The Land of Graccus: 11/01/2007 - 12/01/2007\nCINC CARETOS QUE NO VEUREM L'1-DCinc caretos de cinc individus que, com va dir el poeta, el dia que vau néixer, més hagués valgut que fos nat un escorpí. José Montilla (PSC/PSOE), Josep Maria Àlvarez (UGT), Joan Coscubiela (CC.OO.), Daniel Sirera (PP) i Albert Rivera (C's).Etiquetes de comentaris: 1-D, ESCORPINS\nescrit per JOSEP el 11/30/2007 07:22:00 a. m.\nOh, benvinguts, passeu, passeu...Nota: Un cop llegit aquest encapçalament, feu click en el botó de la cançó d'en Jaume Sisa, i després mireu la foto penjada a sota.Benvingut a la Mani de l'1-D, per la Independència i contra el Terrorisme Ecspanyol.Etiquetes de comentaris: 1-D, INDEPENDÈNCIA, MANIFESTACIÓ DE LA DIGNITAT, TERRORISME ECSPANYOL\nescrit per JOSEP el 11/30/2007 07:12:00 a. m.\n1-D: PER LA INDEPENDÈNCIA I CONTRA EL TERRORISME ECSPANYOL Powered by CastpostAquest vídeo que vaig gravar durant la manifa del 18-F, per la Dignitat Nacional, ens ofereix una magnífica perspectiva des de la cua, de la gentada que hi va anar. Cal que aquesta imatge es multipliqui per 3, per 5, per 10, per n vegades, per tal que tot el món -i quan dic món, vull dir món, no Madrid- sàpiga que ja n'estem fins al capdamunt de tot plegat.Dissabte ens manifestarem per la Independència i contra el Terrorisme Ecspanyol, el mateix que acaba d'intentar una massacre contra un partit català a la ciutat de València. El bloc independentista sense cap mena de dubte es farà sentir, perquè som els Fills de la Terra, i no hi ha cap Duran i Ecspanya, ni cap tio Pepe Montilla que ens aturi.A sac, a sac i mil vegades a sac.Etiquetes de comentaris: INDEPENDÈNCIA, MANIFESTACIÓ DE LA DIGNITAT, TERRORISME ECSPANYOL\nescrit per JOSEP el 11/30/2007 06:42:00 a. m.\nEL TERRORISME ECSPANYOL, DE NOUNova acció terrorista dels ecspanyols contra l'independentisme català. I en van... Aquest cop ha estat a la ciutat de València, a la seu d'Esquerra. Amb metralla. Sense avís. La jihad espanyola torna a actuar. Abans havien estat locals del Bloc o d'altres entitats. O agressions a persones. Aquí, allà, més enllà, van teixint una teranyina de por. I els mèdia, com si plogués... "Ha passat a Madrid?" pregunten amb cara de lluç, "Ah, bé, si ha passat fora de Madrid, no interessa, perquè a nosaltres ens interessen les notícies mundials i universals, vaja, les globals, que, com tothom sap, són les que passen a Madrid", continuen amb veu de pijo/a, dissimulant l'accent català, que si no queda hortera. I continuen, "València? Ah sí, aquella ciutat del Llevant, que es troba molt a prop de Madrid, oi. I que dius que què ... una bomba a la seu d'Esquerra? Això no és cap novetat. L'important és si les víctimes, si n'hi ha, que siguin ecspanyoles, ben ecspanyoles. Això sí que interessa. Si són catalanes, portugueses o del Senegal, m'importa un rave. Això no és cap novetat!". I per acabar-ho de reblar, et tallen en sec, tot dient, "Ai, ho sento, és que em truquen de la Sexta o de Cuatro, a veure si puc fer el salt a una televisió de debò, i anar a viure a la capital. Dios"Fan falta més raons per assistir a la mani de l'1-D? Oi que no?Etiquetes de comentaris: 1-D, ERC, VALÈNCIA\nescrit per JOSEP el 11/30/2007 12:29:00 a. m.\nPNB I BNG DEIXEN CiU AMB EL CUL ENLAIREGenial la jugada de CiU, amb amics així, qui vol enemics? Els seus socis de Galeusca ha salvat el cul de la ministra de marres i els sociates suposo que aquesta nit ho deuen celebrar amb una farra de mil dimonis. Realment als sociates tenen una flor al cul o més dossiers que en Kiku. No es pot ser tan passerell. I per acabar de petar-se el cul, els sociates engeguen a dida a CDC i a ERC dient que passen olímpicament de la manifestació de l'1-D. Aquestes dues formacions, exhibint una manca de dignitat infinita, suplicaven als altres que hi assistissin. El panorama de barrejar-se en un mateix carrer, fora de les catifes, els cotxes oficials i les secretàries, amb milers de freakis independentistes peluts, que-no-tenen-ni-puta-idea-de-res perquè nosaltres-som-els-putos-amos de-tot-el-que-es belluga, fa agafar una i mil esgarrifances als dirigents de CDC i ERC."I si ens tiren pedres?", "I si ens mengen?", es preocupen cagats de por, i pensant en tornar ràpidament als seus caus a les conselleries, diputacions i ajuntaments, no fos cas que tornessin les vaques flaques, i els sous, els complements, les dietes i tot el que penja, s'esvaïssin en un tres i no res ("La VISA, que no perdem la VISA" diuen que un alt càrrec republicà cridava tot just abans de despertar-se del seu malson, i perquè ja es veia que havia de tornar a pintar bústies monàrquiques, com va fer fa vint-i-tants anys a dues cantonades del Passatge del Crèdit, cantonada carrer Ferran).Però tornant a Galeusca... quan deixareu de fer el préssec? Perquè sou la darrera supervivència d'una espècie política en via d'extinció: la no independentista... Tots ho són, menys vosaltres. A què aspireu, a ser més originals que ningú. Quan abans us decidiu, abans us deixaran de prendre el pèl els uns (sociates) i els altres (els independentistes).Per un 1-D independentista amb cara i ulls, i que tremoli qui hagi de tremolar!Etiquetes de comentaris: 1-D, BNG, CiU, ERC, PNB\nescrit per JOSEP el 11/28/2007 12:54:00 a. m.\nUNA SERVIDORA, A SECOND LIFEJa fa unes quantes setmanes que vaig entrar per primer cop a Second Life. Des de llavors hi he entrat unes tres o quatre vegades. Ho he fet per un espai de 30 o 40 minuts aproximadament. Suposo que és el temps que trigo en cansar-me de vagabundejar pels seus escenaris virtuals, i trobar-me amb gent que quan els saludo pel xat, em giren l'esquena, vaja que no em diuen ni Bon Dia! Però bé, és una obvietat que Second Life! no és Catalunya, si més no en el sentit que deia Joan Fuster: "El meu país és aquell on quan tu dius "Bon dia", et contesten "Bon Dia". Per cert, em presento en el meu aspecte virtual. Sí aquest sóc jo a Second Life.Avui, però, ha estat diferent. I m'ha agradat més. He visitat la reproducció virtual del Dealey Plaza, a Dallas, Texas. Probablement el nom no us sonarà. Però és arximegasuperhiperconegut. Es tracta de l'escenari de l'assassinat de JFK. De manera que ja puc dir que he viatjat, virtualment, a Dallas. I com a mostra, he tret les següents fotos.Per una banda, tenim la foto del lloc exacte des d'on suposadament, l'assassí de JFK, el va disparar: des de la 6a planta d'un edifici magatzem. Després hi ha la foto que ens ofereix una visió general de l'escenari, amb l'edifici a la dreta i la carretera que enfila cap al fons. Finalment, la tercera foto està feta al lloc més o menys exacte, on JFK va rebre els trets. Bé, és una experiència que ha resultat força interessant. Parlant més seriosament, Second Life, així com altres experiències digitals, poden ajudar a reproduir escenes històriques o a fer-se'n una idea de tot plegat.No descarto tornar a penjar més fotos dels meus viatges virtuals!Etiquetes de comentaris: DALLAS, JFK, JOAN FUSTER, Second Life\nescrit per JOSEP el 11/26/2007 12:44:00 a. m.\nQUÈ VOL SER CDC QUAN SIGUI GRAN?Després del gran espectacle d'en Mas, al qual, per cert, no vaig ser convidat, la veritat és que tot plegat es pot resumir en un clàssic Molt soroll per no res, amb permís d'en Shakespeare. CDC s'està convertint, en el context global, que segons en David Madí, on s'ha d'encabir Catalunya, en una rara avis. És l'únic partit nacionalista no declaradament independentista. L'EAJ-PNB i EA a Euskadi, ho són. L'SNP a Escòcia, ho és. El PQ i l'ADQ al Quebec, també ho són. No hi ha cap dubte al respecte. Els flamencs, tres quartes partes del mateix.L'únic que és raret és CDC. Bé, si més no, fins ara. Perquè, tal vegada l'ERC se li apunti al club. Sobretot si la deriva liquidacionista, de repetir la jugada d'Euskadiko Ezkerra, se'n surt amb la seva. Amb el líder actual, i gran part de la direcció, ERC acabarà sent una crossa catalanista dels sociates. I per cert, amic Xuclà, reconeix que el pare del paral.lelisme és una servidora, tot i que ja estic acostumat a la vampirització de les meves reflexions, i no m'emprenyo, perquè, en el fons, com deia en Miquel Calçada, en referència al tonto Buenafuente, quan algú et vampritiza, de fet et ret un homenatge.Però tornem a la casa gran (d'autonomistes, naturalment), vull dir a CDC. Us ho repeteixo: us esteu convertint en una espècie en perill d'extinció. Ningú enlloc del món, vol ser autonomista, és a dir, acceptar ser un esclau. Tal i com deia el patrici Àngel Guimerà, independentista furibund, a principis del segle XX, per molt que les disfressin amb garlandes, les cadenes són cadenes. Els rarets sou vosaltres. No els independentistes.Paradoxalment, ara en Mas, com abans ERC, volen convertir els sociates en sobiranistes. Però qui hòsties us ha dit que els sociates volen ser convertits en quelcom que els repugna al màxim? Sobiranista la Cunillera? Sobiranista en Zaragoza o la Figueras, la que no sap ni llegir els números romans? Però què tenen els sociates que tots volen portar-los al seu hort a veure si els abaixen les calces? Però que no us en adoneu que en comptes de jeure amb qui desitjaves, de cop i volta et veuràs a mig pam de la jeta de l'Iceta? I el que tocareu no és precisament la cuixa?Si, com molt encertadament, diu en Madí, cal situar Catalunya en el context de la globalització, l'única manera de fer-ho és des de la independència i la sobirania. La Catalunya global serà estatal o no serà.Deixeu-vos estar de rareses, desempallegeu-vos dels Duran i Ecspanya, i de passada també dels amics dels mafiosos (globalització sí, però no tant, amb compte, que no et donin gat per llebre). I proclameu una clara i rotunda expressió maragalliana: ADÉU ECSPANYA, i si no ho entenen, els envieu la cançó de la Julieta Venegas, Me voy, que aquesta sí que l'entendran, com a mínim la lletra.Etiquetes de comentaris: ÀNGEL GUIMERÀ, CDC, DAVID MADÍ, EA, EAJ/PNB, ERC, JORDI XUCLÀ, JULIETA VENEGAS, MIQUEL CALÇADA, SNP\nescrit per JOSEP el 11/24/2007 06:10:00 p. m.\nUN 1-D CONTRA EL 18-F?IN-DE-PEN-DÈN-CI-A!Digueu-me malpensat, però, començo a constatar que algú està interessat en esborrar de la memòria o en corrompre el gloriós record de la manifestació per la Dignitat Nacional del 18-F. I això només es pot fer amb una altra manifestació que sigui tant o més nombrosa que aquella (o que aparentment ho sembli). Serà aquesta la propera manifa de l'1-D?Per què ens manifestarem el proper 1-D? Vull saber-ho, clarament. Naturalment, jo em manifestaré per la INDEPENDÈNCIA, i només per la INDEPENDÈNCIA, de manera que ja des d'ara, vull deixar ben clar que, jo m'ubicaré al voltant d'aquell bloc que porti pancartes amb aquest eslògan, i no cap altre.Digueu-me malpensat, però començo a veure les típiques rates que intentaran fer l'impossible perquè la reivindicació independentista quedi ofegada per altres eslògans: que si les infrastructures, que si la Maleni dels collons, que si Renfe.... Tot menys la paraula Independència, que com tothom sap, mai és el moment de pronunciar-la (el superconegut "ara no toca")... Tinc prou anys per veure la jugada, així que comencem a desplegar pancartes independentistes o a cridar eslògans ídems, vindran les típiques rates a dir que callem, que ara no toca dir això, que si la comissió organitzadora... que si el servei d'ordre...Ha de quedar clara una cosa. Molts d'aquells que van fer l'impossible per que la mani del 18-F fos un rotund fracàs, ara pugen al carro, no fos cas que tornesssin a perdre el control de la situació. M'aposto un milió d'euros que molts tertulians radiofònics o televisius que ignoraren olímpicament el 18-F, i no hi assistiren, ara si cal, mataran a sa mare per figurar a primera fila l'1-D. I és que en el fons són com criatures...S'està intentant pervertir el sentit del Dret a Decidir. S'està intentant banalitzar-lo. De què va el dret a decidir? Decidir què? Tirar-se un pet, fotre un rot? Què cony cal decidir?Decidir la INDEPENDÈNCIA, i res més que la INDEPENDÈNCIA. Ja no podem esperar més. Cal tallar amb aquesta gentussa que cada cop tenen menys vergonya de mostrar la seva veritable faç.L'1-D em manifestaré pel DRET A DECIDIR... pel dret a decidir LA INDEPENDÈNCIA, naturalment, i només la INDEPENDÈNCIA. Queda clar, oi?NOTA. Article penjat inicialment a www.annanoticies.comEtiquetes de comentaris: 1-D, 18-F, DRET A DECIDIR, INDEPENDÈNCIA, RATES\nescrit per JOSEP el 11/23/2007 09:28:00 a. m.\nCATALUNYA TÉ UN PROBLEMA, I AQUEST PROBLEMA ES DIU UGT I CCOOÉs prou conegut que, a diferència de Còrsega, d'Escòcia, de Quebec, d'Euskadi i fins i tot de Galícia, Catalunya compta amb un sindicalisme subordinat a l'estat opressor. Naturalment, no tot ell és el mateix. Comptem amb la I-CSC, amb la IAC, amb la COS... Però els dos grans sindicats estan a les ordres directes de Madriz. I aquest és un enorme drama. Més del que tothom s'imagina. Avui en dia, objectivament, la UGT i CCOO són agents legitimadors de l'espoli fiscal, de la ineficàcia generalitzada, de la corrupció, de l'opressió nacional, de la precarització laboral... Aquestes dues burocràcies a sou dels nostres enemics mortals, no han mogut ni mouran un dit per mobilitzar-se contra Ecspanya... perquè ells, a l'igual que la patronal, viuen de la dependència de Catalunya envers aquella. Dit d'una altra manera... ja els està bé la situació actual.Repeteixo. És una enorme desgràcia. El moviment popular, sense la participació de les principals organitzacions sindicals, es troba coix. Això obligarà als sindicats nacionals abans esmentats a multiplicar-se per cinc o per sis. Cal evitar que la reivindicació del dret a decidir esdevingui monopoli de les classes acomodades, o mig acomodades. Si els treballadors i les seves organitzacions representatitves, no es troben al capdavant de la lluita, el més probable és que aquesta fracassi, perquè els seus directors acceptaran concessions a determinats grups privilegiats i deixaran la resta tirats a la carretera, amb les pancartes a les mans i una cara d'imbècil per fotografiar.Denunciem que UGT i CCOO, avui són un destorb pel progrés, el benestar, la justícia social a Catalunya. Denunciem-ho i denunciem-ho ben alt. Que el nostre crit contrasti amb el seu silenci covard de les darreres setmanes. Silenci d'estómac agraït. Silenci d'esclau al servei de l'amo.Denunciem-ho una i mil vegades.Etiquetes de comentaris: CCOO, COS, I-CSC, IAC, UGT\nescrit per JOSEP el 11/22/2007 11:32:00 p. m.\nIN-DE-PEN-DÈN-CI-A, Sr.Mas, IN-DE-PEN-DÈN-CI-ASr. Mas, coneix vostè la paraula independència? És una paraula molt bonica, una paraula esdrúixola, per això va accentuada. Políticament parlant, totes les nacions aspiren a la Independència, que pressuposa la constitució d'un estat sobirà. En les darreres dècades, dotzenes de nacions han accedit a la Independència i han esdevingut, doncs, estats. Però encara hi ha nacions sense estat, nacions, doncs, sense independència. Catalunya, a hores d'ara, és una nació sense estat. És una nació fragmentada en 4 estats, 4 o 5 comunitats autònomes, no sé quantes províncies, un departament....Tant difícil és comprendre que si es vol renovar el missatge catalanista, la paraula clau és IN-DE-PEN-DÈN-CI-A? Com és possible que si llegim el text de la seva conferència d'ahir, el passem per un processador de textos, i busquem quantes vegades ha emprat aquesta paraula, només trobem que l'ha feta servir UNA vegada, i amb una accepció diferent.La Casa Gran comença amb mals fonaments. Hi ha errors que no es poden cometre. Com per exemple tornar a l'unitarisme amb les forces negacionistes (PP i PSOE). Qualsevol intent unitarista de reivindicació conjunta, està condemnat al fracàs. Encara no heu après la lliçó del 30 de setembre? Unitarisme amb la diputada Cunillera? Amb el cínic de l'Iceta, que es pensa que som uns passerells?I perquè caieu sempre en el mateix error de donar més rellevància social, política als sectors no catalanistes, als quals cal convertir en la fe, mentre doneu per suposat, i per tant menyspreeu els sectors patriotes? El vot d'un ecspanyolista val més que el d'un patriota? Realment fa fàstic comprovar que quan es pensen que ets al sac, els polítics passen de tu de forma olímpica!No, senyor Mas, CDC ha de decidir què vol ser quan sigui gran. I el debat cal centrar-lo en IN-DE-PEN-DÈN-CI-A sí o no. Si realment es vol situar Catalunya al món, només hi ha una única, clara, diàfana, resposta.Sap quina és, sr. Mas?Etiquetes de comentaris: ARTUR MAS, INDEPENDÈNCIA\nescrit per JOSEP el 11/21/2007 07:58:00 p. m.