Creu Roja presenta la unitat canina ERIE de recerca i salvament de persones desaparegudes dissabte a Roda de Berà\nAquesta activitat s'havia de celebrar el passat 25 de juliol però va ser anul•lada a causa de la pluja\nEl proper dissabte el cos de voluntariat de Creu Roja presentarà amb un simulacre els seus equips de recerca i rescat canins. Aquesta activitat s'havia de celebrar el passat 25 de juliol però va ser anul·lada a causa de la pluja. S'iniciarà a la una de la tarda al costat de la caseta de socorrisme de Creu Roja de la platja Llarga. La presidenta de Creu Roja al Baix Penedès, Assumpta Soler, ha explicat que aquesta jornada consistirà en unes xerrades informatives, unes nocions bàsiques de salvament i la presentació de la unitat canina.\nL’objectiu de la unitat canina ERIE (Equip de Resposta en Emergències de Cerca i Rastreig) és trobar persones desaparegudes en qualsevol entorn i circumstància, ja sigui en situacions puntuals o bé en grans desastres naturals. L’equip està configurat per donar resposta tant a nivell nacional com internacional i ho conformen diversos gossos de fins a 17 races diferents i els seus guies, tots voluntaris de la Creu Roja formats en primers auxilis i dotats d’un equip de comunicacions portàtil.\nUna de les seves peculiaritats és que ho integren gossos de diverses races, amb la finalitat d’aprofitar les habilitats específiques de cada animal per localitzar a les persones desaparegudes. Així és poden trobar gossos de Pastor Alemany, Golden Retriever, Rottweiler, Bloud Haun, Pastor Belga Malenois, Schnauzer mini, Boubier de Berna, Beagle, Braco Alemany, Bòxer, Dòberman, o Pastor de Brie, entre d’altres.\nEl rastreig utilitza el mètode “Ercbuli”, que es centra principalment a seguir el rastre de la persona desapareguda partint d’un objecte, roba, sabata o qualsevol element que hagi estat en contacte amb ella.\nEls gossos que conformen l’equip han estat entrenats durant dos anys. Un cop aconsegueixen la preparació, s’examinen de tres proves basades en la resistència, la dificultat amb temps i en el mitjà aquàtic i el bosc poblat. En el cas que superin les proves, Creu Roja els homologa amb una titulació específica.\nAssumpció Soler, presidenta de Creu Roja Baix Penedès


Hi ha una tecnologia que transforma lentament l’espai urbà, a la vista i en paral·lel a les grans infraestructures, que connecta persones i objectes, mesura tot tipus de paràmetres, regula temperatures d’edificis o guia persones a través del telèfon mòbil per la millor ruta.\nHi ha també sota aquesta epidermis tecnològica, un conjunt de realitats en continu canvi que afecten els habitants de les ciutats, realitats que es reescriuen una vegada i una altra, de les quals es pot recuperar la memòria mitjançant l’ús per exemple de la realitat augmentada. Una geografia de dades i cables que creuen tots i cadascun dels carrers i que demostren la fisicalitat d’internet i la inexistència del núvol. En definitiva, testimonis silenciosos del canvi urbà en acceleració contínua que vivim, sobre els quals reflexionarem en aquesta primera taula rodona.\nParticipants: Frankie Pizá (Moderador) ⟶ Mario Santamaria (Artista / Docent) ⟶ Pedro Lipovetzky (Domestic Data Streamers Visual Design Director)\nEntrada: L’accés a les xerrades és gratuït. Per accedir-hi serà necessari presentar el passaport covid.\nUrban Talks\tFa 1 any\nEt vas perdre les Urban Talks?\nEl passat 15 de maig va tenir lloc la segona edició de les Urban Talks, un cicle de xerrades itinerants… Més →


El servei de socorrisme a Tarragona comença amb mesures de protecció per la covid-19 – l'actualitat.cat\nIntensificaran la prevenció per garantir el compliment de la normativa\nDos socorristes amb mascareta patrullen per l'Arrabassada el primer dia de servei de platges. / Mar Rovira\nMar Rovira .- El servei de vigilància i socorrisme a Tarragona ha començat aquest dissabte a la platja de l’Arrabassada amb mesures de protecció per la pandèmia de la covid-19. Els socorristes hauran de fer les assistències amb mascareta i guants i en el cas que patrullin en parelles hauran de mantenir la distància de seguretat. A més, els vigilants també s’encarregaran d’informar els usuaris que encara no està permès prendre el sol ni banyar-se per garantir que es compleixi la normativa en la fase 1 del pla de desescalada. En les primeres hores del servei a la platja de l’Arrabassada hi ha hagut poca afluència de persones passejant, jugant amb infants o nedant.\nEloi Tost .- Tres dels recintes que formen part del conjunt de la Tarraco romana han tornat a reobrir aquest dilluns, coincidint amb l’entrada de la ciutat en la fase 2 de la desescalada. Durant […segueix llegint]


Els especialistes demanen més recursos per vigilar la salut mental dels menors | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nEls especialistes demanen més recursos per vigilar la salut mental dels menors\nEl diferencial autonòmic en atenció psicològica és de fins a 7 punts\nBarcelona 26 ABR 2015 - 10:03\tCEST\nLa policia amb un nen de l'Institut Joan Fuster.\nEl debat sobre l'atenció a menors amb trastorns mentals està sobre la taula després que dilluns passat un nen de 13 anys, enmig d'un suposat brot psicòtic, matés un professor en un institut barceloní. L'aula no és aliena als prejudicis sobre la salut mental, malgrat que un 20% dels joves presenten alguna patologia. Els experts demanen més coordinació entre mestres, pares i el sector sanitari i social per atendre millor les necessitats dels menors.\nEl desplegament territorial de protocols i recursos per detectar i atendre aquestes dolences és desigual. A País Basc, per exemple, la ràtio de psicòlegs clínics infantils és de 8,5 per cada 100.000 habitants. A Catalunya, de 14. En canvi, a Extremadura és de 2,1 i a Andalusia, de 2,4, segons el Llibre Blanc de la Psiquiatria de Menors, de la Càtedra de Psiquiatria Infantil Fundació Alicia Koplowitz-UCM.\n"Costa que la població adolescent arribi al sistema sanitari, per això els busquem nosaltres”, explica Cristina Molina, directora del Pla Català de Salut Mental. El programa Salut i Escola a Catalunya n'és un exemple: incorpora consultes periòdiques d'una infermera als instituts. Un terç de les consultes que realitzen els menors de manera proactiva tenen a veure amb la seva salut mental. I vora un 4% es deriven a especialistes. Però en general, a l'escola pública el rol de vigilància recau en els psicopedagogs, que s'ocupen també del suport a estudiants amb dificultats especials, l'orientació professional i la tutoria. “La UNESCO diu que la ràtio adequada és d'un professional per cada 250 alumnes. Aquí és superior als 1.800”, diu Ana Cobos, presidenta de la Confederació d'Organitzacions de Psicopedagogia i Orientació d'Espanya. El model és diferent a cada comunitat. A Castella-la Manxa i a Cantàbria, explica, cada centre té el seu propi personal. A Andalusia o Madrid un equip s'encarrega de diversos instituts. “Un sol professional per a un centre de 600 alumnes no pot fer el treball de seguiment amb la mateixa qualitat.”, critica Enrique Castillejos, del Consell General de Col·legis Oficials de Psicopedagogs d'Espanya.\nCobos i Castillo coincideixen que hi ha “una falta de voluntat política” per impulsar l'orientació. La partida dels Presuposstos Generals d'educació compensatòria, que busca anivellar els desavantatges d'alumnes amb problemes socioeconòmics i amb la qual es paga als tutors, s'ha retallat un 92% des del 2011 segons UGT-FETE.\nEls experts recomanen que hi hagi un equip multidisciplinari que actuï en xarxa de forma independent a l'atenció a adults, coordinant les accions des d'atenció primària, l'escola i la família. “hi ha tradició d'interconnexió entre Sanitat, Educació, Serveis Socials i Justícia”, es queixa Cobos. Catalunya és, paradoxalment, una de les regions on més s'ha desenvolupat aquest sistema. Quatre comunitats (Aragó, Cantàbria, Castella-la Manxa i la Comunitat Valenciana) no tenen un protocol específic per a menors.\nMés enllà de protocols, és fonamental la implicació familiar. “De vegades els problemes només es manifesten a casa o a l'escola. Una trucada de l'orientador és una part normal del procés educatiu”, diu Carme Grifoll, de Fòrum Salut Mental. Si els pares es neguen a una intervenció mèdica, els facultatius han de prevaler el criteri clínic. “Poden posar el cas en mans de l'autoritat judicial”, explica Molina.\n“Pares i escola no poden trivialitzar els problemes de salut mental dels nens”, diu José María Sánchez-Monje, de la Confederació d'agrupacions familiars de malalts mentals. Però en casos com el del nen barceloní, els experts insisteixen en l'excepcionalitat. “No sempre es pot detectar tot. Segurament en aquest cas la dolença es va desenvolupar més ràpid del que poguessin preveure perquè hi ha símptomes que no són específics”, diu la presidenta de l'Associació Espanyola de Psiquiatria del Nen i l'Adolescent, Josefina Castro.


