Ambaixador Brose: 'Els alemanys no podem estar en contra de l'autodeterminació'\nAmbaixador Brose: ‘Els alemanys no podem estar en contra de l’autodeterminació’\nL'ambaixador alemany a l'Irac defensa el dret d'autodeterminació, malgrat considerar que la independència del Kurdistan representaria un gran problema per la regió ara mateix\nActualització: 20.07.2017 - 20:37\nL’antic ambaixador d’Alemanya a l’Irac, Ekkehard Brose, ha dit en una conferència a Washington: ‘Els alemanys no podem estar en contra del dret d’autodeterminació’. Brose, parlant de la possible independència del Kurdistan, recorda que ‘Alemanya va trobar la seva unitat i felicitat per mitjà del dret d’autodeterminació’ i que aquesta raó fa impossible que el seu país s’hi pugui oposar. La reunificació alemanya va ser justificada constitucionalment per la República Federal sobre la base del dret d’autodeterminació.\nBrose participava en un debat amb un alt càrrec de la Casa Blanca, Joseph Pennington, sobre la situació de l’Irac. Tots dos oradors s’havien manifestat contraris a la independència del Kurdistan i, en el torn de preguntes del públic, un dels assistents va demanar per quina raó el Kurdistan sempre havia de ser moneda de canvi dels problemes entre xiïtes i sunnites. En la resposta, el representant dels Estats Units va insistir que no podien donar suport al referèndum d’independència ‘ara mateix’.\nA continuació l’ex-ambaixador alemany a l’Irac va prendre la paraula i va dir: ‘Vinc d’un país, Alemanya, que ha trobat la seva unitat i felicitat per mitjà de l’autodeterminació, de manera que els alemanys no podem estar, per sistema, contra l’autodeterminació’. Brose va continuar explicant les bones relacions entre el Kurdistan i Alemanya i va assenyalar algunes actuacions del govern kurd, les quals va qualificar de molt positives. Amb tot, també va manifestar l’oposició del seu govern al referèndum pels problemes concrets que ocasionaria en relació amb Turquia i l’Irac i per la inestabilitat que podria crear, en aquest moment concret, en la regió.\nAquest és el vídeo sencer de l’acte, amb la intervenció de l’ambaixador, que actualment treballa com a delegat especial del seu govern en tasques d’estabilització i prevenció de crisis arreu del món:


Jaume Collboni, al Col·legi d'Enginyers / PSC de Barcelona\nL'extinent d'alcalde i alcaldable socialista defensa "grans transformacions urbanes" i reconeix que "no veu" la viabilitat de les superilles a l'Eixample\nper Meritxell M. Pauné 06 de març de 2019 10:26\nL'alcaldable socialista per Barcelona, Jaume Collboni, ha defensat aquest dimecres implicar l'Estat en el pressupost de la L9 del metro, per tal d'acabar les obres i estacions pendents amb més rapidesa del que permetrà el finançament europeu aconseguit per la Generalitat de Catalunya. "La L9 ens està costant 300 milions d'euros a l’any en manteniment: s’ha d’acabar", ha subratllat el candidat. El líder municipal del PSC i extinent d'alcalde d'Ada Colau –de maig de 2016 a novembre de 2017– ha protagonitzat el tercer col·loqui del cicle Matins Cerdà del Col·legi d'Enginyers de Camins i el Cercle d'Infraestructures, pel que han passat també Anna Saliente (CUP) i Josep Bou (PP).\n"Obriré el debat que l’Estat prengui part en el finançament de la L9, de forma excepcional", ha dit. "És una infraestructura que està mig feta –ha afegit– i que l’Estat s’hauria de sentir seva perquè connecta amb el port i l’aeroport". No obstant, no s'ha compromès a xifres concretes per "prudència" davant del govern socialista de Pedro Sánchez i la imminència d'eleccions generals. "L'alcalde de Barcelona ha de ser conscient que ha d'aconseguir alinear la Generalitat i l'Estat en els grans projectes, sinó la ciutat sola no té prou múscul financer i polític", ha reivindicat. "I això vol dir diàleg i vol dir pressió", ha receptat.\nJaume Collboni (PSC), al cicle 'Matins Cerdà' del Col·legi d'Enginyers i el Cercle d'Infraestructures / Meritxell M. Pauné\nEn aquest sentit, ha recriminat a l'alcaldessa Ada Colau que evités reunir-se amb el president Mariano Rajoy durant els anys de govern del PP i que l'ajuntament tant en l'etapa de Trias com en temps de Colau "subordinés la ciutat a la Generalitat", segons ell. Igualment ha atribuït a la manca de sintonia el fracàs de la candidatura per la seu de l'Agència Europea del Medicament (EMA, en anglès): "Barcelona ho tenia tot, qui va fallar és la política". Tot i les reiterades apel·lacions al diàleg no partidista, Collboni ha reconegut que ell també s'ha posat límits: "No m'asseuré a parlar amb radicals, ni Vox ni CUP, perquè reivindico la centralitat política".\nCollboni també ha criticat la frenada en grans infraestructures, que ha atribuït a tres factors: la crisi, la situació política a Catalunya i "una ideologia, no hegemònica però que ha aconseguit contraposar els grans projectes a les obres de proximitat dels barris, quan és obvi que la ciutat en els seus millors moments ha fet les dues coses". "En els darrers 8 anys Barcelona s’ha deixat de pensar a mig i llarg termini: ja no hi ha mirada llarga, mirem la ciutat a 4 setmanes vista, ja ni el mandat sencer", ha lamentat. L'alcaldable ha dibuixat a grans trets les transformacions pendents de Barcelona i ha prioritzat completar el nord del 22@, "la rehabilitació urbana de la llera del Besòs", acabar el pol d'infraestructures de la Sagrera, cobrir nous trams de la Ronda de Dalt –"Els comuns em deien que era faraònic i ara se n'apropien!", s'ha queixat–; desenvolupar els barris de la Marina i "recuperar" el Port Olímpic com a espai d'oci dels barcelonins.\nJaume Collboni (PSC) als Matins Cerdà https://t.co/C5E0qKQznz\n— Enginyers de Camins de Catalunya (@caminscat) 6 de marzo de 2019\nA més ha deixat caure "l'oportunitat" que suposaria refer l'àrea firal de Montjuïc de cara a 2029, amb la "bona excusa" del centenari de l'Exposició Internacional de 1929. També ha assenyalat la necessitat de "pensar les Glòries com a plaça central de la ciutat i la metròpoli" un cop acabades les obres: "Fer-hi només zona verda i habitatge és molt poc ambiciós, per mi la futura plaça hauria d’anar lligada a les indústries culturals i creatives".\nEn canvi, s'ha mostrat reticent al desplegament de les superilles a tota la ciutat. En viles com Gràcia o Horta sí, per la seva morfologia, però no per a l'Eixample: "No ho veig a tota l'Eixample, on sí que es poden pacificar àrees concretes com Enric Granados o Girona". Pel que fa a la mobilitat, ha defensat que "quan hi hagi episodis de màxim –10 dies l'any de mitjana– el transport públic sigui gratuït" i que el vehicle privat "tendeixi a ser elèctric i compartit". "La mobilitat ha canviat molt i no podem crear un carril segregat per cada modalitat, a molts llocs on s'han fet carrils bicis n'hi havia prou amb pacificar-los com a Zona 30", ha resolt.


Augment dels delictes a Mataró l'últim any | Mataró Audiovisual\nAugment dels delictes a Mataró l'últim any\nRedacció dj., 02/08/2018 - 11:42\nAugmenten un 5% els delictes a Mataró en aquest darrer any. Han passat de 7.810 a 8.211. Són dades que comparen el període comprès entre juliol de 2017 i juny de 2018 amb a l’anterior, de juliol de 2016 a juny de 2017 i que s’han posat sobre la taula durant la reunió semestral de la Junta Local de Seguretat. Destaca sobretot l’increment en més del 27 per cent de robatoris amb força, sobretot a l’interior de vehicle, que han crescut en gairebé un 43 per cent, en habitatge, que han augmentat en més de 15 per cent i en un 30 per cent han augmentat també els robatoris en establiments. A l’altra cara de la moneda hi trobem una disminució de gairebé el 13 per cent en els robatoris amb violència i intimidació, que han estat objecte d’especial atenció policial. Unes dades que, segons el regidor de Serveis Centrals, Seguretat i Bon Govern Juan Carlos Jerez, s’emmarquen dins dels paràmetres de la resta de municipis de l’àrea metropolitana. Pel que fa als increments, Jerez els atribueix a autors concrets i puntuals.\nDurant la Junta Local de Seguretat, el govern municipal va aprofitar per demanar als representants del Departament d’Interior de la Generalitat la seva voluntat, comunicada formalment per carta, de mantenir una reunió amb el nou conseller d’Interior Miquel Buch. La voluntat és reiterar la demanda de més efectius dels Mossos d’Esquadra a Mataró i fer una valoració de l’estat general de la seguretat a la ciutat. En la línia de delimitar millor les competències dels cossos de seguretat, fa uns mesos va desaparèixer el telèfon 092 i va entrar en funcionament el 112. D’aquesta manera els Mossos d’Esquadra es fan càrrec de la seguretat ciutadana i la Policia Local es pot dedicar a les seves competències pròpies de proximitat, com són la convivència, les ordenances o el trànsit. Una divisió de les tasques que es troba en una primera fase i en la que s’ha de seguir treballant, tal com ha destacat el regidor de Serveis Centrals, Seguretat i Bon Govern.\nPel que fa a les dades sobre la seguretat viària, han disminuït lleugerament el nombre d’accidents i de ferits. Sobretot s’ha reduït la gravetat dels mateixos. Destaca també la reducció dels atropellaments.\nIngressat un home per haver rebut una punyalada dins d’un tren de la R1\nUn incendi a una botiga obliga a desallotjar Mataró Parc


Video a Internet | Ocellz\nJa fa uns dies que provo la publicació de videos a internet. El primer que vaig fer en el seu moment va ser provar YouTube, el gegant del video sobre demanda d'internet. Si bé té un sistema pràctic i molt conegut, la qualitat és bastant pobre i això per quatre tonteries va bé, però si vull posar videos on m'interessa una mica que es vegi tot molt bé, representa un problema. Això si, és el servei més ràpid i eficient qu s'ofereix.\nVaig provar Blip.tv com a alternativa de qualitat. La veritat és que es veu molt bé i pots fer que fins-hi tot es vegi el fitxer quicktime original enlloc de la versió flash, per tant la qualitat és excel·lent. Malhauradament forçar tothom a tenir quicktime no és una opció (encara que recomanable), la versió flash és de les millors però no m'acaba de convèncer com s'incruta en un bloc, per exemple. A més l'administració no és tant senzilla com podria ser ja que es poden controlar moltes coses, però arriba a ser confusa.\nFinalment m'he decantat per Vimeo i és des d'on actualment publico els videos de skimo (encara que mantinc el canal de YouTube). Vimeo té molta qualitat i fins-hi tot té una versió en HD (1280x720) que és molt atractiva. El sistema d'incrustació del video el trobo dels millors amb els controls sobreposats al video quan es passa el cursor per sobre. A més té una versió de pantalla comperta realment molt bona. Tot i així té dos grans problemes: només es poden pujar 500MB per setmana (això m'està portant problemes als mundials d'esquí de muntanya). I que el procés de pujar el video, convertir-lo i que estigui disponible online és molt lent. Ara he pujat un video de 247MB d'una cursa i m'ha dit que d'aquí a 665 minuts començarà a convertir-lo. Són 11hores! Realment, aquesta gent de vimeo han d'augmentar la seva infraestructura perquè no es pot oferir segons què amb aquest retard. Se moment posaré el video de YouTube com a previsualització.


