat, el volum de vendes i el grup\nTaoke pot promoure la col·lecció personal, afegint al carretó de la compra, el volum de vendes i el valor de popularitat\n1) Taobao a través del tren per treure: si perds diners, t'asseguraràs de tenir 300 pàgines vistes cada dia durant 14 dies. Si guanyes diners, continua pressionant\n2) Taoke: en cas de guanyar diners, animeu tothom a unir-se al grup; en cas de no guanyar diners, si el logotip és inestable, es recomana continuar etiquetant i jugant durant 7-14 dies.\nPer a categories grans, quan els vostres propis productes no tenen un valor de pes, no heu d'obrir Taoke.Per tant, no heu d'obrir Taoke a la primera fase. Quan realitzeu la cerca, primer enterrareu el percentatge de conversions de transaccions. Un cop finalitzada la nostra operació de cerca real, tothom serà molt més suau tant si empeny Taobao a través del tren com de Taoke. .Per obrir un Taobao mitjançant el tren, trieu un mètode de drenatge barat i Taoke tria una empenta plana.L'estil d'empenta plana no significa pèrdues ni diners.\nPer a les categories petites, utilitzeu immediatament Taoke per impulsar la categoria primer al camp. És probable que tot aquest procés no guanyi diners, ni tan sols perdi diners.\nEn primer lloc, hem de tenir una definició clara: què és una categoria petita? La categoria petita es classifica segons el volum de vendes i el vuitè lloc amb un volum de vendes inferior a XNUMX s’anomena categoria petita.\n"Tao Ke", "Categoria", "Cerca", "Volum de vendes", "No", "Operació pràctica", "Taobao Express", "Guanyar diners", "Valor del pes", "Valor de la popularitat"\n分类 Comprador de Taobao etiqueta Taobao, Promoció de convidats de Taobao, S'ha cancel·lat la promoció de clients de Taobao article de navegació


Bernat Gasull – Bearn\nsebastiabennasar 24/12/2013 Entrevista\n“El que a mi m’agrada és el joc amb el lector”\nBarcelona. Fotografia de Carles Domènec.\nBernat Gasull treballa incansablement per la llengua catalana des de la Plataforma per la Llengua i afirma que ha estat molt lector de contes. El mes d’octubre passat amb Viatge a l’illa dels pingüins (Voliana, edicions) va guanyar el premi que atorga la fira d’editors independents de Besalú, però prepara materials verdaguerians per ben aviat…\n–La vostra és una novel·la carregada, on passen moltes coses, hi ha molta informació i a la vegada és una delícia per al lector…\n-Bé, jo necessitava que hi passessin moltes coses. Tenia moltes ganes d’escriure aquesta novel·la i volia que es plantegés una mica com un joc amb el lector on hi ha trampes i jocs per resoldre la partida perquè la novel·la és en realitat una excusa per anar explicant coses i de fet mai saps el que és més important. El que a mi m’agrada és el joc amb el lector i a la vegada la novel·la té començament i final perquè a mi m’agrada que les històries acabin.\n-A més a més hi ha tres reptes: la voluntat lingüística, molt present; la voluntat de la consciència ambiental i la voluntat de fer la pròpia novel·la…\n-Sí, crec que pot tenir diverses lectures i que hi ha detalls minúsculs que de vegades no ha vist un lector i un altre ha trobat. La voluntat del treball amb la llengua hi és, perquè és com et ve de gust expressar-te i després la voluntat mediambiental també hi és, hi ha una reivindicació de natura i una reivindicació de país, però tot per moure a la reflexió individual de cada lector.\n-Heu guanyat un premi com a mínim a singular, atorgat en el marc d’una fira com la de Besalú. Com ho valorau?\n-A mi em va fer molta gràcia, però a l’editor li va fer molta il·lusió, i més pensant que aquesta era una novel·la sobre la qual teníem molts dubtes. És un premi important també per a una editorial petita però que defensa els seus autors. No sé si això es repercutirà d’alguna manera en el llibre, però fa il·lusió.\n-Heu dit alguna vegada que aquest és un llibre que sorgeix a la muntanya…\n-Sí, l’he escrit a la muntanya, amb temps, quan vas sol i pots lligar caps. Allà és on hi ha el procés de reflexió i on es fa la feina de lligar la novel·la perquè tot vagi bé. Després l’has d’escriure a casa, però les notes, les reflexions i l’estructura és molt de muntanya.\n-I precisament teniu un projecte que lliga la muntanya amb un homenot i una referència d’aquest país com és Verdaguer…\n-És un projecte que jo crec que veurà la llum el 2015 més que no pas el 2014. És un treball de recerca que pretén reconstruir la travessia que va fer pel Pirineu en Verdaguer el 1882 amb l’objectiu de pujar l’Aneto. Hi ha qui diu que no hi va pujar i hi ha qui creu que sí. Jo m’inclino per aquesta segona opció. L’expedició s’emmarca en la preparació dels materials per al Canigó. De totes aquestes excursions i de les que va fer el 1883 hi ha dietaris, materials inèdits i després el propi Canigó, que va fer el 1886, i es tracta de reconstruir el pas de Verdaguer pels Pirineus. És interessant perquè hi ha butlletins del CEC, croquis, dibuixos i materials inèdits que és interessant que es coneguin.


Elevador SUBEO a Tossa de Mar\nElevador SUBEO instal·lat en un local comercial de Tossa de Mar (Costa Brava). L'elevador supera dos graons de desnivell situats en l'entrada del local. En aquest cas, l'elevador no requereix portes donat el seu curt recorregut.\nL'elevador SUBEO és apte per a espais interiors i exteriors. No és necessari fossat, però si es realitza s'aconsegueix un embarqui al nivell del sòl, com succeeix en aquest cas.\nCadira pujar escales a Llívia model SOCIUS


L’AMPA d’Els Aigüerols participarà a la manifestació del 14J de Somescola | AMPA Els Aigüerols\nL’AMPA d’Els Aigüerols participarà a la manifestació del 14J de Somescola\nL’AMPA d’Els Aigüerols se suma a la convocatòria de mobilització de Somescola.cat i participarà a la manifestació prevista per aquest dissabte 14 de juny a les 18 hores a Barcelona. Animem a totes les famílies a participar a la cercavila que s’ha programat.\nLa secció local d’ERC facilitarà autobusos per a desplaçar-se fins a la manifestació, que sortiran a les 16.30 hores de la Rambla. El preu de l’autocar és de 3 euros per persona. Els interessats a fer servir aquest servei podeu enviar un mail a santaperpetua@esquerra.org.\nA continuació us remetem la informació facilitada per Somescola i els motius pels quals convoca la manifestació.\nSomescola.cat reclama mantenir el model vigent d’escola catalana, quan pot fer-se efectiva la decisió del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) que obliga a cinc escoles catalanes a impartir en castellà un 25% de l’horari lectiu. La coordinadora d’escoles cíviques i educatives fa una crida a la mobilització conjunta de la comunitat educativa i del país per impedir el trencament del model educatiu català.\nSomescola demana fermesa a la Conselleria d’Ensenyament de la Generalitat de Catalunya per mantenir el model, tant a partir d’avui com del curs vinent. Perquè l’escola catalana és un model d’èxit de 30 anys; una eina clau per a la cohesió social, la igualtat d’oportunitats i la qualitat educativa; un model que no segrega els infants per raó de llengua i garanteix el coneixement del català i del castellà.\nLa sentència del TSJC trenca la unitat d’ensenyament a Catalunya, perquè cinc escoles tindrien un tractament del català diferent, conculcant la legislació pròpia que emana del Parlament de Catalunya. Somescola recorda que els pares que han denunciat la regulació de les llengües en aquestes classes havien signat també el seu acord amb el Projecte Lingüístic de Centre. Per tant, la coordinadora es pregunta: què en fem, de la voluntat dels altres 24 pares de l’escola que volen que els seus fills siguin escolaritzats com fins ara?\nEls atacs i l’hostilitat política i judicial contra el català a l’escola, per convertir-lo en una llengua minoritària i de segona, no són un fet nou ni aïllat. Les últimes sentències judicials, derivades de la interpretació que el Tribunal Constitucional fa de l’Estatut escapçat, juntament amb les polítiques educatives del govern del PP i la promulgació de la LOMQE, passen per sobre de les decisions del Parlament de Catalunya. La LOMQE que ens volen imposar no resoldrà cap dels problemes que té avui plantejats l’educació.\nLes tres plataformes educatives dels Països Catalans -Escola Valenciana, Assemblea de Docents de les Illes i Somescola-són conscients que som una unitat lingüística i, per això, la setmana passada van fer una crida conjunta a la mobilització del 14 de juny a Barcelona, amb el lema:\n“Per un país de tots, decidim escola en català, de qualitat i per a tothom”.\n← Xerrada escola de pares: “Alimentació i emocions”\nBenvinguts al nou curs escolar 2014-2015 →


Guia per desenvolupar la competència transversal. Comunicació escrita i oral - Depósito Digital de Documentos de la UAB\nPágina principal > Materiales didàcticos > Recursos docentes > Guia per desenvolupar la competència transversal. Comunicació escrita i oral\nCita bibliográfica -- Enlace permanente: https://ddd.uab.cat/record/196287\nGuia per desenvolupar la competència transversal. Comunicació escrita i oral\nUniversitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Veterinària. Grup d'Innovació Docent\nResumen: Les competències transversals són un aspecte clau en la formació dels estudiants de la Universitat. El Grup d'innovació docent de la Facultat de Veterinària ha desenvolupat unes guies amb l'objectiu d'estandarditzar l'ensenyament de les competències transversals al graus impartits a la Facultat, oferir eines i recursos a l’alumnat per ajudar-los a desenvolupar aquestes competències, i oferir eines i recursos al professorat per facilitar l'ensenyament i l'avaluació de les competències en el marc de les assignatures pròpies. La guia per desenvolupar la competència transversal de comunicació escrita i oral estableix tres nivells de domini i 7 indicadors d'aprenentatge que l'estudiant ha d'assolir de forma progressiva al llarg del grau. En acabar els estudis l'estudiant ha de demostrar que ha adquirit l'habilitat d'expressar-se oralment i per escrit en un registre científic.\nMateria: Competències transversals ; Comunicació escrita ; Comunicació oral\n1 p, 440.2 KB


