El cau de l'eriçó: De la filosofia\nUn bon amic meu em diu que això de la filosofia no pot anar bé, que ha de tenir conseqüències. I he de reconèixer que té raó en part, té conseqüències però jo diria que són positives. Caldria aclarir què és la filosofia i per què va bé llegir-la i dedicar-li una estona.\nSi ens remetem a la paraula, aquesta s'origina a la Grècia clàssica. L'amor a la veritat, tot i que més que amor, i si el que recordo no em fa errar, filos té més aviat un significat de tendència, que no pas d'amor. Tendència a la veritat, doncs.\nLa filosofia, el pensament basat en la racionalitat neix a Jònia, de la mà d'individus com Tales de Milet, Heràclit d'Efès, etc. La desfeta jònia pels Perses desplaça aquest focus de racionalitat cap a altres indrets, com a la Magna Grècia (Sicília i sud d'Itàlia), on, amb pensadors com Pitàgores (nascut a Samos però emigrat a Crotona), o Parmènides i Zenó d'Elea, que generen l'escola eleàtica, evoluciona notablement. A Atenes el pensament racional fou empeltat a la societat pels sofistes, metecs (estrangers hel·lens), que hi arribaren, viatgers i sovint apàtrides. El saber i el coneixement dels quals transformà la societat profundament.\nEls sofistes no foren un cos de pensament sinó una manera de presentar el pensament, una manera d'ensenyar. Cercaven, més que la veritat, l'èxit argumentatiu, i el que volien era convèncer, persuadir. La sofistica estava amarada de la vida agonística tant característica de l'ethos -caràcter- grec. Així la intel·lectualitat acabava essent un joc que s'havia de guanyar. Tenien una concepció del saber encaminat a l'èxit i no a la veritat.\nPosteriorment apareixen els filòsofs com els podem entendre avui, aquests ja cercaven la veritat en si, no l'èxit, però van estructurar una espècie de gremi professional del coneixement que donà lloc a l'academicisme.\nNeix al costat d'aquests el que podríem dir-ne filòsof vertader, l'individu que diu el que pensa i fa el que diu, que és capaç de fer servir la racionalitat i el coneixement per a cercar consistència en el seu viure i la seva existència, creadors d'una visió personal del món. La majoria del saber d'aquests individus no ha arribat als nostres dies, sols algun fragment o referència creuada, figures importants i oblidades (entre ells Leucip, Demòcrit, Hiparc, Anaxarc, Antifon, Aristip, Antístenes, etc, ...) que van formar part d'un món ple de la capacitat de pensar la vida.\nLa filosofia d'acadèmia, institucional, elitista, on uns quants individus es dediquen a manegar conceptes abstrusos, a fer de professors per a alumnes que sovint no els entenen, entre altres coses perquè es fa difícil entendre'ls, i on es cerca l'admiració i el reconeixement professional, no em resulta excessivament interessant. Formen part del circ institucional, cerquen l'èxit de nou.\nAl costat hi trobem altres individus que, tot i que també puguin -o no- fer de professors, ja que en aquest món tothom cerca una manera de guanyar-se les garrofes, a més fan de la filosofa un art de la manera de viure bé i, com tot art, això implica una praxi, ho posen en pràctica. Pensen com viure la vida de la millor manera possible i la viuen així, amb el que s'estalvien haver d'anar pensant de quina manera viuen la vida que viuen. Aquests no són professors sinó mestres, mostren el que pensen de la vida amb els seus actes.\nCom diu Michel Onfray (La inocencia del devenir. Gedisa. Barcelona 2009. Pàg. 29): "La filosofía es la construcción de la propia subjetividad, el modelado de uno mismo, la edificación del propio ser, ..."\nNo sembla que això hagi de fer cap mal.\nPublicat per Arcadi Garriga a 23:29\nPlácido Navarro 28 de gener de 2011 a les 9:51\nQuan tracte d'imaginar aqueix món de gent parlant sobre la veritat i la falsedat em sorprèn que poguera existir. Em referisc que abans d'ells i, especialment, després d'ells, fer públic la manera de pensar de cada individu era una activitat molt perillosa.\nNo sé, em sembla una meravella que inventaren el ágora.


salvatblog: Memòria selectiva\nEl jutge Baltasar Garzón ha estat finalment suspès i continua el seu camí inexorable fins a convertir-se en una de les grans icones del progressisme més tronat de l’Estat espanyol. Potser podria arribar a superar el Che Guevara i tot. El dia que se li va comunicar la decisió del Tribunal Suprem vam poder veure una manifestació bastant kitch de suport al magistrat. Baltasar Garzón és una d’aquelles històries que demostren que a l’Estat espanyol i també a Catalunya la gent –i sobretot els que manen i la famosa societat civil- tenen una memoria molt selectiva.\nEl gran moment de Garzón va ser quan va aconseguir retenir a la Gran Bretanya l’exdictador xilè Augusto Pinochet. Ningú o gairebé ningú sembla recordar que l’any 1992 el llavors jove jutge Garzón va practicar desenes de detencions d’independentistes catalans quan s’acostaven els Jocs Olímpics de Barcelona. El jutge andalús es va inventar les detencions preventives molt abans de la denostada guerra preventiva de l’Irak i aquests independentistes catalans van ser torturats pels cossos de seguretat de l’Estat, com ha acabat reconeixent el Tribunal d’Estrasburg. I alguns el proposen com a Premi Nobel de la Pau!\nNomés un any després Garzón va voler entrar en política, com a número tres del PSOE per Madrid. Però no el van fer ministre i al cap de pocs mesos va deixar l’escó i se’n va tornar a l’Audència Nacional, on va començar una implacable instrucció del cas GAL que va matxacar els socialistes que no l’havien volgut de ministre. Curiós no? Des de llavors Garzón va convertir-se en el pardigma del jutge estrella, amb una hiperactivitat gairebé sobrenatural però una efectivitat més que dubtosa. Tanta hiperactivitat l’ha portat a voler investigar els crims del franquisme, cosa que hauria de ser nomal en un país democràtic com el nostre. Però es veu que no ho és. I li pot costar la seva carrera judicial junt amb altres “badades” com unes conferències pagades pel Banco Santander o unes escoltes telefòniques del cas Gürtel. I és que tanta hiperactivitat li ha generat tants enemics com admiradors.\nUn altre exemple d’aquesta memoria selectiva l’hem advertit de forma exagerada amb la figura de José Antonio Samaranch. La seva recent mort a estat una exhibició d’amnèsia col•lectiva. Gairebé ningú ha recordat el seu passat franquista ni les greus sospites de corrupció del Comitè Olímpic Internacional. S’han quedat amb les seves dues dècades al capdant del COI i la designació de Barcelona com a seu olímpica i les lloances a la seva figura han estat de campioant. Exemples en trobaríem més i en el futur ben segur assistirem a més panegírics desmemoriats. Ens costa enfrontar-nos amb el passat de certes icones d’una societat sovint bastida sobre ídols de fang però recoberts d’una pàtina lluent que… ja ens va bé! No?\nPublicat per jordi salvat els 8:28 p. m.\nPer fi els que creiem en la indepedència de catalunya tenim un lider coherent i que no ens amaga res. María Lapiedra.\n"Una actriu porno dóna suport a la independència"\nMaría Lapiedra votarà en la consulta sobiranista que se celebrarà a Mollerussa\n6:11 p. m., de maig 20, 2010


Sant Guim de Freixenet acull la Jornada per impulsar el paper de la dona al món rural. — Consell Comarcal de la Segarra\nEsteu aquí: Inici → Notícies → Sant Guim de Freixenet acull la Jornada per impulsar el paper de la dona al món rural.\nSant Guim de Freixenet projecta una jornada tècnica per debatre sobre el lideratge i els valors del món rural a la comarca. La benvinguda a la jornada ha anat a càrrec de l’alcalde del municipi, Paco Lluch, la consellera comarcal de serveis socials al Consell, Núria Magrans, i la coordinadora territorial de l’Institut Català de les Dones, Carme Castelló. Tal com ha explicat la consellera Magrans l’objectiu de la jornada és generar sinergies de lideratge empresarial entre el col·lectiu de dones a la comarca.\nLa jornada s’ha iniciat amb la psicòloga Jovita Latorre de l‘empresa Optima per avaluar i optimitzar els recursos personals davant els reptes del sector rural. Posteriorment, ha estat el moment de debatre sobre l’impuls de la dona en la projecció econòmica de l’entorn rural. És per aquest motiu que s’ha organitzat una taula rodona amb sis empresàries de la Segarra que han exposat com han dut a terme els seus projectes i les dificultats amb què s’ha trobat. Empresàries de la comarca com Mercè Serra d'Ars Blanc, Ester Misut de Sikarra Nostra, entre altres.\nLa cloenda ha anar a càrrec del vídeo gravat per l’exconsellera d’Agricultura, Meritxell Serret. També han participat el Director dels Serveis Territorials del DARP a Lleida, Ferran de Noguera. La jornada ha finalitzat amb una visita a les instal·lacions del Pastoret de la Segarra.\nLa jornada s’organitzava conjuntament entre el Consell Comarcal de la Segarra i el Departament d’Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació de la Generalitat. S’ha comptat amb una trentena d’assistents dels diferents àmbits professionals.\nFotografies del moment de la jornada al Centre Cívic Mestre Viaña (Sant Guim de Freixenet).


Aprovaran l'actualització del calendari en les votacions del debat de política general d'aquesta tarda\n3 min. Barcelona 06/10/2016 09:31\n651x366 El nou full de ruta pactat entre Junts pel Sí i la CUP: referèndum a la tardor de 2017 i constituents el 2018 / PERE TORDERA El nou full de ruta pactat entre Junts pel Sí i la CUP: referèndum a la tardor de 2017 i constituents el 2018 / PERE TORDERA\nDesprés del trencament del pacte d'estabilitat entre Junts pel Sí i la CUP per la manca d'entesa en els pressupostos del 2016, els independentistes han refet els lligams per encarar el que ha de ser la "culminació del procés". La "cadena de confiances" fins a la independència que va demanar el president, Carles Puigdemont, passarà avui el segon test d'estrès en el debat de política general, un cop ja va superar la qüestió de confiança la setmana passada. Per fer-ho, JxSí i la CUP han reflectit el nou full de ruta en les propostes de resolució que fixen el referèndum la tardor de 2017 i unes eleccions constituents sis mesos després, és a dir, com a molt tard el març de 2018. Al llarg d'aquest recorregut, però, els independentistes intentaran sumar els 'comuns' al procés.\nQuins treballs s'emplacen a fer les forces independentistes?\nS'activaran "tots els dispositius legislatius" per dur a terme un referèndum vinculant sobre la independència" com a "molt tard" el setembre del 2017 amb una "pregunta clara" i una "resposta binària".\nEls independentistes tindran a punt el text de la ponència conjunta sobre règim jurídic abans del 31 de desembre del 2016, és a dir, hi ha d'haver acabada enguany la proposició de llei de transitorietat jurídica que ha de servir per regular "com a mínim" la successió d'ordenaments jurídics (el pas de la legalitat espanyola a la catalana), la nacionalitat del nou estat, els drets fonamentals, el sistema institucional, la potestat financera i el poder judicial durant el període que va entre la proclamació de la república catalana i l'aprovació de la constitució catalana.\nCrear una comissió de seguiment d'experts pel seguiment del procés d'autodeterminació, integrada per persones d' àmbit internacional que hagin conegut processos similars. L'objectiu de la Comissió és deixar constància del "respecte per les garanties democràtiques en tot el procés, inclòs el referèndum".\nConvocar de manera "immediata" una cimera de totes les forces polítiques i socials favorables al dret a l'autodeterminació per tal de "treballar políticament" en la definició de la convocatòria del referèndum.\nJunts pel Sí i la CUP es comprometen a engegar la preparació dels procediments i reglaments necessaris per fer efectiu el referèndum, obeint els "principis de pluralisme, publicitat i democràcia" i seguint els estàndards internacionals, especialment en la matèria de creació d'espais de debat i propaganda electoral que garanteixin la presència d'arguments en contra i a favor de la independència.\nAquests treballs es duran a terme paral·lelament a demanar a l'Estat que pacti el referèndum. L'"absència d'acord" amb el govern espanyol, però, no farà decaure el "compromís polític" amb aquesta consulta. És a dir, "o referèndum o referèndum", com va dir el president.\nQuin és calendari per organitzar un debat ciutadà a escala nacional?\nParal·lelament als preparatius del referèndum també s'endegaran els treballs del procés constituent. És per això que Junts pel Sí i la CUP han pactat la creació, en un termini de dos mesos, del Consell Assessor del Procés Constituent format per experts d'àmbit nacional i internacional per tal de recomanar polítiques públiques per permetre la realització d'un procés constituent liderat per la societat civil.\nLes dues formacions es comprometen a fer efectius els primers passos del procés constituent en el primer semestre del 2017.\nEl Parlament animarà als ajuntaments a organitzar debats constituents des de l'àmbit local i a promoure la participació de la societat civil en el debat constituent.\nLes eleccions constituents es preveuen sis mesos després del referèndum si l'opció independentista aconsegueix més del 50% dels vots favorables. És a dir, JxSí i la CUP no fixen, de moment, un mínim de participació ni una majoria reforçada per assolir l'estat propi.\nPuigdemont és partidari de reeditar JxSí en les pròximes eleccions si no ha pogut culminar el procés