La Universitat lidera el projecte europeu No Rumour Health per combatre la desinformació sobre salut en les xarxes socials\nEquip del projecte No Rumour Health.\nCarolina Moreno, catedràtica de Periodisme de la Universitat de València, i la investigadora Empar Vengut, mànager del projecte No Rumour Health, han començat a treballar el projecte amb un consorci de tres països europeus (Espanya, Grècia i Polònia). La proposta, amb una durada de dos anys i dotada amb un finançament de quasi 130.000 euros, té com a objectiu dissenyar una aplicació mòbil per a la gent gran que ajude a diferenciar si les notícies que recullen a través de les xarxes socials són verdaderes o falses.\nLa planificació, la metodologia i els objectius del projecte No Rumour Health s’han definit entre els seus integrants en una trobada en la Facultat de Filologia, Traducció i Comunicació de la Universitat de València aquest divendres 13 de desembre.\nLa importància del projecte rau a combatre la desinformació, sobretot en persones majors de 65 anys i més concretament en dones, ja que són elles les que més preocupades estan per la salut de qui tenen al voltant. Per a fer aquesta tasca de combatre les mentides sobre salut que circulen per la xarxa, el projecte planteja “dos objectius principals: un serà una aplicació mòbil en la qual es podran consultar les informacions falses en salut més comunes i les que més es comparteixen en les xarxes socials; l’altre és fer uns mòduls en línia per a poder aprendre a identificar les notícies falses i poder saber quines pàgines són fiables. Aquests mòduls podran ajudar a discernir quan una informació és veraç i quan no” destaca Empar Vengut.\nAixí mateix, Carolina Moreno, coordinadora del projecte, explica que l’objectiu de la investigació és diferent als altres que ha dirigit fins ara, perquè “el seu punt fort es focalitza en les notícies falses i els Rumours sobre salut i en com circulen per les xarxes, especialment per WhatsApp. És la primera vegada que estudie les notícies falses en el marc d’un projecte europeu”. A més de Moreno i Vengut, formen part de l’equip de la Universitat de València les investigadores de ScienceFlows Lorena Cano i Isabel Mendoza; Soledad Rubio, directora de la Unitat de Cultura Científica i Guillermo López, investigador principal del grup MediaFlows.\nTots els continguts que es crearan estaran disponibles en els tres idiomes dels països que participen, es a dir, en espanyol, polonès i grec, i a més en anglès. Comptaran amb la col·laboració de diverses associacions, tant socials com aquelles relacionades amb la salut que ajudaran a donar suport a l’estudi i provar la seua aplicació.\nFormen part del consorci europeu de No Rumour Health l’Institut de Polibenestar de la Universitat de València, com a coordinadors, juntament amb els socis de Salud Sin Bulos, FyG consultores, Danmar Computer i Evropei Inhilates. El projecte ha estat avalat positivament per ERASMUS+ i ha rebut un finançament de 129.543 euros.\nA més, Carolina Moreno també és la investigadora principal del projecte CONCISE que compta amb un finançament de quasi 1,2 milions d’euros. Aquest té com a objectiu la cerca d’un estàndard d’indicadors per a millorar la comunicació científica. S’han realitzat cinc consultes públiques ciutadanes, celebrades en cinc ciutats europees (Lisboa, València, Vicenza, Lodz i Trnava). En cada ciutat s’han registrat les opinions de 100 persones voluntàries i una vegada transcrites, s’analitzaran per a identificar diferents marcadors. Aquests ajudaran el personal investigador de la comunicació científica, la classe política, els periodistes especialistes en ciència i el públic en general, a comunicar-se de manera més directa i eficaç, i evitar així els discursos erronis que generen desconfiança i malentesos. Els resultats de CONCISE seran escalables i la seua metodologia es podrà aplicar a altres temes científics diferents i a països europeus per a promoure, tant qualitativament com quantitativament, la comunicació científica a tota Europa.\nCarolina Moreno Castro és catedràtica de Periodisme de la Universitat de València i investigadora del Instituto Polibienestar. Lidera ScienceFlows (www.scienceflows.com), grup de recerca format per un equip de treball multidisciplinari provinent de les àrees de Ciències de la Salut, Enginyeria, Ciències de l’Educació i Ciències Socials. L’equip participa en activitats formatives, seminaris, trobades, jornades, programes de postgrau i de doctorats de diferents universitats espanyoles, en àrees de treball al voltant de la representació de la ciència, salut, tecnologia i el medi ambient a través dels mitjans de comunicació i de les xarxes socials. Així mateix, treballa en equips internacionals per a millorar i avançar en la construcció d’indicadors que permeten valorar la cultura científica contemporània de la ciutadania.\nEmpar Vengut Climent és doctora en Química per la Universitat de Sevilla i Màster en Periodisme i Comunicació de la Ciència, Tecnologia, Medi ambient i Salut per la Universitat Carles III de Madrid. Va començar la seua carrera investigadora en l’àrea de química orgànica en l’estiu de 2008 en l’Institut d’Investigacions Químiques (CSIC-US) i des de llavors ha treballat en diversos grups d’investigació nacionals i europeus. A més, va realitzar una estància postdoctoral de 2 anys en el Departament de Química de la Universitat McGill de Montreal (2016-2018), gràcies al finançament de la Fundació Alfonso Martín Escudero. Actualment forma part del grup ScienceFlows a través dels projectes europeus Persist_EU, CONCISE i No Rumour Health.\nArxivat en: Facultat de Filologia, Traducció i Comunicació , Teoria dels Llenguatges i Ciències de la Comunicació , Investigació a la UV , Producció científica , Internacionalització recerca , Difusió i comunicació científica , Cultura Científica , Grups de recerca


Tres nous brots de coronavirus a Alfafar | Valencia Extra\nTres nous brots de coronavirus a Alfafar\nD’acord amb l’última actualització de les dades de coronavirus de la Comunitat Valenciana, el municipi valencià d’Alfafar ha registrat tres brots de coronavirus, que han contagiat a un total de 10 persones. Es tracta de brots menors, que han tingut origen en l’entorn social, i que han registrat 4, 3 i 3 casos.\nEn total, Sanitat ha informat de 1.695 nous casos de coronavirus i 1.583 altes a la Comunitat Valenciana. D’aquesta forma, en aquests moments hi ha 11.431 casos actius.\nD’altra banda, s’han registrat 22 defuncions per coronavirus i els hospitals valencians tenen, actualment, 1.147 persones ingressades: 116 a la província de Castelló, amb 20 pacients en UCI; 312 a la província d’Alacant, 80 d’ells en l’UCI; i 719 a la província de València, 134 d’ells en UCI.