\nES CASEN, LA NÚRIA I L'AGUSTÍD'aquí a 12 hores exactament seré a Can Borrell d'Arenys de Munt, al casament de la Núria i l'Agustí. Vull dedicar-los aquest post, perquè s'ho valen. Són una parella que fa més de vint-i-cinc anys que conviuen i ara han decidit fer el cop de cap. Però encara que no l'haguessin fet, continuarien sent els de sempre. Tipus durs, ell i sobretot ella. Gent com cal. Que han marcat una línia roja i d'ella no passen. Si totes les parelles fossin com ells, tot seria possible.Naturalment això no vol dir que tot hagi estat flors i violes. No. Sovint són dos TGVs (res de mariconades d'AVEs) que semblen que vagin a estavellar-se l'un contra l'altre. Llavors, millor no ser-hi pel mig, perquè si t'enxampen, ja has begut oli.Vaig conèixer l'Agustí a la facultat, als primers anys vuitanta, i malgrat l'evident diferència d'edat (fote't!) de seguida vam fer-nos col.legues, companys de lluita. Un quart de segle després, continuem pràcticament com llavors. Res ha canviat, res de substancial, vull dir. La trinxera és la nostra llar política. I puc afirmar sense cap mena de modèstia, que hem fet molta feina i molt bona. Però sobretot, hem fet quelcom que només està a l'abast dels escollits, i nosaltres en som, d'escollits: hem resistit, hem perseverat, no ens hem rendit, i per això dia a dia anem guanyant. Malgrat els enemics, i malgrat les típiques rates que salten dels vaixells que s'enfonsen, i intenten pujar als que suren. A nosaltres aquest joc no ens agrada, ni a l'Agustí, ni a una servidora. Com tampoc li agrada al Xavier i al Ricard, al Josep i al Lluís, al Daniel i al Tomàs, i a tants d'altres...Agustí, tu que sempre pressumeixes de ser de la Generació del 69, d'aquí a menys de 12 hores, estarem plegats fent la comèdia. Benvinguda sigui la comèdia, si puc estar al costat teu (i sobretot de la Núria).PD1. El casament probablement serà històric, perquè per primera vegada, un regidor de la CUP serà l'autoritat matrimonial... Fes-ho bé Ximenis (o ho pagaràs car!)\nescrit per JOSEP el 11/20/2007 11:51:00 p. m.\nSUPERATS ELS 25.000 ACCESSOSTot i que ja fa uns dies, em plau escriure que aquest modest i personal bloc, ja ha superat els 25.000 accessos, des del mes de setembre del 2005. Només agrair-vos a tots i a totes el suport que em doneu per continuar escrivint-lo. No sé si són manies meves, però darrerament he notat en la catosfera com una certa relaxació en el ritme de publicació de posts i comentaris. Estem davant d'una ressaca bloguera? O és que poter l'anestèsia a que ens sotmet el rotllo d'en Montilla, el patetisme d'en Carod, el col.laboracionisme judicial d'en Saura, per no parlar, del pocapena d'en Duran i Ecspanya, fan que la gent cada cop passi més de tot i diguin el típic i tòpic ja s'ho faran, colla de majares -afegeixo jo.Alguns dels meus lectors es queixen que darrerament no els envio res. Que quedi clar que als únics que envio tots els posts que publico són aquells que han fet l'esforç d'apuntar-se o subscriure's a la llista que apareix en un els marges del post. A la resta, els envio de forma puntual algun post que em sembla especialment rellevant. Així, doncs, si voleu estar regularment sabedors dels meus posts, us recomano que us subscriviu al post. It's free, after all, DUDE.Etiquetes de comentaris: JA SOM 25.000\nescrit per JOSEP el 11/17/2007 12:01:00 p. m.\nEL LOBBYQuan el vaig veure a la llibreria del CCCB, vaig al.lucinar. Em refereixo al llibre El lobby d'Israel, escrit pels politòlegs John J. Mearsheimer, de la Universitat de Chicago, i Stephen M. Walt, de la Universitat de Harvard. Vaig al.lucinar per un doble motiu.El primer, per veure'l traduït al català, en una magnifica edició d'Ara Llibres. Recordo que l'original va sortir a la venda el mes de setembre, la qual cosa vol dir que escassament dos mesos després, si hi arriba, ja s'ha traduït i editat amb tapa dura. Una edició excel.lent. Felicitats als seus responsables.El segon motiu, va ser perquè tot just fa deu dies que havia imprès i encara menys dies que havia llegit l'article inicial que va donar peu al llibre. Es tractava d'un article publicat el mes de març del 2006 al London Books Review. El vaig llegir per escriure un article a llibertat.cat, article que encara no he escrit, tanmateix.D'ençà d'aquell mes, el debat, la polèmica, fins i tot els atacs i els insults, les represàlies, les falòrnies que han hagut d'aguantar aquests dos catedràtics de renom contrastat, han estat infinites. Naturalment, han hagut de sentir o llegir mil penjaments, el més suau dels quals és el de ser antisemita, si bé també n'hi ha hagut que s'han rigut d'ells argumentant que el seu llibre no és més que un exemple de teoria conspirativa.Quina és, però, la tesi central d'aquests autors? Constaten, per començar, l'enorme èxit que el denominat lobby israelià ha tingut en els darrers anys, a l'hora d'influenciar la presa de decisions de l'Administració americana en afers relacionats amb l'Orient Mitjà, i més concretament respecte el conflicte palestinoisraelià. Es tracta d'un èxit que ni tan sols es pot equiparar, perquè està a anys llum per endavant, de la força d'altres lobbies d'altres grups nacionals o ètnics, com pot ser el cas dels lobbies cubà, armeni, o fins i tot, els propis lobbies irlandès o italià. Segons els autors, el lobby israelià ha aconseguit que els seus interessos estratègics, siguin percebuts com els interessos dels Estats Units, de manera que aquests últims han actuat en benefici del primer. La conseqüència ha estat un enorme esclat d'antinordamericanisme arreu del món àrab i islàmic, paral.lel a la consolidació de l'estat israelià com a potència militar -i nuclear- regional, que ha afavorit el triomf de les posicions maximalistes en detriment de les més favorables a la negociació i l'entesa amb els palestins i amb la resta del món àrab i en general, en el món islàmic.Dues altres idees centrals que no desenvolupo per no allargar-me gaire. La primera, és que Israel és de lluny, el primer receptor d'ajuda econòmica, fins i tot quan es tracta d'un país no precisament pobre, atès que té una renda per càpita equivalent a la sudcoreana o a l'ecspanyola. Aquesta ajuda econòmica és moralment qüestionable si tenim present que la democràcia israeliana pateix determinats dèficits, com el tractament dels àrabs israelians com a ciutadans de segona, o la continuïtat de la colonització de territoris de Cisjordània o l'aixecament del mur que incorpora de facto al control israelià territoris palestins, a més dels privilegis concedits als grups ortodoxos, que en la pràctica els converteix en ciutadans amb un cert estatus per damunt de la resta.La segona és que el lobby israelià ha aconseguit que la immensa major part de la classe política nordamericana, mengi de la seva mà, atès que són comptadíssims els que gosen manifestar-se públicament en contra de les posicions del lobby, donat que temen la capacitat de reacció mediàtica i ciutadana, que els pugui costar l'elecció o la reelecció, com ja s'han donat diversos casos.Cal dir que la crítica més convincent de les que s'han fet, entre les quals hi ha personatges com el propi Noam Chomsky, és que els autors semblen apuntar-se a la teoria clàssica de la beneïteria americana, enfront la malícia dels altres -en aquest cas, dels israelians-, els quals enganyen amb males arts uns angelicals polítics i militars americans. I això no s'aguanta, perquè la història ens confirma que els americans són cafres tant a l'Orient Mitjà, com a l'Amèrica Llatina o a l'extrem Orient.Però el que és realment rellevant, i en això han insistit alguns dels més destacats intel.lectuals àrabs nordamericans, és que per primera vegada sembla obrir-se un debat que fins ara semblava inexistent. Per primera vegada, els americans, alguns americans, es comencen a qüestionar si el xec en blanc que, des del 1967, s'ha donat a Israel, té sentit. Potser el segon pas, encara no donat, serà quan un polític americà, assumeixi públicament aquest dubte, i tingui la gosadia de fer front a les conseqüències que això li comportarà davant l'electorat. De moment, encara no s'hi ha arribat. Tots els actuals precandidats a les eleccions presidencials del 2008, han fet mans i mànigues per mostrar-se amics per sempre amb Israel. I quan s'ha produït una ombra de dubte al respecte, l'han esvaïda de forma immediata.Tal vegada, la societat civil, i en aquest cas, l'acadèmia, sembla que vagi per davant dels polítics.NOTA: Sóc conscient que amb aquest post m'he deixat moltes coses al tinter. No renuncio a tornar-hi en un altre post d'aquest bloc, però el més probable és que les anàlisis més detallades les faci al web ja esmentat de llibertat.cat, on col.laboro amb articles de política internacional.Etiquetes de comentaris: ESTATS UNITS, ISRAEL, JOHN J. MEARSHEIMER, LOBBY, NOAM CHOMSKY, PALESTINA, STEPHEN M. WALT\nescrit per JOSEP el 11/16/2007 09:43:00 p. m.\nEl colon ecspanyol i l'indígena torracollonsLa ficada de pota del Borbó, intentant fer callar al president Chavez, i després aixecant-se i cardar el camp, és probablement la mostra més fefaent de la manca de realisme en què viuen els ecspanyols. Encara a hores d'ara es pensen, quasi 200 anys després, que el continent americà és seu i que s'hi poden pixar amb gust i ganes... com es pixen dia sí i dia també damunt de la cara dels catalans i les catalanes.Però què s'ha pensat aquest individu? Però quins collons? Potser és que ja xoxeja? Qui es pensa que és per fer callar al president d'un país que, per cert, és una de les primeres potències petrolieres del món?Darrerament, el Borbó de marres no n'encerta ni una. Encabrita primer al rei del Marroc, anant a fer una visita colonialista a les ciutats nordafricanes de Sabta i Mililla. I pocs dies després creu el charco i va de xuloputas davant d'aquells que van donar per sac als seus avantpassats.Ei, nano, desperta't del teu puto somni. Pensa, recapacita. En la constitució de 1812, es deia que la Nació ecspanyola estava formada per ecspanyols d'ambdós bàndols de l'Atlàntic. Vint any després o trenta a més estirar, el 90% dels suposats ecspanyols havien deixat de ser-ho! Voleu algun exemple més rodó de dissolubilitat nacional? Quin riure, quin tip de riure!La veritat és que si els catalans i les catalanes no aprofitem aquesta conjuntura per alliberar-nos del jou que ens oprimeix, no tindrem perdó.Ah, i per cert, el pocapena d'Aznar no només és un feixista i un colpista, és un criminal de guerra que, tard o d'hora, donarà amb els seus ossos en el Tribunal Penal Internacional, pels seus crims a Iugoslàvia i a Iraq. Ja n'hi ha prou de tanta tonteria. Ja cal que t'amaguis ben amagat, que et caçarem com un conill.Etiquetes de comentaris: AZNAR, HUGO CHAVEZ, JUAN CARLOS DE BORBON, MARROC, TPI\nescrit per JOSEP el 11/11/2007 10:59:00 p. m.\nPER POCS ANYS, XBS!L'equip de la Xarxa de Blocs Sobiranistes, XBS, m'envia un correu on anuncia que fa un any que existeix i que ja en som 500. És una gran notícia, però, òbviament, no puc afegir "Per molts anys", atès que això implicaria que encara trigaríem molts anys en aconseguir la inajornable Independència o Sobirania, digueu-li com vulgueu.Per això penso que el que pertoca és dir, felicitats pels 500 blocs, i a l'hora Per pocs anys XBS!, perquè és evident que un cop assolida la independència, l'existència de la XBS no tindria cap sentit, a no ser que es transformés en algun tipus d'instància oficial depenent del nou govern de la República de Catalunya.Aquestes consideracions al marge, és evident que l'independentisme català, com sempre es troba a l'avantguarda tecnològica, intel.lectual, social de la societat catalana. I és ben natural que això passi. Els independentistes som els únics que ens creiem que el país, que Catalunya, s'ho val. Això ens diferencia clarament, i feliçment, tant dels unionistes ecspanyols -que propugnen la simple liquidació de Catalunya com a país- i dels autonomistes, amb el sr. Duran i Ecspanya al capdavant, que ja els està bé una Catalunya dependent de l'estat ecspanyol, encara que tingui una mica d'autonomia... perquè ells en treuen profit d'aquesta dependència naturalment.Històricament, l'independentisme, en les seves successives etapes, ha donat al país els seus més grans i rellevants intel.lectuals, professionals i artistes. Des d'Àngel Guimerà, Antoni Gaudí, Joan Salvat-Papasseït, passant per en Joan Fuster, en Manuel de Pedrolo fins arribar als actuals Quim Monzó, Biel Majoral o Lluís Llach, entre molts, molts altres. També amb l'adveniment de la xarxa, d'internet, els independentistes ens hem situat al capdavant de la societat catalana, com ho demostra el cas de Vilaweb o Softcatalà la campanya del Cat i centenars d'altres iniciatives que s'han donat darrerament, com la pròpia XBS. Una iniciativa que de lluny és la més potent de totes les xarxes polítiques, entre d'altres raons perquè supera el marc orgànic dels partits i partidets, i abasta a molts patriotes que cada dia pengen les seves reflexions, les seves propostes, debaten, discuteixen... en definitiva treballen per la llibertat i la independència de la nostra Pàtria.Perquè ens la creiem, i en això sí que som creients, i sabem que si no ho fem nosaltres, ningú no ens ho farà.FELICITATS XBS... I PER POCS ANYS!Etiquetes de comentaris: ÀNGEL GUIMERÀ, ANTONI GAUDÍ, BIEL MAJORAL, JOAN FUSTER, JOAN SALVAT-PAPASSEÏT, LLUÍS LLACH, MANUEL DE PEDROLO, QUIM MONZÓ, XBS\nescrit per JOSEP el 11/07/2007 08:27:00 p. m.\nSARKOZY, EL SALVADOR D'ECSPANYADe debò que l'hòstia que ha fotut en Sarkozy a l'orgull ecspanyol és d'antologia. Quina dreta que ha clavat! (mai millor dit!). L'escena de Torrejón és antològica. El salvador d'Ecspanya i de les quatre princesetes en mans de dolent home de l'Àfrica, té els sants pebrots d'aterrar a l'aeroport, baixar per les escales, seguit de les quatre damisel.les recentment alliberades i rebre l'acte de submissió del seu subordinat ecspanyol, en ZP. Quina garrulada més immensa, quina baixada de pantalons, quina vergonya aliena! Ai, però m'encanta.Realment, si hi ha una foto de les Açores, ara hi ha una foto de Torrejón. La història ja és ben bé que es repeteix. I compte! Hem de tenir clar que el principal enemic de la independència de Catalunya, és França. De fet, històricament, els ecspanyols sempre han pensat en França com el seu primo de Zumosol particular, que els protegirà de la seva desintegració i dels malignes catalans.Bé, aquest episodi, que mereix una reflexió més aprofundida que faré en un altre post, es complementa amb l'òpera bufa de la visita dels borbons a Sabta i Mililla. Les fotografies que he pogut veure recorden d'allò més a les concentracions nazis dels anys 30... Només cal comparar les pintes de les SS amb les de la Guàrdia Civil... Mare de déu senyor! Com hi ha món que hem de fotre el camp d'aquest femer!Etiquetes de comentaris: MILILLA, NICOLAS SARKOZY, SABTA\nescrit per JOSEP el 11/06/2007 12:10:00 a. m.\nALLÒ QUE M'EMPRENYA DEL MEU PAÍSAllò que m'emprenya del meu país, és que podent ser gran vol ser petitAllò que m'emprenya del meu país, és que podent ser ambiciós, es conformi amb les engrunesAllò que m'emprenya del meu país, és que podent ser gloriós prefereixi ser covardAllò que m'emprenya del meu país, és que podent ser ric compri la seva subordinacióAllò que m'emprenya del meu país, és que podent ser intel.ligent prefereixi l'estultíciaAllò que m'emprenya del meu país, és que podent veure POLÒNIA (30% de share), la dita televisió nacional de Catalunya, és a dir, La Nostra (sic) prefereixi emetre una merda de partit entre l'Ecspanyol i qualsevol equip ecspanyol igualment merdós (12% share)I és que allò que m'emprenya del meu país és el seu secular massoquisme de voler donar peixet als nostres seculars enemics, perquè mentre ells ens odien, alguns volen que ens estiminSort en tinc, però, que el meu país, la Catalunya gran, ambiciosa, gloriosa, rica i intel.ligent, no té res a veure amb la Comunidad Autónoma de Cataluna petita, conformada, covarda, subordinada i estulta que tant li agrada a la TV3 (nom per cert horrorós, que demostra una mentalitat de perifèria, de colònia) tant cara als srs. Majó (ministre del GAL) i Sarsanedas.Etiquetes de comentaris: CAC, CATALUNYA GRAN\nescrit per JOSEP el 11/02/2007 03:20:00 p. m.