LOCAL - MUNDIAL: EL PRIMER ATEMPTAT CONTRA FRANCO\nLa nit del 14 de juliol de 1936 un grup de tres militants anarquistes (CNT-FAI) van intentar assassinar el general Franco, aleshores cap de la Regió Militar de les Canàries. Els tres faistes odiaven Franco sobretot per ser el principal responsable de la dura repressió de la revolta obrera d’Astúries, en octubre de 1934. A més, encara que no sabien els detalls del cop d’Estat militar que era a punt d’esclatar, era prou conegut que els militars conspiraven i que Franco era dels generals més conservadors i contraris a la República.\nEls detalls de l’atemptat són ben coneguts gràcies a la recerca de Ricardo García Luis. Segons aquest historiador canari, l’intent de matar el futur dictador va ser el vespre/nit del 14 de juliol (potser el 13) de 1936, és a dir 3 o 4 dies abans de l’inici de la revolta de l’exèrcit del Marroc contra la República i del començament de la Guerra Civil. Com que ja s’havien pres mesures de seguretat perquè la conspiració era molt avançada o perquè els militars tenien confidents dins de la CNT, els tres homes foren descoberts abans d’entrar a les habitacions de Franco. L'atemptat va fracassar.\nDe seguida apareixen els plantejaments del tipus “com hauria canviat la història d’Espanya si haguessin reeixit!”. Francament, jo penso que n'hauria canviat més aviat poc. En comptes de franquisme haguessim patit molisme. Recordem que el “director” del cop era Emilio Mola.\nTornem a 1936. García Luis ens informa que el grup era format pel canari Antonio Tejera, pel català Martí Serarols i una tercera persona. La participació catalana en aquest atemptat fallit incloïa Maria Culi, propietària del bar on es reuní el grup abans d’intentar cometre-ho, i Antoni Vidal Arabi, al que García Luis considera com el “cervell” de l’operació. Vidal era un dirigent de la CNT i vivia a Tenerife des de l’inici de la Dictadura de Primo de Rivera en 1923, on va fundar la FAI en 1935.\nAntoni Vidal Arabi\nDesprés de l’atemptat fracassat i l’èxit de l’aixecament militar, Vidal va haver d’amagar-se sota una làpida del cementiri, un lloc que coneixia bé perquè treballava i vivia al costat. Setmanes més tard, el trobem en els serveis d’espionatge de l’exèrcit republicà, moment en el que va conèixer Emma Goldman, amb la que va establir una intensa relació. Finalment, va marxar a l’exili i va morir en un lloc i any desconegut, probablement en la dècada de 1960.\nEmma Goldman visitant les terres col·lectivitzades a l'Hospitalet.\nI per què parlem d’aquest episodi en un blog d’àmbit local hospitalenc? Perquè aquesta història té una relació amb la nostra ciutat. Atret pel seu germà gran Antoni, Emili Vidal va emigrar a Tenerife amb la seva dona, Madrona Roma.\nAquest relat ens ho fa el senyor Albert Vidal Roma, el segon dels seus tres fills, que ha fet un recull de les dades de la seva familia al que ha titulat Morir en Canàries. Agraeixo al senyor Albert Vidal i al seu fill Ignasi la seva amabilitat i la informació que m'han proporcionat.\nLa història que es reproduïa en l’àmbit familiar en relació al seu oncle Antoni era que va ser el tercer dels participants en l’atemptat, que es va amagar en el cementiri i que el van venir a buscar les forces republicanes en un vaixell. Sembla, però, que va fugir pel seus propis medis.\nQuan el cop d’Estat va triomfar a Sta. Cruz de Tenerife, la guàrdia civil va venir a buscar al seu oncle, l’anarquista Antoni, a casa del germà Emili. Com que no van trobar al germà anarquista es van portar detingut a Emili. Dies més tard van tornar a escorcollar tot l’edifici i per entrar en les habitacions, els guàrdies civils van utilizar a la seva mare, la Madrona Roma, aleshores embarassada, com escut humà, per si algú amagat els disparava. Emili Vidal, que no tenia cap mena de militància ni activitat sindical o política, fou torturat i obligat a fer treballs forçats en una carretera un parell de setmanes fins que va desaparèixer. Més tard, la família va saber que fou llençat al mar en un sac lligat de mans i peus amb d’altres 26 persones.\nFinalment, la vídua i els tres fills, de 12, 9 i 3 anys van tornar a Catalunya, a casa de l’àvia materna, al número 9 del Carrer Xipreret de l’Hospitalet, on també vivien les tietes, Montserrat i Cèlia, que treballaven en dies alterns a Can Vilumara. La supervivència en aquells anys fou dura i els orfes Albert i el seu germà gran, Antoni, havien d’espavilar-se per anar a espigolar als camps...\nEl Carrer Joan Pallarès i, al fons, el Carrer Xipreret, en 1954.\nAlbert Vidal es va casar amb Dolors Canyelles, filla de l’encarregat de les filatures de la Tecla Sala, per la qual cosa va viure uns anys en els pisos adosats a l’Edifici Molí. Tots dos treballaren a la INDO. Per aquesta experiència laboral fou entrevistat per Natalia Piernas, que ha comissariat una exposició sobre aquesta empresa òptica. I gràcies a ella he tingut coneixement de les peripècies de la família Vidal i la seva relació amb l’Hospitalet.\nServeixin aquestes línies de record i homenatge a les víctimes de la repressió política, de la violència i la barbàrie, conceptes en els que el franquisme va destacar.\nPublicado por Manuel Domínguez en 0:00\nEtiquetas: 1936, antifranquisme, Antoni Vidal, Franco, franquisme, L'Hospitalet, Tenerife, Xipreret


Horaris tornada 1/4 de final de Champions | Futfem.cat\nDimecres es disputen els quatre enfrontaments que decidiran les semifinals de la Champions. El Frankfurt rep el Rosengård a les 18h amb l'avantatge del gol marcat a l'anada. Mitja hora més tard, es disputa l'Slavia Praha-Olympique Lyonnais, una eliminatòria ja decidida després del 9-1 aconseguit per les franceses a Lyon. A la mateixa hora que el PSG-Barça es jugarà el Brescia-Wolfsburg. Les alemanyes viatgen a Itàlia amb una renta de 3 gols.


Sandro Rosell i la independència | Amb sal i pebre\nSandro Rosell i la independència\nPublicat el 21 Setembre 2012 per jordibadia\nDavant d’un cos en moviment, hi ha cinc actituds bàsiques possibles: liderar-lo o empènyer-lo, acompanyar-lo, deixar-se arrossegar, provar de frenar-lo o entrebancar-lo i, cinquena, quedar-se mirant com passa. En la història del FC Barcelona, davant del moviment de la nació catalana, hi ha exemples de presidents que han adoptat totes aquestes actituds. Detallar-ho requereix d’una anàlisi que depassa l’objectiu d’aquesta nota.\nNo obstant, és possible fer-ne una classificació apressada: Joan Gamper, Josep Suñol, Agustí Montal fill i Joan Laporta són exemples de presidents que han empès la causa nacional catalana; Narcís de Carreras i Agustí Montal pare l’haurien acompanyada; Josep Lluís Núñez s’hauria deixat arrossegar; Josep Vendrell l’hauria frenada; i Enric Llaudet, entre d’altres, l’hauria vist passar.\nUn exercici com aquest que acabo de fer és molt discutible. Penjar etiquetes sempre ho és i en el cas que m’ocupa encara més perquè les circumstàncies històriques són un condicionant fort, però em sembla que ajudarà a fer comprendre què vull dir.\nAra la causa nacional catalana ha accelerat el seu moviment. Davant d’aquesta acceleració, el president Sandro Rosell ha decidit que el FC Barcelona se n’ha de quedar al marge. L’Onze de Setembre es va manifestar a títol personal i ha demanat que ningú dubti de la seva catalanitat. Però, pel que fa el club com a institució, ell considera que s’ha de mantenir neutral perquè conté sensibilitats de tota mena.\nDimecres, el Camp Nou va cridar per primera vegada en un partit del FC Barcelona a favor de la independència de Catalunya. Com a resposta, Rosell ha dit que el club sempre estarà al costat de la majoria del país. Home!, només faltaria, no fer-ho seria posar-se en contra de la voluntat dels catalans.\nA mi em fa l’efecte que Rosell o bé no acaba de comprendre en quin moment històric som o bé és víctima del vertigen que en aquests moments ha de sentir qualsevol dirigent del país o bé no sap manegar-s’hi, vull dir en el seu paper de president del FC Barcelona en tant que primera institució esportiva de Catalunya.\nJo comprenc que d’aquí a quinze dies l’equip blaugrana, els seus futbolistes i els seus directius, aniran a Sevilla i que després vindrà el Reial Madrid i l’estadi es convertirà en una olla a pressió, que la rivalitat esportiva amb el Madrid quedarà incrementada amb la qüestió de la independència, ja ho entenc això, ja veig que el fet futbolístic pot quedar perjudicat per aquesta pressió que li ve de la política i que mantenir l’equilibri no és senzill.\nTanmateix, les relacions entre Catalunya i Espanya són en un moment greu i decisiu. Ara: l’opció de restar mirant-s’ho no és neutral. Tampoc ho és deixar-se arrossegar. No cal liderar ni tan sols empènyer. Sortosament, la causa nacional de Catalunya té prou líders, des del govern als partits catalanistes passant per entitats com l’Assemblea Nacional Catalana i Òmnium Cultural i centenars de milers de persones disposades a mobilitzar-se i fer-se sentir. N’hi hauria prou que el FC Barcelona com a institució els acompanyés.\nL'entrada va ser publicada el Futbol, Política i etiquetada Catalunya, FC Barcelona, Independència, Sandro Rosell per jordibadia. Guarda l'enllaç permanent.


La Pobla de Farnals avança en la creació del Pla d’Infància de la localitat\nInicio L'Horta Nord La Pobla de Farnals La Pobla de Farnals avança en la creació del Pla d’Infància de...\nL’Ajuntament de la Pobla de Farnals continua treballant en l’elaboració d’un Pla d’Infància amb les iniciatives centrades en este sector de la població. La redacció d’este document s’ha plantejat amb un enfocament participatiu, en el qual el Consell d’Infància i Adolescència Municipal (CIAM) està jugant un paper molt actiu.\nEl divendres 19 de gener té lloc la primera reunió de l’any d’esta institució, on els xiquets i xiquetes membres tractaran els diferents aspectes que el futur Pla d’Infància haurà de recollir. Seran els propis joves consellers els encarregats d’explicar als seus companys i companyes de l’escola en què consistix el projecte i de canalitzar les propostes que facen la resta de menors.\nDesprés d’haver realitzat una primera anàlisi de les necessitats del municipi en matèria d’infància, l’equip tècnic municipal, per la seua part, està treballant en la redacció d’una memòria de les activitats que es programen des de les diferents àrees de les regidories d’Educació, Cultura, Infància i Joventut, Serveis Socials, Medi Ambient i Esports per a este col·lectiu.\nA partir de la pròxima setmana, s’exposaran els documents treballats, l’informe de la situació actual dels i de les menors, i la memòria d’activitats als tècnics de les diferents àrees de l’Ajuntament, a membres de la comunitat educativa i del teixit associatiu del municipi.\nL’objectiu és que estos col·lectius aporten suggeriments per a concretar els aspectes definitius sobre els quals cal treballar al Pla d’Infància Local. D’esta manera s’intentarà crear un document el més complet possible a través del qual es puga oferir una atenció excepcional als més joves del poble i aprofundir en el caràcter participatiu de la iniciativa.\nL’Ajuntament de la Pobla de Farnals aprofitarà totes estes accions per a optar a l’obtenció de segell Ciutat Amiga de la Infància (CAI) atorgat per Unicef, un reconeixement que exigix, entre altres coses, la configuració d’un òrgan de participació infantil, institució que ja ha estat creada, i la presentació d’un Pla d’Infància, aspecte sobre el qual s’està treballant actualment.\nArtículo anteriorAENOR renueva su certificación de Calidad a la Carta de Servicios de l’Ajuntament d’Alfafar\nArtículo siguienteCiudadanos pide de nuevo a Diputación que aclare ya si hubo irregularidades en los contratos menores del MuVIM