La recerca catalana en canvi climàtic sedueix Europa\nL’ICTA ha rebut sis de les prestigioses beques de l’ERC per a projectes ambientals\n4 min. 01/02/2019 20:48\n651x366 Segons els experts, posar un preu a les emissions de CO2 podria mitigar el canvi climàtic. / GETTY Segons els experts, posar un preu a les emissions de CO2 podria mitigar el canvi climàtic. / GETTY\n“La xerrameca diplomàtica des de Rio 1992 a Katowize 2018 no ha servit de res, l’augment de la concentració de CO 2 a l’atmosfera continua impertorbable i ha arribat a 409 parts per milió (ppm), quan era de 360 ppm el 1992 quan es va fer la conferència de l’ONU a Rio de Janeiro”, diu el professor Joan Marínez Alier, director del projecte EnvJustice a l’Institut de Ciències i Tecnologia Ambiental (ICTA) de la UAB. Quan el 2015 es va arribar als 400 ppm de CO 2 a l’atmosfera es va creuar la línia vermella que generaria una pujada de 2 ºC a la temperatura global de la Terra, l’augment que l’Acord de París contra el canvi climàtic encara es proposa evitar. Les polítiques públiques, i les tendències socials, encara estan molt lluny d’aquesta fita, indispensable per evitar els pitjors escenaris del canvi climàtic. Però mentre que els polítics no fan els deures, els científics sí que estan cada cop més compromesos amb la investigació contra el canvi climàtic, també a Catalunya. La recerca catalana en aquest àmbit, de fet, s’ha fet un forat (i destacat) dins del marc europeu, a través del reconeixement i el suport que representen les beques de l’European Research Council (ERC). En els últims tres anys, l’ICTA ha obtingut sis beques ERC, totes per a projectes de recerca sobre medi ambient i canvi climàtic.\nL’ERC finança projectes trencadors i d’alt risc de diverses àrees científiques, per un màxim de 5 anys i amb una dotació d’entre 1,5 i 3,5 milions d’euros. Des que es va crear aquest programa d’alt prestigi l’any 2007, Catalunya ha obtingut 307 beques ERC, un 3,17% del total, situant-la al quart lloc del rànquing en tot l’espai europeu elegible i al segon lloc de la UE.\nL’última ajuda de l’ERC que s’ha concedit a l’ICTA va ser al desembre per al projecte Urbag, d’anàlisi dels sistemes integrats de vegetació i agricultura urbana, de l’experta en ecologia industrial Gara Villalba. El projecte espera assentar les bases per al futur pla de zones verdes de l’àrea metropolitana de Barcelona. Un altre dels projectes de l’ICTA amb una beca ERC, liderat des del 2016 per Isabelle Anguelovski amb el nom de Greenlulus, també investiga els espais verds urbans de Barcelona i 39 ciutats més d’arreu del món, i ho fa des d’un punt de vista inèdit, el de la gentrificació i els efectes socials que genera.\n“L’única solució possible”\nL’equip d’investigació liderat per Martínez Alier -les beques ERC permeten contractar equips d’unes sis o set persones per a cada projecte- estudia els moviments socials que reclamen justícia social des dels 80 fins avui i ha creat fins i tot un mapa interactiu, l’EJAtlas, que recull totes les mobilitzacions i campanyes locals de defensa de la terra i el clima en contra de projectes d’extracció de combustibles fòssils.\n“L’única solució possible és posar un preu a les emissions de CO 2 que repercuteixi en el preu final de tots els productes”, perquè “els éssers humans no prenen decisions racionals” ni podem esperar que siguin altruistes i renunciïn als combustibles fòssils pel bé del planeta, assegura el professor Jeroen van den Bergh, que lidera Evoclim, un altre dels projectes de l’ICTA finançat per l’ERC. Un preu al carboni unificat a escala mundial (s’apunta inicialment a 125 euros per tona emesa de CO 2 ) faria que els productes més contaminants (que requereixen més emissions per a la seva fabricació) fossin més cars i els nets més barats, just al contrari del que passa ara, diu Van den Bergh, convençut que els hàbits de la gent no canviaran fins que no els afecti la butxaca. El seu projecte fa una anàlisi científica dels compromisos polítics presentats per tots els estats del món per complir amb l’Acord de París, i unifica per primer cop les metodologies tan dispars amb què s’han presentat. El projecte Evoclim va arrencar just l’any passat, juntament amb un altre projecte finançat també per l’ERC, el de la investigadora Victoria Reyes García sobre els indicadors locals dels impactes del canvi climàtic.\nUn altre que ja fa dos anys que està en marxa és el Bigsea, de l’investigador canadenc Eric Galbraith, que està desenvolupant un sistema integrat d’estudi dels canvis als oceans, climàtics, bioquímics i d’ecosistema, que per primer cop integra també les activitats humanes sobre ells. “Els efectes de la pesca són molt més grans que els del canvi climàtic i ja estem veient que millorant la regulació de la pesca es pot obtenir un benefici molt més gran que l’impacte negatiu del canvi climàtic”, diu l’investigador.


El 23 d’abril, dia de Sant Jordi « Aula virtual dels cursos de català del CNL d'Osona\nEl primer cop que et tinc entre els meus braços\nfa fred. Sense adonar-me’n, ple d’amor,\nsense voler, desfaig el teu error\nde boja i d’ignorant dels propis passos.\nEl segon cop, anant cap als teus braços,\nmón, coco, veu l’amor, nega l’amor\ndient “nen, corre, fuig, és un error”\nperò els teus ulls són l’imant dels meus passos\ni el tercer cop hi ha llum entre els teus braços\ni caic al pou tenbrós de l’amor\ni sóc l’horror, sol meu, i em dic error,\nel pas més alt dels teus esperant passos:\nmig-estiu i migdia, quan el sol\nfilustra el seu cor fosc al fons del pou.\nNo hi érem, 1993\nA veure què us sembla aquest poema:\nDeixa’t besar, i tu besa després,\nNo besis, no, com l’esclau o el creient,\nmes com un vianant a la font regalada:\ndeixa’t besar –sacrifici fervent—\ncom més roent3 més fidel la besada.\nQuan besis, beu, curi el veire el temor;\n1 mester: mestre\n2 fervent: apassionat, ardent\n3 roent: molt calent, que crema\n4 oreig: vent suau, ventijol\n5 veire: antigament vas, got\n6 enyor: enyorança\nEscolteu aquí el poema cantat\nper Josep Tero https://www.youtube.com/watch?v=HaitqgzVRNc\nper Arianna Savall https://www.youtube.com/watch?v=MOanK_SQeSY\nJoan Salvat-Papasseit (1984-1924) va ser un dels màxims representants de la poesia avantguardista a Catalunya.\nVa ser una persona vital, entusiasta i optimista, tot i que no va tenir una vida fàcil: orfe de pare als 7 anys, mai no va anar a escola, va treballar des de petit en molts oficis per sobreviure, de formació autodidacte, se li va morir una filla amb 2 anys i ell va morir als 30 de tuberculosi.\nEn aquest poema ens parla de l’art de besar. En la primera estrofa, ens convida a no estalviar els petons i a deixar-nos besar. En la segona, ens explica quina actitud hem de tenir i quina no, com ho hem de fer. En la tercera, ens planteja la idea de morir sense haver tastat mai un petó apassionat. I a l’última estrofa ens convida a gaudir dels petons perquè “la vida és comptada”, la vida és finita i no serem en aquest món eternament. Carpe diem, tempus fugit.\n“Morirem aviat, lluny de la planta,-\nelles deuen pensar;-\nDe Joan Maragall (1898; extret del llibre Visions & Cants)\nBlanca - Manlleu\nAquest l’aprofitaré per a aquests dies.\npel llençol del somriure més bonic,\ngràcies de nou per la força de ser dos,\nper fer-me nou quan em mires i et mire,\nde les lletres del mot tabú «t’estime».\nDe Roc Casagran ( Amor fora de mapa)\nEscolteu aquí el poema musicat per Mireia Vives i Borja Penalba\nDe David Sarsanedas\nPodeu escoltar el poema musicat per Pau Riba i l’Orchestra Fireluche\nNatia -Bàsic 2 Torelló\nHola.estic molt contenta amb aquest missatge. La felicitat es feta de petit detalls. moltes gracies..\nM’agrada molt Lluís Llach, canta amb el cor el seu país i els seus grans sentiments\nPer a aquell amic o amiga que sempre és a prop quan el necessitem:\nens prendrem un cafè,\nvull dir-te que eres per a mi\nque s’esmuny entre núvols,\nl’oli que greixa\nl’espurna que revifa el foc,\ni molt més, però,\nno digues res,\nacaba’t el cafè,\nGuarda’m el secret. Ed. Germania, 2012\nUn poema divertit.