Villa Rustica Konitsa Grècia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nKonitsa Hotels apartament\nApartament Superior - Vista\nServena, Konitsa, Konitsa, Grècia, 44100 - Excel·lent ubicació - Veure al mapa\nDissenyat tant per oci com per negoci, Villa Rustica està situat idealment a Konitsa; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Villa Rustica és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen instal.lacions per a minusvàl.lids, habitació familiar, bar, àrea de fumadors, àrea de TV/saló compartit.\nL'ambient de Villa Rustica es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, insonorització, llits extrallargs (> 2 metres) són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com pesca, equitació, jardí, esports d'aigua (no motoritzats). Villa Rustica és una elecció inteligents per a viatgers a Konitsa, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.


popArb 2013 | Divendres 28 de juny del 2013\nDivendres 28 de juny del 2013\nPau Vallvé edita el seu 13è disc (el 8è amb edició convencional), titulat “de bosc”.\nA diferència dels anteriors discs, Pau Vallvé aquest cop ha volgut fer un disc de cançons, sense despistar-se en la producció, ni en la orquestració. Fer un disc de banda, que soni homogeni, amb un so concret, i per això sʼha limitat els instruments a fer servir: només guitarres, baixos, bateries, teclats i veu. És un disc molt més clàssic, més de tocar i cantar i deixar-se dʼhistòries. Com sol fer sempre, l’ha produït, gravat i mesclat ell sol, i també, com és habitual, ha tocal ell tots els instruments.\n*S’obriran portes a les 20.15\nL’aforament d’aquest escenari és limitat.\nCaldrà tenir polsera del popArb (abonament o entrada del dia corresponent) i fer una reserva de plaça. El cost de la reserva és de 1.5€\nOn? Punt d’informació. Divendres de 18 a 20h.\nFoto: Irene Visa\n21:00h* Can Torres\n“Amb només alguns teclats de joguina i un grapat de pedals de segona mà, aquests dos individus de ciència ficció van decidir començar a construir cançons des de l’habitació d’un hostal per a estudiants de Londres . Tenien com a intenció reproduir el so de les bandes que van admirar en els 90. Godspeed You Black Emperor, Disco Inferno, Mogwai, Flying Saucer Attack, Tortoise … Una oda al poder analògic “.\nThe Suicide Of Western Culture va deixar de ser un secret amagat, el segell Irregular els va acompanyar fa uns anys editant aquesta joia de l’electrònica visceral pàtria que va ser “The Suicide Of Western Culture”, aclamat per premsa i públic la qual cosa els va catapultar a les primeres posicions de les llistes del millor del 2010. Des de llavors tot ha estat sumar, un treball incansable que els està fent girar per mig món. SXSW, FYF Festival, The Great Escape, Eurosonic, C / O Pop, Wilsonic, Popkomm, Primavera Sound, Sónar, Rockmotives, Vienna Electronic Beats, LeFest, Canadian Music Week … per citar alguns esdeveniments on han muntat les pedaleres. Concerts i escenaris que han compartit amb artistes de la talla d’Animal Collective, Orbital, Cut Copy, Clark, Kavinsky, etc. Avisem, això no ha fet més que començar.\nSón distribuïts mundialment (en format digital) per The Orchard. Els seus àlbums editats són: “The Suicide Of Western Culture” (irregularcd04) i “Remixes” (irregularcd06), a més d’algun EP i de remesclar a artistes com Autumn Comets / Russian Red, Lasers, etc.\nLa continuació d’aquell magnífic àlbum debut ja té nom i cognoms: “Hope Only Brings Pain” (Irregular, 2013). El duo torna a la caça i captura de tots vosaltres, humans àvids i desitjosos de música feta des del cor de les màquines . Lo-fi electrònica, ritmes analògics i post-rock emocional que et portarà per un viatge ple de contrastos. Clarobscurs únics com els dels millors gravats de Goya.