Convent de les Arts - Acull Cultura\nVols viure de primera mà com és el procés de creació d’un espectacle?\nVols viure intensament amb els artistes el ritme d’assajos?\nAcull artistes a casa!\nEl projecte de residència del Convent de les Arts ha anat agafant forma de mica en mica. A causa de la seva bona acceptació ha propiciat que aquest mes d’octubre, la companyia LE TENDRE AMOUR realitzi els preparatius de l’espectacle SEASONS, el qual compta amb 10 artistes sobre l’escenari dels quals 5 artistes de circ i 5 músics, un espectacle que ens transportarà fins a un bulliciós mercat del segle XVI on la vida està present en tota la seva rica varietat.\nPer al desenvolupament de la seva residència ens han ofert la possibilitat de poder acollir-los en domicilis particulars d’alcoverencs a alguns artistes de circ i músics durant el procés de treball que tindrà lloc del 6 al 19 d’octubre. Aquest intercanvi social, cultural i humà provoca un enriquiment a dues bandes, tant per l’artista pel que fa a acostament al poble que acull com per les persones acollidores, aportant un coneixement extra del món de les arts escèniques i la música.\nSEASONS estarà en residència al Convent de les Arts el mes d’octubre des del dia 6 fins al dia 19 i posteriorment viatjarà al continent americà per iniciar una gira a Mèxic. Els alcoverencs podrem gaudir-ne els dies dijous 17 al programa d’entre festes i el dissabte 19 a la programació estable del Convent de les Arts.\nCom a agraïment pel gest d’acollir, cada llar disposarà de dos abonaments de Tardor 2019 per gaudir de tots els espectacles de música, teatre, dansa i circ del Convent de les Arts i dues entrades pel Gran Teatre del Liceu.\nSi estàs interessat en la proposta, posa’t en contacte amb el Convent de les Arts a través del correu conventarts@alcover.cat


Inici > Ciència Oberta > Portal de la Recerca de Catalunya\nLa importància de mostrar públicament i en accés obert els resultats de la investigació produïda a una universitat, centres de recerca o país ha fet que la Direcció General de Recerca de la Secretaria d'Universitats i Recerca de la Generalitat de Catalunya decidís crear el Portal de la Recerca de Catalunya (PRC). La coordinació del projecte l'assumeix el CSUC conjuntament amb una comissió de treball formada per membres de les universitats catalanes i dels centres de recerca participants. Va començar a definir-se a finals del 2012 i després d'una etapa en accés restringit s'obre al públic al 2016.\nTé per finalitat visualitzar i difondre des d'un lloc únic l'activitat investigadora que es duu a terme a Catalunya en quant a investigadors, publicacions, tesis, grups i projectes de recerca per a la comunitat científica internacional, empreses, organitzacions finançadores i públic en general, facilitant així l'accés obert a la producció científica. A llarg termini, l'objectiu també és simplificar els processos de gestió i recolzar els d'avaluació.\nEl Portal es basa en la premissa d'aprofitar la feina feta per les universitats i centres de recerca als seus sistemes de gestió de la recerca (CRIS) i es pretén que els treballs per al Portal redundin en millores en la gestió de la informació dins de cada institució. Tot això, es fa decidint conjuntament acords de disposició de les dades, capturant la informació a través de formats estàndards (CERIF) i de protocols d'interoperabilitat, usant identificadors comuns que evitin ambigüitats (per exemple l'ORCID per als investigadors) i afavorint l'accés obert a la producció científica i l'ús dels repositoris institucionals.\nEl Portal segueix exemples i bones pràctiques locals i internacionals com: FUTUR. Portal de la Producció Científica dels Investigadors de la UPC, el Portal de Producció Científica de la UPF, NARCIS, The gateway to scholarly information in the Netherlands o la Danish National Research Database.\n"The Catalan Research portal: ready to go” (EuroCRIS Strategic Membership Meeting 2015, Barcelona, 11.11.15)\n"El Portal de la Recerca de Catalunya: agregant informació de procedència i institucions diverses” (Quartes Jornades sobre Gestió de la Informació Científica (JGIC-2015), Barcelona, 21-22.05.15)\n“El Portal de la Investigación de Catalunya: Una suma de información de los CRIS y los repositorios institucionales” (XIV Workshop REBIUN sobre proyectos digitales. VI Jornadas OS-Repositorios, Córdoba, 13.03.15)\nAccés al PRC. Consulta la informació científica!\nQuè és el Portal de la Recerca de Catalunya (Fitxa de difusió) (461,94 KB)


Colla Gegantera de Palafolls | Gegants de Palafolls\nAquesta va èsser la nostra última sortida de l´any, tots contents per tancar un any plè de sortides amb els nostres Gegants i gegantons i a on la Colla ha tornat a comptar amb families què s´han incorporat i que han possat tot el seu entusiasme i alegría per fer que la nostra sigui un any més una gran Colla Gegantera.\nCom cada any aquesta Trobada Comarcal és motiu de gran festa per a totes les Colles Geganteras i el poble de Cabrils va ser l´encarregat de que tots els que vàrem assistir poguessim disfrutat un cop més d´una cel.lebració tant especial com és l´anomenament del nou Hereu del Maresme.\nAl Setembre la nostra colla va ser un any més una de les protagonistes de aquesta Trobada Gegantera al petit poble gironí de Vilablareix. Un matí on vàrem poder disfrutar de la Fira de Tardor i la festa Gegantera.\nLa Guiomar ens va acompanyar aquesta petita localitat a on van poder viatjar uns quants de la colla, un cop més la música i el ball de totes les colles convidades vàren ser motiu de festa per a tots els que ens acompanyaven pels carrers de la vila.\nDe bon matí vàrem començar amb els nostres tallers per els més petits.\nAquest any el temps ens va acompanyar i en la nostra Trobada en Guillem i la Guiomar vàren ser els protagonistes a la cercavila pels carrers del poble, la gent omplia els carrers i disfrutaven de la festa junt a totes les colles convidades.\nGràcies a tota la Colla, aquesta trobada va ser tot un éxit.\nUn any més els nostres veïns ens van fer una gran acollida i la Trobada gegantera a Tordera va ser un gran motiu de festivitat per a la nostra Colla.\nEn un dia en el que els núbols i la pluja ens acompanyaven, el sol va aparèixer i ens va donar l´oportunitat de poder tornar a disfrutar d´una sortida gegantera que aquest cop ens va portar fins al poble de Calonge.\nLa gent va sortir al carrer i els nostres gegants i gegantons vàren tornar a ser protagonistes junt amb els de les altres colles convidades… un cop més tots plegats vàrem disfrutar de la gran festa gegantera.\nLa ciutat de Sant Cugat ens va acollir a la seva Trobada Gegantera on vàrem disfrutar de una diada de música, balls i rialles compartides amb totes les colles convidades i envoltats per la gran gentada allà reunida que ens acompanyaven pels carrers de la ciutat.\nEn aquesta acasió vàren ser els nostres gegantons els que van poder particitar en una diada molt especial que es va cel.lebrar el día 27 de Maig a la localitat veina de Tordera. En un dia plè d´actes en conmemoració de la 17ª Festa-Torneig de La fundació Amics Joan Petit Nens amb Càncer, la nostra Colla vàren formar par de la comitiva de gegantons que acompanyaven als Gegants de Tordera pels carrers de la vila tot ballant i fent sonar les nostres gralles i tímbals per fer d´aquesta una jornada motiu d´alegría per a tots aquells que s´apropaven a disfrutar d´aquesta diada tan important per a la Fundació.\nVolem donar les gràcies a la Fundació Amics Joan Petit Nens amb Càncer per convidar-nos a ser partícips de aquesta festa tan especial i remarcar, la gran feina que desenvolupen cada dia ajudant sempre els que més ho necessiten!