\nAquest poema el va escriure el periodista Artur Cuyàs de La llumanera de Nova York, i el va publicar en aquesta mateixa revista el gener del 1875.\nEstimat company i amic:\na Nova York he arribat\naquesta carta t’escric.\n[…] Però, noi, los ianquis tenen\nun mode tal de parlar,\ncom ells mateixos s’entenen.\n[…]Explicar-me jo no puc\nque del pebre en diuen Pepa,\nque d’una cuinera, un cuc.\nlo qual m’omple el cor d’esglai\nEscura’l vol dir esquirol,\nperò la gran moda és l’àvia,\nCom més disbarats els diguis\nmés t’entendran, de segur.\nPer dir dos has de dir tu\ni per dir números, figues\nCinc és l’aigüera, ja ho sents;\nper dir quartos digues cents\ni per dir molí, mil.\nben dita i és, mal viatge!\nSant Jordi és el patró del meu país, Geòrgia.\nI també de Catalunya, Aragó, Portugal, Anglaterra, Bulgària, Etiòpia, Djibouti, etc.\nTambé és protector de les ciutats d’Alcoi, Càceres, Gènova, Venècia, Ferrara, Nàpols, Hannover, Amersfoort, Istanbul, Beirut, etc.\nMONTSE CARBONELL DOMINGO\nPoema que vam posar en la participació del nostre casament, el 26 d’agost de 1979\nMolt he estimat i estimaré mol més\nque n’escatimin el fondo plaer\nhe d’estimar. Vull que tothom ho sàpiga\nA mi també m’agrada molt.\nYeimi - Torelló bàsic 2\nBé doncs volia expressar-li el meu total grat a tan especial poema i mes en aquestes data, que tingut un significat especial per la situació actual només es pot expressar a través d’aquests mitjans …\nGràcies per compartir-ho ..\nFeliç Sant Jordi…\nYeimy Losada Delgado\nGràcies per compartir-ho .. Feliç Sant Jordi\nRegala’m el bes\nRegala’m el bes,\namb els teus petons.\nRegala’m la nit,\ni et faré còmplice\nRegala’m la matinada\nconvertida en carícia\nRegala’m el temps,\ncom el vol de l’ocell.\ndel teu silenci,\nla vibració per fer-ne\nun vers corprès.\nRegala’m un somriure\nque no s’esborri fàcilment.\nRegala’m el tot i el res.\nAvui he regalat molts somriures. I em sembla que ha anat bé!\nFanti – Ghana >> << Contes del nivell Elemental 1 2019


Els monuments i jaciments arqueològics que no et pots perdre\n10 min. Barcelona 05/12/2019 07:01\n651x366 Castell de Miravet Castell de Miravet\nEscenaris únics de la nostra història, trobem monuments i jaciments ubicats arreu del país en entorns naturals i urbans espectaculars que aglutinen els valors de Catalunya, de la seva història i cultura. Una lectura històrica i artística que va des dels primers pobladors fins a l’època moderna, a mb una gran qualitat arquitectònica i artística i una gran significació històrica\nAdreça: Monestir Sant Pere de Roda, 6, 17489, El Port de la Selva, Girona\nTelèfon: 972 38 75 59\nHoraris: 10h. - 17:30h.\n651x366 Sant Pere de Rodes Sant Pere de Rodes\nAdreça: Puig i Cadafalch s/n, 17130, L'Escala\nAdreça: 17114, Ullastret, Girona\nHoraris: 10h. - 20h.\nUn recinte fortificat amb una espectacular muralla dóna la benvinguda al jaciment d’Ullastret, la ciutat ibèrica més gran de Catalunya i la millor conservada. Situat al bell mig de l’Empordanet, el jaciment arqueològic ofereix sorpreses permanents: des de la troballa de cranis enclavats, trofeus de guerra que els ibers exhibien en llocs públics de la ciutat i que s’exposen en el museu monogràfic, fins a les excavacions en curs al fossat monumental, símbol de la importància de la que va ser capital dels indigets.\nAdreça: Castell de Claramunt, s/n, 08787, La Pobla de Claramunt, Barcelona\nTelèfon: 670 22 55 16\nHoraris: 9:30h. - 17h.\nAdreça: Parador Nacional Turisme, 506, 08261, Cardona, Barcelona\nTelèfon: 938 68 41 69\nAquest majestuós conjunt monumental és considerat una de les fortaleses medievals més important de Catalunya, símbol de la resistència dels catalans durant la Guerra de Successió. L’element més destacable és l'església de Sant Vicenç, construïda al segle XI per acollir una comunitat de canonges, sota el patrocini dels Cardona, anomenats “els senyors de la sal”.\n651x366 Castell de Cardona Castell de Cardona\nAdreça: 25152, El Cogul, Lleida\nTelèfon: 672 44 59 90\nHoraris: 10h. - 17h.\nLa singularitat del conjunt es mostra sobretot a l'escena on un grup de dones vestides amb llargues faldilles i el cos nu s'agrupen en parelles i envolten un home amb el sexe exagerat. Es tracta d'una excepcional representació d'un acte ritual que reforça la identitat de la cova com a lloc de culte rupestre .\nAdreça: 25250, Bellpuig, Lleida\nTelèfon: 973 32 02 92\n651x628 Monuments i jaciments arqueològics Monuments i jaciments arqueològics\nL'arquitectura del convent mostra el contrast entre l'austeritat franciscana i l'esplendor amb la qual el va voler dotar la família dels Cardona Anglesola, present sobretot en la decoració del claustre de la cisterna. La peça més monumental era el mausoleu del baró de Bellpuig, ubicat inicialment dins l’església i que ara es pot veure a l’església parroquial del municipi. Va ser construït el 1524 amb marbre de Carrara per l’escultor napolità Giovanni Merliano da Nola.\nAdreça: Carrer del Castell Monestir ďEscornalbou, 43771, Riudecanyes, Tarragona\nA la muntanya d’Escornalbou, que dona nom a aquest petit territori, s’alça aquesta peculiar mansió senyorial de principis del segle XX. Està formada per les restes de dos edificis medievals: el monestir de Sant Miquel, fundat el 1153, i un castell, construït al damunt de les restes d’una fortalesa romana.\n651x366 Castell Monestir d’Escornalbou Castell Monestir d’Escornalbou\nUn castell monestir que, avui dia, també ens parla de la reinterpretació romàntica i decimonònica del passat medieval, en haver-se convertit, fa cosa de cent anys, en la residència privada d’Eduard Toda, un personatge de pel·lícula, cèlebre, entre altres coses, per haver excavat el primer espanyol en una tomba egípcia. Avui dia és també un mirador excepcional sobre la Mediterrània, amb unes vistes impagables.\nAdreça: 43815, Santes Creus, Tarragona\nTelèfon: 977 63 83 29\nUn dels més grans i millor conservats conjunts monàstics cistercencs que es poden visitar a l’actualitat. És un dels tres eixos de la Ruta del Cister, juntament amb Poblet i Vallbona, marca turística que descobreix un territori ric en cultura i patrimoni amb tradicions pròpies i una gran riquesa de paisatges.\n651x366 Reial monestir de Santes Creus Reial monestir de Santes Creus\nVa acollir la primera comunitat monàstica de l’orde a Catalunya i va ser triat per reis i nobles per al seu repòs etern. Enmig de l’austeritat arquitectònica característica del Cister, trobem espectaculars vitralls i les tombes reials de Pere el Gran i de Jaume II, així com la del l’almirall Roger de Llúria.\nAdreça: Cami l'Almoster, 1, 43120, Constantí, Tarragona\nCentcelles és un magnífic conjunt arquitectònic que ens trasllada al final de l’època romana al nostre territori. La part més espectacular del conjunt monumental és l’anomenada sala de la cúpula. A l’aixecar la vista enlaire es veu la veritable joia de Centcelles: les restes d’un mosaic format per prop d’un milió de tessel·les i que cobria per complet l’interior de la cúpula. El grau de conservació, la decoració i la seva arquitectura contundent ens fan reviure l’esplendor que aquest monument devia haver tingut en el passat.\nAdreça: Rambla de la Cartoixa, s/n, 43379, Escaladei, Tarragona\nTelèfon: 977 82 70 06\nUbicat en un paratge singular, al fons d’una vall, al peu del Parc Natural de la Serra de Montsant que li dóna un marc paisatgístic incomparable, Escaladei és la primera cartoixa de la p enínsula i l’únic monestir d’aquest orde obert al públic. Els seus dominis van configurar el territori històric del Priorat, avui zona vitivinícola de renom mundial.\n651x366 Cartoixa d’Escaladei Cartoixa d’Escaladei\nAdreça: Camí del Castell, s/n, 43747, Miravet, Tarragona\nAvui, podem endinsar-nos en la ciutadella emmurallada i passejar pels magatzems, contemplar el refetor o admirar l’arc triomfal i la volta de canó de l’església romànica. La senyalització interpretativa contribueix a entendre millor com va ser la vida dels templers entre aquestes imponents muralles.