Màquines recreatives Linyola - Millor servei tècnic per màquines recreatives a Linyola - Recreatius Penedès\tSEO - Landing Màquines recreatives - Máquinas recreativas y tragaperras. Mejor servicio técnico en máquinas recreativas para bares y locales - Recreatius Penedès\nLES MÀQUINES RECREATIVES A LINYOLA AMB MÉS RENDIMENT ECONÒMIC\nLes nostres màquines recreatives a Linyola formen part dels jocs més populars dels bars i poden ser molt divertides, a més són increïblement rendibles per als bars per diverses raons, entre elles, el seu funcionament.\nRecreatius Penedès disposa dels últims models de màquines recreatives amb premi que triomfen en els bars, cafeteries, cerveseries i locals d'oci '.a Linyola.'. Tenim sempre la millor oferta de màquines recreatives '.a Linyola.' per assegurar el màxim nivell de recaptació, així com la diversió i l'entreteniment als jugadors. L'èxit de la nostra empresa és poder oferir a hostalers i propietaris de bars i locals una gran selecció de màquines recreatives amb premi més rendibles del mercat.\nEl nostre assessorament professional ajuda al client a realitzar una planificació prèvia del local, realitzar una selecció de les màquines que més s'ajusten al local i que majors beneficis poden aportar gràcies a la nostra àmplia experiència en el sector. Així doncs, analitzem detalladament les característiques i ubicació del bar o local, l'oferta de màquines recreatives '.a Linyola.' i el target habitual de l'establiment.\nLes nostres màquines recreatives '.a Linyola.' multipliquen els beneficis dels negocis, restaurants, bars i locals de . Des de Recreatius Penedès ens comprometem a analitzar i actualitzar constantment el progrés de les màquines per mantenir les recaptacions el més elevades possibles. Distribuïm màquines recreatives per entretenir a qualsevol públic i disposem d'una gran varietat de models i fabricants, sempre a l'última per atreure nous clients a bars i locals i aportar ingressos extra als propietaris optimitzant al màxim la rendibilitat dels seus establiments.\nLes màquines recreatives '.a Linyola.' són un punt d'atracció i poden contribuir a millorar els beneficis d'un bar o local sense requerir cap esforç per part del propietari del negoci. Els tècnics de Recreatius Penedès són els qui s'ocupen del correcte funcionament de les recreatives, manteniment, així com de la millora constant de les màquines per tenir els models més actuals i de major èxit.


Sant Martí i Mas de Bondia,no es van fer en un sol dia! – Fes Ta Festa – La cultura popular a la ràdio i a internet\n7 octubre 2011Els minuts de l'Aguilà\nCompartim en terres de la Segarra i l’Urgell un rodolí per tranquil·litzar les persones que van allò que se’n diu estressades. Per exemple: si en un obra (ei, parlo d’una obra del món del totxo!), se’ls apropa esverat de bon matí l’encarregat i els plantofa als manobres quatre crits perquè al mateix temps pastin, aixequin paret i arrebossin mur. Si hi ha confiança… (o pebrots) perquè tal com estan les feines, ens empassem molta saliva. Els operaris li engalten un: – Ei, ei, que Sant Martí i Mas de Bondia, no es van fer en un sol dia!\nPerquè ens entenguem, el rodolí ponentí, vindria a ser com la frase feta del: Para el carro, noi! però, en aquest cas, utilitzant per frenar l’ansietat laboral, una referència toponímica de la zona. Ço és: Sant Martí de Maldà (l’Urgell) i Mas de Bondia (la Segarra).\nEn relació al petit mas, aquest és una vila closa d’origen medieval ubicat dins el terme municipal de Montornès de Segarra que, segons expliquen els llibres, ja existia l’any 1181 quan el rei Alfons I el Cast en va fer donació als templers de Granyena. El llogaret en èpoques pretèrites fou una quadra o districte del antic castell de Montornés, el qual, en l’actualitat, és un acollidor nucli rural que té una singular estructura urbana ja que és allargassat format per dues fileres de cases separades per un únic carrer, el qual només disposa d’una porta d’accés.\nA principis de la dècada dels 80 del segle passat i amb la sensibilització per restaurar el patrimoni arquitectònic els veïns acordaren canviar la portalada de fusta que hi havia a l’entrada. L’anterior fustam estava deteriorat pel pas dels segles, per la qual cosa es va considerar oportú substituir els vells taulons per uns de nous que mudessin. Amb el pany canviat, s’explica que es repartiren dues claus per tancar a la nit. Una clau s’entregà al pagès més matiner perquè obrís i, l’altra, a un jove que tornava tard a casa perquè tanqués. A l’hora de la veritat, el mas sempre ha restat obert a causa que el tronera discotequer es ficava al llit més de matinada que el puntual pagès.\nUna abraçada ben forta i… fins a la propera que us parlaré també de Sant Martí de Maldà!


Pilicfoto: de gener 2011\nPublicado por Pili Collell Prat en 20:22 1 comentari:\nPublicado por Pili Collell Prat en 20:21 Cap comentari:\nPublicado por Pili Collell Prat en 20:19 Cap comentari:\nEl concurs fotogràfic FOTOCAM s'ha convertit amb el pas dels anys en un referent nacional en fotografía de naturalesa. Per mitjà del qual, Caja Mediterráneo reconeix el traball dels fotògrafs de naturalesa.\nEn total, és reparteixen premis per valor de 15.000 euros, repartits entre les diferents categoríes: Paissatje, Vegetació, Creatives, Submarines, Home i naturalesa i Fauna. Hi ha un guanyador únic per cada categoría.\nTant per la participació com per la qualitat dels treballs, el Premi FOTOCAM s´ha convertit en un dels certàmens de fotografía de naturalesa més importants del moment, només superat a Europa pel prestigiós "Wildlife Photographer of the Year".\nPublicado por Pili Collell Prat en 12:09 Cap comentari:\nSteve McCurry, (24 de febrer de 1950), és un periodista amèrica, mundialment conegut per ser l' autor de la fotografía "La nena afgana", publicada a la revista National Geographic.\nLa seva carrera de fotògraf va començar amb l' invasió soviètica d' Afganistà. També ha cobert altres conflictes internacionals com la guerra entre Iraq e Irán o la Guerra del Golf.\nSegons paraules del mateix McCurry ens diu :\nUn retart seu no et deixarà mai indiferent. Aquí en teniu la prova d' algunes de les seves fotografies..\nPublicado por Pili Collell Prat en 17:05 Cap comentari:\nCamerapedia és una enciclopèdia de contingut lliure sobre càmeres fotográfiques amb la mateixa filosofia que wikipedia. La podriem anomenar com “la wikipedia de les càmeres de fotos”.\nOn es pot consultar tot tipus de càmeres, les seves característiques, versions etc., i força interessant per trobar informació de models antics o poc corrents.\nEn definitiva, una eina molt útil que sempre va bé tenir a mà.\nEl fotògraf dels claus.\nNascut a la República Txeca i fotògraf de professió, aquest artista es val dels claus de la seva caixa d' eines per recrear les seves imatges, i així representar amb metàfores visuals carregades d' ironia fragments de la vida quotidiana, emocions i sentiments com ara l' amor, la soledat, el desitg, la violencia....\nUn objecte tan senzill com un clau pot convertir-se en l'artiste més preuat en qualsevol de les seves imatges.\nAquesta és una petita mostra de les seves fotografies. De segur que no us deixaran indiferents\nPublicado por Pili Collell Prat en 18:07 Cap comentari:\nPublicado por Pili Collell Prat en 10:51 Cap comentari:\nPublicado por Pili Collell Prat en 10:50 Cap comentari:\nPublicado por Pili Collell Prat en 10:48 Cap comentari:\nPublicado por Pili Collell Prat en 10:46 Cap comentari:\nPiràmide de Saqqara\nPublicado por Pili Collell Prat en 22:10 Cap comentari:


TV3 ha estrenat Altsasu, la minisèrie que es basa en el conflicte real que es va produir el 2016 en un bar d’aquesta localitat entre uns nois del poble i dos guàrdies civils que anaven amb les seves parelles. Una sèrie que, tal com ha anunciat TV3 en les promocions, ha generat polèmica política a Euskadi. La ficció recrea les circumstàncies d’aquell cas tant pel que fa al context social com a les manipulacions policials i judicials durant la investigació, com al patiment de les famílies. La ficció no pretén tenir un valor estrictament documental sinó més aviat de denúncia d’una injustícia. El relat es posiciona clarament en el bàndol dels nois d’Altsasu condemnats per atemptat amb la voluntat de deixar clara la impunitat de l’autoritat i la tergiversació dels fets per acusar-los. Quin avantatge té la ficció respecte al documental? La possibilitat d’afegir molts més matisos emocionals i psicològics, tant per dibuixar millor els personatges com per provocar un impacte més gran de la història en els espectadors.\nAltsasu és una sèrie ben feta: bones interpretacions dels protagonistes (l’audiència hi reconeixerà alguns dels actors de Patria ), una bona direcció, una bona factura de la realització i la fotografia i un guió hàbil a l’hora de construir la història perquè tingui interès i atractiu televisiu, sense convertir-se en una mena d’auca simplificada dels fets. Reflecteix, a més, detalls del conflicte lingüístic, ideològic i social a Altsasu. L’arrencada és visualment evocadora i potent, amb les imatges a vista d’ocell d’una carretera on dos dels protagonistes llancen una cabra pel precipici perquè els voltors mengin. No és gratuït. El recurs al·legòric d’aquests ocells carronyaires servirà per al·ludir a aquesta impunitat de la Guàrdia Civil sobre els joves d’Altsasu, fins i tot amb el so inquietant de les ales dels voltors i el seu soroll esperant el moment més convenient d’atrapar les preses. Serà també una imatge de presagi del que passarà a la sèrie.\nPerò hi ha un fet a la sèrie Altsasu molt rellevant a nivell lingüístic. La versió original de la televisió pública basca es desenvolupa de manera gairebé íntegra en euskera, excepte l’entorn de la Guàrdia Civil, que parla en castellà. I aleshores els seus diàlegs se subtitulen en basc (al primer canal d’ETB on s’ha emès, els continguts són íntegrament en euskera). Aquest plantejament contribueix a un realisme del context social i lingüístic.\nA TV3, en canvi, el doblatge en català ha homogeneïtzat l’idioma dels dos bàndols enfrontats. Tothom parla en català, tant els nois d’Altsasu com la Guàrdia Civil. Potser és el més pràctic i fàcil però és poc natural i realista. Segurament és la manera d’evitar la polèmica. Doblar al català l’euskera i mantenir el castellà dels cossos policials i subtitular-los al català com fan a ETB provocaria un daltabaix. I es criticaria, a més, el fet de vincular el castellà als personatges negatius. Potser el millor hauria sigut mantenir la versió original íntegra de la sèrie i subtitular-la al català.\ndoblatge Altsasu TV3