GAZOPHYLACIUM: de març 2008\nLa Tanya porta una samarreta ajustada on apareix aquesta imatge:\nI aquesta imatge és una planxa de la segona edició de l'Oxford English Dictionary (1928).\nLa samarreta va ser dissenyada, i imaginem que comercialitzada, l'any 2004 a la botiga Life of Riley (Clothing experience), situada al 3697 de Main Street, a Vancouver. Aquí trobareu els detalls d'aquesta bonica història que ens mostra un vessant sexy dels diccionaris (un d'entre els molts que tenen, clar). Si algú ha d'anar a Vancouver properament, estic disposat a fer-li l'encàrrec.\nI de Johnson, Juglà...\nAquesta lletra va rodejada pel següent iconòfor d'Apel·les Mestres: jockey. Diu Labèrnia: "JOCKEY. m. Veu inglesa que significa criat jove, destinat á seguir, montant, á sòn senyor y córrer cavalls ó dirigirlos."\nAquest ha estat el camí fet per aquest anglicisme:\nLabèrnia (1888): jockey\nFabra (1917): joquei (-éi-)\nFabra (1932): joquei\nSalvat, seguint Labèrnia (1933): joquei\nDIEC2 (2007): joquei\nLa normativa actual posa l'accent en una e pronunciada oberta. Si fem la prova ens sortirà una pronúncia ben estranya a les nostres ignorants oïdes, la veritat.\n'Jockey' és un diminutiu de Jock, que és la forma escocesa de Jack, que alhora és un hipocorístic de John (Joan). Shakespeare, a Ricard III, ja ho recull. Tenia un matís negatiu ja que es referia a una feina humil: als postillons (els qui guiaven, cavalcant-los, els cavalls dels carruatges) i als palafreners (els qui muntaven els cavalls que acompanyaven l'amo quan aquest muntava a cavall). Actualment el mot ha pujat de categoria social i es refereix als genets professionals de curses de cavalls.\nCanviant radicalment de segment professional, la primera referència que s'ha trobat de 'disk jockey' és de 1941, 'dee-jay' al 1955 i 'DJ' al 1961. O sigui que molt, molt moderns no són els dijeis (?).\nAvui, a les pàgines de La Vanguardia s'ha reprès el vell combat entre els blocaires i els bloguistes (?). El subscriptor José María Martín ha preguntat el següent a la molt llegida secció de "Cartas de los lectores":\n"He observado que en catalán se escribe blocs en lugar de la palabra blogs, universalmente reconocida y utilizada en internet para definir un web-log, un diario en la red. Me pregunto si el término blocs define algo diferente a blogs y, de no ser así, por qué se ha decidido cambiar esta palabra en catalán."\nL'ínclit i admiradíssim Màrius Serra ha dit la seva:\n"LA RESPUESTA: 'Blog' frente a 'bloc'\nEscritor. Su último libro es 'Enviar i rebre'\nUn bloc es un blog. El vocablo con c final proviene de una adaptación fonética que toma como analogía los blocs de notas tradicionales. No es un uso oficioso, sino oficializado por el Termcat, que es el centro de referencia en el trabajo terminológico en lengua catalana y cuya neoloteca es como una sala de espera para palabras susceptibles de ser adoptadas por el diccionario normativo. Pero esta decisión del Termcat ha suscitado notable debate entre la extensa comunidad de bloggers catalanes, algunos de los cuales se niegan a ser denominados blocaires, tal como también propone el Termcat, y reivindican que sus blocs son blogs. El lingüista Gabriel Bibiloni, apoyándose en autoridades como Joan Solà y Pompeu Fabra, es el abanderado del retorno al término original inglés blog, abreviatura de web-log (cuaderno de bitácora de la red), cuya terminación en g no es ajena a la lengua catalana (nàufrag, filòleg, pedagog...). Las espadas están en alto. La autoridad lingüística autoriza bloc-blocaire y muchos usuarios prefieren blog-bloguista.En el ámbito tecnológico, la adopción de neologismos sigue avatares curiosos en todas las lenguas. Cabe recordar que, en castellano, la Real Academia insta a llamar cederrones a los CD-Rom."\nAl lector no escaparà amb quina fina subtilitat (àdhuc, subtilesa) en Màrius Serra mostra clarament la seva preferència bloguista. Només dues mostres. Primer, l'exemple final desacreditador de l'opció acadèmica castellana, cederrones, utilitzat com a conclusió (!), mostra de quin peu calça en Màrius. Segon, la frase "La autoridad lingüística autoriza bloc-blocaire y muchos usuarios prefieren blog-bloguista" fa el mateix, però en aquest cas amb mitja veritat. La contraposició autoritat-usuari és falsa. El TERMCAT només va recollir una opció que ja utilitzaven molts blocaires abans. El Consell Regulador va atorgar de iure allò que ja estava estès a Internet de facto: la forma bloc.\nUna última cosa. Fent una recerca a sant Google (pàgines en català, l'àmbit de què parlem) avui m'apareixen 257 entrades per a 'bloguista' i 37.800 per a 'blocaire'. El combat bloc-blog està ben viu, però en aquest derivat concret la preferència dels catalans sembla evident. Que la lluita continuï.\nInformació addicional a Eines de Llengua, al bloc de Gabriel Bibiloni, al Raons que rimen (amb un munt d'enllaços), i aquí mateix.\n(La il·lustració pertany a un altre cèlebre combat: The Battle of the Books (1705) de Jonathan Swift).\nPS a l'endemà: El bitòleg mallorquí Benjamí m'informa que el mot 'blocaire' també s'empra en el món del voleibol, fet que desconeixia. O sigui que les xifres de la comparació no són tan exagerades com jo creia. Prefereixo deixar l'error, posar aquí l'esmena i fer manifest l'agraïment, que això de la memòria digital és molt fràgil.\nL'historiador Josep Benet i Morell ha mort la matinada d'avui, 25 de març de 2008. La seva obra Catalunya sota el règim franquista (1973, Edicions Catalanes de París), al costat d'altres igual d'importants, ens obre els ulls sobre la manipulació cultural i lingüística que ha hagut de patir Catalunya.\nLlegint sobre la seva intensa vida, trobo una referència lexicogràfica que no vull deixar de banda. Josep Benet, en els seus inicis, va ser redactor del primer diccionari Vox. L'anècdota serveix també per copsar una mica l'ambient d'aquella època:\n"Benet treballava per pagar-se els estudis. Va fer diverses feines com a músic i representant comercial i fent classes particulars. Una de les feines va ser la de redactor del primer diccionari Vox, a l’editorial Spes, que dirigia l’antic diputat d’Unió, Pau Romeva, el qual acabava de tornar de l’exili. En aquell equip hi havia, entre d’altres, Alexandre Galí, Alexandre Cirici i Pellicer –tots dos també havien tornat de l’exili– i alguns militants de moviments clandestins del FNC i fins i tot comunistes. Durant un estiu va donar classes particulars als fills de Fèlix Millet, del qual va ser, posteriorment, secretari particular. Així va ser com Benet va col·laborar en la tasca de Millet en favor de la cultura catalana perseguida, a través de l’entitat benèfica Minerva, que ajudava Carles Riba i Ferran Soldevila, que també acabaven d’arribar de l’exili. També per mitjà d’Edicions Calíope, Millet ajudava Josep Maria de Sagarra, que estava traduint el teatre de Shakespeare, el qual s’editava clandestinament: “És l’única edició de Shakespeare clandestina que hi ha al món”."\n(Fragment d'una entrevista publicada la tardor del 2003 a Barcelona, metròpolis mediterrània)\nAquí trobem la història de les Edicions Catalanes de París. En comparació, és terrible pensar que la Catalunya actual és un país molt mediocre.\nEstic fart del lirisme mesurat\nDel lirisme bon minyó\nDel lirisme funcionari públic amb llibre d’entrada expedient protocol i manifestacions d’estima al sr. director\nEstic fart del lirisme que es detura i va a aclarir en el diccionari l’encuny vernacle d’un mot.\nA baix els puristes\nTotes les paraules sobretot els barbarismes universals\nTotes les construccions sobretot les sintaxis d’excepció\nTots els ritmes sobretot els innumerables\nEstic fart del lirisme festejador\nDe tot lirisme que capitula davant qualsevol cosa que sigui fora d’ell mateix.\nD’altra banda no és lirisme\nSerà comptabilitat taula de cosinus secretari de l’amant exemplar amb cent models de cartes i les diferents maneres d’agradar a les dones, etc.\nM’estim més el lirisme dels bojos\nEl lirisme dels borratxos\nEl lirisme difícil i punyent dels borratxos\nEl lirisme dels clowns de Shakespeare\n-No vull saber res més del lirisme que no és alliberament.\n"Poètica" de Manuel Bandeira (Recife, 1886 - Rio de Janeiro, 1968), poeta modernista brasiler. Trad. de Josep Maria Llompart dins de Poesia gallega, portuguesa i brasilera moderna, Barcelona, Ed. 62 i la Caixa, 1988.\nEls verbívors tenim un país sencer, però, gràcies als blocs, van apareixent poblets independents amb el seu tarannà propi, com els irreductibles gals. Avui fem atenció a dues mostres d'irreductibilitat ludolingüística que tenen relació amb el diccionari:\n1. La primera és coneguda de molts. L'escriptor Jesús M. Tibau és un dels blocaires més llegits dins de la blocosa nostra, gràcies al seu Racó dalt del món. Cada dilluns, metòdicament, des de fa 46 setmanes (pels volts del maig de l'any passat començà), ens obsequia amb unes divertides "desdefinicions" on juga amb el significat de mots ja creats o en crea de nous per tal de mostrar la vivacitat de la llengua. Com exemple, un botó, o sigui, una desdefinició recent: "escrotini. Forma de fer el recompte de vots en països totalitaris, és a dir, donant el resultat que els surt dels testicles." Una manera divertida d'afrontar els terribles dilluns.\n2. L'altre és un bloc més recent: Base de badades és un "petit diccionari ludicofestiu il·lustrat de la llengua catalana". Gràcies al sempre atent Víctor ens hem assabentat de la seva existència, que no té ni dos mesos. Va començar amb tota una declaració de principis, que reproduïm tot seguit: "bokabulari (paraula d'origen basc que designa aquella persona que crea paraules o que juga amb el seu significat)". I des de llavors diàriament fa un simpàtic exercici de ludolingüística, el contrapunt ideal del tan nostrat Rodamots. No em puc estar de citar la seva reflexió sobre els llepaculs: "Ser un llepaculs i no tenir pèls a la llengua són dues coses, des de tots els punts de vista, incompatibles".\nSón tan eixerits, aquests desdefinidors bokabularis, que accepten la col·laboració dels lectors per tal de fer més gran el joc (i el xoc) de mots. Qui vulgui apuntar-s'hi, pot picar a les dues portes i serà ben rebut.\nAquestes imatges són d'un diccionari francès-grec de 1840. El seu autor, Karim, les ha penjades a Flickr, on ens diu que aquest diccionari va ser una herència de l'avi. Els meus néts conservaran igual la seva herència? Amb la penombra aconsegueix un relleu ben suggeridor...\nVoltant per la catosfera, afedeneu que un troba molts recursos lexicogràfics en català. Alguns tenen una àmplia difusió. Altres, no tanta. Un d'aquests darrers és Lo diccionari lleidatà-català. Devem a l'amiga Neus Foix l'haver-nos recordat la seva existència, i davant la seva natural insistència en què aquí se'n parli (perquè és lleidatana, filòloga i eventual lectora gazofilàctica), ens pleguem gentilment als seus desitjos.\nComencem per referir-nos als tres autors, que queden molt ben protegits darrere la icona corresponent: © Lo Diccionari Lleidatà-Català, 1998. Robert Masip, David Prenafeta i Ferran Montardit.\nAixí sabem, a més, que la història degué començar el 1998. La última actualització, si aquesta informació és correcta, és del 2005.\nA més d'aquest trio (i molts col·laboradors), lo diccionari també té patrocinadors. En aquest cas són, curiosament, els del grup musical Tremendos. És dins la web d'aquest grup on està ubicat lo diccionari. No s'ha de ser cap bevedor compulsiu per veure que aquests Tremendos tenen flaca per la cervesa argentina:\nL'obra, en general, és magnífica. Desconeixem si són lingüistes, però la seva tasca de recopilació i de publicació és un exemple a seguir per tots els parlants de totes les llengües. Els mots estan en perill d'extinció, i només amb aquestes iniciatives, alguns d'ells es salvaran.\nEls autors, amb sentit comú, admeten la unitat de la llengua. En cap moment posen en qüestió que el lleidatà no pertanyi al català. El seu criteri ha estat fer repertori dels mots que s'usen per les terres de Ponent que no s'accepten normativament al català estàndard. Geogràficament, han recollit el nord-occidental bàsic (dit popularment lleidatà) de la zona del Segrià, la Noguera, les Garrigues, l'Urgell, el Pla d'Urgell i la Segarra.\nLes entrades no tenen informació morfològica. D'alguns mots expliquen el significat i d'altres donen un sinònim propi del català estàndard. De tant en tant, ens ajuden amb algun exemple, sovint molt graciós ("Li van fotre una pedrada als morros que li van fotre lo portell anlaire").\nCom a curiositat, aquí tenim una versió antiga de lo mateix diccionari.\nDes de la mateixa web dels Tremendos s'accedeix a apartats de dites lleidatanes, conjugació verbal en lleidatà i cançons populars. Tremenda la seva aportació al mapa lingüístic nord-occidental!\nCom diuen ells: Sutgerències, paraules, comentaris a: lodiccionari@tremendos.net\nAmb molt de sentit de l'humor, també ens mostren lo importants que són. De raó, no els en sobra.\nPD (16/10/09): "Hi ha una versió actualitzada (amb moltes aportacions recents), al blog de l'Espai Internet de TV3 http://blogs.ccrtvi.com/espaiinternet.php?itemid=10787" (dels comentaris).\n"No pots senzillament inventar-te les paraules. Has de passar per mi. Et costarà vint dòlars posar la teva paraula al diccionari. Deu per la paraula i deu més per inventar una paraula sense preguntar res a l'home que escriu el diccionari."\n(Autor desconegut; traïció pròpia)\nFa uns dies el TERMCAT va anunciar l'aparició d'una eina lliure per a la creació de vocabularis terminològics des de casa: el GesTerm.\nSegons la descripció del TERMCAT, és un gestor de terminologia descarregable que facilita les principals tasques associades al treball terminològic: creació de fitxes terminològiques i de diccionaris que les continguin, manteniment de la informació associada a les fitxes i als diccionaris, cerques avançades i generació de llistats imprimibles.\nAprofito algunes de les informacions que Víctor Pàmies donava al Raons que rimen sobre aquesta eina:\n"El programa funciona amb una llicència GNU/GPL, han alliberat el codi font i estan oberts a aportacions de la comunitat per millorar-lo.\nCal dir també que compta amb una ajuda en línia que ens pot treure de més d'un cul de sac i que les bases de dades auxiliars tenen entrats uns quants registres generals força útils. Inconvenients? Només treballa amb el format .term d'aquest gestor o del GdT del Termcat, cosa que ens limita a només poder-lo utilitzar amb aquest gestor.\n- Noticiesdot.cat - El TermCat presenta un gestor de terminologia: GesTerm"\nFins aquí l'anàlisi i la recerca del Víctor. Ja que ho havia fet ell, i tan bé, ho compartim, que això de duplicar la feina no és sensat ni necessari. Acabem amb una captura de pantalla de l'aplicació:\nDibuix de Fran\nEl mot 'thesaurus' és habitual en anglès. No es pot dir el mateix del seu parent català 'tesaurus', que, segons el TERMCAT, és una llista alfabètica de mots utilitzats per a classificar la documentació. I segons el DIEC2, el mateix. Els tesaurus i els gazofilacis no són germans de llengua, però sí ho són d'esperit: els primers ens vénen del grec i els segons del persa, però els dos es refereixen al tresor de les paraules.\n"Un diccionari no és mai complet, perquè un idioma, com tot ésser viu, canvia amb el temps."\nCitació de Just Cabot (Barcelona, 1898-París, 1961), escriptor i periodista català, director de la revista Mirador. Just Cabot també utilitzava el diccionari per traduir i, als anys 30, va ser el primer traductor al català de Le rouge et le noir d'Stendhal.\nPrové del llibre de Just Cabot Indignacions i provocacions (capítol "Una convenció necessària"). L'estupend Marc ha tingut l'estupend encert de penjar-la a l'estupend diccitionari.\nKhalil Rabal és un artista palestí nascut a Jerusalem l'any 1961. En aquesta ciutat es dedica a ensenyar el seu ofici i a potenciar l'art contemporani. Essent un dels artistes palestins més importants, la seva obra també es cotitza bé. Un exemple de la seva producció es va subhastar a Sotheby's l'octubre passat:\nPorta per títol Philistine i és de l'any 1997. I sí, és un diccionari (un Oxford Desk Dictionary and Thesaurus, concretament) manipulat amb una clara intenció artística (i fins i tot, crematística). L'artista ha clavat tot de claus a la part del text, amb unes ressonàncies religioses evidents. Les imatges no tenen prou definició com per saber a quin mot correspon l'únic requadre que l'artista ha salvat de la tatxonada general. Potser el mot del títol? Un enigma lexicogràfic que per ara queda irresolt.\nEl preu de sortida va ser d'entre 24-30.000$. Un dels diccionaris més cars amb què per ara he topat. Tenint en compte que un filisteu també es algú "que sols té en compte els interessos materials", el títol està molt ben posat. Crec que es va vendre, però jo no en vaig ser el comprador. El dia que Antoni Tàpies pinti amb gargalls i excrements diversos un Fabra, la meva decisió, òbviament, s'haurà de meditar més.\nPS: El ràbula i insigne col·laborador d'aquest bloc puigmalet.com ha trobat aquesta altra imatge, on, ampliant-la, sí que s'intueix, sobretot pels mots que encapçalen les pàgines, que la definició no tapada és la de 'philistine'. Ara bé, ni a mi ni a ningú escaparà que aquesta imatge NO és la del diccionari subhastat a Sotheby's. Però sembla lògic que si té el mateix títol l'autor s'autoplagiés. De fet en aquest altre diccionari els claus no estan tan clavats, fet que deu tenir una misteriosa explicació, probablement plena de ressonàncies místiques. Es veu que la idea de l'obra és tan bona que hi ha més d'un diccionari tatxonat de claus pel món:


Cartes creuades: 'Estem perdent un temps d'or'\nEls directors de Berria i VilaWeb intercanvien cada setmana una carta en els seus respectius diaris\nAquí seguim sense saber la data de les eleccions, igual que a Espanya. Aquesta setmana sembla que s’ha anat afeblint la possibilitat de celebrar les eleccions per al parlament de Gasteiz juntament amb les de la presidència d’Espanya; però, ja que desconeixem les hipòtesis que està estudiant qui ha de d’adoptar aquesta decisió, el president Urkullu, estarem condemnats a una setmana més d’espera. Pel que sembla, fins que no s’aclareixi l’embolic d’Espanya, és a dir fins que se sàpiga si van a avançar-les o no, Urkullu no donarà a conèixer el que vol fer.\nAls que donen suport a la gran coalició entre el PP i el PSOE els és cada més difícil sostenir aquesta possibilitat, atès que s’està incrementant contínuament la llista d’escàndols que va acumulant el PP. És sorprenent que ni PSOE ni Podem encertin a fer un acord bàsic, valent-se de que la situació del PP està més enfangada que mai. I molts votants de l’esquerra els faran pagar aquesta falta d’acord, per no aprofitar la situació i perquè cadascú actua mirant només pels seus interessos.\nSi ara no aconsegueixen constituir un govern alternatiu, els serà encara més difícil després de repetir les eleccions. L’esquerra no aprèn.\nEl govern en funcions d’Espanya està en una situació d’incapacitat, amb un encefalograma de l’activitat totalment pla. Però reuneix forces portant al Tribunal Constitucional d’Espanya les lleis aprovades pels dos parlaments d’Hego Euskal Herria i, un cop acceptat el tràmit, deixant-les sense possibilitat d’aplicació.\nEstem en una situació subordinada; Madrid pinta les bandes laterals d’aquest camp de joc que és cada vegada més estret, i, en cas de dubte, trien àrbitre. Mentrestant, transcorreran els anys, les lleis no comportaran conseqüències, la ciutadania no es podra valdre dels avantatges de la llei, i tots haurem perdut un temps d’or.\nLa potència del moviment independentista al Principat eclipsa inevitablement coses que estan passant en altres parts del nostre país i que són molt importants. Deixa’m que parle aquesta setmana del meu País Valencià perquè allà estan passant també coses de molta rellevància, encara que el nivell d’ambició nacional siga ara mateix menor.\nLa formació del govern entre PSOE i Compromís i l’autovoladura del PP, per la corrupció sobretot, han començat a dibuixar una nova imatge dels valencians de la qual en els últims dies hem vist un parell de mostres interessants.\nPrimer quan el ministre Montoro va enviar una infame carta a la Generalitat Valenciana reclamant que reservés més diners encara per fer front al dèficit. El govern valencià es va negar en rodó però l’interessant del cas va ser la proposta que va llançar el president Ximo Puig. Puig va proposar una reunió de presidents de comunitats autònomes, autoconvocada. O siga al marge de l’estat. El raonament era lògic però desconegut fins ara: si hi ha setze governs implicats, les quinze autonomies no forals més el govern espanyol, el que no pot ser és que un sempre mane i els altres no tinguen més remei que obeir. No som les autonomies estat també? es va preguntar Puig en una reflexió que a Catalunya va sonar molt familiar. Tal qual semblava estar parlant el president Maragall, l’home que va intentar de debò canviar el model d’Espanya i segurament el polític que va obrir la porta a l’independentisme. Quan ell mateix va constatar que canviar Espanya és impossible.\nPodria semblar que el tema del finançament autonòmic és poc significatiu en termes nacionals però de nou, amb poques hores de distància, Puig va tornar a proposar una assemblea de les autonomies amb llengua pròpia, per exigir a l’estat l’atenció que mereixen. De nou invocant un model d’estat diferent que no sembla ser possible.\nEstant així les coses ves a saber si Puig no acabarà com Maragall, desencantat amb Espanya de forma definitiva. I si això passa a Madrid ja es poden anar agafant a la cadira …


La administració electrònica avança a bon ritme als ens locals – Consorci AOC\nLa administració electrònica avança a bon ritme als ens locals\nEl Consorci AOC publica el setè informe sobre l’e-Administració, corresponent al mes d’octubre de 2011, amb l’objectiu de seguir analitzant el grau d’adopció dels serveis d’administració electrònica als ens locals catalans.\nLes dades recollides ens mostren un alt grau d’assoliment de serveis com el perfil de contractant, amb més del 90% d’ajuntaments que informen de la seva activitat contractual al web (concretament, 853) i gairebé el 100% dels consells comarcals (40 el publiquen). També la tramitació telemàtica s’estén i arriba al 87% dels ajuntaments catalans, en concret són 824 ajuntaments que ofereixen la possibilitat de realitzar tràmits via web i 37 consells comarcals (90,2% del total).\nSegueix en augment el nombre d’ens que disposen de seu electrònica, actualment són 107 ajuntaments (l’11,3% del total) i 5 consells comarcals (12,2%), amb un increment de més del 2% en ambdós casos respecte l’informe anterior, publicat el passat juliol. Si comparem les dades amb els resultats d’ara fa un any (octubre de 2010), s’ha passat de 20 a 107 ajuntaments amb seu electrònica, i de 3 a 5 en el cas dels consells comarcals.