Publicat el Divendres, 11 Desembre 2015 18:44\nAquest diumenge dia 13 de desembre les fires de Nadal seran les clares protagonistes a la Garriga, amb la IV Fira de Nadal del Barri de Dalt, organitzada per l'associació de Comerciants i Veïns d'aqust barri, i amb la Fira del Regal de Nadal, promoguda per l'ASIC.\nLa IV Fira de Nadal del Barri de Dalt s'ubicarà, com és habitual, al primer tram del carrer Negociant, i constarà de parades dels comerços i d'altres activitats paral·leles com l'obertura del pessebre a Can Santa Digna, la visita del Pare Noel, passejades amb ponis i tallers infantils.\nPer la seva banda, la Fira del Regal de Nadal de l'ASIC la trobarem a la plaça de l'Església a partir de les 10 del matí,i hi participaran 29 establiments de l'esmentada associació de comerciants. Durant la fira, hi haurà actuacions i tallers infantils i un brou solidari en benefici de la Marató de TV3.\nAquí teniu les programació d'ambdues fires:


> Complements Alimentaris>Minerals>Multiminerals>Sango Mineral Powder - Enzime Sabinco - 120 càpsules\nGra de corall procedent del fons subtropical d'Okinawa. Presentat en envàs de 120 càpsules.\nL'SMP s'obté mitjançant la polvorització dels grans de corall d'Okinawa.\nQuè és Sango Mineral Powder?\nComplement alimentari que conté una barreja equilibrada de minerals essencials com el calci , magnesi, ferro, potassi, zinc, coure, manganès, iode, seleni... i altres.\nDes de fa anys hi ha el mercat una gran varietat de complements nutricionals rics en calci, que es fan servir per a la prevenció i tractaments de diferents patologies, entre les quals s'inclou l'osteoporosi i les osteopènies.\nAixò no obstant, no es té en compte que el magnesi i el calci s'han de subministrar conjuntament per afavorir el creixement ossi i el manteniment de la salut. Quant a això, diversos investigadors opinen que la relació 2:1 entre calci i magnesi és la ideal i equilibrada quan es fa servir aquesta combinació per als trastorns ossis.\nEls diferents estudis demostren que a més a més del calci, el desequilibri en altres minerals també causa desequilibris fisiològics.\nSango Mineral Powder (pols de corall marí):500 mg (Aportant cada càpsula 100mg de calci i 50 de magnesi). Excipients: Càpsula d'origen vegetal (hidroxipropilmetilcel·lulosa).\nValor energètic: 13 Kcal /54,21 Kj\nCom es pren Sango Mineral Powder?\nEs recomana ingerir 4 o 6 càpsules al dia (6 càpsules aporten el 75% de Ca i el 80% de Mg)


Les espècies de caça no es comporten d’igual forma en el territori. Tenim espècies sedentàries (conill, perdiu, llebre,…), que encara que tinguin un hàbitat preferent cadascuna d’elles, es caracteritzen per ocupar un espai reduït o de poca extensió amb una representació vegetal lligada al seu propi comportament. Encabim aquí les denominades de caça menor. L’altre gran grup d’espècies ocuparia els boscos (d’alta i mitja muntanya), forest de carrasca i zones de vegetació abundant (lleres de riu, cultius agrícoles d’estiu,…) i l’integraries els cérvols, cabirols, senglars,… que formen la caça major.\nEls ecosistemes agrícoles amb abundància de zones sense cultivar, marges i parcel·les reduïdes o bé, parcel·les mitjanes amb llacunes de vegetació arbustiva o matolls que els permetin refugiar-se són ideals per la caça menor.\nPer la caça major, les masses forestals amb bona diversitat i les serres que alternen boscos amb cultius constitueixen els terrenys amb més valor cinegètic. Per tant, les actuacions que es puguin abordar des de la gestió d’una àrea de caça poden transformar notablement l’establiment de les espècies cinegètiques.\nTIPUS DE CAÇA\nÉs un mamífer de l’ordre Lagomorpha i de la família dels lepòrids que es caracteritza\nper tenir un cos cobert d’un pelatge espès i llanut, de color terrós pàl·lid a gris,\nté el cap ovalat i els ulls grans. Té orelles llargues de fins a 7 cm i una cua molt curta.\nLes seves potes anteriors són més curtes que les posteriors. Mesura de 33 a 40 cm.\nNo presenta dimorfisme sexual. A la natura el període de\nreproducció va des del març fins al setembre.\nEl conill de bosc (Oryctolagus cuniculus)\nÉs una espècie d’ànec que viu a prop dels rius i els estuaris.\nEs troba a tot l’hemisferi i és l’arrel de moltes races domèstiques.\nLa femella i l'immadur són de color bru, i el mascle adult té el\ncap i el coll de color verd (d’aquí el nom). Els adults tenen la\ntaca alar o espill de color blau, més gran i conspicu en el mascle.\nEl plomatge d’eclipsi del mascle (o sigui, el plomatge estival, fora\nde l'època d’aparellament) és semblant al de la femella, i es\nreconeix el mascle només pel color groc més viu del bec.\nÀnec de bosc (Anas platyrhynchos)\nÉs un ocell de fins a 35 cm, ales i cua curtes, amb plomes a les\nparts superiors de color gris rogenc, galtes i gola blanques\nlimitades per una franja negra, amb potes i el bec vermells.\nDistingim dos tipus de perdius, les de granja i les salvatges.\nLes salvatges aguanten molt i volen a una velocitat molt ràpida, però fent molt de soroll.\nTambé es diferencien perquè tenen les potes vermelles.\nLes de granja tenen les potes més roses i no volen tan ràpid.\nA més a més, fan volades de curta distància, al contrari de les salvatges.\nSón un gènere d’animals de l’ordre dels lagomorfs i dins la família dels lepòrids.\norelles grosses amb la punta negra a més de tenir el cos llarg\ni comprimit lateralment.\nLes cries neixen en nius superficials entre l’herba i ja\nmolt desenvolupades, amb pèl i amb els ulls oberts al contrari que els conills.\nÉs un excel·lent ocell cantaire. Parcialment és un ocell migrador\namb molts individus hivernant al sud d'Europa, Nord d'Àfrica\ni l'Orient Mitjà. Ha estat introduït a Nova Zelanda i Austràlia.\nMalgrat que no està amenaçat globalment,\nalgunes poblacions europees estan en declivi possiblement\npels canvis en l’agricultura.\nEl tord comú és un animal omnívor. Fa de 20 a 23.5 cm de llarg\ni pesa de 50 a 107 grams. Els dos sexes són similars.\nEl tord comú (Turdus philomelos)\nÉs un mamífer artiodàctil present a Europa, que es diu així\nperquè menja glans, encara que també hi ha subespècies a\nAmèrica, Àfrica i Àsia.És de mida mitjana, amb un cap gros i\nallargat, amb ulls molt petits. El coll és gruixut i les potes\nsón molt curtes, les del davant més llargues que les del darrere, a\ndiferència del porc domèstic, que té més desenvolupada la\nPorc senglar(Sus scrofa)\nEl cabirol és un animal predominantment forestal, que surt a\ncamp obert en comptades ocasions durant l’estiu per\nafegir algunes herbes a la seva dieta, basada en el consum\nde fulles d’arbustos i arbres baixos, així com baies i brots\ntendres. Els seus hàbits són crepusculars, es pot observar-lo\npoques vegades durant el dia, que sol passar amagat entre l'espessa vegetació.\nÉs un ocell rabassut i petit (17 cm), essencialment amb ratlles\nmarrons, una línia blanca als ulls i, en el mascle, una barbeta blanca.\nCom correspon a la seva naturalesa migratòria, té\nales llargues, a diferència d'altres aus de caça, que típicament tenen ales curtes.\nÉs un petit i àgil ocell de l'ordre dels columbiformes comú als Països Catalans.\nMesura 28 cm de llargària i 49-55 d'envergadura alar.\nTé les parts superiors de color castany rogenc amb taques d'un bru fosc.\nEl cap i el coll són d'un gris rosat amb una taca llistada\nde blanc i negre a cada banda del coll.\nEl pit és de color de rosa pàl·lid.\nLa Cua negra amb les vores blanques, punxeguda i llarga.\nL'ull taronja envoltat d'una zona vermella intensa.\nTórtora vulgar (Streptopelia turtur)\nEs confon facilment amb els coloms domèstics.\nEs distingueixen pel carpó blanc i les dues franges negres de les ales.\nLa seva adaptabilitat als entorns urbans l'ha fet arribar a\nesdevenir una plaga en moltes ciutats.\nEn aquest espais, el colom prolifera aprofitant la manca de\ndepredadors i l'incívic hàbit dels alimentadors.\nColom comú (Columba livia)\nÉs el tipus de colom més gran de la península Ibèrica i de les\nBalears i Pitiüses, robust i amb un cap molt petit en relació\namb el cos, presentant unes inconfusibles taques\nblanques als dos costats del coll i a la part superior de les ales.\nTé un plomatge gris tirant a blau al dors i una\nmica més clar a la part inferior del cos, amb pit de tints\nvinosos i la cua acabada amb una banda negra.\nEl bec és ataronjat i les potes són vermelles.\nEls dos sexes presenten el mateix color, els joves però, tenen uns colors més\napagats i no disposen de les taques blanques del coll.\nColom tudó(Columba palumbus)\nComptem amb les següents tipusde Perdius :\nDisposem de perdiu autòctona 100%, es perdiu roja, una de les aus més estimades i valorades entre caçadors d’elit de tots els països, ja que decideixen triar com a viatge de caça a Espanya per ser un país privilegiat, i així gaudir d’una de les més belles modalitats de caça.