De Shakespeare a Tinder, passant pel Maldà | Barcelona Cultura\nDe dimarts a dissabte a les 20 h i diumenge, a les 19 h\nDe Shakespeare a Tinder, passant pel Maldà\nQuè tenen a veure el dramaturg i poeta més conegut de les lletres angleses amb una aplicació de mòbil per trobar parella? Potser l'amor, tema de la nova creació de la jove companyia Fac-òF.\nAmb el títol d'Amor³, les actrius Júlia Calzada, Joana Castellano i Gisela Guitart (a la imatge. Foto: Beli Klein), autores també de la dramatúrgia del nou muntatge de Fac-òF, ens mostren tres situacions que representen tres maneres de viure l'amor. Totes tres situacions, cadascuna representada per una actriu, es desfermen després que una persona rebi un match de Tinder i totes tres estan extretes dels Sonets de Shakespeare.\nEs tracta, de fet, d'una exploració de les contradiccions i de la naturalesa complexa de l'amor, durant la qual els personatges interpreten tres situacions que corresponen a l'amor idealitzat, l'amor obsessiu i l'amor realista. Il·lusions, expectatives, però també por i dubtes davant d'un possible fracàs... Tot això passa pel cap de la persona que ha rebut el match i que està mirant de decidir si vol quedar o no amb la persona que se li adreça mitjançant l'aplicació.\nHumor i absurd són elements d'un muntatge que ens parla sobre l'amor al segle XXI, però que, precisament en una al·lusió al caràcter universal de l'amor, recorre com a punt de partida a les creacions poètiques d'un autor que ens parlava fa segles d'un sentiment que, avui com ahir, segueix sent un dels grans eixos de la nostra existència.\nLaura Aubert dirigeix una obra que té l'acompanyament d'Els Pirates Teatre i que tant fa servir un llenguatge naturalista com el llenguatge en vers per fer referència al caràcter virtual que, en el nostre temps, han pres les relacions amoroses.\nSi voleu veure com les obres d'un autor que va viure a cavall entre els segles XVI i XVII serveixen de base per parlar de l'amor al segle XXI, veniu a veure Amor³, però abans consulteu la informació sobre el muntatge al web del Maldà.\nUn Shakespeare a Dau al Sec\nLa sala del Poble-sec recupera el muntatge d'El mercader de Venècia dirigit per Kornad Zschiedrich i Mingo...\nMig segle d'història passat pel ball i la perspectiva juvenil\nMarc Artigau i la companyia El Borrego presenten al Maldà el muntatge de text i moviment Ballar (és l'únic...\nLes 'Nadales' tornen a l'escenari del Maldà\nVist que, inevitablement, torna Nadal, El Maldà convoca un cop més a l'escenari Iban Beltran, Carles...


El Ral·li d’Andorra arriba a la 50a edició — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / El Ral·li d’Andorra arriba a la 50a edició\nEl període d'inscripció ha començat aquest dilluns i hi ha 80 places disponibles. La competició tindrà lloc el 18 i 19 de setembre\nRal·li d'Andorra (Foto: Ral·li d'Andorra)\nEl Ral·li d'Andorra, que tindrà lloc el 18 i 19 de setembre, ha obert aquest dilluns les inscripcions de la seva 50a edició. En total hi ha 80 places disponibles en cinc categories: categoria 1 (vehicles construïts fins a 1969), 2 (fins a 1975), 3 (fins a 1981), J1 (competició fins a 1985) i J2 (competició fins a 1990). A més, aquestes categories estan dividides en quatre classes: fins a 1.300 cc, fins a 2.000 cc, superiors a aquesta última cilindrada i vehicles equipats amb turbo o compressor volumètric.\nLa sortida es donarà a partir de les 16.30 hores del dissabte dia 18 de setembre des del pont de la Rotonda d'Andorra la Vella, mentre que el final de la primera etapa està prevista a partir de les 21.40 hores a Prada Casadet. La sortida de la segona etapa tindrà lloc a les 9 hores del diumenge 19 per a acabar a partir de les 13.30 hores a l'aparcament Prada Casadet.


Alga Klamath: el poder de la concentració!\nEt costa concentrar-te i parar atenció?\nEstàs de mal humor? susceptible? irritable?\nLa teva dieta és vegetariana i vols assegurar l'aportació de vitamina B12 i de proteïnes?\nDoncs la teva solució és l'alga Klamath!\nEs tracta d'una alga que sobretot es troba al llac Klamath, al sud d'Oregón i el seu nom científic és Aphanizomenon flos-aquae (AFA), el que fa que també se l'anomeni alga verd-blava AFA o més comunment en castellÀ alga verdeazulada AFA.\nEl 70% del seu pes són proteïnes i aproximadament la meitat d'aquestes són aminoàcids essencials (aquells que el nostre cos no pot sintetitzar per sí mateix i que els ha d'aconseguir mitjançant la ingesta alimentària).\nTé una alta concentració de vitamina B12 i de carotens i dins de les algues és de les que més clorofil·la conté, cosa que ens interessa i molt si volem desintoxicar el nostre organisme de metalls pesants!\nPerò pel que més s'utilitza l'alga klamath és per a millorar l'humor, els estats de susceptibilitat emocional, falta de concentració i atenció i en general per a millorar el nostre benestar psíquic gràcies a la feniletilamina!\nAixí que és una gran aliada en època d'exàmens, situacions d'estrès mental i emocional i quan necessitem millorar la nostra capacitat d'atenció i concentració però sense excitar-nos ni alterar-nos el sistema nerviós!\nI al seu pigment verdblavós (ficocianina) se li atribueixen propietats antiinflamatòries i antial·lèrgiques, ideal durant la primavera!\nI si a més la prenem conjuntament amb l'alga espirulina les seves propietats es sumen i encara ens aporta més vitamines, oligoelements, aminoàcids i fibra!!\nUna combinació perfecta per a la nostra salut!\nProveu-la i comenteu què heu notat!\nEtiquetas: al·lèrgia Articles complements dietètics estrès vitamines i minerals


MAGANOVA-ANDRATX Revista de Ponent: L'Arxiu d'Andratx inicia els tràmits per a la seva ampliació\nL'Arxiu d'Andratx inicia els tràmits per a la seva ampliació\nLa Primera Tinent de Batle de l'Ajuntament d 'Andratx, Karia Rouarch, i regidora d'Arxius Municipals, ha iniciat els tràmits per a l'ampliació, millora i adequació de l'Arxiu situat a la seu del consistori.\nTota la documentació que elabora l’Ajuntament d'Andratx es guarda a l’arxiu municipal per a poder-lo consultar per part dels ciutadans, tant pel que fa als documents administratius, disponibles fins al 2009, com a l'arxiu històric, amb documents des de 1868.\nEn aquests dies s'està començant a valorar el projecte, estudiant les possibilitats que ofereix l'edifici actual, i agafant com a referència altres arxius més actualitzats, com ara el de Calvià. Entre d'altres, s'ampliarà el seu tamany, amb un nou espai què permetrà adequar una sala per a la consulta de documents. Sala que es fa avui ja necessària, en resultar pràcticament la consulta avui dia ja que l'arxiu es troba col·lapsat. A més a més, s'incrementaran les facilitats per a les persones amb mobilitat reduïda, s'incorporarà un ascensor per al trasllat eficient de documents, i es podran ampliar els horaris de consulta. Una vegada iniciats els tràmits, s'espera dur endavant la reforma en els temps precisos, necessaris, però eficients, per tenir el nou arxiu durant aquesta legislatura.\nPublicado por MAGANOVA-ANDRATX en 12:17\nEtiquetas: administración, Ajuntament d´Andratx, archivo, documentos\nL'Arxiu d'Andratx inicia els tràmits per a la sev...\nDespedida del Brigada Gabriel del Viejo\n¿El problema de la educación se llama sistema educ...\nGran fiesta del turista en Peguera\nCamp de Mar, inspiración poética en Ponent\nAugmentar la seguretat del parc infantil de la Teu...\nGran respuesta solidaria en el torneo F7 Villa de ...\nMenos nacimientos y defunciones en Calvià\nMÉs i la commemoració Desembarc a Santa Ponça\nSe busca Jefe de Policía para Calvià\nSolidaridad con Izan en el III Torneo Villa de Peg...\nNingún escolar de Calvià sin libros\nCan Nero nos deja helados de nuevo\nCalvià apuesta por la educación y los jóvenes


L'Hospi supera al Lleida en un partit vibrant (3-2)\nPrimera victòria de la temporada pels riberencs\nLa matinada de diumenge entrem en l'horari d'hivern\nA les 3 de la matinada s'haurà d'endarrerir el rellotge una hora\nEls mercats ambulants de L'H tornen a obrir amb limitació d'aforament i la meitat de parades\nEls venedors demanen que s'hi puguin instal·lar tots els punts de venda\nSusana Jiménez: "La pandèmia podria ser un moment de risc per a les persones amb addiccions al joc patològic"\nLa cap de la unitat de Joc Patològic i Conductes Addictives de l'Hospital de Bellvitge, a l'espai de l'entrevista\nSuspès el partit entre el CB L'Hospitalet i el CB Cornellà\nDiversos jugadors riberencs han donat positiu en els tests de coronavirus\nL'Hospi obligat a guanyar al Lleida Esportiu\nDissabte (19h) a l'Estadi municipal de L'Hospitalet\nEnviar aquesta notícia per e-mail Imprimir aquesta notícia esports 11. 07. 2019 Compartir a Twitter Compartir a Facebook\nEl periodista Xavier Bonastre presenta el llibre "100 històries del córrer"\nEl periodista esportiu Xavier Bonastre va escollir el teatre del Centre Catòlic per presentar el llibre "100 històries del córrer", on recull diverses anècdotes que li han passat a les moltes curses populars on ha participat.\nXavier Bonastre va començar a córrer ara fa prop de 22 anys. Va ser a la cursa de la Mercè del 1997. Des de llavors acumula més de 760 curses de tot tipus. En seu currículum n'hi ha de 1 quilòmetres de distància, com el Critèrium de Granollers, fins a veritables monstres com la prova dels 100 quilòmetres de Terrassa. En aquest període de temps ha acumulat un bon grapat d'anècdotes que ara veuen la llum en el llibre "100 històries del córrer".\n"100 històries del córrer" no va dirigit només als corredors i les corredores, ja siguin populars o professionals. Pretén ser també un llibre que desperti en el lector les ganes per tastar per primer cop el món del running.\nBonastre ha viscut en primera persona l'esclat de les curses populars a casa nostra a la dècada dels anys 90' . Ara assegura que s'està consolidant un altre gran fenomen positiu, com és el de la feminització general de l'esport.\nEl pròleg del llibre "100 històries del córrer" ha estat escrit per Empar Moliner.


territoris.cat/Josep A. Pérez 19:45 16/05/19\nestrena musical bell lloc la muscuart\nCartell de l'espectacle LaLaLand que s'estrena a Bell-lloc\nL'Associació Muscuart de Bell-lloc torna a pujar als escenaris el dissabte 18 de maig, per a presentar l'adaptació musical de La La Land, a les 10 del vespre. Tretze actors i actrius lleidatans són els encarregats de donar vida als personatges d'aquesta història basada en la pel·lícula homònima, escrita i dirigida per Damien Chazelle l'any 2016 i nominada a 14 premis Òscar.\nLa posada en escena de La La Land neix d'un procés de creació col·lectiva en la recerca de personatges i recursos escènics, un treball que parteix de l'exercici de simplificació de la pel·lícula a la seva essència: la cerca i persecució del somni.\nLa venda d'entrades anticipades tindrà lloc els dies 16, 17 i 18 de maig de 18.00 h a 20.00 h a la Sala La Cultural de Bell-lloc d'Urgell\nMuscuart és una associació musical i cultural que, des de l'any 2009, s'ha especialitzat en la representació d'espectacles musicals de caràcter amateur. D'entre aquests en destaquen obres com Hoy no me puedo levantar o Más de cien mentiras. També altres de creació inèdita com One Vision, un espectacle inspirat en les cançons de Queen, èxit de taquilla i representat a diversos municipis del territori lleidatà. A més, des de l'any 2017, l'associació compta amb L'Àtic, una escola d'arts i un espai on els més joves tenen la possibilitat de formar-se en teatre musical.\nMollerussa trasllada la inauguració de la Festa Major en previsió de pluges