La paradoxa dels micos i els plàtans a Catalunya La República\nEn un experiment es van ficar cinc micos en una habitació. Al centre d’aquesta, van situar una escala, i al capdamunt, uns plàtans. Quan un dels micos pujava per l’escala […]\nClaudi Bachs 22/07/2015\nEn un experiment es van ficar cinc micos en una habitació. Al centre d’aquesta, van situar una escala, i al capdamunt, uns plàtans. Quan un dels micos pujava per l’escala per arribar als plàtans, els científics ruixaven a la resta de micos amb aigua freda. Al cap d’un temps, i molts intents per part dels micos, aquests van assimilar la connexió entre l’ús de l’escala i la dutxa d’aigua freda. De manera que quan un d’ells s’aventurava a pujar a la recerca d’un plàtan, la resta de micos li impedien amb violència. Al final doncs, tot i tenir la temptació dels deliciosos plàtans, cap mico gosava pujar per l’escala.\nEn aquest moment, els científics van extreure un dels cinc micos inicials i van introduir un de nou a l’habitació.\nEl mico nou, naturalment, es va enfilar ràpidament per l’escala a la recerca dels plàtans. Quan els altres van veure les seves intencions, es van abalançar sobre ell i el van baixar a cops abans que el raig d’aigua freda fes la seva aparició. Després de repetir l’experiència diverses vegades, al final el nou mico va comprendre que era millor per a la seva integritat física renunciar a pujar per l’escala.\nEls científics van tornar a subtituir un dels micos del grup inicial. El qual va fer com l’anterior mico i com tots els antecesors, anar a la recerca del plàtan, amb el mateix violent resultat de sempre. A més, el primer mico substituït va participar amb especial interès en les pallisses al nou mico.\nEn aquest moment, els científics es van trobar amb una cosa sorprenent. Cap dels micos que hi havia a l’habitació havia rebut mai el raig d’aigua freda. No obstant això, cap s’atrevia a enfilar per fer-se amb els plàtans. Si haguessin pogut preguntar als primats perquè no pujaven per aconseguir l’aliment, probablement la resposta hagués estat aquesta “No ho sé. Això sempre ha estat així “\nAl nostre país ja no queden ciutadans (micos) remullats en aigua gelada per a voler apropar-se i gaudir dels plàtans (la nostra subsistència i llibertat), però patim la violència d'uns quants micos que fins i tot essent micos com nosaltres són capaços de tot per a que no assolim el cim de l'escala on són els NOSTRES plàtans. Prefereixen esperar que d'una porta ens llencin engrunes i subsistir o demanar permís més enllà dels barrots per a que ens deixin agafar-ne un o dos. Aquests micos són purs instruments per qui hi ha fòra.\nÉs l'hora de pujar a agafar-los. Ja no hi ha mànega d'aigua gelada, i si hi fos, tots junts ens mullarem per a que no ens dutxin més amb ella.\nNomés votar pel sí sense condicions ens acostarà als plàtans. #JuntsPelSí és la única sortida.


Recordem una gran Diada – Castellers de Cerdanyola\nPublicat a 18 de maig de 2021 1 de juny de 2021 per CRISTIAN\nRecordem una gran Diada\nDesprés de tanta espera, l’ambient al món casteller comença a moure’s. Comencem a escalfar els ànims i a preparar el camí de tornada, esperem que no massa llarg, cap a la nostra normalitat.\nEns vénen ara a la ment records que ja semblen llunyans, com la Diada del Roser de Maig del 2019. Va ser un dia especial, una gran diada que vam compartir amb els nostres padrins, els Castellers de BCN, i amb els Minyons de Terrassa.\nVau poder gaudir de grans castells a la plaça Abat Oliba, com la torre de 8 amb folre dels Minyons o el 4d8 dels de BCN. I els Martinets, malgrat els molts canvis a la colla aquella temporada, vam mantenir el nostre nivell #totde7 i vam descarregar uns lluitats 3d7, 4d7, 4d7a i p5.\nVam viure moments molt emocionants, com només tenen les diades a casa: la cercavila, sentir a tot el nostre grup de músics tocant junts, entrar a plaça amb el pilar caminat, la celebració, el dinar de germanor amb les altres colles… i sentir la vostra escalfor! Moments que estem desitjant que tornin.\nEntrada prèviaAnterior La tornada ha començat!\nEntrada següentSegüent Noves del Cap de Colla


Neix a Porreres la primera Comicteca de la Part Forana | Ajuntament de Porreres\nLa iniciativa ha partit de Pedro J. González i de Margalida Roig, Policia Tutor i bibliotecària de Porreres\nEl mes de gener de 2020 Pedro J. González, Policia Tutor de l'Ajuntament de Porreres, es va proposar un ambiciós projecte: dotar el municipi d'un nou espai atractiu per als adolescents i al seu torn dinamitzar la cultura impresa en paper entre un públic tan acostumat al digital.\nAmb aquesta idea en ment es va forjar la creació de la primera Comicteca de la Part Forana i segona de la Comunitat. Deu mesos després, i després enfrontar-se a totes les traves i dificultats associades a una pandèmia mundial, inclòs el tancament de totes les Biblioteques, la Comicteca començarà la seva activitat de préstecs d'exemplars en el marc de "Sa Fira 2020".\nTransformant un magatzem a biblioteca\nA més de la implicació de departament de Policia Tutor de l'Ajuntament de Porreres, el projecte ha estat possible gràcies a la tasca de Margalida Roig, bibliotecària de Porreres, que des del principi es va bolcar a portar la idea a bon port, aportant una de les sales de les seves instal·lacions que s'usaven de magatzem i els pocs còmics que tenia a les prestatgeries, passant a ser els primers a formar part de la col·lecció i la Comicteca.\nLa Regidoria de Cultura també va veure amb bons ulls la iniciativa i va decidir apostar per ella dotant al projecte d'una partida pressupostària suficient per condicionar i moblar l'espai cedit per la Biblioteca i adquirir un primer lot de novel·les gràfiques.\nLa Comicteca també ha estat possible gràcies a donacions desinteressades fetes per aficionats a l'art de la vinyeta i compres mensuals realitzades pel mateix Ajuntament de Porreres.\nDurant tot el temps que el virus ha mantingut biblioteques i altres edificis públics clausurats, es van seguir rebent donacions de còmics i realitzant-compres i gestions. Es van aconseguir important col·laboracions amb la Fundació Deixalles, entitat sense ànim de lucre que afavoreix la inserció sociolaboral de persones en situació o en risc d'exclusió de les Illes Balears, els qui van aportar part dels còmics que arribaven a la seva organització i de Dolmen editorial, una de les editorials de còmic més reconegudes en l'àmbit nacional.\nI, a la fi, com en moltes de les històries que solen recollir-se en les vinyetes, aquesta aventura ha aconseguit arribar a un feliç desenllaç, tot i que la fastuosa inauguració planejada per a aquest nou espai de l'oci i de cultura per a adolescents i adults haurà d'esperar al fet que arribin temps més amables per a les reunions socials.


El PP d’Alzira proposa deixar sense efecte l’Ordenança que obliga a reduir terrasses i substituir mobiliari a l’hostaleria - El periòdic valencià\nDes que va començar l’estat d’alarma a causa de la crisi sanitària del Covid-19, des del Partit Popular venim proposant mesures per a mitigar les conseqüències econòmiques d’aquesta crisi sanitària.\nEn aquesta ocasió, la nostra proposada número 19 és la de la suspensió de manera indefinida de l’entrada en vigor de l’Ordenança d’Ocupació de Via Pública, que anava a tindre lloc ara a l’abril, i que de moment s’havia únicament “ajornat”. Ja en el seu moment el PP va ser l’únic partit que va votar en contra de la mateixa pels mateixos motius pels quals ara entenem que ha de paralitzar-se completament: la seua entrada en vigor suposava obligar inversions i a acomiadar a treballadors.\nUn dels sectors més afectats en aquesta crisi és sens dubte l’hostaleria, els quals van ser els primers a tancar els seus negocis i es preveu que seran els últims a obrir-los. Al fet de no tindre ingressos, i haver de continuar pagant els seus impostos, amb l’entrada en vigor d’aquesta normativa quan òbriguen les seues portes hauran de realitzar inversions en mobiliari per a adaptar els seus locals, i a més acomiadar a treballadors en veure’s obligats a reduir l’aforament dels seus locals en haver de suprimir part de les terrasses.\nDes del Partit Popular proposem al Bipartit que deixe sense efecte l’entrada en vigor d’aquesta Ordenança de manera indefinida. “Es tracta d’una mesura que no necessita inversió i ajudarà molt als nostres autònoms i petites empreses”, assenyala Hernández.\nAquesta proposta, al costat de totes les altres que hem realitzat en matèria econòmica com la d’ajudes directes de fins a 1.000€, les hem presentades hui davant el Consell Assessor de Comerç de la nostra ciutat”.\nPrevAnteriorEls ajuntaments reben de la Diputació de València els primers 20 milions del Fons de Cooperació\nSegüentAVA-ASAJA considera positiva la rebaixa de mòduls però lamenta la disparitat de criteris per termes en cítrics, caquis i fruiters sense una justificació claraNext


Bolet al tronc d'un crape myrtle / amrisys.com | 5 minutos\nbolets al tronc d ' un crape myrtle\nEl crepe myrtle és també conegut per la seva Nom científic Lagerstroemia Indica L. I és en molts paisatges. Conegut per les seves flors de colors, la mirta de Crepe és sensible a les malalties fúngiques.\nOildi és a moltes plantes ornamentals, incloent la crêpe de mirta, i provoca taques de creixement de fúnbols blancs a l’arbre. El iodium és el més comú a la primavera i als mesos de tardor. Crape Myrtles també és sensible a la fumagina, que també és una malaltia fúngica. Fumagine és causada per dipòsits Maellat, que queden insectes com els pugons.\nMyrtles Crape amb Oidium té un recobriment de fúngica blanca al tronc, els rovells, les fulles i els brots. Aquest fong cobreix tota la superfície de les fulles i també causa groc de fulles, distorsió, pèrdua prematura de fulles, fulls de funcionament i retard de creixement. Fumagine provoca un bolet negre al tronc, fulles i branques i sembla el sutge de la xemeneia.\nLa plantació de craps de myrtle resistent a la malaltia evita malalties fúnelles. Les pràctiques de control cultural com la destrucció del teixit vegetal infectat és una altra manera d’evitar la propagació del iodium. Fumagine és un símptoma d’infestació per part dels insectes. L’eliminació dels insectes que provoca el fong és el millor tractament per a la fumagina.