Tagged with Blackstone, Carl Icahn, leon cooperman, maggie mahar, Michael Dell, Microsoft, silver lake partners\nL’aliança de Dell amb Silver Lake va aconseguir reunir 24.400 milions de dòlars, que es desemborsarien als accionistes. La oposició, els experts en moviments corporatius Blackstone i Icahn Enterprises, prefereixen mantenir les participacions al mercat. Per aconseguir-ho, Blackstone comprarà cada acció per 14,25 dòlars, un 4% més elevat.\nDell és un fabricant d’ordinadors, innovador en el seu moment, que s’ha de readaptar. El sector tecnològic, on abans l’ordinador personal era el rei, l’han substituït les tauletes digitals i qualsevol tipus de gadget amb connexió a Internet. La companyia ha ofert resistència, ha crescut físicament, però ha esgotat els avantatges competitius que la tecnologia li va oferir a principis de segle XXI. Pels actuals gestors de la companyia la millor opció és abaixar el teló mitjançant la compra de les accions i remodelar l’estratègia operativa de la multinacional, darrera bambolines. Quan sigui el moment òptim tornaran a presentar una oferta d’accions (OPV o IPO en anglès) a un preu més alt.\n“Perquè els canvis de Dell no han de beneficiar a tots els accionistes, a part de Michael Dell?” es preguntava el fundador de Icahn Enteprises, Carl Icahn. Per què l’accionista s’ha de resignar amb quatre duros quan hi han tants interessos amagats pel mig?\nMalauradament, les veritables intencions d’aquesta adquisició només la coneixen els insiders de la companyia, els quals han sigut criticats per inversors aliens a la negociació. Leon Cooperman hi ha dit la seva. La proposta d’adquisició és un atac directe del consell d’administració contra els propis accionistes. L’objectiu de qualsevol empresa és beneficiar els seus inversors, en canvi, la proposta de compra inicial només busca el benefici personal dels executius.\nLes sospites sobre la mala praxis dels executius de Dell no són infundades. Michael Dell ja s’ha format un historial personal de moviments corporatius “poc ètics”. Ho documenta Maggie Mahar en el llibre “Bull! A history of the boom and bust, 1982-2004”.\nDurant l’any 1998, en plena ebullició del sector tecnològic, el fundador de l’empresa era el principal receptor de les stock options de l’empresa. Un modus operandi bastant comú entre els executius d’Internet. En el cas particular de Michael Dell, aquest era el receptor del 21% del total de les opcions garantides als empleats. A més de cobrar 3,5 milions de dòlars en concepte de salari i diversos bonus. Si les opcions eren la via per fidelitzar els empleats, també era la manera per enriquir ràpidament els grans propietaris. Dell va aprofitar la sobrevaloració de les cotitzacions per vendre 8 milions d’accions, durant aquell mateix any.\nPolèmiques a part, en aquests moments un comitè especial, format per quatre membres independents, ja ha donat el vistiplau a les ofertes de Icahn i Blackstone. La decisió final la prendran tots els propietaris. Southeastern Asset Management, l’accionista majoritari del fabricant d’ordinadors, ja ha fet pública la seva opinió positiva sobre l’existència de diferents participants com a compradors potencials. De fet, aquest fons no té res a perdre, ja que la seva entrada com a propietari de la companyia va ser amb el pagament de 16,90 dòlars per acció. El fons es posicionarà a favor de qualsevol oferta que elevi el preu de compra inicial.\nAmb aquesta operació la comunitat financera, i sobretot Wall Street, està demostrant una transformació interessant. S’està tendint a la protecció dels accionistes i l’oblit dels beneficis a curt termini. Els petits inversors esperen pacientment el resultat de les ofertes i no s’han abaixat els pantalons a la primera de canvi. La comunitat financera espera el millor postor.\nVerizon obre les portes a Vodafone\nLa pugna per l’empresa d’informàtica Dell ja té data de caducitat – The Money Glory ha dit:\n3 juny, 2013 a les 12:49\n[…] els consells del Comitè expert, l’associació Icahn / Southeastern Asset Management continua oposant-se a aquesta valoració. Segons una carta adreçada als inversors, el 9 de maig, aquesta proposta […]\n10 gener, 2014 a les 10:54\n[…] dels mitjans i de les xarxes socials. Des de Herbalife fins a Apple, passant per la desaparició de Dell del parquet. En el cas de Hertz, seria el segon soci amb més capital de la companyia, després de […]


David Fernández, un palamosí a roda del maillot groc\n15/05/2020 Esports - Carlos Ribas\nDavid Fernández amb Alejandro Valverde quan el murcià va guanyar el Campionat del Món.\nL'esclat del coronavirus ha provocat l'aturada de les competicions esportives. És el cas també del ciclisme. Palamós té un ambaixador que fa vint anys que viu des de dins el món de la bicicleta professional. És David Fernández, antic mecànic de l'equip Sky i actualment al Mitchelton Scott i a la selecció espanyola. Ha treballat amb primeres espases d'aquest esport com Chris Froome, Bradley Wiggins o Alejandro Valverde, amb qui va formar part de l'equip que va guanyar la Copa del Món. Fernández està confinat a Palamós amb la incertesa de si es podran celebrar les grans voltes del ciclisme aquest any.\nDavid Fernández va començar a treballar de mecànic de bicicletes a l'empresa palamosina Bicis Esteve. La seva feina va atraure l'atenció de la selecció noruega de ciclisme que el va fitxar. A parti d'aquí, la seva carrera dins el món del ciclisme professional ha estat meteòrica i ha treballat en alguns dels equips professionals més importants d'aquest esport, com Vitalicios Seguros, Mapei, Sky i, actualment, al Mitchelton Scott. El seu currículum inclou dos Tours de França, una Vuelta a Espanya i el campionat del Món amb la selecció, gràcies al triomf d'Alejandro Valverde l'any 2018.\nLa feina d'un mecànic en un equip ciclista professional no té la visibilitat mediàtica dels corredors, evidentment, però és essencial per garantir que tot estigui a punt tècnicament i cal estar preparat per qualsevol incidència durant la cursa.\nEl ciclisme, com la resta del món de l'esport, viu amb incertesa la crisi del coronavirus. La celebració de les tres grans proves del calendari, Tour de França, Giro d'Itàlia i Vuelta a Espanya, està en entredit. Hi ha l'opció de posposar-les i fer-les més endavant però David Fernández no ho veu clar.\nHan estat moltes les experiències que Fernández ha viscut dins l'escamot del pedal. Diu que el corredor que més l'ha impressionat és Bradley Wiggins, que la cursa més bònica per l'ambient que es viu als carrers és el Giro d'Itàlia però que, al final, es queda amb el Tour de França, per història i per la mística que representa. A banda, de treballar amb alguns dels millors ciclistes del món, Fernández també ha preparat bicis per a futbolistes de renom, com Leo Messi o Neymar. Tot i portar vint anys com a mecànic en el món del ciclisme professional, no ha deixat de viure a Palamós, on té la seva residència. Això sí, gran part de l'any se'l passa fora, viatjant i posant el seu gra de sorra perquè els ciclistes puguin competir amb garanties. La pandèmia de la Covid-19 ha pausat, de moment, la carrera professional d'aquest palamosí que viu a roda del maillot groc.


Sacrifiquen el gos que va mossegar un nen a Bakersfield, Califòrnia\nLa gata que va salvar el nen s'ha fet famosa i ha estat convidada a fer la sacada d'honor en un partit de beisbol de les lligues menors de Califòrnia\nRedacció 27/05/2014 - 17.26 Actualitzat 27/05/2014 - 20.17\nEl gos que la setmana passada va mossegar un nen a Bakersfield, Califòrnia, va ser sacrificat dissabte passat.\nScrappy, que així és com es deia l'animal, tenia vuit mesos d'edat i després de l'incident va ser traslladat al centre animal de Bakersfield, on, un cop passats els 10 dies d'avaluació, continuava mostrant signes d'agressivitat.\nFins i tot, el gos, va mossegar dos membres del personal durant la seva estància al refugi, i va intentar atacar altres empleats que li portaven menjar i aigua. Per aquests motius van prendre la decisió de sacrificar-lo.\nEls fets es van produir fa quinze dies quan el nen, Jeremy Triantafilo, va rebre l'atac violent del gos mentre jugava amb la seva bicicleta davant de casa seva. Scrappy li va clavar diverses mossegades i el va fer caure de la bicicleta.\nLa gata de la família, la Tara, en veure-ho, va reaccionar furiosa i va llançar-se sobre el gos i, amb dents i urpes, el va fer fugir.\nTara s'ha convertit en tota una celebritat a Califòrnia arrel que el seu propietari, i pare de'n Jeremy, pengés el vídeo de la seva proesa a Youtube i milions de persones el veiessin. L'expectació és tal que la gata ha estat convidada a fer la sacada d'honor en un partit de beisbol de l'equip californià Bakersfield Blaze, de les lligues menors de Califòrnia.\nDesenes de persones han pagat a l'estadi de Bakersfield una entrada més cara del normal perquè sabien que a aquell partit de beisbol hi hauria la "famosa Tara".\nLa seva propietària, Erica Trantafilo, reconeix que no paren de rebre trucades interessades amb la Tara. "Hem estat a la ràdio, a la televisió... És una bogeria", ha dit.\nUna gata salva un nen de l'atac d'un gos


MATT MCGORRY BIOGRAFIA, ASSUMPTE, INDIVIDUAL, PATRIMONI NET, ÈTNIA, SALARI, EDAT, NACIONALITAT, ALÇADA, ACTOR - BIOGRAFIA\nPrincipal Biografia Matt McGorry Bio\nFets deMatt McGorry\n34 anys 1 mesos\n04 de desembre , 1986\nMixt (jueu irlandès i ashkenazi)\nLa ment és la part més important per assolir qualsevol objectiu físic. El canvi mental sempre té lloc abans del canvi físic\nVaig ser entrenador personal durant aproximadament una dècada. Vaig competir en el powerlifting i vaig fer una competició de culturisme. Estava molt arrelat al món de l’entrenament personal\nLes persones que actuen amb més arrogància sovint són les més insegures i no poden ni tan sols començar a acceptar la possibilitat que no siguin tan bons com es creuen.\nEstadístiques de relació deMatt McGorry\nQuè és l'estat civil de Matt McGorry? (solter, casat, en relació o divorci):\nTé alguna relació amorosa Matt McGorry?:\nMatt McGorry és lèsbic?:\nParlant de la seva relació, no ha mencionat públicament sobre la seva aventura i actualment l’estat de la seva xicota amb qui està sortint ara mateix. S’ha centrat més en la seva carrera als mitjans de comunicació i s’obre en aquells termes relacionats. El motiu del seu fracàs en compartir l’estat de relació de si mateix no l’esmenta fins ara.\nflip o flop tarek el moussa nationality\nQui és Matt McGorry?\nMatt McGorry és un actor nord-americà. És conegut sobretot pels seus papers com John Bennett a la sèrie de comèdia-drama de Netflix El taronja és el nou negre i Ashe Millstone a How to Get Away with Murder.\nMcGorry va néixer el 12 d'abril de 1986 a Manhattan, Nova York, Nova York, Estats Units. La seva nacionalitat és americana i l’ètnia mixta (irlandesa i jueva asquenazita).\nVa néixer i va créixer a Manhattan (Nova York) i va començar a actuar als nou anys. McGorry també era anteriorment un culturista competitiu. Era el germà gran dels fills dels seus pares.\nMatt McGorry: Educació, Escola / Universitat universitària\nVa assistir a l'escola secundària Fiorello H. LaGuardia de Nova York, després a l'Emerson College de Boston, Massachusetts. Just després de completar els estudis de secundària, es va unir a la pel·lícula per treballar a la indústria de l’entreteniment.\nquina alçada té kirsten dunst\nMatt McGorry: vida professional i carrera professional\nParlant de la seva carrera, a la televisió McGorry va debutar el 2011 a la telenovel·la diària ABC One Life to Live. Més tard va aparèixer en petits papers protagonitzats per convidats a Person of Interest, Gossip Girl i Royal Pains. El 2013, McGorry va començar un paper recurrent a la sèrie dramàtica de Netflix Orange Is the New Black com a oficial de correccions John Bennett.\nEl 2014, McGorry va guanyar una bobina regular de la sèrie dramàtica How to Get Away with Murder de Shonda Rhymes. El mateix any, va ser repartit en el drama indie How He Fell in Love. Va rebre un Screen Actors Guild Award per la interpretació destacada d’un conjunt en una sèrie dramàtica.\nMatt McGorry: Salari i patrimoni net (1,5 milions de dòlars)\nTé un patrimoni net d’1,5 milions de dòlars i encara no es revela el seu salari.\nMatt McGorry: Rumors, controvèrsia i crítica\nUn cop hi hagi un rumor al respecte i esmenta que és gai, això té un rumor.\nMatt té una alçada de 5 peus 11 polzades. El seu cos pesa 83 kg. Té el cabell castany clar i els ulls marrons foscos.\nMatt és actiu a Facebook, Instagram i Twitter. Té 1,7 milions de seguidors a Instagram, 476.000 seguidors a Twitter i més de 808.000 seguidors a Facebook.\nTambé coneixeu més sobre la vida inicial, la carrera, el patrimoni net, les relacions i les controvèrsies d'altres actors, inclosos Chris Santos (actor) , Alex Saxon , Jesse Hutch , Scoey Mitchell , i Zachary Cinquè .\nquant val Alison Krauss\nquants anys té Melissa Magee\nmassa estúpid per saber que ets estúpid