Nova distribució de la Guia del Dol per a persones amb discapacitat – Fundació MAP\nNova distribució de la Guia del Dol per a persones amb discapacitat\nLa guia El procés de dol és un document sorgit del treball “Com donar suport a les persones amb discapacitat intel·lectual en el procés de dol”, guardonat amb el 2n premi dels Premis d’Investigació i Innovació 2012-2013 de la Fundació MAP. Un dels objectius del certamen era la transmissió de coneixement. Per això la Fundació MAP va decidir editar aquesta guia, presentar-la a principis de 2015 i repartir-la, en una primera fase, entre les persones ateses a l’entitat i les seves famílies.\nUn cop feta aquesta tasca, la fundació l’ha volgut fer extensiva a aquelles entitats i institucions que creu que en podeu fer ús i n’ha començat a fer una segona distribució.\nLa guia ha estat elaborada per tres professionals de la fundació, la Pilar Fontan, la Victòria Mora i la Marta Ros, i vol ser una eina per a famílies i professionals a l’hora de prendre les decisions més adequades per acompanyar les persones amb discapacitat en el procés de malaltia terminal o en el procés de dol per la pèrdua d’una persona estimada. El treball està compost per dos protocols d’actuació i una guia.\nEl document sencer es pot consultar en aquest enllaç i si algú està interessat a rebre algun exemplar físic o per correu electrònic es pot posar en contacte amb la Fundació MAP i sol·licitar-lo (al 972 70 31 04 – Marta Rudé o Marta Ros).\nadmin2019-03-01T11:53:15+00:00Dimecres,16 Setembre, 2015|


La secretària d'Infància, Adolescència i Joventut, Georgina Oliva, lliura a Perpinyà els premis de fotoperiodisme jove Clic 2019. Departament de Drets Socials\nLa secretària d'Infància, Adolescència i Joventut, Georgina Oliva, lliura a Perpinyà els premis de fotoperiodisme jove Clic 2019\nLes premiades exhibeixen les seves obres en el marc del Visa Off , que es fa paral·lelament al certamen internacional Visa pour l'Image\nLa secretària d’Infància, Adolescència i Joventut, Georgina Oliva, ha lliurat aquesta tarda els premis de fotoperiodisme jove Clic 2019 que s’han celebrat en el marc del certamen Visa Off que es fa de forma paral·lela al festival internacional de fotoperiodisme Visa pour l’Image de Perpinyà. A l’acte també hi han assistit el director general de l’Agència Catalana de Joventut, Cesc Poch, i el director de la Casa de la Generalitat a Perpinyà, Josep Puigbert, entre d’altres.\nDurant la seva intervenció, la secretària ha destacat el compromís del fotoperiodisme social “en un món on la injustícia sovint és invisible o s’amaga de la llum pública, i per tant fa que aquesta eina de denúncia es faci més necessària que mai”. En aquest sentit, Oliva ha agraït l’esforç de les joves participants en aquesta edició del CLIC per “la seva sensibilitat a l’hora de mostrar realitats poc visibles i denunciar situacions de vulnerabilitat social” i ha felicitat les premiades.\nEls premis Clic estan organitzats pel Departament de Treball, Afers Socials i Famílies a través de l’Agència Catalana de la Joventut i l’Associació Diomira, i volen ser un trampolí per als joves fotoperiodistes catalans, d’entre 18 i 30 anys. Així mateix compten amb la col·laboració del Carnet Jove, que promou la iniciativa entre els seus titulars.\nEls premis tenen les modalitats de fotoreportatge i producció audiovisual, que a més de dotar-se amb 700€ i 1.000€ respectivament, permetran la difusió dels treballs en diferents exposicions arreu de Catalunya. També s’atorga una beca de 3.000 euros per a desenvolupar un projecte fotoperiodístic que mostri sensibilitat i interès per l’entorn socials.\nEn aquesta edició s’han presentat una vintena de treballs i des de la seva la seva creació, l’any 2000, hi han participat 770 joves.\nLes guanyadores 2019 han estat:\nEn la modalitat de fotoreportatge\n- Àngela Ximena. Guanyadora amb el treball “Esther”, que retrata el periple d’una ex-ballarina argentina de 86 anys que recala a Catalunya per a reunir-se amb la seva filla i nets, després d’haver perdut el marit, un fill i d’haver superat un càncer als 42 anys.\n- Júlia Tuxans i Anna Surroca. Accèssit amb el treball “Dones amb història”, que ressegueix la història d’unes dones que van sobreviure a la infecció del VIH i que van haver de reaprendre a viure gràcies a la resiliència, la sororitat i la lluita.\nEn la modalitat audiovisual\n- Sònia Calvó, Victòria Oliveres i Víctor Yustres han estat les guanyadores amb “Fugir per estimar i ser”, un relat audiovisual del periple que han de patir les persones homosexuals i transsexuals al Marroc, algunes de les quals es veuen empeses a provar d’entrar a Europa via Celta per, així, demanar protecció internacional. Allà, però, són retingudes al Centre d’Estada Temporal d’Immigrants més d’un any tot esperant per ser enviades a diferents llocs de la península, on sovint continuen patint racisme i homofòbia.\n- Alba Cambeiro. Guanyadora de la quarta edició d’aquesta beca amb el projecte “Makhmur Island”. La fotoperiodista retratarà l’assentament de refugiats kurds a Makhmur (Iraq). La situació es remunta al 1994, en què més de 12.000 persones del sud de Turquia es van veure obligades a creuar la frontera cap a l'Iraq a causa de la pressió de les polítiques d'assimilació turques a la zona kurda del país i a la lluita contra el Partit dels Treballadors del Kurdistan (PKK).\nAquests refugiats viuen des de 1998 a Makhmur, un assentament situat en el desert entre les jurisdiccions del Govern de l'Iraq i del Govern Regional del Kurdistan. El campament de refugiats polítics ha sobreviscut 20 anys gairebé sense ajuda internacional, i ni tan sols Nacions Unides hi té presència.\nL'assentament és pràcticament autogestionat i té un règim polític propi en què la democràcia per representació directa, el feminisme i l'ecologia són pilars fonamentals. No obstant això, ara ja hi ha una tercera generació de nens i nenes nascudes a Makhmur apàtrides, sense cap tipus de document d'identificació.\nA més dels guardonats, en l’exposició que s’exhibeix a la Casa de la Generalitat de Perpinyà també s’hi poden veure les obres dels autors seleccionats en aquesta edició, que durant l’acte han rebut un diploma acreditatiu:\n- “Cicatrius”, de Sara Garcia.\n- “Entre la Sierra i Cali”, de Montse Giralt.\n- “Viatge d’en Lucien”, de Víctor González i Paula González.\n- “Espais i persones”, de Cecília Montobbio.\n- “El futur del meu present”, de Meritxell Villalba.\n- “Babilònia”, de Lua Ungaro.


contacta amb el departament tècnic ImmoblesLleida.com\nUtilitza aquest formulari per contactar directament amb el departament tècnic d'Iglu Media, empresa que ha creat i administra el portal immobiliari.\nSi tens dubtes, comentaris, suggeriments, millores pel web... Endavant! La teva opinió és molt important i sempre compta per a nosaltres!\n* les dades marcades amb un asterisc són imprescindibles per poder-vos atendre correctament.\nD'acord amb el que estableix la Llei Orgànica 15/1999, l'informem que les dades obtingudes d'aquest formulari seran incorporades a un fitxer sota la responsabilitat d'IgluMedia (J.Oriol Vila Planas) amb la finalitat d'atendre les seves consultes i remetre-li informació relacionada que pugui ser del seu interès. Pot exercir els seus drets d'accés, rectificació, cancel·lació i oposició mitjançant un escrit a la nostra adreça C/ Emili Grahit, 59-61 ent 1ª, 17002 - Girona. Mentre no ens comuniqui el contrari, entendrem que les seves dades no han estat modificades, que vostè es compromet a notificar-nos qualsevol variació i que tenim el seu consentiment per a utilitzar-los per les finalitats esmentades. L'enviament d'aquestes dades implica l'acceptació d'aquesta clàusula..