El motiu de l'absència de les dones de Michael Jordan a "The last dance" - Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio\nEl motiu de l'absència de les dones de Michael Jordan a "The last dance"\nTot i que algunes publicacions asseguraven que havia estat el mateix Jordan qui havia vetat aquests testimonis, el productor executiu de "The last dance", Mike Tollin, ha desmentit aquesta teoria en una entrevista a l'ESPN\nRedacció Esport3 29/06/2020 - 20.26 Actualitzat 06/07/2020 - 09.47\nMichael Jordan al costat de la seva actual esposa, la model cubana Yvete Prieto\nEl documental "The last dance" sobre els Chicago Bulls de Michael Jordan ha estat un èxit mundial. Tot i això, cada vegada són més nombrosos els comentaris a les xarxes socials sobre l'absència de testimonis familiars ni de cap de les dues dones del mític 23. Ni Juanita Vanoy, que va ser l'esposa de Jordan des de 1989 fins al 2006 ni la model cubana Yvete Prieto, la seva actual dona des del 2013, apareixen en el documental.\nTot i que algunes publicacions asseguraven que havia estat el mateix Jordan qui havia vetat aquests testimonis, el productor executiu de "The last dance", Mike Tollin, ha desmentit aquesta teoria en una entrevista a l'ESPN.\n"Teníem una llista de verificació per al documental: joc, teoria de la conspiració sobre la jubilació, la mort del seu pare, la seva falta d'activisme i els seus companys d'equip. Crec que vam tocar totes les categories. Des del principi, ens preguntem: 'És un drama laboral o domèstic, això?' Tots dos crèiem que era una història al lloc de treball, i Jason (Hehir, el director de la sèrie) i jo compartim un desinterès general per les esposes i fills dels personatges principals."\nUn dels objectius era mantenir la privacitat de l'estrella de l'NBA.\n"Michael és una de les persones més geloses de la seva privacitat de les nostres vides. Està content que això hagi acabat. Vol seguir amb la seva vida programada de sempre. Michael mai va dir que no podíem parlar amb cap de les seves esposes. No vam creure necessari que la història avancés fins a aquest extrem."\nPippen també s'enfada amb Jordan per "The last dance"\nHorace Grant esclata contra Jordan: "És tot rancúnia"\nApareix l'home de la pizza "contaminada" de Jordan


La bisexualitat pica a la porta de les sèries\nPer primer vegada, una sèrie d'animació de Disney tindrà un personatge protagonista bisexual\n5 min. Barcelona 18/08/2020 18:43\n651x366 'The owl house' / DISNEY 'The owl house' / DISNEY\nDesprés d'anys rebent crítiques pel seu conservadorisme, Disney fa un pas endavant. Per primera vegada en la seva història, una de les seves sèries d'animació, The owl house, tindrà un personatge bisexual, una petita revolució que ha de contribuir a normalitzar aquesta comunitat entre els espectadors més petits. El crèdit d'aquesta fita, però, no és tant per a Disney com per a la creadora de la sèrie, Dana Terrace, que des que va començar a treballar en la producció va deixar clar que la seva intenció era fer una ficció al més diversa possible.\n"Soc bisexual! I vull escriure un personatge bisexual, carai! Afortunadament la meva tossuderia ha tingut recompensa i ara rebo un gran suport per part de l'actual direcció de Disney", escrivia Terrace aquest agost al seu perfil de Twitter. En el mateix fil de Twitter, la creadora recordava la importància de la visibilitat i de mantenir-se fidel als seus principis, malgrat que quan va començar a treballar per a Disney alguns executius li van advertir que mai podria incloure una relació bisexual o gai en les seves històries. De la seva tossuderia va néixer Luz Noceda, la protagonista de 14 anys de The owl house, que se sent atreta pels nois però també per les noies, com ara l'Amity, amb qui acaba anant a un ball.\nLa Luz no és el primer personatge LGTBI que apareix en una producció de Disney, però sí el primer bisexual. En els últims anys, l'empresa de Mickey Mouse ha fet avenços tímids en la representació del col·lectiu, com ara la inclusió a Onward de l'Officer Spector, que s'identifica com a lesbiana. Amb tot, fins ara Disney sempre havia relegat la visibilitat LGTBI a personatges secundaris.\nEls menys representants\nDins del col·lectiu LGTBI, bisexuals i transsexuals són els que menys quota de pantalla tenen, com remarca l’Aliança Gai i Lesbiana contra la Difamació (GLAAD). En el seu informe 2019-20 dedicat a la ficció televisiva, l'entitat assenyala que només un 26% del total de personatges regulars en sèries de canals en obert, per cable i de plataformes s'identifiquen sota el paraigua de la bisexualitat (GLAAD inclou sota aquest epígraf també els personatges que es consideren panssexuals, per exemple). En nombres absoluts, són 11 personatges més que durant la temporada 2018-19, però en percentatge baixa un 1%. Els que surten més mal parats d'aquesta baixa representació són els homes bisexuals, ja que del total de 128 personatges bisexuals només 36 són homes.\nParadoxalment, segons les dades del The Williams Institute, que depèn de la Universitat de Califòrnia a Los Angeles, al col·lectiu LGTB hi ha un 52% de bisexuals. "Tot i així, aquesta comunitat segueix estant infrarrepresentada o representada d'una manera molt pobra tant en els productes d'entreteniment com a les notícies", asseguren des de GLAAD. Entre els principals errors que cometen les sèries assenyalen l'ús de l'atracció per més d'un gènere com una eina temporal per alterar l'argument d'una sèrie o la representació dels bisexuals com a persones "en qui no es pot confiar, obsessives i amb comportaments autodestructius".\nMalgrat la pobresa general del retrat de la bisexualitat en la ficció televisiva que denuncia GLAAD, en els últims anys algunes sèries de gèneres diversos han agafat la bandera de la representativitat. Una de les que ho han fet d'una manera més clara i positiva ha sigut la comèdia musical Crazy exgirlfriend. Darryl Whitefeather, el cap de la protagonista, Rebecca Bunch (Rachel Bloom), reconeix la seva bisexualitat en una etapa tardana –s'ha casat, ha tingut una filla i s'ha divorciat– i ho fa amb una cançó, Getting bi, en què recorda: "No és una fase, no estic confós ni soc indecís".\nLa inclusió de personatges bisexuals no és una opció exclusiva de sèries alternatives o atrevides, sinó que està presents en ficcions mainstream. Un exemple d'això és la comèdia Brooklyn Nine-Nine. Els guionistes van decidir escriure una trama per al capítol número 100 en què la Rosa, una de les policies de la comissaria, surt de l'armari després que l'actriu que interpreta el personatge, Stephanie Beatriz, ho fes a la vida real. "D'alguna manera, després que la Stephanie sortís de l'armari i es convertís en una defensora dels drets LGTBI, vam creure que era una oportunitat realment important i que, a més, era coherent amb el personatge", va explicar en el seu moment Dan Goor, showrunner de la sitcom.\n651x366 La Rosa, personatge de 'Brooklyn Nine Nine' La Rosa, personatge de 'Brooklyn Nine Nine'\nL'acceptació de la bisexualitat també és una de les trames principals de The bold type, sèrie hereva de Sexe a Nova York i que segueix la vida de tres amigues que treballen en una revista de moda. La Kat (Aisha Dee) descobreix la seva bisexualitat quan coneix l'Adena (Nikohl Boosheri), una fotògrafa de l'Iran.\nEls prejudicis contra la bisexualitat, i també l'homosexualitat, queden clars a Halt and catch fire, sèrie ambientada durant els anys 80 i 90 en el sector tecnològic. A través de l'ambiciós Joe MacMillan (Lee Pace), fa un retrat que s'allunya de la vinculació entre bisexualitat i vici i mostra la part més sensible d'un personatge que està ple de clarobscurs.\nSegons GLAAD, les persones bisexuals tenen més por de sortir de l'armari que gais i lesbianes, i només un 28% d'ells afirmen haver-ho comunicat a les persones importants de la seva vida. Comptar amb referents televisius –ja sigui un personatge de Disney o el Pol Rubio de Merlí– és una manera d'aconseguir crear un entorn en què les persones bisexuals se sentin segures i puguin viure la seva vida amb normalitat, asseguren des de GLAAD.


Fanàtics pel càmping\nCada cop són més els catalans que opten per passar les vacances en una caravana\nDANI SÁNCHEZ Creixell. Actualitzada el 15/08/2011 00:00\n260x366 La Yolanda (al centre) pren el cafè amb alguns dels seus amics del Càmping Creixell. / TJERK VAN DER MEULEN La Yolanda (al centre) pren el cafè amb alguns dels seus amics del Càmping Creixell. / TJERK VAN DER MEULEN\nEn una de les parcel·les del carrer 25 del Càmping Creixell, a la Costa Daurada, i protegits d'un sol de justícia sota un tendal de plàstic, Yolanda Cazorla i Francisco Marcos, una parella de Terrassa, prenen cafè amb dos matrimonis més. "Això és el càmping -comenta el Francisco-, estar sempre envoltat d'amics i compartir-ho gairebé tot". Avui el dinar ha estat paella, i l'ha preparada Paco Franco, un dels veïns de carrer 25, que ara també seu a taula.\nLa Yolanda i el Francisco han passat gairebé cada cap de setmana i tots els estius des de fa dos anys al mateix càmping amb els seus dos fills, el Sergio i l'Alberto -de 17 i 12 anys-. En el si de la família hi ha disparitat d'opinions. La mare i el fill petit són "fanàtics del càmping" i no el voldrien deixar. "Per què ho hauria de voler? -es pregunta l'Alberto-, cada any faig amic nous i m'ho passo d'allò més bé!" El pare i el fill gran, però, tenen més dubtes. "Quan arriba el cap de setmana tinc ganes de descansar i aquí es fa molt difícil, perquè sempre hi ha coses a fer", diu el Francisco. "Mentre els fills i la dona vulguin venir, ho farem, però tinc clar que algun dia ho deixarem estar. I serà per sempre", afegeix.\nDe fet, els nens són un dels factors principals que els defensors del càmping assenyalen com a avantatges davant d'altres opcions turístiques. Les instal·lacions tenen controls d'entrada i de sortida i als carrers interiors gairebé no hi ha cotxes. "Per això aquí als nens els podem donar una llibertat que a la ciutat és impossible", assegura el Francisco. Però no tots els joves hi estan d'acord.\nQuan els pares marxen a fer la migdiada els fills ocupen la taula de plàstic i treuen els jocs de taula per recuperar energia abans de tornar a la piscina o a la platja. Discuteixen si ells, quan siguin grans, voldran portar els seus fills al càmping. El Sergio té clar que no. "De vegades això és molt avorrit per a un jove. A la nit, per exemple, tanquen la porta de sortida a la platja i aquí dins l'única cosa que fan són balls d'orquestra per a la gent gran", es lamenta. Cristina Franco, de 16 anys, li rebat l'argument: "Som una colla de nois i noies de més o menys la mateixa edat i podem fer el que vulguem. Esclar que de vegades és avorrit, però imagina't si en comptes d'estar aquí envoltats d'amics ens passéssim cada cap de setmana tancats a casa!"\nLa majoria dels campistes a Creixell són catalans que fan servir la caravana com si fos la seva segona residència. Al carrer 25 gairebé tots en fan un ús intensiu: hi van cada cap de setmana del març a l'octubre i tot el temps que es pugui a l'estiu. Aquesta és, però, només una de les moltes tipologies de càmping. En d'altres, especialment a la Costa Brava, la destinació principal dels campistes de l'Estat, els clients són més nòmades. D'acord amb el president de la Federació de Càmpings de Girona, Josep Maria Pla, tot i que en aquesta demarcació el 60% de campistes encara són estrangers -especialment holandesos i alemanys-, "la tendència entre els estiuejants locals a anar de càmping és ascendent". Segons Pla, "el contacte amb la natura i les instal·lacions són més determinants que no pas el preu a l'hora de decidir fer càmping".\nBarat, depenent amb què es compari\n"Nosaltres paguem 3.300 euros a l'any, i a això hi has d'afegir el cost de la caravana i de les coses que hem de comprar per estar més còmodes. No és barat, però depèn amb què es compari, perquè s'ha de tenir en compte que en fem ús molts dies a l'any", assegura la Yolanda. En general, s'acostuma a associar el càmping a unes vacances econòmiques i, si es compara amb llargues estades en hotels o apartaments, és així. Tanmateix, Pla ho té clar: "No és veritat que la crisi ens beneficiï". Heidi Palau, responsable del Càmping Creixell, assegura que la majoria dels clients de l'establiment "són de classe treballadora i han estat afectats per la crisi", i això ho han pogut notar, per exemple, en el fet que "alguns dels campistes ocasionals que abans feien tres setmanes de vacances ara només vénen deu dies".\n"Una família pot anar de vacances per molt menys del que paguem aquí, però a banda de tenir-ho disponible durant molts caps de setmana a l'any, aquí podem fer relacions amb altra gent", assegura Rosa Soriano, una altra veïna del carrer 25 del Càmping Creixell. De fet, entre els campistes hi ha quòrum en destacar que les relacions socials que s'estableixen són un dels grans atractius d'aquesta forma d'oci. "En un hotel o un apartament és molt difícil fer amics tan pròxims com els que tenim aquí. Això és com un petit poble dels d'abans: ho compartim pràcticament tot!", afirma. Però això també té les seves ombres. "És molt difícil tenir intimitat. Al càmping, dinar, sopar, descansar, rentar els plats o fins i tot dutxar-se són actes que es fan a la vista de tothom", assegura la Yolanda.