PROGRAMA SNOWBOARD + ESQUI\nASSISTEIX A LA TOTAL\nDel 28 de març a 6 d'abril\nL'origen del freestyle es remunta als anys trenta a Noruega, quan els esquiadors feien diverses acrobàcies durant els seus entrenaments d'esquí alpí. No va ser fins a la dècada de 1950 quan es van començar a organitzar les primeres exhibicions als Estats Units, la qual cosa va transformar el freeski en una modalitat esportiva i competitiva.\nPel que fa a l'snowboard, cal esperar fins a finals dels setanta i principis dels vuitanta, quan els esportistes procedents del surf i de l'skateboard van adaptar a la neu les maniobres que feien a l'aigua o sobre el ciment.\nSi hi ha res que uneixi el freeski i l'snowboard en modalitat freestyle és la cerca, d'alguna manera, de gaudir de la muntanya, de spots i trucs nous sobre els esquís o la taula de snow amb un estil lliure.\nAmb el pas dels anys, el freestyle es va convertir a poc a poc en una disciplina amb més adeptes cada vegada i, actualment, la Total Fight és una de les competicions estrella per als amants d'aquest esport.\nGrandvalira acollirà aquesta temporada la 15a edició de la Total Fight Masters of Freestyle, l’esdeveniment freestyle de referència dels Pirineus, amb els riders i les riders més potents del panorama freestyle.\nLa Total Fight Masters of Freestyle es celebrarà del 28 al 30 de març del 2019 per la proba de Snowboard i del 4 al 6 d'abril del 2019 per la prova de Freeski.\nL’Snowpark El Tarter serà l’escenari d'un cap de setmana ple de salts espectaculars i de diversió.\nLa competició de snowboard és de categoria ELITE, la màxima categoria, amb només set proves a tot el món, inclosos els X Games d’Aspen i Oslo. Una prova de referència dins el circuit, que reuneix els millors riders del món, com el campió del món de l’any 2015, Roope Tonteri, el campió del món de l’any 2012, Seppe Smits, o el segon del rànquing mundial de l’any 2014, Tyler Nicholson.\nEn freeski, la prova és de categoria GOLD, una de les cites de referència en el calendari mundial en la disciplina de slopestyle.\nL’Snowpark El Tarter és un dels parcs pioners a la Península. Amb el pas dels anys ha anat ampliant i millorant les seves instal·lacions per poder oferir rondes llargues, amb mòduls i zones per a tots els nivells d’esquí i snowboard.\nActualment, amb una longitud d’1,3 km, esquiadors i snowboarders de tots els nivells poden trobar en aquest espai un lloc per evolucionar, progressar i divertir-se amb total seguretat; és també un escenari ideal per a la Total Fight Masters of Freestyle.\nDATA HORA FREESKI\nDijous 04/04/2019 11:00h - 13:00h Entrenaments\nDivendres 05/04/2019 09:30h - 11:00h Escalfaments\n11:15h - 13:00h Classificatòries\nDissabte 06/04/2019 10:00h - 11:30h Escalfaments\n12:00h - 13:30h Finals\n16:30h Cerimònia entrega de premis a L'Abarset\n17:00h - 21:00h Festa Total Fight Monster a L'Abarset\nDATA HORA SNOWBOARD\nDijous 28/03/19 11:00h - 13:00h Entrenaments\nDivendres 29/03/2019 09:30h - 10:30h Escalfaments\n11:45h - 12:30h Classificatòries dones\n12:45h - 15:00h Classificatòries homes\nDissabte 30/03/2019 10:00h - 11:30h Escalfaments\n12:00h - 12:40h Finals dones\n13:00h - 14:00h Finals homes\nSnowpark El Tarter accessible directament a través del sector Grandvalira - El Tarter amb telecabina. També es pot Accedir esquiant de d'altres sectors.\nAssegurança (1 dia)8 4,90 €\nA partir de l'1 de febrer amb el forfet de Grandvalira de 4 dies o més, t'oferim la possibilitat d'esquiar també a l'estació d'Ordino-Arcalís: mes quilòmetres i més quilòmetres d'experiències, amb un únic forfet! Amb el mateix suport, podràs esquiar a qualsevol de les dues estacions durant els dies d'ús del forfet.\n3. Forfet de debutant (1 dia): disponible als sectors d'Encamp, Canillo, El Tarter, Grau Roig i Pas de la Casa. Excepte Soldeu.\n8) Assegurança: S’ha d’adquirir en el procés de compra del forfet o a les taquilles de l’estació, abans del primer dia d'ús. En cap cas es podrà adquirir si el forfet ja ha estat utilitzat. NOVETAT: Reimpressió sense cost del forfet en cas de pèrdua. Veure condicions de l'assegurança.\nLes tarifes a dalt esmentades estan considerades com a preus finals amb impostos inclosos (4.5% d’IGI inclòs en forfet). En cas de modificació d’impostos durant la temporada , els preus es modificaran proporcionalment. Tots el preus publicats estan subjectes a possibles varacions durant la temporada.\nDescarrega les notes de premsa relacionades amb la TOTAL FIGHT que té lloc a Grandvalira aquesta temporada 2018/2019.\nDivendres, 29 Març, 2019 - 18:15\nL'americà Judd Henkes i la japonesa Yuka Fujimori lideren la sessió de classificació del Grandvalira Total Fight surf de neu\nLa 15a edició del Grandvalira Total Fight en surf de neu ha viscut avui una emocionant sessió de classificació tant en homes com dones. La igualtat entre els millors riders del món ha estat electritzant i no tots els triats han pogut...\nDimecres, 20 Març, 2019 - 18:45\nEl Grandvalira Total Fight celebra el seu 15è aniversari amb riders de la talla de Mark McMorris i McRae Williams\nDel 28 a 30 de març tindrà lloc a l’Snowpark El Tarter la competició\nd’snowboard i del 4 al 6 d’abril la prova de freeski\nGABINET DE COMUNICACIÓ GRANDVALIRA\nAGENCIA ESPECIALITZADA TOTAL FIGHT


Imatge d'arxiu d'una patrulla de la Guàrdia Urbana fent un servei nocturn / MMP\nEls agents interposen 112 denúncies per no respectar el toc de queda\nLa Guàrdia Urbana de Barcelona ha denunciat durant la nit de Cap d’any una festa en el vestíbul d’un immoble amb un grup d’unes 10 persones i un karaoke amb unes 22 persones, en el marc del dispositiu de control per garantir el toc de queda nocturn, el consum d’alcohol a la via pública i les festes il·legals. El cos ha reforçat la seva presència en els espais públics, especialment entre la 1 i les 6 del matí.\nPel que fa a denúncies a locals, només se n’ha detectat un que no complia l’horari de tancament. El cos no ha hagut de desallotjar persones ni grups que superessin el número permès, ni s’han localitzat persones per compartint alcohol a la via pública.\nCap d'Any Guàrdia Urbana de Barcelona Restriccions Successos


Front comú dels alcaldes de l'R15 per aturar el possible desmantellament encobert de la línia | Aguaita.cat\nFront comú dels alcaldes de l'R15 per aturar el possible desmantellament encobert de la línia\nRepresentants d'onze ajuntaments s’han reunit esta tarda a Móra la Nova per a consensuar un document reivindicatiu que faran arribar a Adif i al govern\nRedacció, Redacció | 05/04/2017 a les 20:30h\nArxivat a: Política, servei ferroviari, Trens Dignes, Francesc Xavier Moliné, Móra la Nova, R15\nLa reunió ha tingut lloc este dimecres a la tarda a l'ajuntament de Móra la Nova. | Cedida\nEls alcaldes d’onze ajuntaments amb estacions de tren a la línia R-15, en el tram entre Casp i les Borges del Camp, han engegat esta tarda en una reunió a Móra la Nova un front comú per reclamar a Adif “que abandone la seua idea de desmantellar la línia” i execute millores per fer-la competitiva. Fan així suport a les reivindicacions de la Plataforma Trens Dignes pel que fa a la necessitat d'acabar amb les deficiències de la línia de trens nord de les Terres de l'Ebre, el sud del Camp de Tarragona i el Baix Aragó. De la reunió n’ha sortit un document en el qual es demana la potenciació i millora de la línia que faran arribar a Adif, entitat pública depenent del Ministeri de Foment; al subdelegat del govern a Tarragona, Jordi Sierra, i a la Generalitat de Catalunya, i que es presentarà en forma de moció als diferents plenaris municipals dels ajuntaments implicats.\nSegons ha explicat l’alcalde amfitrió Francesc Xavier Moliné, els ajuntaments sospiten i tenen “una temor fonamentada” que ADIF ha iniciat “un pla que a mitjà i llarg termini comportarà el desmantellament progressiu d’esta línia”. Així ho apunta, sostenen, “la falta de manteniment de la infraestructura, que repercutix en la qualitat del servei, especialment en el transport de viatgers; també la degradació de la línia a la categoria D; uns horaris que no s’adapten a les necessitats d’uns usuaris que cada vegada més opten pel transport privat i el fet que que s’estan desmuntant zones de càrrega per a impedir que empreses privades utilitzen la via per a transport de mercaderies, entre altres”, segons exposen en una nota.\nEls representants municipals reunits avui han manifestat reivindiquen que “esta línia ferroviària tinga uns paràmetres de competitivitat òptims que la facen rendible i no condicione el desenvolupament del nostre territori”.\nEls 11 ajuntaments presents a la reunió, que també ha comptat amb l’assistència d’un representant de la Plataforma Tres Dignes de les Terres de l’Ebre, són els de: Les Borges Blanques, Riudecanyes, Pradell de la Teixeta, Falset, Els Guiamets, Flix, Riba-roja d’Ebre, Faió, La Pobla de Massaluca, Casp i l’amfitrió, Móra la Nova. També ha manifestat el seu suport, tot i no ha pogut assistir, l’Ajuntament d’Ascó.\nL’alcalde Francesc X. Moliné ha explicat que la reunió l’ha liderat el seu ajuntament “perquè des de la Plataforma Trens Dignes ens van manifestar que se sentien una mica sols i que no rebien prou suport de les administracions. Per la nostra història ferroviària, este paper hem cregut que ens tocava a nosaltres”, ha conclòs.\nAdif finalitza les millores a l'R-15 i reduirà el temps de trajecte entre Riba-roja i Barcelona uns deu minuts\nEls usuaris de la línia R-15 entre Reus i Marçà-Falset faran este tram en autobús fins al 3 de setembre\nInterrompuda durant més d’una hora la circulació ferroviària entre Flix i Riba-roja per falta de subministrament elèctric\nRenfe defensa que els trens Euromed enllacen capitals de província i no preveu fer excepcions amb l'Aldea


Programa Mensual | Viajes Culturales | Arte | 2 días | Autocar | Tren\nViatge cultural en autocar. Veure detalls i informació pràctica (hotel, horaris, visites, reunions, etc ...) al web a "Més Info".\nVolver al Programa El Tren Vermell – Minerva | 30.06.2018 - 01.07.2018 Próximo Viaje\nUs proposem un atractiu viatge per descobrir els bells paisatges del sud de França i gaudir de l’antic ferrocarril del País Càtar, el popular Tren Vermell, que segueix un itinerari inoblidable fins Axat, a la zona de La Fenolleda, per la ruta de Les Corberes i L’Aude. A més, coneixerem el patrimoni artístic i natural de les terres càtares, tot visitant Minerva, la pintoresca població medieval. També passejarem per Narbona, capital de la Gàl·lia Narbonesa, residència dels reis visigòtics i ciutat arxiepiscopal, amb més de 2500 anys d’història.\nSortida amb autocar a les 7,00 h del matí, amb les parades habituals. Ens dirigirem cap a La Jonquera i les terres del País Càtar. En primer lloc anirem a Narbona. Fundada l'any 118 a. de C. fou la primera colònia romana fora d'Itàlia. Travessada pel canal de la Robine, declarat com a Patrimoni de la Humanitat per la Unesco, Narbona va ser en època de la conquesta romana la capital de la Gàl·lia i posteriorment va ser un centre important durant l'Edat Mitjana, quan es va consagrar com una ciutat comercial i religiosa. Dinar lliure a la ciutat.\nA la tarda, pujarem cap a les muntanyes i anirem a Minerva, qualificat dins del rànquing dels "50 pobles més bonics de França", i que amb les restes de les seves grans fortificacions, torres i muralles medievals, ens porta el record històric de la tragèdia càtara del 22 de juliol de 1210.\nMinerva està situat al damunt d'una immensa gorja, entre penya-segats, coves i roquissars, en un indret abrupte i escarpat del Minervois, a la vora de la regió de la Muntanya Negra. La vila és igualment reconeguda pel seus vins produïts des de fa segles pels seus "vignerons".\nAl capvespre ens dirigirem cap al Rosselló per allotjar-nos i sopar a l'hotel de la ciutat de Perpinyà.\nEl Tren Vermell - La Fenolleda\nForma de pagament: 72 € de bestreta o paga i senyal de reserva al formalitzar la inscripció. La resta com a màxim fins al dia de la reunió.\nAllotjament a l’ HOTEL IBIS PERPIGNAN CENTRE (3 ***) – Vegeu l’hotel a www.ibis.com\nRègim MP (mitja pensió) a l’hotel. Allotjament, sopar de dissabte i esmorzar bufet de diumenge.\nMenjars: A fi de donar la major llibertat possible als participants, el preu no inclou els dinars. Els llocs que visitem son turístics, amb una àmplia i variada oferta de restaurants i cafeteries.\nDespeses: Cal destacar que en aquest viatge cultural NO hi ha excursions facultatives, ni despeses imprevistes. Totes les sortides, excursions i trasllats en el nostre autocar estan sempre incloses en el preu i per això, no cal pagar cap quantitat addicional durant el viatge per aquest motiu. Les possibles entrades opcionals a museus, castells, coves, monuments, trens, funiculars, telefèrics, vaixells, espectacles, etc. es pagaran directament al lloc de visita, ja que la seva realització pot dependre de les condicions meteorològiques del dia o d’altres circumstàncies. En general són quantitats molt petites. A més en tots aquests casos sempre procurem obtenir descomptes especials i preus reduïts de grup, si és possible. Nota: Viatge en el Tren Càtar: 20 € aprox. (Aquest pagament es farà a Rivesaltes).\nNOTES: Documentació: A tots els viatges cal portar-hi el DNI i/o el PASSAPORT no caducats.\nAssegurances de viatge: El preu del viatge inclou una assegurança que cobreix l’assistència mèdica i altres possibles incidències que es produeixin DURANT el viatge i per tant no cal tenir cap preocupació al respecte. Aquesta assegurança no inclou la cancel·lació prèvia del viatge, qualsevol que sigui la causa. Les persones que ho desitgin poden contractar una assegurança de cancel·lació a les nostres oficines. L’assegurança de cancel·lació cobreix una malaltia greu imprevista (no preexistent), accident personal, hospitalització o defunció familiar, produïts ABANS del viatge, d’acord amb les condicions de la pòlissa. Aquesta assegurança cal contractar-la en el moment de fer el primer pagament de la reserva i no posteriorment. Apart, també recomanem portar a tots els viatges la Targeta Sanitària Europea, que emet la Seguretat Social i que es pot demanar a l’INSS, personalment o per Internet.\nDimarts 26 juny, a les 18 h i 19 h. Són 2 reunions iguals.