Seminari Ítaca d'Educació Crítica: 2020\nUn curs sense normalitat: cal una aposta per l’educació presencial\nSi una cosa han posat en evidència aquests dos mesos llargs de confinament són les grans mancances socials i les seves repercussions en l’àmbit de l’educació. Cal ampliar la plantilla, els espais i els horaris per garantir l’equitat educativa i la conciliació familiar.\nLa pretesa educació virtual ha fet palès la gran desigualtat entre l’alumnat, que s’ha concretat en una gran distància digital, cosa que no ha fet més que augmentar la gran segregació educativa que ja teníem abans de la Covid19, i que s’ha vist agreujada per la impossibilitat de conciliar teletreball i cura dels infants, tant pels pares i mares que continuaven treballant des de casa, com pel mateix professorat que havia d’atendre l’alumnat i els seus propis fills i filles. I no parlem ja d’aquelles famílies que treballaven en serveis essencials fora de casa.Llegir més\nUn retorn precipitat a l’escola no és cap joc\n(...) Han passat dos mesos, i, tot i que l’evolució de la pandèmia, si més no estadísticament, sembla positiva, és obvi que els riscos persisteixen. Tot i això, al llarg de la setmana passada, ja hi ha hagut alguns pronunciaments a favor d’una reobertura dels centres –expressats en termes deliberadament confusos– abans de l’acabament d’aquest curs. Persones de l’òrbita d’esquerres com Roger Palà, o del neoliberalisme falsament progressista com l’entorn de la Fundació Bofill, consideren que cal obrir amb urgència les escoles. El principal argument és la necessitat de mitigar les diferències socials que aporta el confinament, escurçar la bretxa entre famílies amb gran diferència de capital cultural. Llegeix més\nEl discurs dominant i la tecnologia.\nHi ha un discurs dominant que lloa les noves tecnologies perquè diu que donen un accés més ràpid a la informació i a fonts de coneixement, estimula la innovació, facilita la comunicació, contribueix a l'eficiència dels sectors productius, simplifica tasques (laborals, domèstics ...), afavoreix l'emprenedoria, augmenta les opcions d'entreteniment, facilita l'accés a l'educació, donen capacitat als nostres fills per adaptar-se a entorns canviants... i augura que les noves tecnologies que estan sorgint canviaran el món (...)\nTanmateix parlem molt poc de les amenaces i perills a la llibertat i la privacitat, del control sobre nosaltres d’uns quants agents tecnològics, de la dependència que ens crea unes noves tecnologies completament hermètiques que no es podem manipular, personalitzar totalment o arranjar. No s’és conscient que qualsevol de les nostres dades que apareixen en el cens, enquestes, formularis, Web... poden utilitzar-se per a diferents fins i amb diferents propòsits; la dimensió del desenvolupament que està prenent les noves tecnologies digitals ens sobrepassa, fins i tot, quan creiem que tot “és gratis”, perquè realment ho paguem amb la informació que voluntària o involuntàriament proporcionem. Llegeix més\nEl passat mes d'abril, la ONG Save the Children va presentar un informe alertant que Catalunya és el segon territori amb més segregació escolar socioeconòmica de l’Estat espanyol, després de la Comunitat de Madrid. Set de cada deu infants en situació de vulnerabilitat estudien en centres on es concentra alumnat que viu en entorns desafavorits. (...), la segregació en l'àmbit educatiu consolida les desigualtats socials, redueix les oportunitats educatives d'una majoria de l'alumnat i posa en risc la cohesió social. Llegeix més\nels canvis en la legislació educativa\nUna reforma de la legislació educativa és, en definitiva, un acord que es produeix en la societat i que ens indicarà quina direcció regirà el món educatiu en el futur immediat. Una proposta de reforma és un moment important per valorar el camí fet i mirar el futur amb l’objectiu que aquest camí fet sigui millor. Per aquesta raó és l’instant perfecte per pensar què cal evitar i què cal fer en la reforma de la LomLoe.\nQuè hauria d’evitar aquesta reforma legislativa.\nEls dèficits i els aspectes negatius que ha tingut el rumb de l’ensenyament públic, a l’Estat espanyol, en els darrers temps ens indiquen que s’ha d’evitar. En aquest sentit es podria assenyalar:\nŸ Disminuir la responsabilitat i la funció de l’Estat respecte assegurar un ensenyament públic de qualitat per al conjunt de la societat.\nŸ Centralitzar el Currículum Educatiu per al seu control doctrinal/partidista.\nŸ Prioritzar només aquella part del Currículum Educatiu que asseguri perfils professionals.\nŸ Introduir el vocabulari empresarial en l’àmbit educatiu.\nŸ Promoure rànquings entre centres i l’entrada o manteniment d’iniciatives privades en l’àmbit educatiu.\nŸ Naturalitzar l’existència de la doble xarxa pública/concertada, aquesta última és un clar finançament empresarial.\nŸ Establir criteris empresarials en el funcionament del sistema educatiu.\nŸ Minorar del paper de la comunitat educativa en el procés educatiu de l’alumnat i en la gestió dels centres educatius.\nDisminució de la responsabilitat i la funció de l’Estat. Obrir més la gestió de l’Estat al conjunt de la societat és sempre lloable en tant que dissipa la possibilitat d’autoritarismes, fa la democràcia més participativa i fa que la ciutadania es responsabilitzi dels assumptes comuns. Lamentablement quan aquest “obrir més la gestió” es fa per desistiment només denota irresponsabilitat, potser intencionada, per lliurar un aspecte tant important, per al conjunt de les persones, com l’educació (Sistema educatiu) a mans de determinats sectors de la societat que, òbviament, podem incorre en mirar només pels seus interessos i no per als del conjunt de societat. L’Estat ha d’assegurar una educació de qualitat per a tota la població sense cap mena de discriminació negativa, amb polítiques d’igualtat i d’equitat, de participació de la comunitat educativa, d’inversió necessària per al sistema educatiu públic i de defensa del sistema públic, perquè aquest és el model que acull al conjunt de la ciutadania.\nCentralització del Currículum educatiu. Sigui quina sigui l’organització d’un Estat està bé una prudent centralització del currículum per assegurar una certa homogeneïtat i qualitat, i, perquè no hagin diferències que desigualin els territoris. Però en una societat democràtica no és de rebut monopolitzar el Sistema educatiu per a un control doctrinal/partidista d’un sol color perquè això soscava l’essència de la pròpia democràcia; la pluralitat i les diferents sensibilitats són inherents a tota societat democràtica. D’igual manera en un Estat democràtic el sistema educatiu ha de recollir les peculiaritats dels territoris perquè aquests mantinguin la seva idiosincràsia; la suma de les idiosincràsies són les que han donant la forma i les característiques del propi Estat, eliminar-les és estimular la desafecció de sectors socials o de territoris.\nPriorització d’aquella part del Currículum que asseguri perfils professionals. Certament hi ha etapes que requereixen tractar aspectes del món laboral com és la Formació Professional i això ha d’estar reflectit en el currículum, però en altres etapes la prioritat no ha de ser aquesta perquè la formació humana, social i cultural és imprescindible per l’edat de l’alumnat (educació obligatòria) i no pot ser disminuïda ni en el temps que se li dediqui ni en l’activitat educativa que es realitzi. A més de futurs professionals a l’Ensenyament li correspon preparar, en el que li pertoca, la futura ciutadania.\nIntroducció de lèxic empresarial. Introduir lèxic nou pot ser un iniciativa normal i adequada quan en una temàtica o àmbit manquen mots que defineixin conceptes. Però el món de l’ensenyament ha estat sempre capaç de nombrar, de manera pròpia, tots els conceptes que han anat apareixen en el seu àmbit al llarg de la història; per aquesta raó introduir termes, o el seu sentit, d’àmbits com l’empresarial i el mercantil, és una anormalitat a no ser que es cerqui substituir els significats de mots ja existents en el món de l’ensenyament. Si el conjunt de la societat fa un ús de la terminologia d’un àmbit, i/o del seu sentit, fàcilment acabarà pensant com es pensa en aquest àmbit; potser es cerca que siguem “persones-empresa”.\nPromoció de rànquings entre centres i de l’entrada o manteniment d’iniciatives privades en l’àmbit educatiu. Estimular i recolzar els centres educatius perquè compleixin amb la seva missió és bo i és part de la responsabilitat que té una bona l’Administració que vetlla pel conjunt de la ciutadania. Ara bé, és la “competència” l’eina adequada per estimular i recolzar? o, és l’eina típica del domini mercantilista?. En el domini mercantilista un dels efectes de la competència és que uns cauen i uns altres pugen; pot una societat permetre que això passi en el terrenys educatiu?, aquesta política és la d’un bon govern per al conjunt de la ciutadania?. Els rànquings, públics o encoberts, produeixen diferenciacions i segregació en l’àmbit educatiu i servint per subvencionar empreses privades amb els diners públics.\nNaturalització de l’existència de la doble xarxa. L’existència de centres educatius privats/particulars ha estat una constant en la història de l’Estat espanyol, però la naturalització de l’existència de l’actual doble xarxa, sostinguda per l’Estat, té un sentit molt buscat. L’any 1985 s’aprova la LODE i en ella s’estableix, per la suposada dificultat de construir suficients centres públics enfront de la gran demanda de places escolars, que allà on no arribin els centres públics l’Estat podrà “concertar” amb els centres privats que compleixin una funció social i que funcionin sota els criteris de gratuïtat i no segregació en l’admissió d’alumnes. Però l’objectiu inicial d’aquesta “concertació” s’ha desvirtuat amb el pas del temps i, finalment, els centres concertats (excepte algunes excepcions) acaben sent centres privats que funcionen com a tals, que cobren quotes als pares i mares, que cerquen tenir un tipus determinat d’alumnat i que fan de l’educació un negoci i/o la transmissió del seu ideari. En definitiva aquesta naturalització de l’existència de la doble xarxa, feta amb molta discreció i comptant amb el suport de mitjans de comunicació/difusió, és realment, com s’ha esmentat anteriorment, finançar negocis privats amb diner públic.\nMinoració del paper de la comunitat educativa. Si com s’anuncia per tertulians, per “experts” i per la pròpia Administració educativa l’alumnat “ha de ser el centre de l’educació i l’ensenyament” no podem obviar que el seu procés educatiu es produeix en el centre educatiu, en allò que li pertoca. L’acció del/de la docent i de la resta de la comunitat educativa és fonamental i cal mimar-la perquè són els agents que actuen directament sobre l’alumnat. Minorar el seu paper i la seva importància pot significar abandonar l’alumnat en un procés educatiu minso, esbiaixat o incert que no asseguri o deixi de costat la formació integral que precisa l’alumnat.\nPel que fa al text de la reforma legislativa proposada hi ha aspectes del seu redactat que la falta de concreció mereixerien tenir amb una major clarificació:\n· Quedarà recollit en la futura legislació l’objectiu central que s’anuncia en la proposta? (...Así pues, la finalidad de esta Ley no es otra que establecer un renovado ordenamiento legal que aumente las oportunidades educativas y formativas de toda la población española, que contribuya a la mejora de los resultados educativos del alumnado, y satisfaga la demanda generalizada en la sociedad española de una educación de calidad para todos. Esos y no otros son sus objetivos centrales...)\n· Recuperar el paper de l'equitat en diferents aspectes de la vida escolar (quins?).\n· L'eliminació de la referència als estàndards d'aprenentatge avaluables (quins?).\n· La supressió de les avaluacions classificatòries (s’inclouran totes les proves?) .\n· Retornar competències de la comunitat educativa i dels docents (s’inclou la direcció del centre).\n· Canvis en el barem per als processos d'admissió d'alumnat (s’impediran els guetos?).\nCom s’hauria d’evitar els dèficits i els aspectes negatius heretats.\nEn primer lloc s’hauria d’aconseguir el més gran consens possible de les forces polítiques de l’Estat per evitar els canvis legislatius constants sobre l’educació/ensenyament. Aquest consens donarà una més gran acceptació social i, amb prou seguretat, no haurà contestació o la decepció que provoca la desafecció.\nEn segon lloc és imprescindible recollir tot allò que el conjunt de la comunitat educativa demanda o proposa per a la millora de l’educació/ensenyament i el seu funcionament, perquè ella és la que millor coneix la realitat educativa: valors, mancances, millores...\nEn darrer lloc cal un redactant legislatiu sense imprecisions i incerteses, que permeti saber quin és el futur amb claredat. En aquest sentit s’ha de tenir en compte, entre altres:\n· Si es blinda o no el Sistema educatiu públic de possibles externalitzacions, privatitzacions, gestió externa... i si es reverteixen les existents.\n· Si es desisteix de gestionar el sistema educatiu per criteris de rendibilitat i de resultats quantificables.\n· Com s’assegura els recursos necessaris per al Sistema educatiu públic\n· Què es diu sobre orientacions i/o recomanacions externes com per exemple les de l’OCDE que entre altres coses promocionen els rànquings entre centres (classificacions tipus PISA).\n· Si es prioritza només una part del Currículum pensant en perfils professionals.\n· Pot ser acceptable tenir en compte necessitats del món empresarial en determinats aspectes de la Formació professional, però aquestes necessitats no han de determinar el conjunt del currículum de l’FP. Quan s’han d’iniciar aquests estudis i com han de ser és una responsabilitat de l’Estat pensant en l’interès social.\n· Com en la “flexibilització en el pas pel sistema educatiu” s’assegura que tot l’alumnat rebí la mateixa educació i formació, i, amb la mateixa qualitat.\n· Si promou o no la competència entre els centres públics que aboca a la diferenciació i aquesta a la segregació i/o a la exclusiu.\n· Si s’impedeixi l’especialització de centres que està conduint a la configuració de diferents xarxes dins dels propis centres públics; l’especialització no s’ha d’establir com a valor de diferenciació i competència, sinó com a necessitat per atendre aquell sector de la població que ho requereixi.\n· Com s’informa a la societat sobre l’estat en què es troba el Sistema Educatiu perquè quedin clars que els aspectes avaluats són per al benefici de la majoria i no perquè la població observi classificacions de centres.\n· Què es diu de la doble xarxa i de la “llibertat d’elecció” (admissió d’alumnat), si la naturalitza o no, si manté la possibilita del finançament empresarial privat.\n· Com queda compaginat el poder i la funció del govern central i el de les Comunitats autònomes perquè cap de les dues parts faci desistiment de les seves responsabilitats o vegi retallades les seves competències acceptades mútuament.\n· Quedarà clar que la tasca docent es podrà desenvolupar amb més oportunitats per poder investigar i reflexionar, individualment i col·lectiva; per poder exercir la docència en bones condicions i dur endavant el projecte de centre on s’està destinat; per poder intercanviar el treball en xarxa amb altres centres; per poder participar en la definició, desenvolupament i avaluació de les polítiques educatives...\nUna reforma ha de conduir a una legislació millor per al conjunt de la ciutadania.\nLes característiques d’una societat democràtica pel que fa l’educació són clares: el dret a l’educació per a tothom sense cap mena de discriminació negativa; les polítiques d’igualtat i d’equitat; la llibertat de consciència; la democratització de l’ensenyament i la participació de la comunitat educativa; la de dotar de la inversió necessària per al sistema educatiu públic; i la defensa del sistema públic com a model prioritari. Per aquesta raó la legislació ha de seguir aquesta orientació i, en aquest sentit, per a una legislació millor el primer pas és l’eliminació dels aspectes negatius per al conjunt de la població de la legislació existent que s’hagi desviat d’aquesta guia.\nFet això, la millor legislació per al conjunt de la ciutadania haurà d’afavorir, protegir i emparar una educació de qualitat per a tothom; no pot obviar quina ciutadania volem en una societat democràtica. Això comporta que l’objectiu és una educació integral de les persones que tingui en compte tots els aspectes de la personalitat: cognitius, emocionals, biològics, psíquics, relacionals i socials; és a dir, persones adultes amb valors, individuals i col·lectius per al seu futur i per al futur de la societat, que puguin tenir aspiracions personals i que puguin exercir com a ciutadans i ciutadanes.\nAquesta legislació ha d’assegurar que l’educació no sigui minsa o sectària per això determinarà un currículum educatiu que no sigui doctrinal, partidista o purament productivista (adquisició de competències per al mercat laboral), perquè es tracta de preparar a la futura ciutadania adulta perquè siguin persones amb valors, individuals i col·lectius, que puguin tenir aspiracions personals i que puguin exercir com a ciutadans i ciutadanes en una societat democràtica. Quan es promou un empobriment de l’educació (per minoració de continguts o per sectarisme) s’aboca a amplis sectors socials a no rebre tot el que avui pot ser formació i cultura. A nivell individual, no comptar amb una educació integral, i de qualitat, limita el projecte personal i el futur de les persones; a nivell social pot significar la pèrdua de talents.\nAixí mateix, la legislació ha de concretar una gestió del sistema conduïda pel conjunt de la comunitat educativa. El món educatiu per la seva complexitat precisa la implicació del conjunt, en el correspongui a cada part. La gestió conjunta i cooperativa és el model que respon a la complexitat esmentada; una gestió jeràrquica de caràcter gerencial, encara que aparentment descentralitzada, soscava la implicació necessària i impedeix les aportacions i la acció de les parts. Tanmateix gestionar el conjunt del sistema educatiu com una empresa té els mateixos efectes.\n Competència, resultats, acompanyament, guia, eficiència...\n La naturalització es produeix quan es situen els centres públics i els privats concertats en la mateixa legislació, en les mateixes avantatges i finançaments.... com si fossin un sol tipus de centre. Competència, resultats, acompanyament, guia, eficiència...\n La naturalització es produeix quan es situen els centres públics i els privats concertats en la mateixa legislació, en les mateixes avantatges i finançaments.... com si fossin un sol tipus de centre.