Les infermeres de Balears es formen en una millor gestió i control del pacient agitat o agressiu || Col·legi Oficial d'Infermeria de les Illes Balears\nPortada / ACTUALITAT / Comunicats / Les infermeres de Balears es formen en una millor gestió i control del pacient agitat o agressiu\nLes infermeres de Balears es formen en una millor gestió i control del pacient agitat o agressiu\nPer segon any consecutiu, el Col·legi d'Infermeria de les Illes Balears organitza un curs perquè les infermeres aprenguin a detectar precoçment situacions d'agitació, avançant-se i gestionant situacions de risc potencial d'agressió física o verbal\nUna vintena d'infermeres ha participat aquests dies en un Curs de control del pacient agitat / agressiu (CPA) organitzat pel Col·legi Oficial d'Infermeria de les Illes Balears, que ha tingut lloc a les instal·lacions del 061, a Palma. Lamentablement, les agressions en l'àmbit sanitari i d'emergències són una realitat amb què es troben les infermeres en algunes ocasions. Per això, cal que tinguin eines que els permetin detectar situacions d'agitació o agressió potencials, i actuar gestionant de la millor manera possible.\n"El primer és identificar la situació, coneixent quin és el marc legal que regula les nostres actuacions com a personal sanitari davant d'una possible agressió, ja sigui física o verbal", explica Andrés García Còrdova, infermer i Màster en Urgències i Emergències, director del curs.\nLes infermeres han après a utilitzar tècniques d'autoprotecció i contenció verbal davant d'un pacient (o un familiar) agitat o agressiu. També s'han conegut tècniques defensives, posicions i desplaçament davant d'una situació descontrolada i mètodes de control i immobilització de l'agressor a terra. També han pogut estudiar com canvia la situació si l'agressió es produeix en un espai petit, com una consulta, durant una visita domiciliària o en una ambulància, així com els recursos al seu abast en el cas de necessitar ajuda.\n"L'ideal seria no haver d'arribar a utilitzar aquestes tècniques defensives, i aconseguir que la contenció verbal solucioni les situacions, però això no sempre és possible", apunta García Còrdova. Al costat d'ell, han impartit el curs dos policies locals experts en tàctiques en àrees hostils.\nA més d'aquest curs, el Coiba també ofereix als seus col·legiats cursos sobre tècniques de negociació i coaching per a la resolució pacífica de les situacions de tensió, intentant evitar que el pacient, el familiar o el professional perdin el control.\nEl Coiba ha col·laborat amb el Govern dels Illes Balears en l'elaboració del protocol agressions al personal sanitari i, encara que no posseeix un Observatori d'agressions, posa el seu servei jurídic gratuït a disposició dels col·legiats que ho requereixin per haver estat víctimes d'una agressió . Durant el 2018, el Coiba va registrar 6 denúncies per agressió a infermeres a les Illes Balears, segons la memòria de l'Assessoria Jurídica col·legial.


Unitat central de processament - Uniopèdia, el mapa conceptual\n97 les relacions: Advanced RISC Machines, AMD, Arquitectura (informàtica), Arquitectura Harvard, Automòbil, Biestable, Bobina de xoc, Bus (informàtica), Capacitància, Cinta perforada, Circuit imprès, Circuit integrat, CISC, CMOS, Computació paral·lela, Conjunt d'instruccions, Consola de joc, Corrent continu, Cray Inc., Cyrix, Dècada del 1950, Dècada del 1960, Dècada del 1970, Dual core, EDVAC, Enginyeria Informàtica, ENIAC, EPROM, FLOPS, FPU, Harvard Mark I, Hertz, HyperThreading, IA-32, IBM, Intel, Intel 4004, Intel 8080, Itanium, Joguina, John Mauchly, John von Neumann, Kilobyte, Konrad Zuse, Llei de Moore, Memòria cau, Memòria d'accés aleatori, Memòria d'ordinador, Microcodi, Microcontrolador, ..., Microelectrònica, Microordinador, Microprocessador, Miniordinador, Motorola, Multinucli, Ordinador, Ordinador central, Ordinador personal, Ordinador quàntic, Pentium, Porta AND, Porta lògica, Porta NOR, Porta OR, Porta XOR, PowerPC, Processador de senyals digitals, Processador vectorial, Programa Apollo, Programari, Relé, RISC, SIMD, Sistema digital, Sistema digital seqüencial, Sistema incrustat, SoC, SPARC, Sun Microsystems, Supercomputador, Telèfon mòbil, Texas Instruments, Transistor, Vàlvula de buit, VLSI, X86, Zilog, 1945, 1948, 1949, 1964, 1974, 2000, 2008, 30 de juny, 8 bits.\tAmpliar l'índex (47 més) » « Shrink índex\nNou!!: Unitat central de processament і Advanced RISC Machines · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і AMD · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Arquitectura (informàtica) · Veure més »\nArquitectura Harvard L’arquitectura Harvard és una arquitectura de computadors amb les vies d'emmagatzematge i de senyal físicament separats per a instruccions i dades.\nNou!!: Unitat central de processament і Arquitectura Harvard · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Automòbil · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Biestable · Veure més »\nBobina de xoc\nUna bobina de xoc de 20mH i 2A Una bobina de xoc o ferrita (no confondre amb la ferrita del material) és un inductor dissenyat per tenir una gran reactància a una freqüència o rang de freqüències determinats.\nNou!!: Unitat central de processament і Bobina de xoc · Veure més »\nEn arquitectura d'ordinadors, un bus és un sistema digital que transfereix dades entre els components d'una computadora o entre computadores.\nNou!!: Unitat central de processament і Bus (informàtica) · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Capacitància · Veure més »\nUn rotllo de cinta perforada. La cinta perforada és un mètode obsolet d'emmagatzematge de dades, que consisteix en una llarga tira de paper en què es realitzen forats per emmagatzemar les dades.\nNou!!: Unitat central de processament і Cinta perforada · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Circuit imprès · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Circuit integrat · Veure més »\nCISC (de l'anglès Complex Instruction Set Computer) és un model d'arquitectura de computadors.\nNou!!: Unitat central de processament і CISC · Veure més »\nInversor CMOS (Porta NOT) CMOS, també conegut com a Metall Òxid Semiconductor Complementari (de l'anglès: Complementary Metall Oxide Semiconductor, CMOS) és una tecnologia per a la construcció de circuits integrats.\nNou!!: Unitat central de processament і CMOS · Veure més »\nSupercomputadora de '''computació paral·lela''' Blue Gene/P d'IBM La computació paral·lela és una forma de computació en la qual molts càlculs es fan simultàniament, operant en base al principi que sovint es poden dividir problemes grans en altres de més petits, els quals llavors es poden solucionar concurrentment ("en paral·lel").\nNou!!: Unitat central de processament і Computació paral·lela · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Conjunt d'instruccions · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Consola de joc · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Corrent continu · Veure més »\nCray inc. es un fabricant Americà de supercomputadors amb seu a Seattle, Washington.\nNou!!: Unitat central de processament і Cray Inc. · Veure més »\nCyrix va ser una empresa dedicada a la fabricació de processadors, va començar les seves operacions el 1988 com un proveïdor de coprocessadors matemàtics d'alt rendiment per a sistemes 286 i 386.\nNou!!: Unitat central de processament і Cyrix · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Dècada del 1950 · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Dècada del 1960 · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Dècada del 1970 · Veure més »\nDual Core és una tecnologia emprada en microcomputació que consisteix a desenvolupar microprocessadors amb dues unitats de procés completes, a diferència del HyperThreading.\nNou!!: Unitat central de processament і Dual core · Veure més »\nComputador EDVAC L' EDVAC (per les sigles en anglès de Electronic Discrete Variable Automatic Computer), va ser un dels primers computadors electrònics.\nNou!!: Unitat central de processament і EDVAC · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Enginyeria Informàtica · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і ENIAC · Veure més »\nEPROM. La petita finestra de quars rep llum UV durant l'esborrat. EPROM és un tipus de circuit integrat de memòria ROM no volàtil inventat per l'enginyer.\nNou!!: Unitat central de processament і EPROM · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і FLOPS · Veure més »\nFPU (de l'anglès Floating Point Unit) és una part del microprocessador destinada al càlcul d'operacions matemàtiques en coma flotant.\nNou!!: Unitat central de processament і FPU · Veure més »\nHarvard-IBM Mark 1, costat dret. LIBM Automatic Sequence Controlled Calculator (ASCC), anomenat Mark I per la Universitat Harvard, fou el primer ordinador electromecànic construït per Howard H. Aiken el 1944 en la Universitat Harvard i amb la subvenció d'IBM.\nNou!!: Unitat central de processament і Harvard Mark I · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Hertz · Veure més »\nPentium 4 '''3.80 GHz amb tecnologia "Hyper-Threading". HyperThreading és una marca registrada de l'empresa Intel per anomenar la seva implementació de la tecnologia Multithreading Simultani també conegut com a SMT.\nNou!!: Unitat central de processament і HyperThreading · Veure més »\nIA-32 (Intel Architecture 32 bits, "Arquitectura Intel de 32 bits") és l'arquitectura, o conjunt d'instruccions, que va començar a utilitzar Intel amb el processador 386 a l'any 1985, i que es va anar millorant i utilitzant en tots els processadors de la família x86: 486, Pentium, Pentium Pro, Pentium MMX, Pentium II, Pentium III, Pentium IV.\nNou!!: Unitat central de processament і IA-32 · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і IBM · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Intel · Veure més »\nLIntel 4004 és una Unitat Central de Procés (CPU) de 4 bits llençada per Intel Corporation el 1971.\nNou!!: Unitat central de processament і Intel 4004 · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Intel 8080 · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Itanium · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Joguina · Veure més »\nJohn William Mauchly (Cincinnati, Ohio, 30 agost 1907 - Ambler, Pennsilvània, 8 de gener de 1980) va ser un físic estatunidenc que, juntament amb John Presper Eckert, va dissenyar l'ENIAC, el primer ordinador digital electrònic de propòsit general, així com l'EDVAC, el BINAC i l'UNIVAC I, el primer ordinador comercial fet als Estats Units.\nNou!!: Unitat central de processament і John Mauchly · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і John von Neumann · Veure més »\nUn Kilobyte és una unitat de mesura de la quantitat d'informació.\nNou!!: Unitat central de processament і Kilobyte · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Konrad Zuse · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Llei de Moore · Veure més »\nLa memòria cau, o memòria caché (en francès i en anglès) és una memòria d'alta velocitat instal·lada en el mateix processador i en la qual s'emmagatzemen les dades que el microprocessador necessita utilitzar immediatament i aquelles que són llegides amb més freqüència.\nNou!!: Unitat central de processament і Memòria cau · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Memòria d'accés aleatori · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Memòria d'ordinador · Veure més »\nMicrocodi o microprograma és el nom d'una sèrie d'instruccions o estructures de dades implicats en la implementació de llenguatge màquina de nivell més alt en molts processadors, especialment els microprogramats.\nNou!!: Unitat central de processament і Microcodi · Veure més »\nMicrocontrolador Motorola 68HC11 i xips de suport Un microcontrolador (abreujat µC, uC o MCU) és un petit ordinador en un sol circuit integrat especialitzat a controlar equips electrònics, que inclou una CPU (unitat central de processament), una petita quantitat de memòria, unitats d'E/S (Entrada/Sortida) i acostuma a portar una memòria FRAM, NOR flash o una ROM per guardar-hi el programa.\nNou!!: Unitat central de processament і Microcontrolador · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Microelectrònica · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Microordinador · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Microprocessador · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Miniordinador · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Motorola · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Multinucli · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Ordinador · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Ordinador central · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Ordinador personal · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Ordinador quàntic · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Pentium · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Porta AND · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Porta lògica · Veure més »\nFull adder amb NORs Una porta NOR és una porta lògica que implementa la funció lògica NOR, és a dir, es comporta segons la taula de la dreta.\nNou!!: Unitat central de processament і Porta NOR · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Porta OR · Veure més »\nUna porta XOR és una porta lògica digital que implementa la disjunció exclusiva lògica, és a dir, es comporta segons la taula de la dreta.\nNou!!: Unitat central de processament і Porta XOR · Veure més »\nIBM PowerPC 601 Microprocessor PowerPC és una família de processadors d'arquitectura RISC, desenvolupada inicialment per Apple, Motorola i IBM.\nNou!!: Unitat central de processament і PowerPC · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Processador de senyals digitals · Veure més »\nEn computació, un processador vectorial és una unitat de processament central (CPU) que implementa un conjunt d'instruccions les quals operen en matrius unidimensionals de dades anomenats vectors.\nNou!!: Unitat central de processament і Processador vectorial · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Programa Apollo · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Programari · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Relé · Veure més »\nDEC Alpha AXP 21064, un microprocessador RISC RISC (Reduced Instruction Set Computer) és un tipus de microprocessador que reconeix un nombre típicament reduït d'instruccions de codi màquina.\nNou!!: Unitat central de processament і RISC · Veure més »\nSIMD En informàtica, SIMD (Single Instruction, Multiple Data) és una tècnica emprada per aconseguir el paral·lelisme a nivell de dades, com en processador vectorial.\nNou!!: Unitat central de processament і SIMD · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Sistema digital · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Sistema digital seqüencial · Veure més »\nRAM (6), i una memòria flaix (7). Un sistema incrustat (o sistema integrat o també sistema encastat) és un sistema informàtic dissenyat per realitzar una o poques funcions específiques normalment en un sistema de computació en temps real i que, és encapsulat totalment pel dispositiu que controla.\nNou!!: Unitat central de processament і Sistema incrustat · Veure més »\nAMD Geode és un exemple d'un system-on-a-xip basat en l'arquitectura x86 System-on-a-chip o SoC (traduït seria sistema en un xip), descriu la tendència cada vegada més freqüent d'usar tecnologies de fabricació que integren tots o gran part dels mòduls components d'un ordinador o qualsevol altre sistema informàtic o electrònic en un únic circuit integrat o xip.\nNou!!: Unitat central de processament і SoC · Veure més »\nSun UltraSparc II SPARC (de l'anglès Scalable Processor ARChitecture) és una arquitectura RISC big-endian.\nNou!!: Unitat central de processament і SPARC · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Sun Microsystems · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Supercomputador · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Telèfon mòbil · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Texas Instruments · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Transistor · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і Vàlvula de buit · Veure més »\nVLSI és l'Acrònim anglès de Very Large Scale Integration, integració a gran escala.\nNou!!: Unitat central de processament і VLSI · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і X86 · Veure més »\nFàbrica de microprocessadors fundada el 1971 per Federico Faggin, membre de l'equip de desenvolupament del processador Intel 4004.\nNou!!: Unitat central de processament і Zilog · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і 1945 · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і 1948 · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і 1949 · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і 1964 · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і 1974 · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і 2000 · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і 2008 · Veure més »\nNou!!: Unitat central de processament і 30 de juny · Veure més »\nEl Sharp LH0080A, una UCP de 8 bits (clon del Z80). En l'arquitectura informàtica, 8 bits és un adjectiu usat per descriure enters, adreces de memòria o altres unitats de dades que comprenen fins a 8 bits (1 octet) d'ample, o per referir-se a una arquitectura de UCP i UAL basades en registres, busos d'adreces o bus de dades d'aquest ample.\nNou!!: Unitat central de processament і 8 bits · Veure més »\nCPU, Central processing unit, Processador, Unitat Central de Procés, Unitat central, Unitat central de procés, Unitat de procés.