Pa amb oli i sucre: de juny 2011\nAquests bombons estan inspirats en les famoses postres de músic. Tradicionalment als músics que tocaven a les festes majors durant les cercaviles i als balls se'ls hi oferia fruita seca variada i un vas d'aiguardent o moscatell, diuen que perquè era el que hi havia llavors als pobles i també perquè dóna molta energia i això permetia que els músics seguissin tocant...Més modernament, amb aquesta formula se'n fan coques, torrons, xocolates i es clar, bombons...En el nostre cas vàrem aprofitar avellanes torrades, pinyons, festucs (bé, això no és gaire ortodox) i trossets de fruita confitada (en contes de panses i figues seques). La idea també era posar en pràctica el que ens havien ensenyat en un curs per fer bombons precisament. Les quantitats de fruita seca no les sé perquè ho vam fer a ull.\nIngredients (15 bombons aproximadament):\n200 g de xocolata negra de bona qualitat\n15-20 avellanes torrades\nfruita confitada tallada a trossets petits (important: que hi hagi taronja)\nPodem canviar els festucs per trossos de nous, afegir-hi també ametlles o panses....\nmàniga pastissera amb un broquet gros i llis per a fer els bombons.\npinces per a posar els fruits secs damunt els bombons.\nun termòmetre de cuina (imprescindible)\nPer a fer els bombons i que no es fonguin amb la temperatura ambient i en tocar-los amb els dits, caldrà temperar la xocolata. Així,a més, aconseguim que ens quedi un color brillant.\nPrimer fondrem tota la xocolata al bany maria fins que arribi a 40-45º. Quan controlem que tenim la xocolata dins d'aquest marge, la traiem del bany maria i l'aboquem damunt el marbre, amb una espàtula remenem pel damunt del marbre perquè es refredi a 28º. En aquest precís moment, tornarem a ficar la xocolata al bany maria i la portarem a 31-32º. Quan arribi a aquesta temperatura, la traiem de nou i la posem dins de la màniga pastissera.\nAnem fent els bombons damunt la silicona o damunt un paper parafinat de cuina. Cal que ens quedin com monedes. Al damunt de cada bombó, i amb l'ajut de les pinces, hi posem un avellana, un o dos pinyons , un festuc i una mica de fruita confitada.\nDeixem que es refredi a temperatura ambient (mai a la nevera!, perdria lluentor).\nUn cop fred, els posem en una capsa o en una llauna i se'ns aguanten per varies setmanes (però segur que ens els menjarem abans!)\nPublicat per Anirac a 10:16 3 comentaris:\nUna quiche molt fàcil de fer, els espinacs i el mató combinen molt bé i ho hem aromatitzat amb nou moscada. Molt pràctic per excursions, pic-nics o dinars o sopars freds (encara que calenta també està molt bona)\n200 g de formatge mató\nComençarem per preparar la pasta brisa: sobre el marbre, fem un volcanet amb la farina, al mig hi posem l'ou, la mica de sal, el sucre i la mantega tova. Treballem els ingredients de dins el volcanet fins que estiguin completament barrejats. Cal treballar-ho amb la mà. Afegirem la farina a poc a poc, fins que quedi tot agrumollat. En aquest punt "reunim" tots els grumolls, els ajuntem i els brunyim, o sigui, amb la mà es pressiona la pasta procurant estirar-la pels costats (tindrem una bola i li "farem" una orella, per dir-ho així), s'ajunta un altre cop , es torna a fer la bola i es torna a estirar dues o tres cops més, sempre amb el palmell de la mà per estirar. Així quedarà compacta i regular. Al final, fem una bola i la posem mínim mitja hora a la nevera, tapada amb un drap.\nMentrestant bullim els espinacs, amb molta aigua i una mica de sal. Quan siguin cuits, els traiem del foc, els escorrem, els posem sota l'aigua freda per aturar la cocció i els escorrem ben be d'aigua. A part, batem els ous, hi afegim la llet, el mató i els espinacs, barregem be i ho salem. Després afegim nou moscada al gust.\nTraiem la pasta brisa de la nevera i amb l'ajut del corró, la posem en el motllo. Hi afegim el farcit d'espinacs i mató i ho fiquem al forn a 180º fins que sigui cuita la pasta i el farcit quallat.\nPublicat per Anirac a 9:06 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: espinacs, formatge, pastissos salats\nUna manera de preparar el magret d'ànec aprofitant que encara estem en temporada de cireres.\nNo gaire complicat i amb molt bon resultats.\n1/2 copeta (o una tassa de cafè) de vinagre de Mòdena\n125 cc de caldo\nNetejar els magrets i fer-lis uns talls transversals per la zona del greix. Salpebrar i reservar.\nPosem en una paella el sucre, amb una mica d'aigua (unes gotetes) i deixem que caramelitzi. Quan ja estigui en forma de caramel, hi afegim el vinagre i ho deixem coure uns minuts, llavors hi afegirm el brou i les cireres i ho deixem coure uns 10 minuts. Pasem la salsa pel colador xinès, i si quedés molt clara, la tornariem al foc, li afegiriem una mica de maizena i la deixariem espessir una mica. Reservem prèviament unes cireres per decorar.\nPosem el magret en una paella, per la part del greix cap avall i deixem que es torri bé. Deixarà anar molt de greix. Ho girem, i ho deixem coure 5 minuts per l'altra banda, cal que quedi cruet per dins.\nHo retirem del foc, tallem a filets i ho posem en un plat formant un vano, o una flor, aboquem la salsa ben calenta pel damunt i ho decorem amb les cireres que hem reservat prèviament.\nPublicat per Anirac a 9:51 2 comentaris:\nUna altra de les coques obligades per aquestes dates: la de llardons. Molt fàcil de fer si comprem la pasta de full ja preparada, una mica més entretinguda si la volem fer a casa...en aquest cas vàrem optar per l'opció més ràpida: comprar-la congelada.\n1 porció de pasta de full d'uns 200g\n150 g de llardons (millor si els comprem a la cansaladeria)\nPrimer de tot picarem ben fins els llardons amb el morter. Posarem en aigua els pinyons, perquè així no s'ens cremaran quan vagin al forn.\nDescongelem la pasta de full seguin les instruccions del fabricant. Formem un rectangle damunt la llauna que hagi d'anar al forn (si cal, l'untem prèviament amb mantega), marquem un marge d'uns dos dits de gruix tot al voltant i hi fem uns talls perquè ens quedin els típics talls de la coca. Escampem els llardons dins del marge i elsl aixafem una mica amb el corró, així ens quedaran ben prensats. Posem-hi una mica de sal pel damunt i pintem-ho amb el rovell d'ou. Si cal, tornem a allisar la superfície amb el corró. Tirem els pinyons pel damunt i el sucre. Esquitxem una mica d'aigua pels costats de la coca (comte! sense mullar-la), això ajuda a fer pujar la pasta de full.\nEnfornem a 200º uns 20 minuts.\nPublicat per Anirac a 19:31 4 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: coca, coques i similars, postres\nUna recepta molt fàcil de fer amb un acompanyament molt senzill. Aquest cop les hem provades de fer amb uns rossinyols secs (Cantharellus cibarius), però queden molt bé també amb trompetes de la mort (Craterellus cornucopioides) , moixernons ((Calocybe gambosa), camagrocs (Cantharellus cibarius) o ceps (boletus edulis) per exemple, i molt millor si són frescos! Les mongetes, en aquest cas, són de la varietat "pilarica" que també ens agrada molt a casa. Les proporcions estan fetes una mica a ull!