Un estudi global planteja una "multiestratègia" basada en "inversions d'impacte" per "posar el tap"\nBarcelonaCada any s'aboquen al mar uns 8 milions de tones mètriques de residus plàstics, tot i que alguns estudis eleven la xifra a 15 milions de tones anuals. Això vol dir que cada minut s'aboca a l'oceà un camió sencer de brossa plàstica.\nNomés un 3% de tot aquest plàstic és visible a la superfície dels oceans, perquè la major part se'n va a contaminar les aigües profundes, però el seu impacte genera danys als ecosistemes marins per valor de 13.000 milions de dòlars (11.800 milions d'euros), segons el Programa Mediambiental de les Nacions Unides. I, fins i tot més enllà dels danys mediambientals, la reducció de recursos marins que comporta aquesta pol·lució genera una factura molt més alta. Es calcula, de fet, que "els danys anuals per la producció i l'acumulació de residus plàstics en els oceans s'eleven a 2,2 bilions de dòlars" (uns 2 bilions d'euros).\nSón algunes de les dades que aporta l'estudi publicat aquest dimecres pel World Resources Institute, un blue paper que vol contribuir a la tasca del Panel d'Alt Nivell (HLP, segons les sigles en anglès) per una economia sostenible als oceans. Aquest HLP està format pels caps d'estat i de govern de 14 països, entre els quals el Canadà, Austràlia o el Japó, units en la recerca de solucions per aconseguir acomplir els Objectius de Desenvolupament Sostenible de l'ONU per al 2030 que fan referència a la salut dels oceans.\nL'estudi presentat aquest dimecres planteja fins a set estratègies per reduir l'abocament de residus plàstics als oceans, que passen per millorar la gestió de les aigües residuals; millorar la gestió de les aigües de la pluja; adaptar infraestructures a les zones costaneres; aplicar noves pràctiques i nous materials de química verda; tècniques radicals d'eficiència de recursos; reciclatge i recuperació de tots els materials, i la construcció de sistemes locals d'alimentació i aigua segura.\n"És una intervenció amb múltiples objectius que està inspirada en el que en diem una inversió de gran impacte", explica Ellie Moss, una de les autores de l'estudi. "El plàstic és només l'element de contaminació més recent que els humans hem abocat al mar, que s'afegeix a altres residus sòlids, pesticides, antibiòtics, metalls pesants o materials químics que ja hi abocàvem", uns contaminants que sovint "comparteixen camins" d'entrada als oceans, de manera que les accions i la inversió destinada a evitar l'abocament de residus plàstics al mar aconseguirà alhora que altres contaminants tampoc hi arribin.\nL'informe no se centra en mètodes d'extracció del plàstic que ja és al mar –"Ara mateix seria com buidar l'aigua d'una inundació amb una tassa de te", diu Moss– sinó en mecanismes per "posar el tap" i aturar l'abocament, que prové principalment de quatre vies: els residus municipals, els residus de l'agricultura i aqüicultura, la indústria i els abocaments marins (des de vaixells).\nEs calcula que actualment al món hi ha fins a 99 milions de tones de residus plàstics susceptibles d'acabar al mar. Tot i així, el principal estudi en la matèria calcula que cada any s'aboquen al mar entre 4,8 milions de tones i 12,7 milions de tones, d'aquí ve la mitjana de 8 milions de tones.\n"Els deu rius que aboquen més residus plàstics al mar són en països en vies de desenvolupament", apunta Brajesh Dubey, professor de l'Institut de Tecnologia de Kharagpur, a l'Índia, i autor també de l'estudi. Així doncs, una intervenció en els sistemes de clavegueram i de gestió d'aigües residuals en aquests països, i també en els residus de les seves indústries, per exemple, és clau.\n"Fins a 15 milions de persones extraoficialment treballen en el sector de la gestió de residus, i la indústria del reciclatge és molt intensiva en recursos humans, però mentre la recol·lecció dels residus es considera un servei essencial, el reciclatge no", diu Dubey, que remarca la necessitat de "segregar en l'origen" els materials per facilitar la reutilització i el reciclatge.\nÉs necessari intervenir urgentment en la gestió de residus i el reciclatge en els països en vies de desenvolupament, segons els autors de l'estudi, tot i que també "en el sistema d'importació i exportació de residus plàstics", diu Moss, que des que la Xina va prohibir l'any 2018 la importació d'aquests materials contaminants procedents d'Occident ha vist com es desviaven tones de plàstics impossibles de reciclar a altres països del sud-est asiàtic amb molt pocs recursos per fer-se'n càrrec.\noceans microplàstics residus plàstics contaminació


Air Europa presenta un avió que es diu "Policía Nacional" La República\nAir Europa presenta un avió que es diu “Policía Nacional”\nUn bisbe bateja l’aparell durant una inauguració amb la plana major del cos de policia espanyol\nAvió d'Air Europa que es diu "Policía Nacional"\nPodria semblar un gag del programa de sàtira Polònia de TV3 però no. Ahir dijous, l’aerolínia Air Europa va presentar un avió que es diu “Policia Nacional. Nuestro servicio, tu seguridad”.\nNo hi ha faltat res de la Marca Espanya: la plana major de la Policiia Nacional espanyola i un bisbe que ha batejat l’aeronau de manera solemne. Tot plegat a l’hangar de la companyia aèria de l’aeroport de Son Sant Joan.\nLa directora general d’Air Europa, María José Hidalgo, ha destacat els principis i valors de la Policia Nacional i ha posat l’accent en l’orgull que suposa per a l’aerolínia “portar al més alt el nom de la Policia Nacional”.\nTal com explica UltimaHora, González Peña ha recalcat que “els espanyols podem sentir-nos orgullosos de la nostra policia. Un orgull i un agraïment que, des d’avui, s’enlairarà i es va a farà visible a un avió d’Air Europa”. Així mateix, ha agraït la feina de tots els Policies Nacionals i, especialment, dels destinats a les Balears, reconeixent que realitzen “una feina que converteix l’arxipèlag en una regió segura i cada any més atractiva”.\nL’avió batejat, que cobreix rutes domèstiques i europees, i té una capacitat per a 120 passatgers, ha estat esquitxat per rebre el baptisme i benedicció per part de bisbe de Mallorca, Sebastià Taltavull.


Eines TIC — Nexus24 - Comunitats col·laboratives — UPC. Universitat Politècnica de Catalunya\n≡ Eines TIC\nSou a: Inici / CAIXA D’EINES / Eines TIC\nTenir actualitzada una relació d'eines TIC i les funcions per les que serveix no es tasca senzilla. Treballant de manera col·laborativa hem elaborat una taula resum amb eines que alguna de les persones que han participat a Nexus24 ha provat en algun moment.\nAudioconferència UPCconnect (només UPC)\nEina per fer reunions telefòniques entre participants ubicats a diferents llocs.\nComunitats UPC (només UPC)\nComunitats és un servei de compartició d'informació per a grups de persones que treballen en un mateix projecte. Permet que les persones del grup puguin compartir documents, imatges, fitxers, i altres materials així com mantenir-los endreçats, segurs i fàcils de localitzar. Addicionalment, cada comunitat disposa d'un mur en el que es reflecteix l'activitat de la comunitat. El servei inclou també una app pel mòbil des de la que es pot seguir l'activitat de les comunitats a les que pertanyeu i accedir als seus materials.\nEina per planificar reunions. Es pot integrar amb calendaris de l'entorn google.\nMagatzem d'arxius online, mes enfocat arxius visuals.\nEines Google (editor text, presentacions, formulari, full de càlcul...)\nConjunt de google equivalent al word que permet editar documents de manera síncrona (al mateix temps) i gestionar de manera simple els permisos.\nMagatzem d'arxius online que es poden editar en el mateix aplicatiu.\nEina de Google que permet fer reunions virtuals, vídeoconferència. No és massa intuïtiva i requereix perfil Google, però és interessant també perquè està integrada. Límit de persones.\nEina per crear vídeos i presentacions animades o infografies interactives.\nMyenquesta (només UPC)\nEina que permet llençar enquestes i, més generalment, formularis de diverses naturaleses a conjunts de persones. El servei s'explota en règim d'auto-servei\nMylist (només UPC)\nCrea llistes per enviar missatges a persones tant UPC com no UPC. Existeixen 4 tipus de llistes per escollir:\nLlista pública: per a crear debats d'àmbit públic.\nLlista privada: per compartir informació de treball amb un grup de persones\nLlista de difusió: per difondre correus electrònics amb molts receptors\nLlista contacta'ns: perquè diverses persones rebin el mateix correu enviat a una única adreça.\nEina simple per fer pictografies, útil per a la comunicació d'idees en format d'històries o de processos evolutius al llarg del temps.\nEina per crear vídeos i presentacions animades on es reprodueix en forma de quadres de diàleg que l'usuari ha escrit.\nEina per fer videoconferències.\nEina col·laborativa basat en la metodologia Kanban que organitza els teus projectes en taulons.\nPrimers passos amb Trello\nWebConference UPCconnect (només UPC)\nEina de videoconferència de UPC. Permet la comunicació mitjançant àudio, vídeo i compartició de fitxers entre dos o més persones remotes a través d'un navegador.