Itinerari literari 14: Espiritistes i lliurepensadores - Club TR3SC\nTítol del llibre: Espiritistes i lliurepensadores Angle Editorial.\nA principi del segle XX Barcelona bullia amb els canvis socials provocats per la industrialització però també amb inquietuds culturals i polítiques que representaven el trencament amb el segle anterior: utopies, obrerisme, construcció de la ciutat... En aquest magma destaquen un grup de dones que van trencar estereotips, van assolir el reconeixement intel·lectual i van lluitar per la independència econòmica i laboral creant un referent que no podem ignorar per més temps. Són les responsables de portar a casa nostra l'espiritisme, que ja es practicava a la resta d'Europa, entès com una confrontació al sistema, com una manera d'espiritualitat radical que capgira l'ordre social representat per l'església oficial i com un primer pas cap al lliure pensament. Càndida Sanz, Matilde Fernández, Matilde Alonso, Maria Trulls o Amalia Domingo són algunes de les biografies que l'autora presenta en aquest llibre únic que reivindica la historiografia de la dissidència. Una ruta pel barri de Gràcia\n*Aquest itinerari finalitza el seu recorregut a la Plaça de la Revolució\n**Trobareu el llibre d'aquest itinerari al mòdul núm. 59-60 de La Setmana del Llibre en Català


d’abril 2016 » Brianxa News\nUna parella fa l’acte sexual en el metre.\nTMB intenta localitzar a la parella que va practicar l’acte sexual en el metre de Barcelona per sancionar-la.\nTransports Metropolitans de Barcelona ha informat aquest dilluns que han obert un expedient per intentar trobar a la parella que va ser caçada a la nit del dissabte practicant relacions sexuals en el metre de Barcelona per poder sancionar-la per incivisme.\nEls fets van tenir lloc a l’estació de metre de Liceu linea 3 a las 23:55 hores, quan un home i una dona van fer l’acte sexual en un banc a les andanes de la via davant de molta gent.\nUna persona va gravar aquest fet i seguidament el va penjar a varies xarxes socials per poder denunciar-los.\nMor el famós cantant de pop, Prince\nMor misteriosament Prince, un dels cantants més importants dels últims 35 anys a l’edat de 57 anys.\nEl passat dijous 21 d’abril va morir el conegut cantant Prince a Chanhassen, als Estats Units.\nAquesta estrella del pop era l’autor i cantant de cançons com “I Wanna Be Your Lover”, “Little Red Corvette” o “Do me, Baby”\nFeia dies que no se sabia res de la seva existència ni apareixia per enlloc, quan de sobte, un dia, Margaret Bekure (la seva ajudant i assistenta) va trobar-lo tirat a l’ascensor del primer pis de Paisley Park, el seu estudi de grabació, situat a Chanhassen.\nAquesta va trucar ràpidament al servei d’urgències del lloc, però el cantant va morir definitivament abans de poder ser atès per qualsevol ajuda.\nNo se sap amb seguretat la raó per la qual va morir inesperadament, però es creu que va ser a causa de l’abús d’uns certs calmants.\nFont: Diari “El Mundo” i Diari “Ara”\nEl Big Ben mut\nTres anys de silenci aguarden a la famosa torre britànica.\nEl famós emblema mundial, serà sotmès a la seva quarta reparació.\nAquesta torre, ja va estar reparada tres vegades durant els seus inicis. Aquesta però, es durà a terme al rellotge i a la torre. Per això durant els pròxims tres anys, els britànics, seràn privats de sentir les campanes de la torre i contemplar-ne l’hora, només en dates especials sonarà. Aquesta obra costarà uns 37 milions d’euros. Però segons explica l’arquitecte general del projecte és summament necessària. Els londinenses s’hauràn d’esperar però valdrà la pena, te una colla d’ antecedents que s’han de solucionar per sempre.\nNadal vol públics els seus controls antidopatge\nRafael Nadal ha demanat a la ITF que es facin públics els seus resultats\nRafael Nadal ha demanat aquest dimarts a la Federació Internacional de Tennis que es facin públics els resultats dels seus controls antidopatge, com a resposta a l’exministra francesa Roselyn Bachelot, que hauria afirmat que el tennista de Manacor s’hauria dopat l’any 2012.\nAixò ho ha comunicat Nadal a l’actual president de la ITF, David Haggerty. Les paraules de Nadal en la carta han estat: “Si us plau, publiqui el meu passaport biològic i tots els controls antidopatge”. Nadal, a més, s’ha querellat contra Bachelot, per haver-lo difamat.\nFont: TV3 Esport\nMites de la mala o bona sort\nHi ha objectes que atreuen la bona i mites que atreuen la mala sort\nMolta gent té algú o un objecte que per ell li porta bona sort o es sent segur amb allò. Hi han que fen que no ens donem contar que tenen algú de bona o mala sort, com:\nDir " Jesús " o " Salut" quan algú esternuda\nEs deu al fet que l'esternut era el principi de molt diverses malalties i per això es demanava a Déu que apartés el perill de qualsevol infecció.\nTambé es diu que era per evitar que entrés el dimoni a través de la boca.\nEntrar a la nova llar alçant a la núvia\nEs creu que amb aquest gest es protegia a la núvia dels encanteris , a més d'evitar-li que fortuïtament ensopegués en passar la barrera del món exterior a l'interior i íntim de la llar , símbol de mal averany ; i de l'altra, perquè no perdés la virginitat per obra de la terra en comptes de pel seu marit.\nJo penso que la mala sort o el Karma existeix ja que hi ha algú o cosa que et torna lo bo com el que fas de dolent.\nMaten d’una pallissa a una alumne del institut.\nUna de les persones que estava a la baralla ho graba amb el mòbil.\nHa passat al institut Howard High School of Technology de Delaware, Estats Units, dos estudiants de 16 anys es van barallar per un noi en els lavabos del centre i unes altres alumnes es van unir,causant la mort a una d’elles dels forts cops que va rebre.\nAmy Joyner, de 16 anys,és la nena que ha mort,pel que sembla un noi havia “tallat” amb una noia per començar una relació amb Amy.\nLes tres estudiants culpables han sigut apartades del centre i s’enfrenten a una llarga temporada a la pressó.\nFont: Pàgina Web La Vanguardia\nMort l’escriptor Martin Gray\nAls 93 anys, s’ha trobat mort al polonès a la seva piscina\nL’escriptor Martin Gray, neix a Varsòvia el 27 de abril de 1922 i s’ha trobat mort el 25 de abril de 2016 a Bèlgica.\nÉs conegut per la seva obra: “ En nom dels meus” on narra la seva experiència, com a jueu, en el gueto de Varsovia, la seva experiència en un camp d’extermini i la seva vida després de la guerra. A més de la mort de la seva dona i els seus fills.\nTambé va escriure “Renéixer després de la nit” que narra com va sobreviure i superar la mort dels seus familiars.\nA més també va escriure una desena de llibres més.\nAutores: Maria, Aylen i Laia\nBrussel·les vol mobilitzar 50.000 milions per a la transformació digital\nLa UE posarà en marxa un sistema de núvol europeu per a investigadors i científics\nLa Comissió Europea ha presentat aquest dimarts l'estratègia amb la qual pretén mobilitzar 50.000 milions d'euros per donar suport a la creació del Mercat Únic Digital establint cinc prioritats : el 5G , el sistema de núvol, l'internet de les coses, les tecnologies de dades i la ciberseguretat . Brussel·les espera que la inversió privada i els Estats membres cofinancin molts dels projectes, però per facilitar-ho, l'Executiu europeu ha anunciat que invertirà 500 milions d'euros a posar en marxa centres d'innovació digital als quals podran dirigir les empreses per ser assessorades i provar les últimes novetats tecnològiques.\nAutors: Adrià Fernandez i David López\nArrenca el Godó\nEl torneig Conde de Godó va començar l’anterior dilluns a Barcelona\nEl trofeu Conde de Godó, el més important celebrat a Barcelona, va començar el dilluns amb Kei Nishikori com a rival a batre. El japonès va guanyar les dues últimes edicions i espera aconseguir la triple corona aquest any, però tindrà durs rivals.\nEl principal rival és Rafael Nadal, qui ha guanyat aquest torneig ja vuit vegades i ve a disputar-lo amb la moral ben alta deprés d’haver guanyat el Masters 1000 de Montecarlo (Mónaco).\nMalgrat tot, Nadal no és l’únic favorit per guanyar el torneig, sinó que els altres dos Top 10 Ferrer i Gasquet són altres dels preferits.\nLes restes trobades en els últims mesos són del vol desaparegut de Malasya Airlines\nEl dia 4 de Març de 2.014 va desaparèixer un vol de la companyia quan sobrevolava l’oceà. El passat Novembre i Febrer, es van trobar dues restes malmeses, que s’intuïa eren d’una ala d’avió. Ara es confirma que pertanyia a l’avió que va desaparèixer de Malasya. La zona i també Xina col·labora en la investigació que reneix, per localitzar l’avió i les 239 persones que hi viatjaven. Tot apunta a que resideix al fons de l’Oceà Índic.\nRuth i Clara Maresma\nEl districte d’Horta-Guinardó de Barcelona es tenyeix amb els colors de les noves grafiteres poetes.\nL’introducció de les dones en el món del grafit és l’objectiu del projecte FemRimes FemGraff.\nPer això, entre el 24 de març i el 14 d’abril, dotze grafiters del districte d’Horta-Guinardó van triar els poemes que les noves dotze grafiteres han reflectit mitjançant grafits. Aquests grafits, en total dotze, han estat fets per dotze grafiteres en diferents espais del mateix districte de Barcelona. Els poemes que han estat interpretats per les artistes, tracten de la dona en el món de l’art, tant en la pintura, com en l’escultura, com en altres aspectes. La tasca de les grafiteres és interpretar els poemes i poder-los reflectir en les parets del lloc.\nSant Jordi arriba a Tordera\nA partir de dimarts 19 hi haurà un munt d’actes culturals al municipi de Tordera\nEns centrarem en els actes de dissabte 23, Diada de Sant Jordi.\nA la plaça Concòrdia serà on tindrà lloc la IV Fira de Sant Jordi, organitzada per la Peixera.\nAllà hi podrem trobar parades amb articles artesans, roses i llibres, per regalar el dia de Sant Jordi. La fira estarà oberta des de les 10 del matí, fins les 21 del vespre.\nDiverses entitats com: Kids’n’us, el Camí i el VEiE, entre d’altres, faran tallers musicals i culturals.\nEls premis infantils de Sant Jordi i “Barón de Carlos”, de prosa, poesia i punts de llibre, tindran lloc a les 18.45 de la tarda.\nCom a comiat de la fira els grups FreeKiss, Dr Prats i DjSendo faran un concert organitzat per la peixera.\nNosaltres, els alumnes de 3r d’ESO de l’Escola Brianxa, ficarem parades de roses i pins a la plaça de la Concòrdia, davant la Sirena, davant del bar Montse i al Camí Ral, fent cantonada amb la Av. Fibracolor.\nAutores: Aylen, Maria i Laia\nDetinguts cinc ultradretans alemanys que planejaven atacar contra refugiats.\nLa policia troba material pirotècnic i explosiu de procedència txeca, durant la redada contra el grup Freital.\nUna unitat d'èlit de la policia federal alemanya, va protagonitzar a la matinada de dimarts, una espectacular redada a la localitat saxona de Freital en la qual va detenir cinc membres d'un grup d'ultradreta que planejaven atemptats en contra de refugiats. Els detinguts,tenen les edats entre els 18 i 39 anys i una dona de 27 , ja havien participat en els últims mesos en, almenys ,tres atacs.\nFont: Pàgina Web: El país.\nAutores: Aina Fernández Lledó i Mariona Ribot Llobet.\nEl nou Institut de Tordera juga una lligueta esportiva\nEs fa lligueta a l’hora del pati per que no hi hagin conflictes.\nAquesta setmana el departament d’esports de Ràdio Tordera ha pogut conèixer la metodologia d’aprenentatge esportiu que utilitzen en el nou institut de la població.\nActualment i per obligació del currículum d’ensenyament, tots els alumnes han de realitzar l’assignatura d’educació Física durant dues hores setmanals i també tenen una assignatura optativa d’esports d’una hora.\nLa directora Rosa Clar haprogramat una lligueta d’esports entre els alumnes durant l’hora del patí per evitar conflictes.\nL’objectiu principal és saber trobar la implicació esportiva dels alumnes i que coneguin la importància de seguir uns bons hàbits.\n9 MENORS SÓN DESCOBERTS PER ACTES VANDÀLICS\nLa policia Local de Tordera identifica els autors dels actes vandàlics\nGràcies a la col·laboració ciutadana, aquest passat cap de setmana la policia local de Tordera ha enxampat a nou joves menors d'edat com autors d’un seguit de desperfectes i accions al mobiliari urbà a la Plaça de la Concòrdia, el Camí Ral i el Parc del Gran Prix.\nEn concret, les afectacions han estat per pintades, grafits i danys a les zones. Des del mateix cos policial, s'ha informat als pares dels fets inapropiats i en aplicació de l'Ordenança de civisme s'ha procedit a la denúncia i proposta de reparació dels desperfectes ocasionats.\nParlem sobre l’avortament\nÉs un tema seriós i complicar de parlar.\nPer mi l’avortament es un avantatge que es pot tindre en cas de no estar segura si vols tindre el fil. Perquè si cambies d’opinió o va ser un accident sempre tens una ajuda que et pot fer solucionar el problema.\nEn canvi a mi em sembla un acte desastrós, tindre que matar una petita criatura que no li ha donat temps ni a néixer. Per mi l’avortament es tindria que prohibir. Em sembla un crim tindre que avortar a una pobre criatura.\nMarc Santiago i Pol Serra\nLa Biblia podria ser més antiga del que pensavem.\nLa antiguitat de la Bíblia és un tema que mai ha estat del tot clar. Fins a l'Edat Mitjana, es creia fermament que havia estat escrita alhora que ocorrien molts dels esdeveniments que en ella es narraven. Aquesta idea va canviar amb els escolàstics , els qui van proposar que els llibres més antics que la componen es van escriure després de la caiguda de Jesuralém en l'any 586 aC, a mans del rei Nabucodonosor. Un nou estudi realitzat per un equip de la Universitat de Tel Aviv (Jerusalém) apunta que podrien ser encara més antics. Els investigadors van analitzar fragments de ceràmica amb inscripcions bíbliques que van ser trobats en les ruïnes de l'antiga ciutat cananea de Llaureu. Per a això, van usar eines punteres de processament d'imatge per restaurar caràcters que havien estat esborrats parcialment dels fragment. I la conclusió a què van arribar és que, aquells textos, tenien una antiguitat que els datava, aproximadament, l'any 600 aC i que, gairebé amb total seguretat, havien estat escrits per almenys sis persones diferents.\nLeonel Di Giorgi i Pau Salmerón\nLa CIA escriu un punt i final\nCom a resposta a les paraules que va dir Donald Trump sobre les tortures de l’agència, ells responen : “Volem abolir-les.”\nDonald Trump ha dit aquesta setmana, que si assoleix la presidència legalitzarà l’asfixia simulada, una tortura que ha compromès la CIA des dels inicis.\nEl seu director contundent respon:” Això no ens defineix, lluitem contra criminals no ho som nosaltres. No m’agrada aquesta manera d’actuar, acabarem amb aquestes pràctiques.”\nLa asfixia per simulació és una tortura que enganya el cervell i pot causar traumatismes psicològics molt greus i fins i tot convulsions i altres atacs físics.\nEs lliga a la víctima en una camilla panxa enlaire, amb braços i cames i se li tapa els ulls amb una bena. Se li tira aigua a la cara cada poc temps. El cervell experimenta la mateixa sensació que si s’estigués afogant.