Arxius de General - Pàgina 60 de 60 - Immo Diari\nInici General Pàgina 60\nGeneral immodiari - 19 de novembre de 2019\nLa Junta d’Herències de la Generalitat de Catalunya ha acordat destinar trenta-dos immobles procedents d’herències intestades a habitatge social, que s’afegeixen als disset pisos que la Junta d’Herències ja va cedir a l’Agència de l’Habitatge de Catalunya (AHC) l’any passat. L’administració catalana...\nLa venda de pisos a les comarques de Girona s’ha mantingut estable aquest setembre\nGeneral immodiari - 15 de novembre de 2019\nLa venda de pisos a les comarques de Girona ha aguantat el ritme del 2018, segons dades de l’Institut Nacional d’Estadística (INE). La xifra total ha disminuït enguany d’un immoble -838 contra 839-, cosa que representa un minso -0,12%. La...\nImmodiari immodiari - 5 de novembre de 2019\nMoltes entitats bancàries encara són reticents a obrir completament l’aixeta de la financiació. Això i els alts preus del mercat immobiliari, a nivells similars als que hi havia just abans de la crisi, han fet que el lloguer amb...\nGeneral immodiari - 5 de novembre de 2019\nEl 60% dels espanyols considera que l’adquisició d’un habitatge és la millor forma d’estalviar de cares al futur, i de fet, durant el primer semestre d’aquest any la inversió en actius immobiliaris ha crescut un 19%. Experts en inversió...\nHolaDomus, programa europeu per reformar les cases i fer-les més eficients energèticament\nHolaDomus té per objectiu impulsar l'eficiència energètica i les energies renovables en habitatges. El prohrama va començar el 2008 als EUA.\n1...585960Pàgina 60 de 60


Crònica C.B. Sagrat Cor Diputació – Cadet Femení – BÀSQUET EPSA\nCrònica C.B. Sagrat Cor Diputació – Cadet Femení\nSagrat Cor Diputació 43-51 Cadet Femení\nPartit guanyat contra el Sagrat cor de diputació, després d’unes setmanes de treball intens.\nDesprés d’unes setmanes amb un punt de negativitat, perquè no ens sortien les coses, ens va tocar el moment de reflexionar i posar-nos les piles. Aquesta nova actitud, es va demostrar en el partit.\nVam començar el partit amb les piles posades, amb intensitat a la defensa i buscant opcions a l’atac. La positivitat de l’equip, es va veure a pista des de el primer moment. La primera part, ens vam col·locar davant del marcador i la cosa no va canviar. Vam anar sumant, gràcies a una molt bona defensa i gràcies a les ajudes, recurs que setmanes abans no ens havia sortit i que el teníem creuat, tot i així, amb esforç, a poc a poc, les coses van anar sortint. Aquesta setmana vam introduir el tir, vam buscar i algunes trobar una posició còmode i això es va veure en el partit, ja que tiràvem amb més confiança i segures de nosaltres mateixes. En aquest partit el percentatge de tirs encertats va augmentar.\nDurant la mitja part, a la banqueta es sentien les ganes de seguir lluitant. No era un partit fàcil, però les coses no estaven sortint malament, així que no teníem motiu per abaixar el cap.\nVa començar la segona part, sabíem que la diferencia de punts al marcador, podia donar la volta en els últims 20 minuts, però això no va passar. Al tercer quart seguíem anant al davant i mantenint el ritme de la nostra defensa. Pel que fa l’atac vam seguir jugant en equip, intentant fer els conceptes practicats als entrenaments i entrant per fer bàsquet fàcil. Encara que estiguéssim defensant com mai i les ajudes estiguessin sortint, l’equip contrari seguia sumant. Però això, no ens va enfonsar, sinó que ens va donar força per seguir defensant.\nVa arribar l’últim quart, durant aquest 10 últims minuts, vam córrer com mai, les piles seguien carregades. Ens vam mantenir en una gran defensa i no vam deixar de pressionar. Nosaltres no vam fer gaires bàsquets però, a partir de la defensa, vam aconseguir que no ens superessin en el marcador.\nVa finalitzar el partit amb el marcador següent: Sagrat Cor Diputació 43-51 EPSA\nVa ser un partit intens, on vam marcar el ritme del nostre joc en tot moment, fent que l’altre equip s’adaptés al nostre tempo i aconseguint així dominar durant tot el partit.\nNext postCrònica JET Terrassa “B” – Cadet Femení


Alumni Don Bosco Salesians Mataró\nEl passat 11 de març de 2020 ens va deixar el salesià Ramón Vera.nascut a Llinars del Vallés el 24 d'octubre de 1952, ordenat sacerdot a Mataró el 17 de maig de 1980 i molt lligat i estimat en aquesta casa.\nPublicat per Unknown a 15:49 Cap comentari:\nFesta Alumni Salesians Mataró celebrada el diumenge 1 de març de 2020:\nAquí teniu fotos de la trobada :\nPublicat per Unknown a 15:48 1 comentari:\nFesta de l'Unió 2019\nAmics os recordo que tan sols falta una setmana per el retrobament de tots els antics alumnes al col·legi.\nOs recordo que és una festa oberta a tots els alumni de la casa.\nDins de la festa farem un reconeixement a la tasca dels salesians i dels docents. Enguany, hem pensat personalitzar-ho en la figura d’en Francesc Balauder (promoció dels 50 anys) i Núria Costa (promoció dels 25)\nTambé farem un homenatge a les promocions de 25 i 50 anys.\nPublicat per Unknown a 15:10 1 comentari:\n"Rafael Juncadella Urpinas va néixer a Sant Vicenç dels Horts l’1 d’octubre de l'any 1931. Fou ordenat salesià el 1954 i, amb la seva tasca docent i solidària, va esdevenir un referent social fonamental per a tota una generació d’alumnes i ciutadans.\nAmb generositat, intel·ligència i sentit de la responsabilitat, ha emprès nombroses iniciatives a Catalunya i també a Nicaragua, totes elles orientades a l’alfabetització i a l’atenció i el suport als desvalguts, així com als nouvinguts . A hores d’ara continua duent a terme, d’una forma abnegada, la seva labor admirable a Nou Barris (Barcelona).\nDesprés de 4 anys d'intensa activitat al col·legi Salesià de Barcelona, el provincial salesià li recomana una temporada de descans i “un canvi d’aires“ al "tranquil" col·legi de Mataró. Era el mes de setembre de l'any 1970, quan arribava a Mataró.\nResidí en el col·legi Salesià de Mataró cinc anys, (1970/1975 ), on portà una frenètica activitat religiosa, educativa, social i política.\nVa fundar el Centre Juvenil Salesià, amb la finalitat d’acollir els joves del barri de Cerdanyola. Més endavant, ampliaria el seu radi d’acció a tota la Ciutat de Mataró.\nA Mataró, el Centre Juvenil arribà a tenir més de 250 afiliats que compartien activitats lúdiques, culturals, esportives i religioses. Entre aquestes, destacaven les activitats solidàries, com les visites als hospitals, residències i les ajudes als més necessitats dels barris perifèrics de la nostra Ciutat.\nDintre del Centre Juvenil de Mataró es va comprometre, cada vegada més, amb grups d’acció política de la ciutat i al barri de Cerdanyola, aleshores perseguits pel règim de l’època.\nDintre del propi col·legi, salesià a Mataró, més concretament a l’anomenada “Casa Blanca”, va donar acolliment a les incipients organitzacions per a la democratització del país.\nL’any 1973 organitzà la primera campanya de recollida de paper i ampolles de cava (Acció 73) amb la participació de més de 500 joves arribats de tot Catalunya. Els beneficis de la campanya “Acció 73”, es destinaren a la compra del “Local Social del Poble“, al barri de Cerdanyola i, més concretament, al carrer València on, a partir de llavors, es farien totes les reunions de les comunitats de veïns i les incipients entitats sindicals i polítiques. És per aquest motiu que, a l’any 1974, se'l proposa com a “Mataroní de l’Any “.\nL’any 1975, veient que hi havia molts ciutadans de Cehegín (Murcia) vivint a Mataró, va proposar a un professor del Col·legi Salesià, que també era de Cehegín, organitzar una romeria - convivència anual amb tots els “Cehegineros” de la ciutat. Aquesta iniciativa d’en Juncadella es va materialitzar el mes de setembre de 1976, al voltant de la festivitat de la "Virgen de las Maravillas", patrona de Cehegín i, a hores d’ara, l’Associació Murciana, després de 40 anys, continua fent les trobades anuals.\nInfluenciat pels aires del Concili Vaticà II i per les seves reflexions, va penjar els hàbits als 45 anys i s'instal·là al barri de la perifèria de Barcelona: Nou Barris, on resideix des de 1977.\nAquest mateix any, començà a donar classes d’adults en el barri, a l’escola Freire.\nFundà l’activitat “La Cultura va de Festa” en la qual participen unes 60 entitats de Nou Barris. Fa 25 anys, aquesta activitat se celebra el segon diumenge del mes de maig. Juncadella se sentia còmode exercint la professió de mestre d’adults des del 1952.\nFa 35 anys Juncadella fundá al costat d'un petit grup de Companys del moviment veïnal el Comitè de Solidaritat amb Nicaragua de Nou Barris. "Volíem donar suport a la revolució sandinista i Ajuda en la campanya d'alfabetització", explicava Juncadella. Va trepitjar per primera vegada el país centreamericà el 1986, i des de llavors va tornar desenes de vegades. Viatges que el van convertir en el cor de l'agermanament popular de Nou Barris amb Boris Vega, barri popular de la ciutat d'Estelí, al nord del país. Agermanament que ha Estat, a més, escola d'activisme i cooperació i passaport per a diverses generacions de joves del districte.\nMés informació en aquest video: http://www.claraboia.coop/?portfolio=842\nDurant els anys 2009, 2010 i 2011 Rafael Juncadella formà part del Consell de Solidaritat de l'ajuntament de Mataró com a membre de reconegut prestigi.\nAmb 87 anys seguia en el barri de Roquetes treballant activament com a professor de Català i Castellà per a gent nouvinguda i desocupats."\nHa mort a Barcelona als 87 anys, el 7 de febrer de 2019.\nANTICS I ANTIGUES ALUMNES SALESIANS MATARÓ\nAv. Puig i Cadafalch, 80\nFesta de la Unió 2019\nUna salutació cordial de la presidenta de la Junta María del Carmen Orozco, del director de l’escola, en Narcís Frigola i del nostre consiliari, en Francesc Balauder.\nAmb aquestes lletres volem animar a tots els antics i antigues alumnes a participar en la Festa de la Unió que tindrà lloc el diumenge 3 de març de 2019 a partir de les 10 del matí. De forma preferencial per a les promocions que fa 25 i 50 anys, vau sortir de l’escola. Totes les promocions hi esteu convidades!!!!!!. Veniu a retrobar-vos amb els vostres companys i probablement amb alguns dels vostres professors. Per a tots ha passat el temps, i segur que a tots us agradarà veure-us. Us animem a participar en aquest dia tant especial, i a que us quedeu a dinar amb els vostres companys.\nJa ho sabeu, que aquesta casa salesiana és casa vostra. Els qui any rere any us trobeu regularment i els qui hi participeu més esporàdicament, tots i totes gaudiu amb el retrobament de companys i companyes del temps de la vostra estada en aquesta escola.\nNo falteu, doncs, a aquesta festa que la Junta d’Antics Alumnes ja està preparant. La satisfacció de qui prepara una trobada festiva és que hi hagi una bona participació i es creï un bon ambient de festa.\nJa des d’ara us diem que sigueu benvinguts al que va ser escola, pati, casa i testimoni d’una part de les vostres vides. Ens farà moltíssima il·lusió tornar-vos a veure.\nMaría del Carmen Orozco Narcís Frigola Francesc Balauder\nPublicat per Unknown a 20:06 Cap comentari:\nBon Nadal i joiós Any Nou\nPublicat per Unknown a 19:55 Cap comentari:\nNova Galeria Fotogràfica. Trobada Alumni. 04-03-2018\nJa podeu veure el recull fotogràfic de la jornada de retrobament a l'escola amb les promocions de fa 25 i 50 anys. Podeu veure l'àlbum sencer, clicant sobre la fotografia.\nPublicat per Josep Avellaneda a 11:21 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Arxiu fotogràfic, Notícies\nFesta Alumni Salesians Mataró celebrada el diumen...