LA FARMÀCIA DEL MONESTIR\nPas, ara tapiat, entre el portal major i l’antiga apotecaria, ara desapareguda (Foto: Museus de Sant Cugat / Mané Espinosa)\nL’atenció als pobres i necessitats, així com la cura dels malalts de la pròpia comunitat, va contribuir a la pràctica de la farmàcia als monestirs. Sovint algú de la comunitat tenia cura d’un jardí de plantes medicinals, confeccionava fàrmacs i els dispensava. Amb el temps, l’activitat de les farmàcies monàstiques més enllà dels seus murs va xocar amb els interessos dels farmacèutics seglars i al segle XVII van quedar condicionades: els religiosos ja no podien exercir d’apotecaris i es prohibien les que no servissin estrictament les pròpies comunitats o als pobres. Algunes farmàcies monàstiques es van obrir o van persistir en aquest context.\nL’apotecaria formal del monestir de Sant Cugat va ser fundada per l’abat Pons (1670-1694). Es trobava inicialment a la construcció, ara desapareguda, que unia el palau abacial amb el claustre, sota la biblioteca i l’arxiu, i era administrada per un apotecari contractat pel monestir. El 1762 es van produir canvis importants. Es va despatxar l’apotecari d’aleshores “per inútil” i es va contractar un de nou. També es va traslladar l’apotecaria al costat del portal major amb l’objectiu de prevenir l’entrada dels usuaris dins l’espai de clausura, i de no posar en risc la biblioteca i l’arxiu. L’apotecari comptava amb un hort dins el recinte per a les plantes medicinals, i a l’apotecaria tenia xemeneia i fogons per fer els esperits. Havia de visitar els monjos malalts, acompanyar el metge, fer purgues etc. També cobrar als monjos en funció del seu estatus els medicaments, entre els quals “els escurçons i crancs i demés animals que es necessiten per a caldos medicinals”.\nL’apotecaria no va acabar de funcionar mai bé del tot, i finalment va ser tancada el 1797 amb l’acord que els monjos podien abastar-se de medicaments a un bon preu a la farmàcia de la vila. El 1835 l’edifici va desaparèixer amb l’incendi provocat pels assaltants al monestir després de la marxa dels monjos. Ara només en resta l’empremta de l’obertura de pas al portal major.


Dues obres del Cau Ferrat comparteixen protagonisme a l’exposició ‘Luces de Bohemia’ — Cultura\nDues obres del Cau Ferrat comparteixen protagonisme a l’exposició ‘Luces de Bohemia’ Les obres del Museu Cau Ferrat: Cementiri de Montmartre (1891) i Retrat del gravador Ramon Canudas (1892) s’exposen a la Fundació Mapfre de Madrid fins el 5 de maig. https://www.sitges.cat/serveis/cultura/actualitat/noticies/dues-obres-del-cau-ferrat-comparteixen-protagonisme-a-l2019exposicio-2018luces-de-bohemia2019 https://www.sitges.cat/@@site-logo/ajun-lat-color.jpg\nLes obres del Museu Cau Ferrat: Cementiri de Montmartre (1891) i Retrat del gravador Ramon Canudas (1892) s’exposen a la Fundació Mapfre de Madrid fins el 5 de maig.\nL'exposició Luces de Bohemia, que acull la Fundació Mapfre de Madrid fins el proper 5 de maig, és l'entorn d'una nova reivindicació de la figura de Santiago Rusiñol com un dels artistes del tombant de segle que es va fascinar pels gitanos i la seva cultura nòmada. La mostra defineix la pintura moderna a partir de la influència i captivació que van representar els gitanos en els artistes de l'època. L'exposició –que es presenta conjuntament amb una mostra de les obres mestres del museu d'Orsay de París, que es pot veure al mateix edifici– és un dels grans esdeveniments artístics de l'any a la capital espanyola. Luces de Bohemia és també una ocasió per a projectar el fons del Cau Ferrat, que ha cedit dos olis a la mostra i que comparteix protagonisme amb museus com l'Ermitage de Sant Petersburg, l'Orsay de París, el Van Gogh d'Àmsterdam, L'Annonciade de Saint-Tropez, el Reina Sofía de Madrid o el Picasso de Barcelona, entre d'altres.\nRusiñol és present a l'exposició amb tres obres: Erik Satie, bohemi (1891), Cementiri de Montmartre (1891) i Retrat del gravador Ramon Canudas (1892). Les dues darreres formen part del fons del Cau Ferrat, mentre que la que retrata al músic Erik Satie està exhibida a l'Arxiu Joan Maragall, l'antiga casa del poeta al barri de Sant Gervasi de Barcelona, que gestiona la Biblioteca de Catalunya.\nLes tres obres estan exposades a la secció “Montmartre y las escuelas de la bohemia” de l'exposició, al costat i davant d'olis de Vincent Van Gogh, André Gill, Ramon Casas o Marià Pidelaserra.\nLa presència de Santiago Rusiñol i el Cau Ferrat a la mostra es complementa al catàleg editat per a l'ocasió, que reprodueix la seva Gitana del Albaicín, pintada el 1895 i que forma part del fons de Museus de Sitges. Aquest oli permet il•lustrar un dels articles del catàleg, el que porta per títol “Gitanos en el arte español”, de Carmen González Castro i Eduardo Quesada Dorador, de la Universitat de Granada.\nLuces de Bohemia –que porta per subtítol Artistas y gitanos y la definición del mundo moderno– és un recorregut pels orígens de la bohèmia artística i la fascinació que els gitanos van exercir sobre artistes i escriptors de l'època. L'exposició presenta un centenar d'obres de Picasso, Goya, Van Gogh, Toulouse-Lautrec, Courbet, Degas, Manet i artistes catalans Casas, Nonell, Anglada-Camarasa o Casagemas. El discurs de la mostra gira especialment entorn a París, capital indiscutible de l'art de finals del segle XIX, però presta una atenció rellevant a Barcelona i els artistes catalans de l'època, enormement influenciats per tot allò que succeïa a la capital francesa. Entre les obres prestades n'hi ha una també de la Biblioteca Museu Víctor Balaguer de Vilanova i la Geltrú: Montmartre, de Ramon Casas (1890).\nLa inauguració, dijous passat, de l'exposició –conjuntament amb Impresionistas y postimpresionistas. El nacimiento del arte moderno, que es pot veure al mateix palau del passeig de Recoletos– va constituir una cita de notable relleu a Madrid. L'organització va convidar la directora-gerent del Consorci del Patrimoni de Sitges, Vinyet Panyella, que va conversar amb Guy Cogeval, president dels museus d'Orsay i de l'Orangérie de París, sobre el fons del Cau Ferrat.


Casaments a l’hotel Costa Brava » Autoclassic\nCasaments a l’hotel Costa Brava\nWritten by ester. Posted in Autoclassic, Casaments 2011, Daimler - Rolls Royce, Els nostres Cotxes, Esglèsies / Cerimònies, Llafranc, Platja d'Aro, Restaurants\nAUTOCLASSIC es dirigeix a Palamós per anar a buscar a una núvia i portar-la amb el servei de lloguer de la nostra limusina blanca.\nEl seu casament és a l’església del Far de Llafranc, després portarem el nuvis a l’hotel Costa Brava on celebraran el banquet nupcial.\nTambé s’encarregarà de la musica el DJ. SEK i de les fotos la fotògrafa Vivianne.\nRecollim a la núvia i la portem cap a l’església.\nAnem a l’església del Far, a Llafranc…\nL’elegància del Rolls amb els detalls de flors a l’interior i a les manetes, complement perfecte per una núvia!\nMaquíssima la núvia! Un moment únic per aquesta parella!\nMirin quina església més maca! S’aixeca a la punta de la muntanya de Sant Sebastià a uns 165 metres per sobre del nivell del mar.\nPertany al conjunt històric de Sant Sebastià de la Guarda, que consta de les restes d’un poblat ibèric, l’església i el far.\nEn sortir els nuvis podran fer-se fotos als voltants de l’església després de que els amics i la família els rebin en sortir de la missa.\nTot el que envolta a l’església i el far es senzillament increïble!\nI com no admirar el far que habita a la part més alta de la muntanya.\nAnem a l’Hotel Costa Brava…\nMarxem amb la nostra limusina blanca dels anys 1960, per portar els nuvis al banquet nupcial a l’Hotel Costa Brava, a Platja d’Aro.\nEntrem a l’Hotel Costa Brava amb el nostre Daimler – Rolls, l’entrada es una meravella, tot molt ben cuidat!\nL’entrada l’han decorat amb una catifa vermella, increïble!!\nEls nuvis han pensat en tot!\nLa terrassa es un paradís que ens convida a prendre alguna cosa.\nI aquí deixem els nuvis que gaudeixin d’un dia tan especial.\nTags: Església El Far de San Sebatiá, Hotel Costa Brava


Casa das Castas Castelo Rodrigo Portugal - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nCastelo Rodrigo Pensions\nHabitació Doble amb Vista a la Piscina - Vista\nRua Da Costa 3, Castelo Rodrigo, Castelo Rodrigo, Portugal, 6440-261 - Veure al mapa\nMés informació sobre Casa das Castas\nConvenientment situat a Castelo Rodrigo, Casa das Castas és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Casa das Castas, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, instal.lacions per a minusvàl.lids, aparcament de cotxes, instal·lacions per a reunions i banquets , servei de bugaderia.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara banyera hidromassatge, calefacció, escriptori, balcó/terrassa, accés a la sala executiva per satisfer els clients més exigents. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de bany, piscina exterior, billar, jardí, sala de jocs. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Casa das Castas no troba competidors en cap categoria.\nNúmero d'Identificació Fiscal local / Llicència de lloguer: REGISTONº5419-RNET