\n400 g de mongetes ja cuites\n1 grapat de rossinyols secs (si fossin frescos, millor, llavors haurien de ser uns 300 g)\n1 branca de julivert ben grossa\nTirem un raig d'oli a la paella i quan sigui calent, els bolets prèviament hidratats durant un parell d'hores. Deixem coure un parell de minuts i hi tirem l'all i el julivert tallats ben menuts. Donem un parell de voltes, deixem coure uns minuts i hi afegim les mongetes, salem i empebrem i si cal, hi afegim una mica de l'aigua d'hidratar els bolets (però segurament no caldrà) deixem que cogui uns 5 minuts, anem donant-hi voltes i ja ho tindrem llest per servir.\nPublicat per Anirac a 9:22 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: bolets, llegums, mongetes, ous i bolets\nFa un parell d'anys vàrem visitar Reus durant la Festa Major de Sant Pere i ens van cridar moltíssim l'atenció les coques amb cireres que tenien les pastisseries. No n'havíem vist mai abans de coques d'aquesta mena. Eren, moltes d'elles, de mida individual, rodonetes i d'un pam d'ample més o menys, però també vàrem veure de més grosses, sempre amb fruita natural, es clar. No cal dir que les varem provar i que ens en varem enamorar immediatament.\nPoc temps després, varem saber que eren típiques de Reus, però també de Tarragona (o com a mínim s'en poden trobar) i no ben be de la Festa Major o Sant Pere, si no del Corpus!! Bé, és certament una idea millor aprofitar les cireres per fer coca que no fer-les servir per decorar l'ou com balla i deixar que es perdin, tan bones com són!\nEn aquest blog : nototsonpostres, varem també trobar no una si no dues receptes per a fer aquesta coca tan saborosa. Aquesta és la recepta de la coca adobada que hem copiat directament, només que per motius pràctics hem substituït la ratlladura de llimona per ratlladura de taronja.\n1 kg de cireres (no ens caldran totes probablement) ben madures\n120 ml de llet (la recepta en preveu 150 , però va resultar massa líquida la pasta)\n1 llimona (o 1 taronja en el meu cas)\n80 g de sucre (més sucre abundant per a decorar)\n500 g de farina (potser necessitarem més!)\nDissolem el llevat en una mica de llet tèbia però no calenta. Quan sigui ben dissolt, hi afegim els ous batuts, el sucre, la mantega, la ratlladura de la pell de la llimona, una mica de sal, la resta de la llet i la farina. Treballem la pasta fins que ens quedi ben lligada i homogènia, primer amb la forquilla o una pala , després damunt el marbre enfarinat amb les mans. Quan la tinguem ben treballada, l'estirem i li donem forma de coca. Si ho volem, i per fer-la més tradicional, la podem fer en porcions individuals rodones d'un pam de diàmetre aproximat.\nA part, haurem tret els pinyols de les cireres, fen un tall al costat. La recepta tradicional preveu posar-les amb pinyol i tot, perquè se suposa que el pinyol potencia el gust; a casa meva són molt senyorets i s'hi van negar en rodó: res d'arriscar-se a deixar-se una dent en un atac de goluderia!\nDistribuïm les cireres damunt la pasta amb el tall cap avall, ben juntetes.\nDeixem fermentar una hora com a mínim, fins que augmenti de volum. Quan hagi fermentat la pasta, pintem amb molta cura amb un rovell d'ou i espolsem pel damunt sucre "normal" generosament. Enfornem a 180º , el forn com sempre caldrà que estigui prèviament calent i el temps de cocció dependrà de cada forn, però pot ser aproximadament d'uns 40 minuts. Caldrà comprovar que sigui cuita la coca, punxant-la amb una agulla de mitja o palet llarg i si ens surt net, és que la coca està llesta.\nPublicat per Anirac a 9:56 5 comentaris:\nPublicat per Anirac a 9:18 2 comentaris:\nA l'estiu les terrines i els pastissos salats freds venen molt de gust, acompanyades d'una amanida van molt bé per a fer un dinar o un sopar; també són molt pràctiques a l'hora de fer pic-nics i excursions. En aquesta d'aquí, barregem el salmó fumat amb tàperes i formatge. La recepta original és d'un llibre francès del que desconec el nom perquè me'l varen "passar" amb fotocòpies, jo l'hi he afegit les tàperes.\n1 culleradeta de cafè de llevat tipus royal\n120 ml d'oli\n50 g de gruyere ratllat\n50 g de formatge de cabra tipus rulo\n1 cullerada sopera de tàperes\n120 g de salmó fumat tallat petit\n1 cullerada sopera d'anet\nBarregem els ous, amb la farina,el llevat, l'oli i el pebre negre. Quan sigui tot ben barrejat, hi afegim la llet i els formatges. Seguim barrejant bé. Afegim finalment, l'ànet, el salmó i les tàperes.\nAboquem la barreja en un motllo de silicona, o en un motllo "normal" untat amb mantega i farina.\nFiquem-lo al forn a 180º, durant uns 40 minuts (dependrà del tipus de forn)\nUn cop cuit, el deixem refredar dins el motllo i quan sigui fred, llavors el desenmotllem.\nPublicat per Anirac a 8:18 3 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: formatge, pastissos salats, peixos, terrina\nRecepta molt fàcil de fer i molt sana, però que requereix tenir una cocotte, perquè es tracta, bàsicament, de coure amb el seu propi vapor les verdures, només amanides amb un raig d'oli, sal i pebre.\n1 patata grossa o dues de mitjanes\nPelem totes les verdures excepte els tomàquets. Ho tallem tot a rodanxes el més fines possibles.\nEn cru posem una primera capa de ceba, una segona de pastanagues , la tercera de carbassó, la quarta de patates i al damunt de tot, una de tomàquet. Tornem a començar, i seguim fent capes fins acabar les verdures, sempre en el mateix ordre. De tant en tant, salem una mica. Acabem amb una capa de tomàquet, amanim amb sal i pebre i un raig d'oli. Tapem la cocotte i ho posem al foc baix. Es cou amb l'aigua que fan les pròpies verdures i el vapor.\nPublicat per Anirac a 6:16 5 comentaris:\nAquest brioixos són molt suaus i tenen un gust potent a taronja. Una delícia per esmorzar o berenar.\n50 cc de suc de taronja\n1 paquetet de llevat de forner\n1 taronja (la pela ratllada)\nper pintar el brioix:\nDissolem el llevat en la llet i hi afegim uns 70 g de farina. Deixem que llevi i augmenti el volum (serà la pasta mare).\nA part, fem un volcanet amb la resta de la farina i al mig hi posem la resta dels ingredients. Anem barrejant poc a poc. Quan sigui tot ben barrejat i tinguem una pasta homogènia i elàstica, l'extenem amb l'ajuda del corró, i hi tirem al mig la pasta mare. Treballem les dues pastes fins que sigui del tot homogènia. Cal fer-ho amb les mans i aixecant la pasta. Quan estigui ben treballada, llisa, i elàstica, formem una bola i la deixem tapada amb un drap que llevi i dobli el volum.\nFormem pilotetes i ho anem disposant a una llauna que pugui anar al forn i que prèviament haurem untat de mantega (o be amb un motllo de silicona). Les pilotetes no s'han de tocar perquè les farem llevar de nou. Quan hagin llevat (tapades i en un lloc sense corrent d'aire) les pintem amb la llet (on hi haurem dissolt sucre). Ara només queda enfornar, auns 180º fins que sigui cuit. Per saber si es cuit, com sempre, el punxarem amb un escuradents, agulla de mitja o similar i si surt seca i neta és que ja tenim el brioix llest.\nPublicat per Anirac a 10:18 7 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: brioix, iogurt, postres, taronja\nUna recepta ràpida, sense complicacions i saborosa, amb el conill com a ingredient principal, una carn saludable i no gaire costosa. A casa en mengem molt de conill i ens agrada de moltes maneres, però aquesta és una de les nostres favorites.