Seleccionats Quartmetratges 2015 – Quartmetratges\nSeleccionats Quartmetratges 2015\nAcí teniu el llistat oficial dels curts seleccionats en l’edició Quartmetratges 2015\nALTA COSTURA, de Miguel León Marcos\nSole odia el seu treball. L’acaben de deixar. Es prepara per a la primera cita en mesos: l’ocasió perfecta per a traure de l’armari un somriure i el seu vestit favorit. Quan el seu ‘romeu’ la deixa plantada, això serà el menor dels seus problemes. El vestit, que ha entrat amb penes i treballs, ara es nega a eixir. Per a escapar de la presó de la tela, ha de demanar ajuda a l’única persona que no vol veure.\nCALDO DE GALLINA, d’Elena Escura Málaga\nEn la Bendición, l’escassetat i la pobresa marquen la rutina dels dies. Alfredo resa perquè la seua esposa Glòria millore, però en el poble a penes arriben aliments per a ningú. Com cada dia, Alfredo cuina arròs blanc per a Glòria. Però hui els seus dits entropessen, sense voler, amb una antiga recepta amagada en un dels calaixos de la cuina.\nCASITAS, de Javier Marco\nAls 35 anys, Carlos i Marta tenen la vida que sempre havien somiat…una casa amb jardí, un gos, fins i tot estan a punt de tindre un fill. Però una vida no pot ser tan perfecta.\nCLARKE’S THIRD LAW, de Javier Valenzuela Alamán\nUn recorregut màgic per la vida d’Arthur C. Clarke, escriptor i coguionista de “2001: a Space Odyssey” a través del temps i a la recerca d’una civilització extraterrestre.\nEL ABRAZO, d’Iñaki Sánchez Arrieta\nRaúl, que tracta d’arreglar telefònicament una discussió entre els seus germans, té una trobada inusual amb una dona mentres fa la compra en el supermercat del barri.\nEL HOMBRE DE LA ARENA, de Federico Ceca Bastante\nBasada en l’obra “Der Sandmann” de l’escriptor E.T.A. Hoffmann. Una dona arriba a una platja. El lloc no està buit, a la vora hi ha un home assegut en una hamaca. Passats uns segons, ella comença a caminar en direcció a la vora cap a l’home de l’arena.\nEN CLAVE DE ORTIFUS, de Ricardo Macián Arcas\nQuan tots paren, el seu llapis cobra vida. Cada nit, des que el dibuixant va rellevar el músic, Ortifus retrata amb enginy l’actualitat. Ara en clau d’humor, perfecta per a convertir la crítica en art a través de les seues vinyetes.\nETERNOS, de Gonzalo Gurrea Ysasi\nUn innovador estudi científic desenvolupat amb un grup d’ancians majors de 90 anys, tractarà d’incrementar la seua independència funcional.\nFIERAS, de Luis E. Pérez Cuevas\nMaria ha renunciat als seus desitjos, a la tranquil·litat que li prometia el pas dels anys. El sacrifici crida a la porta cada matí. El tem i l’adora. Un sentiment de què només pot escapar amb la mort. Les seues feres no l’abandonaran.\nIMAGEN, d’Álvaro Figuerola\nColorado, el diable mateix, qui després de tants anys de ser el malvat, està cansat de la seua imatge.\nKATAKROKEN, de Jaime Maestro\nEres capaç de descobrir i gaudir de l’art en tot el que t’envolta: en les pedres, en l’aigua, en un capvespre, en una flor. No obstant això, en compte d’admirar-te, felicitar-te o recolzar-te, t’hi has de veure perseguit, com un incomprés monstre rosa.\nLA NIT DE L’OCEÀ, de María Lorenzo\nUna casa a la costa. Un artista de vacances. Un paisatge obert a la imaginació. L’innombrable està per vindre.\nLA BUENA FE, de Begoña Soler\nMarisa, una dona de 35 anys, arriba a Urgències d’un hospital a buscar ajuda.\nLA PASSEJÀ DE SANT ONOFRE, de Juan Carlos Fita Planells\nPeça documental sobre una manifestació festiva en honor del sant patró del poble. A través del recorregut de la Passejà, es revela l’origen d’aquesta tradició i com es viu aquesta festa de la pólvora a l’actualitat. És una invitació per experimentar amb els sentits, la cultura del foc i els seus ritus desenvolupada pels pobles mediterranis.\nMINAS DEL HORCAJO (El testimonio de las piedras), d’Alberto Gutiérrez\nQui diu que les pedres no parlen?\nOA, de Jaime Maestro Sellés\nEn la solitària estepa de Mongòlia, una estrela fugaç comença a caure del cel; això alterarà el destí de dos xiquets que emprendran un viatge que marcarà la seua vida per sempre.\nPIVA, de Jaume Quiles\nPRISMATICOOS, de Ramon Chorques i Requena\nMario li vol demanar a Maria una cosa d’una forma molt original. Maria acceptarà…però acceptarà el que vol Mario o el que vol ella? Prismaticoos és un curtmetratge en què l’espectador completa la història elegint el seu propi final.\nREINSERCIÓN, de David Linuesa\n“Tot exdrogodependent que torna al carrer, torna a consumir”. A través del testimoni de diversos usuaris de pisos de reinserció, en distintes fases del procés tutelat de desintoxicació i reubicació social, el fotògraf i realitzador planteja una aproximació íntima a la realitat d’aquest context social i proposa reflexionar sobre la necessitat de lluitar per continuar aquesta tasca en un context de crisi.\nSACRISTÁN, d’Octavio Guerra i Violeta Blasco\nPepe és el sagristà de la catedral de Múrcia. Pepita, una feligresa que du col·laborant amb la catedral els últims 40 anys. Tots els dies acompleixen la rutina d’organitzar les misses, però de vegades les coses es compliquen.\nSTARMAN, de Josema Roig\nWyatt Star, motorista que va de mal en pitjor, s’enfronta als errors del passat per a tornar a ser la llegenda que un dia va ser.\nTÚ O YO, de Javier Marco\nEn l’amor, en el treball i en la guerra…tot cap\nUN PAR DE CIEGOS, de David Esquivel\nDos persones normals en un món normal.\nVALENTINA, de Marisa Crespo i Moisés Romera\nUna xica. Un xic. Un gos. El destí.\nYO NUNCA, Pablo Muñoz Naharro\nSovint, és l’arribada d’un estrany la que ens fa revelar-nos tal com som. La sexualitat no escapa d’aquesta influència. Tant és així que l’arribada d’una desconeguda al pis de Lucia farà que, amb el seu nóvio, es plantege noves qüestions sobre la seua visió d’una fidelitat, que penetra fins als llocs més recòndits de la imaginació.\nCurts 2015, Quartmetratges 2015


Fabra i Coats |\nArxiu d'etiquetes: Fabra i Coats\n– Debat obert – QUIN GREC VOLEM ? – Fabra i Coats, fàbrica de creació 22/12/2015\nLa setmana passada vaig voler assistir a un debat “obert” sobre el futur del Festival GREC, que es va celebrar al recinte de Fabra i Coats. Des del canvi de força política a l’ajuntament de Barcelona i sobretot pel que respecte al món de la Cultura, aquest equip de govern pren decisions precipitades i sovint sense massa sentit, dilapidant el que sortosament ja hem aconseguit en els darrers anys, amb independència del color polític del que governava a la plaça de Sant Jaume.\nD’ençà que es va produir aquest canvi, sovint m’esgarrifo del que a vegades llegeixo a la premsa… i una de les que em va indignar més, va ser la voluntat dels de la “Colau” de distribuir els espectacles del GREC pels barris de Barcelona.\nConsidero que és un intent de manipulació força barruera, per intentar fer veure a les “classes populars” que l’ajuntament ara si, vol distribuir la CULTURA per tota la ciutat, en un intent d’aconseguir més suport en eleccions vinents.\nQualsevol dels Festivals de Teatre i Arts escèniques que se celebren arreu del món, sempre es realitzen en ciutats petites i rarament en ciutats grans, però en aquest últim cas, si es fan com en el cas de Barcelona, s’intenta realitzar en una zona concentrada i petita, per tal de què els espectadors es puguin desplaçar caminant d’un lloc a l’altre per tal de poder veure més d’un espectacle en la mateixa jornada. Casos propers a casa nostre són els de Temporada Alta a Girona, el Festival de Teatre de Avinyó o el de la Fira de Teatre de Tàrrega …. en el que els espectadors poden gaudir de les màximes propostes possibles combinant horaris i alguna corredissa.\nAra l’ajuntament ens vol fer creure que la participació ciutadana en les decisions culturals tindran un pes rellevant …. i cito textualment el text de la convocatòria…. ” En el marc dels processos d’elaboració del Pla de Cultures 2016-2026, impulsat pel Consell de la Cultura de Barcelona, i en un context de transformació cultural i social com l’actual, s’ha considerat oportú obrir un marc de reflexió professional i ciutadana sobre els nous horitzons que ha d’incorporar el Grec Festival de Barcelona”.\nAquesta entrada s'ha publicat en Dansa, Teatre i s'ha etiquetat amb Fabra i Coats, QUIN GREC VOLEM el 28 de desembre de 2015 per Miquel Gascon.


Hotel Torgauer Brauhof Torgau Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 15 allotjaments a Torgau.\nWarschauer Str. 7, Torgau, Torgau, Alemanya, 04860 - Veure al mapa\nBasada en 438 comentaris\n"Everything was perfect: great food, cleanliness, staff very..."\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Torgau, Hotel Torgauer Brauhof és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nHotel Torgauer Brauhof ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, instal.lacions per a minusvàl.lids, magatzem d'equipatge, aparcament de cotxes, instal·lacions per a reunions i banquets .\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, servei de despertador, escriptori, mini bar, despertador per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Hotel Torgauer Brauhof no troba competidors en cap categoria.\nTots els tipus de viatgers (438) Parelles (204) Viatgers en solitari (103) Famílies amb infants petits (26) Famílies amb infants grans (9) Grups (96)\nAllotjaments a Torgau