... és diferent (Joan Melià)\nJOAN MELIÀ 04/12/2013 00:00\n260x366 ... és diferent / ARXIU ... és diferent / ARXIU\nPotser seria més encertat dir rara , que és una altra manera de dir diferent . Espanya ho era als anys 60, quan Fraga va promoure aquella campanya, ho era abans i encara ho és. Em referesc a l' Espanya petita, el regne actual; no ús aquest nom amb el valor geogràfic que els romans donaven a Hispania , referint-se a tota la península, i que es manté, com a Espanya , encara en època medieval. Una Espanya -estat que, farcida amb tots els atributs de la nació castellana, a més d'haver usurpat el nom general, trastoca i trosseja -encara avui- els noms nacionals històrics per a fer-los inoperants (fins i tot castellà). En aquest sentit, és molt instructiva la lectura de L'invent de l'espanyolitat , de Ll. Garcia i I. Grande (Fundació Catalunya Estat, 2012).\nEl disseny artificial, contranatura i inacabat de la nació espanyola té un símbol impagable: Madrid. Volgudament o no, l'elecció i la ubicació de la capital torna ser una bona raresa. Si observam altres estats europeus del nostre entorn, no en trobam cap amb la capital en el centre geomètric, sinó que sempre solen estar bastant o molt esbiaixades cap a un costat o un altre (vg. Lisboa, Roma, Londres, Berlín...). Tanta centralitat com la de Madrid ha de ser resultat del disseny d'una política elemental, perquè només té en compte una sola dimensió, la geomètrica, de totes les que intervenen en la capitalització d'una ciutat. Un disseny de la mateixa elementalitat, de la mateixa escola, que el TIL (la solució: 33,33% de matèries en cada una de les tres llengües) o de qui, per a fer un pa amb oli, hi posa tant de pes de sal com de pa. L'obsessió per a ser el centre ve d'enrere; però tant el geocentrisme com, després, l'heliocentrisme ja fa segles que es descartaren. Així i tot, l'any 1939, a Espanya n'hi ha que hi continuen creient quan, sense empegueir-se'n gens, afirmen que la península ibèrica està "col·locada providencialment per Déu en el centre del món" ( Catecismo Patriótico Español , p. 7), com ara. I els governants d'uns quatre segles abans ja havien decidit perfeccionar l'obra divina col·locant la seva capital en el centre del centre.\nSi sempre s'aplicàs el criteri espanyol, Mallorca hauria de tenir la capital devers Costitx; els USA a Dodge City (Kansas) i, fins i tot França, el model de centralisme, en lloc de ser a París seria devers Montluçon. I, passant a l'anatomia humana, si tenguésssim el cor en el centre, seria just darrere el llombrígol.\nPerò, hi ha una altra cosa rara: Madrid és la capital amb menys història. Comparau-ne l'antiguitat i el pedigrí amb Roma, Lisboa, Londres, Atenes, París... o amb Barcelona, València, Palma, Granada, Santiago...\nD'altra banda, és l'única capital de per aquí que no està al costat del mar ("¡Vaya, vaya, aquí no hay playa!", cantaven Los Refrescos) o que no té via navegable fins a la mar. I això, ho han sabut els governants des del començament de la planificació espanyola de les comunicacions, des dels camins reials fins a la peculiar i exuberant Alta Velocitat Espanyola, no han tengut altra finalitat que fer Madrid el centre de la navegació del regne, i hi han fet navegar (per autopistes i vies fèrries) els recursos econòmics generats a la perifèria (l'Espanya capital París de Germà Bel, La Campana, 2011, ho mostra amb claredat).\nI una raresa més. La voluntat de generar estima i simpaties cap a la "nació" incloent en la llei de seguretat ciutadana -a més de molta inseguretat als ciutadans que surtin al carrer per a mostrar discrepància amb el govern- la consideració d'infraccions greus les ofenses a Espanya o les comunitats autònomes i als seus símbols, himnes o emblemes. No n'aprenem. Els projectes polítics, els símbols... continuen essent considerats més importants que els ciutadans en aquesta nova llei de seguretat ciutadana . Raresa que es confirma amb el destí que donen a l'animal que fa de símbol nacional : la tortura i execució públiques. Acte que, combinat amb aquesta llei, pot fer que matar l'animal sigui protegit, promogut i subvencionat per l'Estat i, en canvi, sigui perseguit qui en cremi la representació sobre una tela.\nI raresa també seria als ulls de tothom, si no és que ja s'hi han avesat, que una de les prioritats nacionals sigui, des de fa molt de temps, maltractar la llengua i la cultura dels territoris que els aporten més recursos per a poder subsistir. Una cultura i una llengua amb què, ben probablement, altres estats voldrien que les seves s'hi poguessin comparar, en tradició, creativitat i capacitat productiva.\n¿Quin futur pot tenir una cosa tan rara, si no és a força de la força? L'únic recurs en què sembla que creuen.


El MUBAG recupera la figura de Agrasot en tota la seua extensió amb un centenar d'obres de les seues diferents disciplines - LOBLANC\nEl Museu de Belles Arts Gravina ha presentat aquest dissabte una nova exposició que recupera i posa en valor la figura de Joaquín Agrassot a través d’un exhaustiu recorregut per quasi un centenar de les seues obres. La mostra, impulsada per la Diputació d’Alacant des de l’Àrea de Cultura i organitzada pel Consorci de Museus de la Comunitat Valenciana (CMCV), ofereix una àmplia visió de les diferents disciplines que va treballar l’insigne artista oriolà i es podrà visitar fins al pròxim 24 de gener.\nLa Diputació ha prestat sis obres per a aquesta proposta, organitzada amb motiu del centenari de la mort de l’artista l’any passat, quatre de les quals formen part de l’exposició permanent del MUBAG ‘El segle XIX en el MUBAG. De la formació a la plenitud d’un artista’. A més, també hi ha peces de la Col·lecció Banc Sabadell, del Museu de Belles arts València, del Museu Nacional de Ceràmica “González Martí” de València, del Museu Nacional d’Art de Catalunya, del Museu de Belles arts de Múrcia, del Museu de Belles arts de Còrdova, del Museu de Belles arts de Bilbao, del Museu Carmen Thyssen de Màlaga o del Museu Pazo de Tor, entre altres.\nA l’acte de presentació han assistit la directora de l’Àrea de Cultura de la institució provincial, María José Argudo, el director tècnic del MUBAG, Jorge Soler, el director del Consorci de Museus de la Generalitat Valenciana, José Luis Pérez Pont, i Rafael Gil, comissari de la mostra al costat d’Esther Alba.\nEn el seu primer acte com a responsable del Museu, Soler ha destacat la importància de la institució en el panorama cultural alacantí i s’ha mostrat molt satisfet amb aquesta nova proposta expositiva amb peces que s’exhibeixen per primera vegada al públic. Per part seua, la directora de Cultura, qui ha parlat en nom de la vicepresidenta primera i diputada de l’àrea, Julia Parra, ha assenyalat la rellevància de Agrasot a nivell internacional i el seu paper com un dels referents de la pintura moderna a Espanya a principis del segle XX.\nAgrasot va estudiar en l’Escola de Belles Arts de Sant Carles de València amb Francisco Martínez Yago i continue la seua formació a Roma, destí principal dels pintors europeus de l’època. Allí va conéixer a Eduardo Rosales, Casat del Alisal i Mariano Fortuny, qui va influir decisivament en la seua obra i amb qui va entaular una profunda amistat. En 1868 va iniciar una nova etapa italiana gràcies a una pensió concedida per la Diputació d’Alacant, en la qual es va interessar per la representació del nu, en 1875 va tornar a Espanya i, després de passar una temporada a Alacant, es va instal·lar a València.\nAgrasot és una figura capital en la renovació realista de la pintura valenciana, dedicat al costumisme regionalista i a les escenes de gènere, encara que també va cultivar el nu, els temes orientalistes, el retrat i la pintura religiosa. A principis del segle XX, el pintor ja era considerat com un dels artistes més importants de la pintura moderna d’Espanya.