Els treballadors públics catalans en peu de guerra per recuperar el 100% del salari de baixa des del primer dia\nConcentració de delegats per recuperar els drets perduts des de 2012: pagues extres, fons d'acció social i ocupació estable, entre altres\npanoràmica de la concentració de treballadors públics foto: TOMEU FERRER\nEls sindicats majoritaris de l’àrea pública a Catalunya reclamen a la Generalitat que les baixes per malaltia tornin a cobrar-se al 100% recuperar el fons d’acció social, les pagues extres de 2013 i 2014 i que es convoqui una nova oferta d’ocupació en el sector públic.\nEls treballadors públics catalans han reprès les mobilitzacions. Desenes de delegats s’han concentrat davant la seu de Presidència de la Generalitat. Els seus representants han lliurat una carta dirigida al president Carles Puigdemont. Grups de delegats de CCOO, IAC i UGT de Catalunya han reclamat que s’aprofiti el debat de pressupostos per arranjar la seva situació malmesa per la crisi.\nXesús Gonzàlez, coordinador de l’àrea pública de CCOO de Catalunya, explicava: “hem vingut fins a Plaça de Sant Jaume a dir-li al president que volem tancar les negociacions amb el govern”, explica. En aquest sentit assegura, “volem que els treballadors i treballadores de la Generalitat siguem igual com els nostres companys d’altres autonomies de l’Estat i també de les altres administracions catalanes”. Concretament, demanen “que no se’ns penalitzi per estar malalts, volem també recuperar el fons d’acció social i que es faci una convocatòria amplia d’oferta pública d’ocupació, que hauria de servir per reduir la temporalitat, que ara supera el 23% de treballadors i treballadores interins o temporals i reclamem, a més, que aquests companys siguin compensats en cas d’acomiadament.\nUna cosa que subleva els treballadors públics catalans és que els empleats de la Generalitat no han cobrat encara les pagues extres de 2013 i 2014. A més, les malalties de declaració obligatòria a la resta de l’Estat estan cobertes al 100% i aquí no, explicava Gonzàlez.\nTreballadors públics a Plaça de Sant Jaume foto: TOMEU FERRER\nEfectes sobre els ciutadans\nPer la seva banda, Esteve Sànchez, representant de la UGT a la mesa general de la funció pública, “La recuperació que portem és la recuperació dels drets que ens han pres des del 2010. Aquesta reclamació està inclosa en una resolució del Parlament de 20 de general de 2016 i que el govern, que és qui es va comprometre amb el seu contingut, manifestament l’està incomplint”, assegura. En concret indica que “ha passat tot un any i aquí només hem recuperat una part de la paga extra de 2012” Per tant el sindicalista indica que “continuarem lluitant per recuperar les altres pagues extres i la resta de drets. Aquesta situació és discriminatòria amb els treballadors públic i en el servei a la ciutadania” indica.\nmalaltia 100% des del primer dia\nEls treballadors públics catalans incrementaran el…


Molló Parc espera el desconfinament de Barcelona per recuperar l’activitat - Món Rural\nMolló Parc espera el desconfinament de Barcelona per recuperar l’activitat\na Emprenedors, Portada, Salut, Salut, Turisme rural, Viure a rural\nPla general de dos ossos de Molló Parc en una imatge publicada el 15 de maig del 2020. (horitzontal)\nMolló Parc, un recinte amb uns 150 animals del Pirineu i un espai annexa d’aventura, està passant per moments d’incertesa des que va tancar portes el 13 de març per l’emergència sanitària de la covid-19. L’empresa està esperant el desconfinament de l’àrea metropolitana de Barcelona, la zona d’on provenen la majoria de visitants que tenen, per reprendre l’activitat. Cada any reben uns 43.000 visitants. Han presentat un ERTO que afecta la meitat de la plantilla (l’altra meitat s’ocupa del manteniment i cura dels animals) però esperen poder-los reincorporar de forma progressiva en funció de com vagin les reserves. De moment, ja estan rebent algunes peticions per allotjar-se als apartaments.\nEster Solé, administradora de Molló Parc, explica a l’ACN que estan esperant que arribi el desconfinament a Barcelona per poder tornar a tenir visitants i tornar a posar en marxa el parc. Aquesta és la zona d’on reben més públic i la que confien recuperar un cop la crisi sanitària vagi perdent intensitat. En el seu cas, no veuen tan rellevant poder rebre visitants d’indrets com França malgrat estar a tocar de la frontera.\nDe moment, han hagut de fer un ERTO que afecta tres dels sis treballadors que tenen. I és que tenen uns costos fixes que han de seguir assumint i, el més important, tenir cura i alimentar els 150 animals que aquestes setmanes s’han quedat sense espectadors. El recinte fa 12 hectàrees situades en una vessant de muntanya amb 35 espècies diferents en semillibertat, com ara cabirols, ossos, un linx i un llop. L’aturada d’activitat ha deixat en suspens algunes inversions previstes per aquest any, com ara tallers ambientals i més panells informatius per reforçar la vessant pedagògica.\nL’anunci de fa uns dies d’allargar els expedients fins al 31 de juny els ha donat un “respir”, admet Solé, perquè això els permetrà incorporar tota la plantilla de forma progressiva. No tenen clar si podran contractar el personal de reforç com feien fins ara per la temporada de Setmana Santa i fins passat l’estiu. “No sabem què farem perquè dependrà molt de la demanda i els serveis que puguem obrir amb les normatives, que obligarà a destinar-hi més esforços”, admet.\nUna de les dificultats que tenen és que el seu és un negoci amb unes característiques especials i on es combinen diferents activitats amb les respectives normatives. Són un centre zoològic i un parc d’aventura però també donen serveis com el de bar, una botiga i allotjament amb quatre apartaments. Segons Solé, estan constantment pendents de les darreres actualitzacions legals i recopilant informació per veure què s’ha de fer per complir-les.\nEn relació a la reobertura amb les noves mesures que s’hauran d’implementar, creu que tenen alguns factors importants a favor com ara que la seva és una activitat a l’aire lliure on serà fàcil mantenir les distàncies de seguretat. Tot i això, creuen que hi haurà serveis que potser no podran obrir pels costos o per no poder-se adaptar a les normatives.\nPeticions de reserves per a l’estiu\nPer contra, l’allotjament a les quatre cases que tenen creuen que serà un “valor afegit” per atraure visitants que apostin per turisme de natura. I aquest dies ja han començat a “tenir moviment” amb les reserves, un aspecte que els empeny a entomar la situació amb un cert optimisme. També han detectat que alguns clients demanen estades més llargues. Si normalment eren reserves de set dies, ara estan demanat per deu o quinze dies.\nMalgrat tot, admeten que la incertesa hi és. “Quan un negoci va a la baixa, pots buscar els motius i intentar millorar-ho però això ha estat de cop i sense saber què vindrà”, afirma Solé, que recorda que estan estirant dels estalvis mentre esperen poder reobrir quan les condicions ho permetin.\nEtiquetes: Molló parc\nEl Consell Comarcal del Ripollès celebra l'entrada a la fase 1 perquè "donarà aire" a les empreses


Foster (Rhode Island) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n41° 51′ 13″ N, 71° 45′ 29″ O / 41.853611111111°N,71.758055555556°O / 41.853611111111; -71.758055555556\nFoster és una població dels Estats Units a l'estat de Rhode Island. Segons el cens del 2000 tenia una població de 4.274 habitants.\nSegons el cens del 2000, Foster tenia 4.274 habitants, 1.535 habitatges, i 1.198 famílies. La densitat de població era de 32,3 habitants per km².\nDels 1.535 habitatges en un 36% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 68,5% hi vivien parelles casades, en un 6,8% dones solteres, i en un 21,9% no eren unitats familiars. En el 17,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,77 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,14.\nPer edats la població es repartia de la següent manera: un 25,9% tenia menys de 18 anys, un 5,6% entre 18 i 24, un 29,1% entre 25 i 44, un 28,9% de 45 a 60 i un 10,5% 65 anys o més.\nLa renda mediana per habitatge era de 59.673 $ i la renda mediana per família de 63.657 $. Els homes tenien una renda mediana de 39.808 $ mentre que les dones 30.632 $. La renda per capita de la població era de 22.148 $. Aproximadament l'1,5% de les famílies i el 3,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Foster\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Foster_(Rhode_Island)&oldid=21847146»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 28 ago 2019 a les 15:04.


Gent d'Alpens: Baltasar Samper i família\n«Ja som per aquí fa cinc o sis dies. Abans de venir vaig esser a Alpens (entre Ripoll i Berga) a passar-ne dos amb en Baltasar Samper i sa família, que s'hi reposen.\nCom t'hauria agradat! Un poblet rònec de muntanya catalana ─d'un primitivisme que aquí no coneixem─ a 900 metres: teulades, parets i cases renegrides: prats, vaques, clapes de bosc de pins d'un verd blavís; masíes velles i rònegues amb un bassal amb ànecs, i a l'horitzó, les muntanyes del Bergadà: els Rasos de Peguera, La Serra d'En Sija, el Cadí i el Pedra-forca, que té, més afuada, la silueta mateixa del nostre Puig Major vist de la banda de Lluch» —Font: Google Llibres.\nNo dubto que la cosa, no estava per tirar coets, però, home... vol dir?\nAlpens tenia 529 habitants, encara no feia sis anys que havíem inaugurat el Casino, quatre de la compra de la captació i canalització d'aigua potable de Matamosses i nou de la construcció de la fàbrica dalt....\nBaltasar Samper, músic i folklorista mallorquí (Palma de Mallorca 1888 - Mèxic 1966). A l'edat de dinou anys, se'n va a Barcelona, on treballa com a funcionari de Correus, feina que li permetrà desenvolupar la seva gran vocació musical, per esdevenir el Gran Mestre, del que (ho he de reconèixer) fins avui no en sabia res. Deixeble d'Enric Granados. Més endavant, esdevindrà professor de piano a l'acadèmia d'aquest darrer.\nCol·laborador del diari La Publicitat, compositor i director d'Orquestra... El febrer del 1924, amb trenta-sis anys, s'incorpora a la que seria una de les tasques més emblemàtiques de la seva carrera musical: l'obra del Cançoner popular de Catalunya.\nTenia quaranta-tres anys, quan es va integrar al grup «Compositors Independents de Catalunya», i més endavant va entrar a militar a Acció Catalana.\nEl 1938 (en plena guerra civil), dirigia l'Orquestra de Cambra de Barcelona. També formava part de l'equip directiu de Radio Associació de Catalunya.\nAmb cinquanta-un anys, s'exilia a França, fugint de la repressió franquista.\nTres anys més tard, el maig del 1942, amb cinquanta-quatre anys ja complerts, es veu obligat a exiliar-se, ara a Mèxic, d'on ja no havia de tornar.\nEl Grup dels Vuit o Compositors Independents de Catalunya. D'esquerra a dreta: Robert Gerhard, Agustí Grau, Joan Gibert Camins, Eduard Toldrà, Manuel Blancafort, Baltasar Samper i Ricard Lamote de Grignon. Hi falta Frederic Mompou. (1931) — foto: Viquipèdia\nClica aquí per a saber-ne més.\nEren els estius del 1934 i 1935, quan Samper, tot treballant en la recerques pròpies del Cançoner, estiuejava i reposava a Alpens amb la seva família.\nTenia quaranta-sis i quaranta-set anys.\n—És clar, ara ho entenc! El Jordi Samper que vaig conèixer era el fill d'en Baltassar!\nSí, sí, i tant que el recordo! Quan pujava per aquí dalt, es movia pels mons de la fotografia, el dibuix i les il·lustracions de llibres.\nSegur que remenant per Google, pesco alguna portada. Som-hi, doncs!\nAquí les tens: no puc assegurar-te'n del tot l'autoria, però sí que et puc dir que són clavades a les que recordo i, per descomptat, totes responen a Jorge Samper com a il·lustrador.\nDe quan pujava pel poble (d'això ja fa uns quants anys), recordo que, tot i els anys que ens portàvem, sempre se'm feia molt agradable parlar-hi i escoltar-lo... També recordo que era un gran jugador d'escacs: amb ell en vaig aprendre. —Bons records, tot plegat!