Marxar del país d’origen suposa un canvi en la vida de qualsevol persona, ja sigui adulta o menor d’edat. "La migració suposa un factor de risc, i aquest risc està lligat a dos conceptes: un és l’estrès i l’altre és el dol", explica Joseba Achotegui, psiquiatra i fundador del SAPPIR (Servei d’Atenció Psicopatològica i Psicosocial a Immigrants Refugiats), de Sant Pere Claver. En els casos més extrems, segons Achotegui, es dona la síndrome d’Ulisses, descrita per ell mateix: "un quadre de dol migratori extrem, no un trastorn de salut mental, que apareix en les persones immigrants que viuen situacions molt adverses, com ara la soledat, l’exclusió, la por, la indefensió o la impossibilitat de tenir accés a integrar-se en la societat".\nL'edat, factor de risc\nEntre els més joves, afirma Achotegui, la síndrome d’Ulisses és més intensa, i "el risc en salut mental per a aquests joves és més gran. Una persona adulta té més capacitats d’afrontar l’estrès i el dol, però aquestes persones encara estan en una edat en la qual necessiten protecció i cura". Caterina Pons, responsable del projecte de joves de la Fundació Bayt al-Thaqafa, afegeix que "viuen l’adolescència sols, envoltats d’iguals, però aquests iguals també tenen les mateixes mancances pel que fa a la cobertura de necessitats bàsiques. Fan un recorregut molt llarg en situacions molt precàries que fa que, un cop que són aquí, sigui molt difícil poder assumir tots els reptes que tenen". Achotegui afegeix que "un jove necessita un suport i una protecció, ja que està creixent, i això requereix tenir unes condicions, també físiques: si no menges bé en l’època en la qual estàs creixent, tindràs problemes físics. El mateix passa a nivell mental: necessites unes figures parentals que et guiïn i et protegeixin".\n"El risc en salut mental per aquests joves és més gran", Joseba Achotegui\nEl perfil més habitual és el d’un noi, en un 90%, i procedent del Marroc, en un 80%, segons dades de la Direcció General d’Atenció a la Infància i Adolescència (DGAIA). Així ho confirma també Caterina Pons. Explica que els menors d’edat que atenen fa entre 0 i 12 mesos que són al territori, i que són derivats per la DGAIA per participar en les formacions que ofereixen, tant en temes sociolingüístics com prelaborals. Pel que fa als majors d’edat, "el perfil és el d’un jove que ha estat en un centre de menors i que quan ha complert els 18 anys s’ha quedat sense cap referent i acudeix per iniciativa pròpia. Tenim una gran part de població que ve aquí directament i demana ajuda: al voltant d’un 70% són persones extutelades que no tenen les necessitats bàsiques cobertes i que venen per iniciativa pròpia". De fet, explica que molts arriben derivats per la DGAIA, "però el mateix any compleixen els 18 i queden en situació de carrer". Quan això es dona, també perden l’únic referent que podien tenir, ja que no tenen la família com a referent.\nEn el cas del SAPPIR, compten amb el centre Dar Chabab, que en àrab significa ‘La Casa dels Joves’. Aquest centre està obert durant el dia i "rep al mateix carrer molts d’aquests nois que estan passant per situacions difícils. N’hi ha que ho passen molt malament però van tirant endavant, i altres que, com que ho passen tan malament, sí que poden desenvolupar un trastorn de salut mental", explica Achotegui, que afegeix que la intenció és "evitar medicalitzar i psiquiatritzar tot el que té a veure amb la migració". En els casos en què detecten que és necessària una intervenció més intensa, també se'ls ofereix suport psicològic especialitzat. Durant l’any 2018, al SAPPIR van atendre 124 persones, de les quals un 31% eren menors d’edat.\nEl que veuen sovint que ocasiona "alts i baixos emocionals molt forts en els joves, a part de les complicacions amb què es troben en el dia a dia i l’estigma que pateixen, és sobretot el tema de la documentació", expliquen des de Bayt al-Thaqafa: "passar a ser persones irregulars els afecta moltíssim, perquè això representa que tampoc poden tornar al seu país ni poden visitar la seva família. Es queden en uns llimbs. Aquí no són ningú, però tampoc tenen oportunitats de poder tornar, perquè si tornessin al país d’origen no podrien retornar mai aquí". Des de la fundació, entre molts altres aspectes, els ajuden en temes jurídics, com ara renovar el permís de residència. Durant el 2018 van atendre 150 joves, d’entre 15 i 25 anys, que en el moment de la seva arribada al territori ho van fer com a menors estrangers no acompanyats. El vincle amb Bayt al-Thaqafa, però, "és de molt llarga durada. Estem acompanyant joves que es van vincular al projecte el 2015 i encara seguim amb ells", afirma Caterina Pons.\nPel que fa al patiment psicològic, Achotegui diu que "acostumen a ser quadres tipus síndrome d’Ulisses: estan molt tensos, molt preocupats, perquè són menors que estan lluny dels seus pares i dels seus éssers estimats i no veuen sortida a aquesta situació. També és cert que en alguns casos hem vist nois amb problemes més seriosos de depressió, estrès posttraumàtic, algun brot psicòtic, trastorns addictius..., però estadísticament és un percentatge petit".\nQuè fa falta, a nivell de societat, per facilitar la integració d’aquests joves? Per Achotegui, el problema principal és que "el sistema no té unes polítiques per adaptar-se a la realitat. Hi hauria d’haver una política migratòria que no tan sols fos de control de fronteres, sinó que entengués les realitats socials, demogràfiques i de solidaritat. Això portaria a tenir un flux més ordenat, més tranquil i positiu". Pons opina que "és un treball molt complicat, de saber acollir i de donar una acollida de qualitat. La qualitat d’una societat d’acollida es mesura en les oportunitats que dona als seus membres més vulnerables, i actualment aquesta situació no es dona".\n"Passar a ser persones irregulars afecta moltíssim aquests joves, perquè això representa que tampoc poden tornar al seu país ni poden visitar la seva família", Caterina Pons\nL’estigma que pateixen, una pressió afegida\n"Els joves viuen al marge, perquè la societat els obliga", afirma la responsable del projecte de joves de Bayt al-Thaqafa, Caterina Pons. I és que la percepció de la societat cap als denominats despectivament MENA, sobretot en els darrers anys, tendeix a ser negativa: des de queixes veïnals per la instal·lació d’un centre de menors fins a amenaces i assalts contra centres que acullen aquests joves. "La societat té una idea que són joves problemàtics, i no és veritat: la majoria són joves que venen aquí a treballar, a estudiar, i que moltes vegades tenen uns ànims per treballar i fer coses que molts joves d’aquí no tenen", afirma Joseba Achotegui, psiquiatre i fundador del Servei d’Atenció Psicopatològica i Psicosocial a Immigrants Refugiats de Sant Pere Claver. De fet, segons dades de Mossos d’Esquadra publicades el maig de 2019, un 82% dels menors desemparats no ha entrat mai en contacte amb la delinqüència.\nCaterina Pons comenta el cas d’uns joves que volien anar a una cafeteria en grup i no els van deixar entrar, una situació que s’ha donat diverses vegades. Aquesta expulsió "d’espais comuns que per a nosaltres són superhabituals i que realment no compartim amb ells fa que al final ells acabin relegats a un estrat social molt baix i que la societat els tingui una mirada molt complicada. Això fa que al final les dinàmiques socials, com anar a determinats llocs on es puguin sentir còmodes, no es puguin donar, i acabin compartint espais amb altres col·lectius socials que la gent rebutja".


van de Blues: Red Hot Blues - Radio Show Podcast 28 Març Google\nRed Hot Blues - Radio Show Podcast 28 Març\nPer començar blues fet a Dinamarca, després dues bandes nacionals, la primera des de Madrid en un àlbum en directe, i l’altre blues rock fet a l’Empordà. També escoltarem blues d’una banda francesa, l’ultim disc gravat d’un bluesman malauradament ja desparegut i temps pel blues mes rural a l’estil del Mississippi.\nMama’s Blues Joint – Blues In Many Colors\nArribats de Copenhaguen una potent banda de blues, soul, funky i rhythm & blues. El seu nom Mama’s Blues Joint, amb la excel.lent veu de Lene Strøyer, quetambé és compositora- Ella va formar l’any 2002 la banda i han fet gires per tot Europa. Escoltarem l’àlbum “Blues In Many Colors”.\nL’any 2010 la Vargas Blues Band va fer una intensíssima gira per Europa que els va portar a diferents països amb molt bona aceptació. D’aquesta gira en va sortir un potent disc en directe, un recull d'aquelles actuacions, “Live Wire”. En aquest disc, un cop més, el guitarrista Javier Vargas ens demostra la seva bona qualitat a l’hora d’interpretar blues.\nThe Thick Rainbows – Waiting For The Train\nUn interesant duet format a L’Empordà l’any 2008. Són Agustí Herrero i Enric Camps i estan molt influenciats pel blues, rock, folk, country i el reggae. Ja vam escoltar la maqueta de The Thick Rainbows.i ara han editat l’àlbum “Waiting For The Train” amb 10 temes més 2 bonus track composats per ells, cantats en català, castellà, anglès i francès amb bon blues i rock.\nLittle Bob – Wild And Deep\nSón ja set anys que el guitarrista Little Bob té nova banda de blues amb una barreja de rock amb 4 àlbums publicats. Bon blues fet a França. Us presento el doble disc “Wild And Deep” en el que s’hi pot escoltar el millor d’ell remasteritzad, des de 1999 fins el 209, editat per Dixiefrog.\nEl 6 de maig del 2012 va morir el gran bluesmans Michael Burks. Amb molts premis per la seva qualitat com a guitarrista i vocalista, d’ell diuen que va ser un dels herois del blues modern. Avui us presento des de Alligator Records, el darrer disc que va gravar, “Iron Man”. Hi podem trobar bon blues i blues-rock.\nEl proper convidat practica el blues rural del Mississippi. Jimmy “Duck” Holmes, un veterà bluesman que actualment és un dels últims que practica l’estil de Bentonia que varen fer famós els musics de blues Skip James i Jack Owens. En aquest Red Hot Blues escoltem l'àlbum “Done Got Tired of Tryin’"que ha editat la discogràfica Broke & Hungry Records.\nTanquem el programa d’avui esperant que us hagi agradat. Us emplaço fins la setmana vinent en la que tindrem, a més de les novetats que seleccionem cada setmana, una entrevista amb Big Mama Montse amb motiu dels seus 25 anys de carrera professional.


En els darrers enfrontaments entre equips catalans i madrilenys, aquests últims han encaixat poc esportivament la derrota\nAtlètic de Madrid-2, Espanyol-3. Quique Sánchez Flores protagonitza una enganxada important amb Luis García. Malgrat que el tècnic apel·la a l'honorabilitat dels colchoneros, queda clar que no entra dins de la seva competència rectificar el capità blanc-i-blau ni molt menys anar-lo a buscar un cop finalitzat el partit, per passar-hi comptes. Carlos Kameni evita un mal major. Després de la picabaralla, Flores no es disculpa pel seu rampell de mal geni sinó que el justifica.\nBarça-5, Real Madrid-0. Un cop entomada la maneta, Sergio Ramos reparteix llenya a tort i a dret. Cristiano Ronaldo ja havia donat una empenta a Guardiola, arrel d'un malentès amb la pilota. Per altra banda, els homes de Mourinho abandonen el Camp Nou sense fer declaracions i deixen els periodistes amb un pam de nas. Sens dubte, una altra forma de menyspreu remarcable. La derrota i la reacció adversa queden clares davant de milions d'espectadors.\nNo es tracta de fer una anàlisi maniquea, de catalans contra madrilenys. Apartem la geografia d'aquesta qüestió, que encara prendríem més mal. Podria haver estat a la inversa, naturalment. Els jugadors de l'Espanyol i el Barça haurien pogut perdre els papers de la mateixa manera, si els resultats no els haguessin afavorit. Si tiréssim d'hemeroteca, de ben segur que hi trobaríem nombrosos exemples. Fet l'aclariment, penso honestament que tant Pochettino com Guardiola, han demostrat més fair play que els seus adversaris, en aquests casos. Normalment, són tècnics conciliadors i dialogants, gens proclius a entrar en provocacions gratuïtes. Si més no, de cares als mitjans. Probablement, això influencia els jugadors, que entenen que les baralles són perjudicials per al rendiment, en la mesura que afavoreixen la desconcentració.\nPodem admetre, no obstant, que existeixen certes reaccions de ràbia comprensibles, fins i tot aconsellables. Sabem que la sana rivalitat és estimulant: abans, durant i després del match. Ara bé, convindria calibrar-ne els límits, per tal de conservar l'esportivitat que hauria de caracteritzar el futbol, encara més quan parlem d'audiències massives. La violència es trasllada a milions d'espectadors, receptors de les mostres d'hostilitat. No hauria de ser fonamental, en la direcció d'un club, vetllar per la imatge que se'n projecta? Poster no són importants, les formes, al marge dels resultats? Com és habitual, també caldria repartir a la premsa part de la responsabilitat, per la malsana tendència que tenen alguns a escalfar els partits més del compte. Si entrem en el terreny psicològic, una de les primeres teories reeixides per explicar aquesta mena de reaccions és la de la Dollard i Miller (1939), segons la qual l'agressivitat es desencadena fàcilment en una situació d'impotència, davant la impossibilitat d'assolir un objectiu desitjat. La cultura de l'èxit i el triomf immediat, dificulten encara més la tolerància a la frustració, una realitat que ens afecta a tots. Per a canalitzar-la, calen eines educatives, basades en la intel·ligència i l'autocontrol emocionals. A banda de tocar la piolota adequadament, doncs, és necessari temperar el caràcter. En cas contrari, es fomenta l'odi i s'acumulen sancions a dojo. Es fa un ridícul espantós. Tampoc es tracta d'això.\neducació esport violència\nDe bon principi sempre hem sentit a Guardiola parlar molt bé dels seus equips rivals. És molt espavilat perquè quan dius: "el Madrid és un gran equip i molt perillós" i n'hi fas un cabasset (aiiii :D), estàs dient: "si, però veus? nosaltres som millors", sense dir-ho. I, de passada, acostumes als "teus" a entendre com a normal poder perdre. Guardiola ha sabut gestionar molt bé la frustració del seu equip i del seu entorn, potser perquè coneix molt bé la casa i els catalans, i ha deixat fora els posats clàssics fatxendes futboleros. En Pochettino ho ha tingut pitjor, perquè va agafar un equip en hores molt baixes. Però amb persistència està començant a treure profit de l'anar treballant. Tots dos són un exemple molt bo per la nostra societat i més ara amb la imatge dels castellers que tenim tots a la retina. Cal picar pedra i ens en sortirem, no ens ha de fer mandra treballar i perdre és possible, però l'endemà hi tornarem. M'estranya que els "líders de la pàtria" (ehem) encara no ho hagin aprofitat.\n30 de novembre de 2010, a les 12:45\nLa veritat és que Guardiola gestiona molt bé la pressió dels mitjans, no ha de ser gens fàcil estar pendent de l'equip, els periodistes, la directiva... el Barça és molt de Barça. Per altra banda, Pochettino té un mèrit extraordinari per haver sobreviscut tants moments complicats hi haver-ne sabut treure el millor rendiment per l'equip, és una persona molt estimada per l'afició. En aquest sentit, penso que tots dos són un exemple a seguir per altres tècnics, que deixen bastant que desitjar, tant en el fons com en la forma!\n30 de novembre de 2010, a les 16:41