Literal aposta per la sobirania tecnològica - Literal\nLiteral aposta per la sobirania tecnològica\nLa nova crisi capitalista desencadenada per la pandèmia de la Covid-19 ha afectat profundament la nostra societat. Una de les conseqüències directes ha estat la digitalització desfermada, que ha afectat a moltes de les esferes de la nostra vida: relacions personals, laborals, espais d’estudi, consum de cultura…. Seguint amb les dinàmiques prèvies a la crisi, les principals eines escollides per fer-ho han estat eminentment capitalistes, amb el conseqüent extractivisme de dades.\nPreocupades per aquesta problemàtica, l’organització de Literal va iniciar converses amb altres entitats del món de la cultura cooperativa, l’economia social i solidària i el sector social amb necessitats compartides i que, també, volien desconnectar del capitalisme de plataforma. Així va néixer «PlataformESS», amb l’objectiu de generar eines tecnològiques, en codi obert i al servei de l’ESS. Ho portem a terme havent generat un espai on compartir recursos, projectes, coneixement i reptes de manera conjunta i que, alhora, vol ampliar-se amb altres aliances que permetin desenvolupar tot el potencial de les eines FLOSS. Actualment disposem d’un servidor mancomunat on hi tenim instal·lades, testegem i millorem eines de videoconferència com el Jitsi o el BigBlueBotton, streamers i plataformes de visionat com el PeerTube i altres eines d’edició de textos col·laboratius com l’Etherpad.\nAixí, els actes programats per Literal en els dies 22 i 23 de maig es retransmetran per streaming a través de LiteralTV. L’aposta per la sobirania tecnològica s’ha fet evident amb la participació a «PlataformESS», que des de l’horitzontalitat i sota els principis de l’economia social i solidària, ens ha permès resoldre la necessitat de virtualització del festival a través d’aquest servidor mancomunat.\n«PlataformESS» està impulsat per la XES, LaFede.cat, l’SMAC! i Cultura21.


Zur Perle Perlesreut Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMarktplatz 30, Perlesreut, Perlesreut, Alemanya, 94157 - Veure al mapa\nDissenyat tant per oci com per negoci, Zur Perle està situat idealment a Perlesreut; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nZur Perle també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Perlesreut. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix express check-in/check-out, restaurant, lloguer de bicicletes.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, balcó/terrassa, TV satèl•lit/cable, articles de tocador, plat de dutxa per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com parc infantil, ping pong, jardí. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Perlesreut, el Zur Perle és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


El bisbe Cañizares: "No es pot ser independentista i bon catòlic"\nL'arquebisbe de València afirma a 'La Razón' que ni l'exvicepresident ni ningú "pot dir que el secessionisme es recolza en l'Església"\nBarcelona - Diumenge, 26/11/2017 | Actualitzada 27/11/2017 - 17:10\nEl cardenal Antonio Cañizares assegura que "quan es genera odi", en al·lusió a l'independentisme, "això no és ser cristià". L'arquebisbe de València contesta amb aquestes paraules, en una entrevista a La Razón, preguntat sobre la fe del vicepresident del Govern cessat. "Ni el senyor [Oriol] Junqueras ni ningú pot dir que el secessionisme es recolza en l'Església".\nEl també líder d'ERC es va basar en el seu cristianisme per defensar, durant la seva declaració davant la jutge Carmen Lamela després de la qual va entrar a la presó, que no és partidari de la violència. "Violència, mai, mai, per moltes raons. Soc creient. Les meves conviccions me n'allunyen i m'impedeixen qualsevol acte violent de qualsevol forma", va afirmar a l'Audiència Nacional, segons van revelar els àudios de la declaració.\nEn resposta a aquestes manifestacions, Cañizares replica que "l'ensenyament de l'Església és clara". "Quan es genera odi, una violència que no és simplement violència física sinó agressió al contrari, això no és ser cristià", afirma a l'entrevista. I afegeix: "L'independentisme ha suscitat odis que no existien".\nL'arquebisbe de València afirma, a més, que, "en el cas de la secessió", aquesta no és compatible amb ser bon catòlic. "Ho dic quan es tracta de països democràtics. No es pot ser catòlic a Itàlia i defensar el secessionisme", sentencia. Sobre la posició de la Conferència Episcopal en relació amb el procés, subratlla: "Hauríem d'haver sigut més clars".\nEls àudios de les declaracions dels exconsellers a l'Audiència Nacional\nTemes: Religió Cristians Independència de Catalunya Oriol Junqueras


El programa "Housing First" per a persones que no tenen assegurada una llar digne s'implanta a Sabadell | Ràdio Sabadell\nEl programa "Housing First" per a persones que no tenen assegurada una llar…\nDues persones sense sostre dormint al carrer | Foto: ACN Autor: Guillem Sanchez\n07.11.2017 19:41 Aleix Graell\nEl programa "Housing First" per a persones que no tenen assegurada una llar digne s'implanta a Sabadell\nLa regidoria d'Acció Social presenta el programa "Housing First" dedicat a persones que sofreixen sensellarisme. Aquest projectes s'engloba dins del Pla Estratègic d'Acció Social que l'Ajuntament de Sabadell aplica en col·laboració amb les entitats de la ciutat com Actua Vallès, Càritas, Creu Roja o Ningú Sense Sostre. Amb el programa Housing First, adoptat dels Estats Units, primer s'atorga un pis per dignificar la vida de les persones. "L'esquema clàssic era que després de tot un procés es podia accedir a un immoble, Housing First va al revés per aquelles persones que han fracassat en aquests processos de reintegració social" com explica Alberto Capitán, de la Fundació Actua Vallès una de les responsables del programa. Per ara unes 10 persones podrien entrar en aquest programa, tot i que només 3 han donat el vistiplau, per entrar en un habitatge i "a partir d'aquí començar a construir", com comenta Capitán. Les persones que acceptin primer han d'acceptar la visita setmanal de l'educador responsable i responsabilitzar-se que una art dels seus recursos, per pocs que siguin, vagin destinats al lloguer i la manutenció.\nDes de la regidoria d'Acció Social reconeixen que encara no hi ha els recursos necessaris per a implementar el Housing First però s'apunta que Sabadell compta amb unes línies de crèdit de la Generalitat de 150.000 euros pel projecte. "Hem entrat conjuntament amb les capitals de província i tres ciutats més que ha possibilitat que les entitats puguin accedir a línies de subvencions per llogar pisos" apunta Gabriel Fernàndez, regidor d'Acció Social. Des d'Actua Vallès, com a responsable de la campanya Housing First s'aposta per comptar amb pisos per a una persona, deixant models de compartir pis o pisos tutelats com a explicat el seu responsable, Alberto Capitán.\nEl consistori té comptabilitzades un centenar de persones que es troben en situació de sensellarisme. Això no vol dir que visquin al carrer, sinó que poden trobar-se sense habitatge, habitatges insegurs o inadequats. En total, les persones que viuen al carrer serien una quinzena.


IB3 | ZOOM: El somni de Domingo Zapata\nEl somni de Domingo Zapata\nHa pintat amb el papa Francesc i la seva obra ha ocupat les pantalles d’un dels centres neuràlgics de Nova York: Times Square. El mallorquí Domingo Zapata s’ha fet un lloc entre les celebritats de Hollywood, i el seu art es cotitza cada vegada més.\nPerò qui és Domingo Zapata? El programa Zoom entrevista l’artista per esbrinar les claus que expliquen els seus èxits internacionals, i aprofundeix en el seu vessant més humà amb el testimoni dels seus pares, Domingo i Isabel.\nPerò no tot ha estat pintar a la vida de Zapata. El programa repassa també la seva primera etapa professional com a broker de borsa, i ho fa de la mà de Miguel Ángel Luque, parella televisiva de Zapata al programa La Bolsa, emès per M7.\nEls copiosos beneficis econòmics de Zapata acaben als tribunals i és condemnat per frau fiscal, un capítol que l’artista vol deixar enrere per dedicar-se plenament a crear.\nMés enllà del valor monetari de la seva obra, com valora el món artístic mallorquí les creacions de Zapata? És només una moda o acabarà per guanyar-se un lloc als llibres d’Història de l’Art? Pilar Ribal, Georgina Sas, Aina Ferrero-Horrach i l’artista José Aranda aporten la seva visió a un fenomen la transcendència del qual encara està per escriure.\n‘Zoom’ s’emet cada dimecres a les 21.40 h a IB3 Televisió. Segueix l’etiqueta #ZoomIB3 i deixa’ns els teus comentaris.


Dignitat en el treball, regularització ja!\n02.05.20 - Ana Riaño - Redacción Barcelona\nAquest article també està disponible a Anglès, Castellà, Francès, Italià, Alemany, Portuguese, Portuguès, Grec\n(Imatge de Pressenza)\nPer Ana Riaño, treballadora cuidadora sense papers. Plataforma Diverses8M\nL’actual crisi sanitària ha mostrat que existeix una crisi de cures on, cada vegada més, augmenten les injustícies, les desigualtats, les violències i els maltractaments; on les polítiques socials en comptes de ser enfortides s’han disminuït; on oblidem a les persones majors perquè “ja no aporten”, on només es pensa a consumir i creiem que la felicitat ens la donen les coses materials i no el compartir i el viure bé entre les persones.\nEnmig d’aquesta situació, som milers les dones que estem en el sector laboral de la llar i les cures sense reconeixement de ciutadania, sense papers, oblidades en la irregularitat, no reconegudes com a treballadores essencials i sense dret a la seguretat social; treballant llargues jornades sense descans, amb vivències de maltractament, assetjament i violències per part dels ocupadors. La causa: la Llei d’estrangeria, una normativa inhumana que viola els nostres drets i que no hauria d’existir en un Estat que es diu democràtic i del benestar.\nDenunciar aquesta realitat des de la nostra pròpia veu és important, perquè no parlin per nosaltres.\nNo tinc papers i no és un delicte. No tinc papers perquè hi ha un Estat que em nega aquest dret, a ser reconeguda la meva ciutadania. Vaig arribar a Barcelona el 23 d’octubre de 2019 des de Colòmbia fugint de la violència política i buscant una oportunitat per a millorar l’economia de la meva família. Recordo les primeres cerques de treball, tan dures per a les dones com nosaltres. Insults, propostes denigrants, indecents i tasques més pròpies del treball sexual que de la neteja. Em deien que em pagarien més, però havia d’exposar-me a aquestes violències per ser dona, per no tenir papers i per ser migrant. Em va tocar quedar callada i fugir d’aquests llocs amb temor al fet que em fessin alguna cosa.\nAra, cuido temporalment a una persona major, però sinó tinc papers no hi ha contracte ni accés a la seguretat social. Ha estat molt difícil aconseguir aquest treball perquè a Espanya ens tanquen les oportunitats a causa de la Llei d’estrangeria. Amb la pandèmia, moltes companyes es van quedar al carrer, sense treball, sense cap ingrés, sense un lloc on passar el confinament. Unes altres estem amb treballs temporals. Abans de l’emergència veníem sofrint racisme, desigualtats, discriminacions i injustícies i amb l’emergència va empitjorar.\nQueda’t a casa, diuen. On ens quedem les que no tenim casa? Les persones que ens lloguen les habitacions per a viure ens humilien per no tenir papers, ens tracten com a animals. Són habitacions sense finestra, fosques, molt petites; no ens deixen cuinar, ni rentar la nostra roba, ni tenim connexió a internet, com tampoc podem empadronar-nos allí.\nLa precarietat que passem s’aguditza amb aquesta crisi. Per això demandem al govern que assumeixi la seva responsabilitat de protegir i garantir els drets de totes. La nostra demanda de regularització per a totes no és una comanda de favor, estem exigint un dret: deixar d’estar com a irregulars i tenir les mateixes oportunitats per a sortir d’aquesta precarietat i de les injustícies. Es tracta de reconèixer que les persones migrants som part de la societat, on aportem i volem construir un futur millor.\nTenir papers ens permet exigir un contracte de treball, millors condicions laborals i, sobretot, contribuir a donar-li un millor viure a la nostra família. Totes som importants, però el cuidar la vida és fonamental. D’aquesta pandèmia no podrem sortir sinó conten totes les vides en aquesta societat. Regularitzar la nostra situació és reconèixer la nostra dignitat i iniciar un bon viure per a totes les persones, deixar de veure’ns com a diferents i construir altres pràctiques basades en la cura i en el compartir des del comú.\nCategories: Contingut original, Drets Humans\nEtiquetes: #regularitzacioxtotes, dona, Plataforma Diverses8M\nExclude ID: 1096595