La pàgina de cortesia - Dommia\nInici / Actualitat Tecnològica i Creativa / La pàgina de cortesia\nLa pàgina de cortesia\nQuan es posa en marxa un projecte web, en moltes ocasions, es treballa directament sobre el domini real del client. Per aquest motiu, a vegades és necessari crear una pàgina web de cortesia, en la qual s'informa que la pàgina web està en desenvolupament o un altre missatge.\nHem de tenir en compte, que és possible que accedeixin a la nostra pàgina web fins i tot abans d'haver-la desenvolupat. Si el nou projecte es realitza sobre un domini preexistent, o bé, s'ha enviat un email signat amb el nou domini de l'empresa, és possible que per curiositat, algú pogués accedir.\nQuè inclourà el vostre web de cortesia?\n1) El vostre logotip.\n2) Un missatge de web en desenvolupament, o similar.\n3) Direcció i dades de contacte.\n4) Enllaços als perfils de xarxes socials.\nQuè necessitem per part vostra?\nConfirmació del nom del domini o subdomini en el qual instal·larem la pàgina web.\nEn el cas de tractar-se d'un domini ja registrat prèviament, consultar el bloc final d'informació ja necessitarem derivar el domini als servidors de Dommia.\nLogotip en format vectorial. Si disposeu d'un manual d'identitat corporativa, és l'ideal. D'aquesta manera tindrem tota la informació i podrem aplicar ja els colors i tipografies correctes.\nText de benvinguda. Per defecte configurem la pàgina de cortesia amb aquest missatge:\nHola! Estem treballant en una nova pàgina web.\nDades de contacte. En el cas de no haver-los facilitat durant el procés d'acceptació del pressupost o contractació del domini necessitarem les dades de contacte, i les dades necessàries per a confeccionar la nota legal, condicions generals, etc..:\na) Nom Fiscal (en el cas d'empreses)\nb) CIF (en el cas d'empreses)\nc) Nom i Cognoms\nf) Codi Postal\ni) Telèfon de contacte\nj) Email públic\nEnllaços a les xarxes socials. Si encara no heu reservat l'equivalent del vostre nom comercial (similar al vostre nom de domini) en les xarxes socials que posareu en marxa, és el moment ideal per a realitzar-lo. Si teniu dubtes podem realitzar aquesta gestió per vosaltres.\nFotografia per al fons de la web de cortesia. Podem triar una de Facebook o Instagram en el cas de tenir ja actives les xarxes socials. Si realitzeu una selecció de fotos, intentarem avançar un pas més, i vestir la capçalera i peu de la pàgina d'inici.\nMoltes gràcies per confiar en Dommia, ens fa molta il·lusió participar en el vostre projecte!\nNota sobre la configuració del domini\nEn funció de la modalitat de contractació d'allotjament (hosting), les solucions necessàries varien:\n1) Per a projectes en els quals ja s'està treballant amb el domini i existeixen emails associats a ell, serà necessari una conversa telefònica prèvia per a definir com i quan realitzar la migració de les bústies i missatges existents.\n2) Si es té registrat el domino i es vol mantenir en l'actual proveïdor, però delegar el servei de correu i web en Dommia, serà necessari modificar el servidor DNS primari i secundari a favor de:\n3) Si es té registrat el domini i únicament es vol delegar el servei web en Dommia, serà necessari modificar la zona DNS de la seva entrada principal de domini perquè apunti a la ip 138.201.65.67.\nelvostrenomdedomini.com. IN A 138.201.65.67\nwww.elvostrenomdedomini.com. IN A 138.201.65.67\nEn cas de dubtes sobre quina és la vostra situació, una possible solució és facilitar-nos les dades d'accés al vostre panell de control de dominis en el vostre registrador actual i que Dommia realitzi les accions necessàries en funció de la vostra casuística.


Dolors Rusiñol exposa la seva pintura a la Sala Oberta 2 :: Ajuntament d'Olot\n'Situacions. Rusiñol Masramon' es pot visitar gratuïtament del 27 de març al 6 de junya La Sala Oberta 2 del Museu de la Garrotxa.\nA les pintures de Dolors Rusiñol Masramon sovint hi descobrim personatges en situacions d’aparent absurditat existencial. En altres ocasions, aquells que apareixen als seus quadres es mouen en escenaris contradictoris i les seves accions o representacions són més reals i quotidianes, però sempre dintre de realitats enganyoses. Allò que veiem és més un mirall que no pas una representació, o, per dir-ho d’una altra manera, són els personatges pintats els que ens observen, de reüll, amb una certa ironia.


El tràfic d'internet creix en un 42,2 per cent respecte al mes de setembre de l'any passat\nActualitzada 27/10/2020 a les 06:42\nEl tràfic d’internet en gigabytes durant el setembre es va situar en 7,37 milions, una xifra un 42,2% superior respecte al mateix mes del 2019, en què es va registrar un tràfic de 5,18 milions. Així ho va fer saber el departament d’Estadística, que va detallar que el tràfic nacional ha estat de 2,88 milions de gigues, amb un augment del 83,5%, mentre que l’internacional ha estat de 4,48 milions de GB de tràfic, un 24,3% més que el mateix mes de l’any passat. A més, cal destacar que la variació del tràfic per internet mòbil s’ha incrementat un 22,3% respecte al setembre del 2019.\nEls primers set mesos del 2020, en comparació amb el mateix període del 2019, hi ha hagut una variació percentual positiva en el tràfic d’internet del 55,6% amb una variació del +103,9% al tràfic nacional, del 35,3% de l’internacional i del +28,8% en el tràfic d’internet mòbil.\nEl tràfic telefònic en minuts sense internet del setembre es va situar en 14,84 milions, que representa una variació percentual positiva del 12,3% respecte al mateix mes de l’any anterior. El tràfic nacional va ser de 10,04 milions de minuts, un 19,7% més, mentre que l’internacional va ser de 4,80 milions de minuts, una davallada del 0,4% respecte al setembre de l’any anterior.\nD’altra banda, es va constatar una caiguda en el consum d’energia. El setembre es van registrar baixades del 5,4% en consum de tones equivalents de petroli i de l’1,2% de megawatts l’hora respecte al mateix mes del 2019. Si es mira el consum dels nou primers mesos de l’any, la caiguda és encara més significativa, amb una variació negativa del 20,1% en TEP i del 10,1% en MWh.