Poemes al Pati: febrero 2012\nL’HOME QUE PINTAVA ESGLÉSIES\nDiuen que els poemes no cal explicar-los. Bé, aquest mereix una introducció. Un matí de dissabte era a la Sedeta, un espai de Barcelona on s'hi pot jugar a bàsquet o prendre un cafè. Els nens van anar a trobar a un homeless. El tio aquell estava pintant l'església —la foto— del davant, certament amb gràcia. Era relativament jove, probablement italià. El blau dels seus ulls feria. Ho feia tot a mà alçada, fins i tot el rosetó del temple. D'aquella impressió neix aquest poema.\nL'home que pintava esglésies\nSi ets aquí és perquè algú t’ha vist\na la ciutat, emergint dels invisibles.\nAtrets, els nens van anar, tot i els teus draps\nde soledat, el vestit d’un intangible.\nDarrera d’ells, vigilant, et vaig tocar\nper trobar, vermell i negre, una església\naltre cop viva a la fusta escapçada.\n“¿No lo ves? Está ahuevada”, em vas dir,\ni era cert, era el temple del darrera\ndesdibuixat als suburbis quotidians.\nLa teva pau, profund mar! Com t’aprovaves,\nt’allunyaves, com et decidia el traç!\nLluerna sobre les fulloles\ncap home no crema esglésies\nals paral·lels de la matèria,\nfulgent als contorns del color.\nPoesia a la Biblioteca. Vigila què agafes!!!\nCom un lladre de pastisseries entro a la biblioteca, on el bé escàs són les connexions a internet. Qui vol un llibre, qui? Pujo escales, creuo els silencis, miro els estudiants, salto damunt els caps pelats dels jubilats, jugo a regatejar prestatgeries i arribo a la secció de poesia. Tinc pressa, tinc pressa, que la vida real no deixa de xisclar. Va! N'agafo 4. A la nit, hi ha una estona. Sempre hi ha una estona si mires poc la tele. Engrapo els quatre llibres i els llepo. Obro les pàgines de «Poemes i Mirlitonades» de Samuel Beckett. És com un fortí. L'assalto, el torno a assaltar, però no hi ha manera. Què és això? No entenc res, i hi ha res? Passejo sobre els poemes de Catul, que em fan riure a batzegades. Som com ahir. Després aterro a la consulta de Stéphane Mallarmé. És un metge, un bruixot de molt prestigi. Diuen que és boníssim. Però m'espero a la saleta. Llegeixo un, dos, tres, tots els poemes i segueixo a la saleta, en Mallarmé no em deixa passar. No puc obrir els seus versos. Provo amb l'obrellaunes, no hi ha manera. Crido a un amic. Fem servir un perforador industrial i diamants negres. No es mouen, ni grinyolen ni res. Hòstia, tinc ganes de posar-me a plorar. Desesperat, com un fill abandonat, obro el llibre que vaig agafar per casualitat. Em va agradar la portada que és com dir que votes al candidat d'un partit perquè sembla simpàtic. Primer em sorprenc, després faig un bot. És boig aquest poeta! L'he encertada, la sageta llençada a l'atzar. El paio és Jacques Prévert, i diuen que va ser terriblement popular a França fa uns anys. El llibre, Preversions, que serà motiu d'un proper post. És boig en Prévert!!!! És boig! Res em manca...\nPrévert, poeta boig.\nVaig posar la gorra a la gàbia\ni vaig sortir amb l'ocell al cap\nAixí ja no saludem\nva demanar el comandant\nja no saludem\nva respondre l'ocell\nperdoneu em pensava que encara saludàvem\nva dir el comandant\nEsteu perdonat tothom es pot equivocar\nva dir l'ocell.\nUn poema curt de primavera, aquell estat de flotació intemporal.\nRoses Blanques, by Igor.\nDel llibre de poemes "Poesia 4 Patis". Igor Kutuzov.\nPoesia Trenco el Temps\nUna poesia sobre el temps, sobre el fet d'escriure. Un poema que parla sobre l'acte de crear i d'escriure versos.\nTrenco el Temps\ni l’encaixo sobre una pàgina.\nLa pàgina té quatre costats\nque em van bé per ordenar.\nAnotar, escombrar, recosir\na la meva manera.\nSi pàgina a pàgina\nfaig una fila\ntinc un llibre del temps.\nUn sobre l’altre, un any.\nSi engarjolo les pàgines\nun temps per pensar,\nun jo en moviment.\nAra les escapço, en faig bocins,\nfaig munts sobre l’escriptori\nenraono amb elles, declamo!\nM’encén l’ira i les faig volar\ncorro a recollir-les del terra\ni amb una disculpa les torno\nAl seu lloc. (Escollit). Supèrbia.\nA una pàgina m’hi cap un gat.\nA un altre, un matí, i així\nfins acabar esgotat.\nMiro el temps. Ara entenc\nles taules desendreçades,\nels homes que baden,\nels cigars a la tassa.\nFulls de vent, éssers a la pàgina,\nbaixar de puntetes\nels rierols de paper.\nPoesia satírica i cruel Gai Valeri Catul\nPobre poeta Catul, va morir jove i abans de Crist! Fill benestant de províncies, rebel, tastador dels ambients sòrdids de la civilització romana. La seva obra és molt espontània i, al mateix temps, dotada d'un llenguatge elaborat. En alguna cosa m'ha recordat Gabriel Ferrater. Els versos són a vegades cruels, a vegades tristos, sempre vius. I rics.\nValguin-me els déus, no sé pas si a Emili podríem trobar-li\ncap olor diferent entre la boca i el cul.\nGaire més brut no l'és un, ni l'altra gaire més neta,\nperò el cul, tanmateix, sembla més net i millor\nja que li falten les dents, i les dents de la boca mesuren\nun peu i mig, i també té unes genives semblants\na un carro vell, i després la seva rialla recorda\ncom les mules en zel posen el cony per pixar.\nI és aquest el que carda amb moltes i passa per maco\nsense que el facin anar mai a la mola i al ruc?\nI d'aquella que el toca, amb raó no hauríem de creure\nque lleparia el cul fins a un botxí malaltís?\nEl seu gran amor fou la molt tumultuosa Lèsbia, que es menciona en diversos dels seus poemes, com una obsessió. Un amor d'anades i tornades, que es va dissoldre poc abans de la mort de Catul (84 – 54aC)\nCeli, Lèsbia, la nostra, aquella Lèsbia\nque era l'única per Catul preuada\nmés que a ell i que tots els seus, sols ella,\nara va pels portals i les cruïlles\na fer palles als néts de Rem magnànim.\nFont: Poesies completes, Gai Valeri Catul. Versió de Jordi Parramon i Blasco. Edicions 62.\nSi vosaltres, per rara avinentesa,\nsou lectors de les meves ximpleries\ni acostar-me les mans no us horriritza...\nVa dir Gai Valeri Catul, fa molt, entre l'any 84 i el 54 abans de Crist.


Inici > Oriol Tarragó: “No hem de confondre la natura amb una pastilla”\n(Josep Gordi –CR) Després de treballar quinze anys en projectes de jardineria i millora d’espais forestals, Oriol Tarragó va estudiar psicologia i va dedicar-se a acompanyar les persones . Sempre s’ha interrogat sobre ell mateix i la relació amb els altres i la natura. Al llarg de la seva vida ha viatjat pel món per trobar respostes als seus neguits interiors. Nascut a Manresa, sempre ha viscut lligat al Bages i contemplant Montserrat. Des de fa uns anys s’ha establert a la Vall d’Artigues, on viu envoltat de natura. Amb ell publiquem una nova conversa de la col·lecció Natura Sagrada .\nHi havia una llavor dins meu, però que encara no havia brotat. En el fons, cal reconèixer que aquesta llavor era el missatge d’amor cap als altres que va predicar Jesús. Paral·lelament a l’hort i la jardineria sempre llegia temes que feien referència a la ment, el comportament... Curiosament, al mateix temps que vaig crear l’empresa, cau a les meves mans el llibre: Joan Salvador Gavina  del Richard Bach. I amb la seva lectura la meva visió de la vida canvia totalment.\nAbsolutament. L’empresa de jardineria m’omplia la butxaca, però no el cor. Això va lligat al fet de crear el projecte Irehom  i d’anar a viure en una casa a la vall d’Artigues.\nURL d'origen: https://www.catalunyareligio.cat/ca/oriol-tarrago-no-confondre-natura-pastilla


El 080 Barcelona Fashion Connect se celebrarà el 24 i 25 de març La República\nEl 080 Barcelona Fashion Connect se celebrarà el 24 i 25 de març\nACN Barcelona.-El 080 Barcelona Fashion Connect, esdeveniment virtual que substitueix el tradicional ‘showroom’ presencial que ha format part de la Setmana de la Moda des del 2016, se celebrarà els […]\nACN Barcelona.-El 080 Barcelona Fashion Connect, esdeveniment virtual que substitueix el tradicional ‘showroom’ presencial que ha format part de la Setmana de la Moda des del 2016, se celebrarà els propers 24 i 25 de març. Així ho han anunciat aquest dijous el Departament Empresa i Coneixement, a través del Consorci de Comerç, Artesania i Moda, i el Clúster Català de la Moda. La conselleria i el clúster s’han aliat per fer d’aquest esdeveniment una oportunitat de negoci internacional per a les marques catalanes, segons han explicat en un comunicat. Els organitzadors esperen que hi participin una trentena de marques catalanes i més de cinquanta agents, distribuïdors i perfils professionals amb alta capacitat de compra i potencial per generar negoci.\nEl 080 Fashion Connect se celebra un mes abans que la passarel·la perquè el calendari sigui més idoni per als compradors tenint en compte l’experiència de l’any anterior. En aquest sentit, l’organització va detectar que els esdeveniments digitals puntuals i limitats en el temps milloraven significativament I ara passa a celebrar-se dos dies. Al setembre del 2020, es va fer la primera edició digital amb la participació de 19 marques catalanes i 55 compradors internacionals. Tot i que amb la pandèmia hi ha hagut adaptacions al Showroom, s’han celebrat un total d’onze edicions físiques amb la implicació de 250 agents, distribuïdors i compradors internacionals i més d’un centenar de marques de moda catalanes que han generat un volum de negoci mitjà de dos milions d’euros per edició.


El canal de Panamà anuncia una possible solució al conflicte - Diari de Girona\nEl canal de Panamà anuncia una possible solució al conflicte\nEl Govern centreamericà assegura que Europa pot ajudar el consorci donant-li diners\nPANAMÀ | EFE/DDG L'Autoritat del Canal de Panamà (ACP) va afirmar que s'ha presentat una "proposta que pot donar una solució a llarg termini" al conflicte que amenaça de paralitzar en qualsevol moment les obres d'ampliació de la via interoceànica, encara que no va precisar-ne els termes. "Estem encara tractant entre nosaltres separadament i conjunta" la proposta "que han portat les parts" a la taula de negociació, va explicar l'administrador de la ACP, Jorge Quijano.\nL'anunci el va fer durant un recés de la reunió iniciada ahir al matí entre la ACP, el consorci Grup Units pel Canal (GUPC), liderat per l'espanyola Sacyr i la italiana Impregilo, i l'asseguradora Zuric, garant del projecte amb una fiança de 600 milions de dòlars.\nQuijano va rebutjar donar detalls de la proposta, l'origen de la qual no va quedar clar en la breu referència que va fer d'ella, i només va destacar que "té algunes possibilitats" i "li pot donar una solució força a llarg termini al projecte".\nSobre el temps que podria portar avaluar la proposició per veure si és acceptada o no per totes les parts, Quijano va assenyalar que sobretot dependrà del consorci, perquè la ACP té clar que només pot acceptar una sortida emmarcada "dins del contracte".\n"El Canal vol mantenir-se dins del contracte i crec que el missatge l'han rebut tant Zuric com GUPC. Estem doncs elaborant una proposta entre tots dos que pugui satisfer dins dels nostres termes legals", va afegir.\nL'administrador també va dir que el GUPC "acaba" de notificar a la ACP a través d'una carta que ha estès fins al 31 de gener termini de suspensió total de les obres, després d'haver dit el 30 de desembre passat que les paralitzaria en 3 setmanes, el 20 de gener.\nSindicats i mitjans panamenys van informar de la paralització gairebé total de les obres de construcció del tercer joc de rescloses del Canal, un projecte que està conclòs en almenys un 65%, segons la ACP.\nPer part seva, el canceller panameny, Fernando Núñez Fábrega, va afirmar que el conflicte que enfronta el Canal de Panamà i el consorci a càrrec de l'ampliació de la via és "comercial", i que Europa podria ajudar a resoldre'l facilitant al contractista els diners perquè culmini l'obra.\nNúñez Fábrega va parlar de l'interès de la Comissió Europea (CE) a ajudar a resoldre el conflicte després que els socis europeus de consorci demanessin la seva mediació.


Sant Boi es suma al Multireferèndum del 25 de maig - Sant Boi Diari\nSant Boi es suma al Multireferèndum del 25 de maig\nMaria Roda • 20/05/2014\nSant Boi s’ha sumat a una llarga llista de municipis catalans que col·locaran taules fora dels col·legis electorals per que els ciutadans puguin votar sobre diverses qüestions polítiques que afecten a la seva vida diària. El Multireferèndum comptarà amb tres punts de votació a Sant Boi.\nPresentació oficial del Multireferèndum a Sant Boi // Maria Roda\nEl 25 de maig no només es vota als representants a Europa. Els catalans també podran votar al Multireferèndum, una iniciativa nascuda del poble per recuperar «la democràcia participativa» com asseguren els seus promotors.\nLa presentació oficial del Multireferèndum a la ciutat s’ha celebrat aquest diumenge 18 de maig a l’Ateneu Santboià i han participat una trentena d’assistents. Miquel Vallmitjana, de l’entitat Som lo que Sembrem i Rosendo Torrent de Som Energia han estat els ponents que han explicat en que consistirà la votació del proper diumenge.\nVallmitjana ha explicat que la diferencia entre una recollida de signatures i un referèndum està en que en el multireferèndum pot votar tothom, estigui a favor o en contra de les propostes escollides per aquesta primera crida a la participació ciutadana. «El que es pretén es crear un cens electoral per les futures consultes» ha afirmat el representant de Som lo que Sembrem.\nEls tres punts de votació que hi haurà a Sant Boi el 25 de maig estaran situats a la plaça Catalunya, a la plaça de l’Ajuntament i una taula al barri Cooperativa. Alguns dels voluntaris que estaran diumenge a les taules de la ciutat defensen que la idea és que aquest multireferèndum no acabi mai i sigui l’inici d’un canvi en la manera de participar en aquesta suposada democràcia. De fet, des del 27 d’abril ja es pot votar a través d’internet.\nPreguntes d’aspectes concrets\nDiferents entitats socials han estat les encarregades de proposar les preguntes. Concretament, des de la plataforma Som lo que Sembrem es demana quin tipus d’agricultura es vol per a Catalunya, amb o sense transgènics. La CUP i Plataforma per l’Auditoria Ciutadana del Deute pregunten si el poble vol que el Govern de la Generalitat deixi de pagar el deute i els interessos que la ciutadania declari il·legítims. Des de la Xarxa per la Sobirania Energètica es qüestiona si es vol establir un control democràtic directe sobre el sector energètic. I per últim, les Comissions d’Iniciatives Legislatives Populars pregunten si el grup promotor d’una ILP pot sotmetre la seva proposta a un referèndum vinculant.\nRosendo Torrent (Som Energia), Joan Domenech (CUP Sant Boi) i Miquell Villamitjana (Som lo que sembrem) // Maria Roda\nA més de les quatre preguntes generals, també s’han elaborat tres qüestions per totes les províncies catalanes excepte Barcelona. A Girona es pregunta per la construcció de la línia de Molt Alta Tensió (MAT). A Tarragona s’interroga sobre el projecte Barcelona World i la preocupació de Lleida es dirigeix a l’abastiment d’aigua externalitzat per l’ajuntament de la ciutat.\nTags:25 Maig CUP democràcia participativa Joan Domenech les Comissions d’Iniciatives Legislatives Populars Miquel Vallmitjana Multireferèndum Plataforma per l’Auditoria Ciutadana del Deute Rosendo Torrent Som energia Som lo que sembrem votar Xarxa per la Sobirania Energètica\n← L’Associació de persones amb discapacitat física Aramis guanya el premi d’Honor Ciutat de Sant Boi 2014\nUn ramat d’ovelles pastura al parc de la Muntanyeta per prevenir incendis →


Les Guerreres: EL MONTSANT DE MARGALEF\nEL MONTSANT DE MARGALEF\nDiumenge 26 d'abril.\nDesnivell positiu acumulat: 760 m\nTemps de marxa total sense parades: 4:50 h\nCada any tornem a aquesta muntanya tan especial i amb tan forta personalitat. Aquesta vegada coneixerem la seva vessant nord, amb més contingut d'aigua del que és habitual al Montsant. Rodejarem un preciós pantà, coneixerem algunes de les coves que neixen a les seves entranyes, inclús una habitada per un eremita dels de veritat, assolirem el Collet del Molló Alt, punt de gran visibilitat, travessarem una zona esquerpa i perdedora i finalment davallarem pel Barranc de la Taverna.\nLa major part de l'itinerari es farà a través de corriols, amb petits còdols que afavoriran el fet de relliscar\nA la meitat de l'excursió marxarem per viaranys perduts molt poc fressats\nSuperarem algun tram inclinat de rocallís una mica delicat i amb atenció de no relliscar\n. gorro, guants, ulleres de sòl, crema de sòl\nL’últim dia per a apuntar-se serà el divendres 24 d'abril. El dissabte us escriurem per coordinar els cotxes segons el núm. de gent que s’hagi apuntat. Si us doneu de baixa, aviseu el més aviat possible.\nQuedem a l’alçada del Col·legi Jesús Maria, a l'Av. Meridiana amb Psg de Fabra i Puig on està l’entrada de la Renfe, el diumenge 26 d'abril a les 7:00 hores del matí.\nPublicat per Les Guerreres a 5:30


En el se d'una familia, tots son necessaris, tots son fills d'eixa familia, tots tenen una part dins d'ella.\nEs per això, que en el meu cap no entra, el per que dins d'un valencianiste emergent, no pugam ser tots necessaris, no pugam ser tots membres d'una mateixa familia.\nUns se consideren cabres, mentres que als atres els consideren borregos. I pense yo,¿ no podríem se tots ovelles guirres? Eixe animalet autòcton de les nostres montanyes que com tots mosatros es troba hui en ares d'extinció per culpa de lo economicament fiable.\nDe la mateixa forma que fa molts anys, en els pobles quasi el complet dels corrals tenien varies d'estes borregues per que eren prou mes tendres. De la mateixa forma que estes començaren a desaparéixer per considerar les estrangeres com a mes comercials. Aixina hem patit en les nostres carns l'arraconamet i l'incomprensió per part dels mijos i de la gent en general.Es mes atractiu lo foràneu, es mes comercial lo alié, es mes rendable lo prohibit, es evolucionisme economic en estat pur.\nSiga com siga, crec des del meu interior, que si algun dia tots els corrals juntaren les seues guirres, si la gent tinguera l'oportunitat de provar tant deliciós mos, i sobre tot, si algun dia la gent començara a velar per lo realment necessari que es guardar les nostres tradicions, atre gall cantaria, o posats a entrar en el tema, atra borrega belaria.


El tinent fiscal Juan Ignacio Campos el rebrà amb el seu equip al Tribunal Suprem l'1 de juliol\nEl fiscal Bertossa apunta ara a l'Aràbia Saudita pels 100 milions de Joan Carles I. Efe\nMadridEl primer fiscal del cantó de Ginebra, Yves Bertossa, que investiga la transferència de 100 milions de dòlars (64,8 milions d'euros) de l'Aràbia Saudita a la fundació Lucum de l'aleshores rei d'Espanya, Joan Carles I, el 8 d'agost del 2008, arribarà a Madrid el 30 de juny que ve, segons ha pogut confirmar l'ARA. Bertossa es reunirà l'1 de juliol amb el tinent fiscal Juan Ignacio Campos i el seu equip al Tribunal Suprem.\nEl fiscal suís ja va visitar Madrid ara fa un any i vuit mesos. El 29 d'octubre del 2019 es va reunir a la seu de la Fiscalia Anticorrupció a Madrid amb el fiscal en cap, Alejandro Luzón, i el seu equip, conclave en què va participar el jutge de l'Audiència Nacional Manuel García Castellón. La filtració d'àudios l'11 de juliol del 2018 –en què Corinna zu Sayn-Wittgenstein, examant de Joan Carles I, revelava el cobrament de comissions en l'adjudicació del tren d'alta velocitat en el tram la Meca-Medina, a l'Aràbia Saudita– va fer que el fiscal de Ginebra obrís diligències d'investigació el 4 d'agost del 2018.\nL'examant anomenava dues personalitats importants, molt conegudes per la Fiscalia de Ginebra, en el muntatge de la gestió del rei Joan Carles I: Arturo Giancarlo Fasana, gestor de la firma Rhône Gestion, i Dante Canonica, advocat. La primera quinzena d'agost del 2018, l'entrada i registre en les oficines de Rhône Gestion, a Ginebra, i al bufet de Canonica, d'una banda, i l'accés a tota la informació del compte de la fundació Lucum al banc Mirabaud –que va rebre els 100 milions de dòlars–, de l'altra, va permetre a Bertossa confiscar dades i documents rellevants de dues fundacions amb les quals operava Joan Carles I: Lucum (Panamà) i Zagatka (Liechtenstein).\nA la reunió del 29 d'octubre del 2019, es va traçar el full de ruta dels següents passos de la investigació. Bertossa va sol·licitar per comissió rogatòria (cooperació judicial internacional) els àudios de les converses entre Corinna zu Sayn-Wittgenstein, examant de Joan Carles I, i el comissari José Manuel Villarejo. Al seu torn, la Fiscalia va sol·licitar les dades de la investigació suïssa per al procediment espanyol sobre les comissions presumptament pagades en l'adjudicació de l'anomenada AVE del Desert.\nLa col·laboració judicial hispano-helvètica ha trobat en els últims mesos algunes dificultats a mesura que la Fiscalia del Tribunal Suprem, que es va fer càrrec de la causa el 5 de juny del 2020, fa ara un any, aprofundia la seva investigació sobre la fundació Zagatka. A finals del 2020 es van sol·licitar totes les dades i comptes bancaris de Zagatka a Suïssa. Però el compliment d'aquesta comissió rogatòria ha trobat dificultats en la seva execució. La veritat és que, segons fonts consultades per l'ARA, la major part de les dades que ha sol·licitat la Fiscalia del Suprem no han estat enviades a Espanya. "No hi ha una oposició directa, no et diuen: «No volem donar aquestes dades i comptes» o «No podem enviar-los», però el fet és que no els han enviat. I la Fiscalia té oberta una investigació sobre Zagatka", explica una font jurídica familiaritzada amb el procediment a l'ARA.\nJoan Carles I i Corinna en una imatge d'arxiu Carlos Alvarez / Getty\nPrecisament, Zagatka és rellevant per les despeses de Joan Carles I que va assumir al llarg de diversos anys. Uns 8 milions d'euros en vols privats entre el 2009 i 2018 van ser carregats als comptes oberts en bancs suïssos per Zagatka, fundació en la qual el rei emèrit era tercer beneficiari; el llavors príncep d'Astúries Felip de Borbó, quart, i les infantes Elena i Cristina, cinquenes. Els representants de l'ara rei emèrit, després de la seva abdicació el 2014, van presentar a principis del 2021, per les despeses apuntades en Zagatka, una declaració complementària per valor de 4,4 milions d'euros per regularitzar una situació ocultada a Hisenda.\nÉs important conèixer els comptes de Zagatka per calibrar fins a quin punt la regularització presentada reflecteix la realitat patrimonial o no\nPer aquesta raó, entre d'altres, és important conèixer els comptes de Zagatka per calibrar fins a quin punt la regularització presentada reflecteix la realitat patrimonial o no. L'Agència Tributària, al seu torn, ha obert un expedient de comprovació de les dades aportades pels assessors de Joan Carles I. La investigació de Bertossa s'ha centrat en la fundació Lucum, que ja omple uns 9.000 folis. El febrer passat, va interrogar Fasana i Canonica (els dos han estat gestors de Lucum i Zagatka) sobre Zagatka, però tots dos es van negar a declarar. Els seus lletrats van instar el fiscal a obrir una peça separada sobre l'esmentada fundació. No obstant això, segons fonts jurídiques helvètiques consultades per l'ARA, el fiscal Bertossa hauria dit, de manera informal, l'abril passat, que no té intenció d'obrir una peça separada. Bertossa va interrogar Álvaro d'Orleans, cosí llunyà de Joan Carles I, i primer beneficiari de Zagatka, l'octubre del 2018, després de bloquejar fons de la fundació per valor de 10 milions d'euros al banc Lombard Odier. Però dies després d'aquesta declaració, el fiscal va ordenar el desbloqueig d'aquests fons. No obstant això, en la reunió del 29 d'octubre del 2019 a la Fiscalia Anticorrupció de Madrid es va definir Orleans com un dels homes que movia comissions per a Joan Carles I. Zagatka, que en rus vol dir enigma, s'ha convertit en una peça central de la investigació a Espanya. I serà el tema central de la reunió de l'1 de juliol entre Juan Ignacio Campos i el fiscal Bertossa.\nJoan Carles I Corinna Larsen Yves Bertossa


Marta Torrens: “Del projecte de la Facultat de Medicina em quedo amb la voluntat d’innovació i de mirada al futur” | UMedicina\nMarta Torrens: “Del projecte de la Facultat de Medicina em quedo amb la voluntat d’innovació i de mirada al futur”\nMarta Torrens és la professora coordinadora de l’assignatura "Conducta humana" a la Facultat de Medicina, que s’ha impartit per primera vegada aquest any coincidint amb el desplegament del quart curs del grau en Medicina. Torrens és directora d'Addiccions de l'Institut Neuropsiquiàtric de l'Hospital del Mar, investigadora a l’IMIM (Institut Hospital del Mar d’Investigacions Mèdiques) i membre del comitè científic de la European Monitoring Centre for Drugs and Drugs Addiction.\nEl que més vaig valorar és la novetat del projecte. Després de prop de quaranta anys d’experiència professional i vint com a professora universitària, em va atraure el repte d’organitzar l’assignatura de Conducta humana en una nova Facultat de Medicina, on poder aportar coneixement i innovació per a la formació dels futurs metges.\nQuè en destacaria d’aquest projecte de Facultat de Medicina i del pla docent del grau que s’hi imparteix?\nDel nou projecte de la Facultat de Medicina en destacaria la voluntat d’innovació i de mirada al futur, i l’enfocament de la formació dels futurs metges en un coneixement integral de la medicina. També en destacaria el contínuum entre medicina hospitalària i comunitària, la integració de la transversalitat dels coneixements per tal de facilitar una visió més global i menys estanca de les malalties, i la incorporació de les noves tecnologies i de les noves perspectives de la visió persona-pacient i entorn.\nVostè és la coordinadora de l’assignatura "Conducta humana", de quart curs, la primera que s’ha impartit aquest any i que ja ha acabat. Com l’ha plantejat i quins són els elements clau d’aquesta matèria?\nLa clau de l’assignatura, per mi, és que aborda les bases de la conducta humana des de la normalitat fins a la patologia, tenint en compte des dels aspectes més intrínsecs de la persona com a ens individual, fins als més relacionats amb els factors ambientals i socials. Al llarg de l’assignatura s’han desenvolupat els conceptes que han de permetre als nostres futurs metges identificar i entendre la complexitat de la conducta humana i, en concret, de les diferents malalties mentals evitant l’estigma i facilitant la seva detecció i maneig adequat com més aviat millor.\nI ara que ja l’hem acabat puc dir que repte ha estat encara més gran del que m’esperava. La situació complexa d’emergència sanitària que vivim ens ha fet pensar en el futur des de moltes perspectives: la necessitat de l’ús de noves tecnologies i de nous abordatges tant diagnòstics com terapèutics, de l’aplicació de la perspectiva de gènere en la salut mental, de la necessitat d’una atenció cada cop mes multidisciplinària i centrada en el pacient, a qui hem d’escoltar cada cop més...\nCom ha viscut la realitat d’impartir classes fent docència híbrida i en el context actual?\nL'assignatura s'ha desenvolupat usant metodologies docents innovadores com l'aprenentatge a través de casos clínics amb grups reduïts d'estudiants, els tallers de participació activa, simulacions amb actors i les pràctiques clíniques que han donat l'oportunitat de conèixer els diferents dispositius de la xarxa assistencial. Ha estat una oportunitat d’aproximació al futur, amb el desenvolupament de les noves tecnologies que ens han de facilitar l’aproximació al malalt des de la denominada medicina personalitzada, però en vessants que van més enllà de les que inicialment pensàvem.\nQuin repte ha hagut de superar?\nEl més difícil no ha estat la docència virtual. Per mi el més estrany han estat les activitats presencials amb mascareta. Sobretot al començament, perquè no coneixia els alumnes, i si no els veus la cara la primera vegada que interacciones, tot es fa més complicat. Si això continua així, aconsellaria que els alumnes és pengin el nom en algun lloc visible per fer més fàcil la interacció. D’aquest curs em quedo amb el fet que tot ha fluït i que he tingut molt bona acollida i suport per part dels col·legues, professors i professores, i també dels membres del PAS. Voldria fer una menció especial a totes i tots els companys de l’Àrea d’Informàtica, que han ajudat molt perquè el curs seguís endavant.


Sunny Beach Rent Apartments - Royal Sun Nessebar Bulgària - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nAparthotel Royal Sun, Sunny Beach, Nessebar, Bulgària, 8240 - Veure al mapa\nLuxury One-Bedroom Apartment with Pool View - Free WiFi\nDissenyat tant per oci com per negoci, Sunny Beach Rent Apartments - Royal Sun està situat idealment a Sunny Beach; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Sunny Beach Rent Apartments - Royal Sun és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Els clients de l'hotel poden gaudir de transport hotel/aeroport, habitació familiar, lloguer de cotxes, restaurant, servei de bugaderia.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de centre esportiu, sauna, piscina exterior, spa, massatge. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Sunny Beach Rent Apartments - Royal Sun és una selecció idònia per a la vostra estada a Sunny Beach.\nCal que informeu el Sunny Beach Rent Apartments - Royal Sun de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. En arribar, cal abonar un dipòsit de 50 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.\nTots els tipus de viatgers (29) Parelles (13) Viatgers en solitari (2) Famílies amb infants petits (9) Grups (5)


El 30è Festival Cornamusam es celebrarà del 29 de maig al 5 de juny - Garrotxa Digital\nComentaris tancats a El 30è Festival Cornamusam es celebrarà del 29 de maig al 5 de juny\nEl Cornamusam va ser una de les poques activitats culturals que va resistir a la situació pandèmica, amb una edició especial adaptada a les restriccions. L’associació El Til·ler es prepara per tornar-ho a fer, ara amb la il·lusió de celebrar els 30 anys del festival. Ho farà la propera primavera i durant tota una setmana, del 29 de maig al 5 de juny.\nÀlvar Borrell, president El Til·ler: Perquè 30 anys en un festival de música tradicional és meritori, i més el nostre, que és dedicat al sac de gemecs.\nA més de la data, l’organització també ha avançat un dels grups que formarà part del cartell, els occitans Super Parquet.\nÀlvar Borrell, president El Til·ler: Així recuperem aquest grup internacional, que és l’objectiu del Cornamusam. En aquets cas una mescla entre música electrònica (trance), folk i ball.\nA l’espera de més detalls sobre el 30è Cornamusam, El Til·ler ja ha començat a fer bullir l’olla, deixant clar que la cornamusa tornarà a sonar amb força aquest 2021, per arribar a la trentena amb tots els honors.\nACN.- El grup gironí Sopa de Cabra ha tancat aquesta nit a casa una improvisada i multitudinària gira de retorn. El d'aquesta nit ha estat el setè concert que han fet -tres a Barcelona, Tarragona, Palma i dos a Girona- malgrat que el grup va anunciar que tornava…


Cuadríptic Actes Plenàries (pdf)\n28/09/2020 L’Ajuntament de Mutxamel mitjançant l’Arxiu Municipal ha iniciat una col·lecció per a divulgar els documents que es troben a la secció local de l’Arxiu Municipal i donar-los a conéixer entre la població a través d’uns fullets en format pdf, que es poden descarregar en la web municipal Mutxamel.org i de la distribució gratuïta entre les persones interessades. El regidor\nDes de l’Arxiu de Mutxamel, pretenem recopilar tot l’ocorregut al nostre Municipi durant el confinament pel Covid-19. Per això, animem a tots els ciutadans a compartir les seues experiències en forma de vídeo, textos, relats, àudios o fotografies. A més, també volem que els més petits se sumen a esta iniciativa, enviant els seus dibuixos, àudios, textos… que també seran\nHorari: de dilluns a divendres, al matí, de 10.00 a 13.00 h. A la vesprada roman tancat. Presentació i ubicació (pdf) Funcions (pdf) Serveis (pdf) Fons Gràfics (pdf) Hemeroteca (pdf)


Mallorca ho brinda i Alemanya no ho consent\n07 maig 2021 08:06\nLa manca de permissivitat que pateix el germànic al seu país, aquí es veu prou compensada\nJoana Nicolau | 18 agost 1999\nPer sufocar la calor, panxa a l'aire i cervesa amb canyeta, no hi ha res millor.\nFent un esforç gens menyspreable, rescataren del baül dels records la roba que tenien d'anys ençà per adaptar-se a la seva vestimenta. Amb calcetins a la maleta, sandàlies, calçons curts i gorra amb visera, els semblà que, poc més o manco, l'equipatge estava complet. No obstant això, l'experiment preparat durant dies per una parella amb ganes de viure unes vacances a Alemanya respectant l'estil de les de Mallorca no els sortí com esperaven.\nSe'ls tragué fora de la catedral de la ciutat de Colonya perquè anaven vestits «poc dignes», els centres comercials també els vetaren l'entrada, alguns bars els feren fora perquè bebien «sangria» en poals i simulaven anar gats... En poques paraules, ni tan sols els deixaren posar la música amb el volum alt i gairebé visqueren un calvari per haver adoptat els costums que gran part d'aquests ciutadans centreeuropeus prodiguen per la nostra terra.\nEl fet és que fins i tot la premsa alemanya es va fer ressò de l'itinerari d'aquesta parella i el diari sensacionalista Bild informà de bona part dels avatars que patiren en la seva visita. Això sí, el reportatge no va aconseguir que els turistes que passegen per la Platja de Palma canviassin gens ni mica la seva conducta. Com un dia qualsevol, el balneari sis començava a servir, a les 10.00 hores del matí, el milenar de litres de cervesa i el mig milenar de litres de sangria que normalment es despatxen cada jornada.\nLes taules, a ritme bakalader, no trigaren molt a estar ben plenes d'alemanys, la majoria panxa a l'aire i coberts amb les més estrambòtiques imatges corporals. A les 11.00 hores, la bauxa ja era començada. Dos guàrdies jurats es posaven enfront de l'establiment per controlar qualsevol possible desgavell. Les partides de pòquer de tant en tant apareixen, com també els reptes per veure qui fa la rialla més forta. Així mateix, algun dels clients de major edat llegeix les lletres grosses del diari.


Nou repunt de contagis, i 4 noves morts de la Covid-19 en la comarca - TV Digital Ontinyent\nInici Salut Nou repunt de contagis, i 4 noves morts de la Covid-19 en...\nNou repunt de contagis, i 4 noves morts de la Covid-19 en la comarca\nLa estabilització que apuntava per primera vegada la passada actualització de dades del darrer dimarts, no s’ha mantés. Amb les dades d’avui divendres de la Conselleria de Sanitat reflexen un augment de casos, i registren 4 noves morts.\nL’augment de casos es reflexen a Ontinyent, amb 149 nous positius i dos noves morts, i 509 proves pcr realitzades en els darrers 14 dies, situen la ciutat en una incidència acumulada de 1440 casos per cada 100.000 habitants.\nPel que fa en la comarca, Benigànim continua sent la major població que més casos registra, ara amb 57 nous positius se situa amb una incidència de 2841 casos. Llutxent és la que més incidència registra ara amb 3965 casos, i 37 positius nous. Albaida també incrementa en 49 casos nous, i una incidència de 2336.\nAquesta visió global comarcal, ens deixa un total de 472 positius nous, 1506 pcr practicades en els últims 14 dies, 4 morts, que situen la xifra total de 62 persones mortes des de l’inici de la pandèmia el passat mes de març de 2020, i 6288 persones que han estat afectades pel virus de la covid-19.\nArticle anteriorOntinyent complementa els salaris dels beneficiaris de “Avalem Joves” per equiparar-los als del personal municipal\nArticle següentLa Sala Gomis rep els primers pacients del servei de rehabilitació de l’Hospital d’Ontinyent\nEs reforcen tots els torns des d’aquest divendres per garantir el compliment de les normes al nucli urbà, disseminat i Pou Clar L’Ajuntament d’Ontinyent intensificarà...


Centpeus - Pàgina 179 de 180 - Centpeus\n25/12/2010 by Daniel\n24/12/2010 by Daniel\nUna cosa sorprenent és que el sistema digestiu normalment no ens dóna massa problemes. Però n’hauria de donar, perquè el budell treballa en un equilibri d’allò més delicat. Enlloc de l’organisme hi ha mes bacteris que al budell. Les seves parets interiors estan farcides de la nostra flora bacteriana particular.…\nEl nostre endemisme particular\n23/12/2010 by Daniel\nA la Península Ibérica, igual que a molts altres indrets del planeta, es poden trobar diferents tipus d’endemismes. Un endemisme és una espècie pròpia d’un determinat indret, àrea o regió, que és exclusiva d’aquell territori i que no es troba enlloc més. El linx ibèric (Lynx pardinus) o el tritó…\nUna mirada a l’Informe PISA\n22/12/2010 by Daniel\nFa uns dies es van saber les dades de l’informe PISA 2009, que avaluava els alumnes en tres temes: Comprensió lectora, científica i de matemàtiques. Dels resultats se n’han fet molts comentaris i anàlisis que inclouen la majoria dels punts de vista. Des del masoquisme irreductible típic de les nostres…\n« Entrades anteriors 1 … 177 178 179 180 Entrades següents »