\n1 conill d'un 1,1 kg aproximadament\n3/4 de tassa de cafè de vinagre\nSalem i empebre el conill. Pelem els alls i la ceba. Posem tots els ingredients en fred en una olla que es pugui tapar. La posem al foc a foc baix, la tapem i deixem que es faci el conill.\nPublicat per Anirac a 7:09 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: carns, conill, vinagreta\nAquest plat és típic de pescadors, crec que de la zona de Tarragona, però no n'estic gaire segura. El que sí que us poc assegurar, és que queda molt bo, i es fàcil doncs no ens calen gaires ingredients. Hi ha variants que li afegeixen mongetes seques cuites o pèsols cuits, no ho hem provat però també deu ser interessant.Es fa amb peix blanc, en aquest cas amb rap, però poden fer servir qualsevol altre que tingui la carn dura o bé rajada.\n4 talls mitjans de rap\nEn una cassola de terrissa hi tirem un raig d'oli i la ceba tallada ben fina. Deixem que es vagi estovant, a mitja cocció hi afegim els alls tallats ben petits i quan sigui cuita la ceba, llavors hi tirem el tomàquet ratllat. Quan tinguem ben concentrat el sofregit, hi afegim els talls de rap salats i empebrats (i si fos el cas les mongetes o els pèsols) , una mica de brou i els brins de safrà ben picats al morter i deixatats amb una mica de brou. Deixem que faci xup-xup fins que sigui cuit el peix. Ens quedarà ben groc, d'aquí li ve el nom, es clar.\nPublicat per Anirac a 12:02 5 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: peixos, rap\nUna recepta que hem tret a base de barrejar dues de diferents: una pasta brisa feta amb farina d'ametlla (que corre per la xarxa) i un farcit de xocolata amb un impressionant gust a menta que hem tret d'aquest blog tant fantàstic (aquí).\n225 g de xocolata de cobertura\n220 ml de nata per muntar\nComençarem per preparar la pasta brisa: formem un volcanet damunt el marbre de la cuina amb la farina normal i la d'ametlla barrejades, al mig hi posem (al conus volcànic) l'ou sencer, la sal, el sucre i la mantega estovada però no calenta ni líquida. Barregem la mantega amb els ingredients que hi ha dins del cercle del volcà, hi afegim la farina i ens quedarà tot agrumullat i a trossets. Juntem tots els trossos de la pasta, fem una pilota, i la brunyim, es a dir, es pressiona la pasta amb el palmell de la ma procurant de estirar-la, ho ajuntem de nou, formem una pilota i tornem a repetir l'operació. Així fins a 4 cops. Després, tornem a fer una pilota, tapem la pasta amb un drap i ho deixem reposar a la nevera uns 30 minuts.\nPassat aquest temps, estirem amb l'ajut del corró la pasta damunt del motllo, punxem la pasta amb una forquilla i enfornem a 180º. Hem de vigilar que la pasta es cogui però que no pugui ni faci bombolles. Si veiem que mira de pujar, podem obrir el forn i "enfonsar" delicadament la part que s'estigui aixecant amb l'ajut de l'escorridor o un cullerot. Quan la pasta sigui cuita, la traiem del forn i deixem que es refredi.\nPosem en un cassó la nata i els brots de menta, escalfem i deixem que infusioni la menta sense arribar a bullir. Colem i aboquem a un altre cassó la nata, hi afegim la xocolata a trossos i deixem que es desfaci. Psem al bany maria els rovells amb el sucre i remenem constanment fins que sigui una barreja homogènia i hagi espessit. Ho afegim a la xocolata i remenem de nou.\nAboquem ara la xocolata damunt el pastis i ho posem a refredar a la nevera.\nQuan l'haguem de servir, l'adornem amb cacau en pols amarg enpolsinat per damunt.\nPublicat per Anirac a 20:18 3 comentaris:\nAvui li toca el torn a aquesta recepta que vaig fer per primera vegada en un curset de pastisseria i que agradarà per força a tots els amants de la llimona.\nPer la planxa del braç de gitano:\nCal batre els ous sencers amb els 75 g de sucre amb molta suavitat però procurant que faci una mica de relleu; es a dir, fins que la crema resultant poguéssim escriure alguna lletra. En aquest punt, s'hi afegeix la farina tamisada amb molta suavitat.\nQuan sigui cuita, la traiem del forn, separem la planxa de braç de gitano del paper si hagués quedat enganxat en algun punt i procedim a enrotllar la planxa ajudant-nos sempre amb el paper: es a dir, emboliquem la planxa sobre si mateixa com si féssim ja el braç de gitano (així no perd flexibilitat.\nQuan sigui fred, desenrotllem la pasta, traiem el paper i ja estarà llest per farcir.\n65 cc de suc de llimona\n35 de fècula , o sigui, maizena\n100 a 75 g de sucre (al gust)\n1 llimona, la ratlladura\nPer fer la crema de llimona, primer ratllarem la pell de la llimona i després l'exprimirem i reservarem el suc.\nEn un cassó, barrejarem els ous sencers, el sucre, la fècula, el suc i la ratlladura de la llimona. Treballem fins aconseguir una barreja homogènia. Posem el cassó al foc i seguim remenant fins que arrenqui el bull, ho retirem del foc i seguim remenant una estona més.\nAboquem la crema en un bol, i el posem a refredar a la nevera; millor tapat amb un paper film de cuina per evitar que se'ns faci crosta.\nUn cop tinguem la crema completament freda, estirem la planxa del braç de gitano, la farcim i l'enrotllem com si fessim canelons.\nEmpolsinem per damunt amb sucre llustre i servim fred.\nEtiquetes de comentaris: braç de gitano, postres\nMuffins salats de roquefort i nous ( i de feta i olivada)\n(in basso la versione italiana per la riccolta "feta...."\nFeia molt de temps que volíem provar de fer uns muffins salats i al final havíem d'anar d'excursió i ens vàrem decidir per portar els muffins i fer una mena de pícnic. En vàrem fer de dues menes: roquefort i nous i feta amb olivada d'arbequines i farigola. Amb les proporcions de la recepta surten molt bé, i en tot cas, si segons els ingredients que hi afegim "extres" ens queda massa seca la pasta, hi podríem afegir un rajolí de llet.\nIngredients (surten unes 6 peces de cada mena):\npels muffins de roquefort i nous:\n150 g de formatge roquefort aproximadament\npels muffins de feta i olivada:\n1 cullerada grossa d'olivada d'olives arbequines\nComencem per barrejar el ous, l'oli , el llevat i la farina. Quan tot sigui ja una pasta homogènia, en el nostre cas, vàrem fer dues parts, però si només es vol fer d'una mena, es manté tota la pasta unida i s'hi afegeix els ingredients escollits: nosaltres vàrem afegir en una de les parts, les nous i el roquefort fet a bocins petits, sal i pebre i un cop barrejat tot vàrem omplir amb la pasta els motllos de muffins. A l'altra meitat de la pasta, hi varem afegir la cullerada sopera d'olivada, la farigola i el formatge feta a bocins. Vàrem salar i empebrar, i ho vam barrejar. De nous, un cop barrejat, varem omplir amb la pasta resultant tans motllos de muffins com ens va permetre la quantitat de pasta que havíem fet.\nUn cop els motllos plens, ho vàrem enfornar a 180 graus fins que van ser cuits.\nCon questa ricetta participo alla raccolta “Feta, scopriamola assiema”.\nPer un picnic abbiamo deciso di fare dei muffins salati. Ne abbiamo fatti di roccheforti e noci e di feta con timo e “olivada”\ngli ingredienti sono (12 muffins aprossimadamente:\n1 iogurt greco\n1 cucchiaio di cafè di lievito tipo royal\n2 cuchiaii grossi d'olivada di olive “arbequines”\ntimo (uno o due cuchiaii secondo il gosto)\nAbbiamo iniziato a mescolare le uova, olio, lievito e farina. Quando tutto è già un impasto omogeneo, aggiungere gli ingredienti vengono scelti: aggiungiamo il cucchiaio di olivada, timo e formaggio feta a pezzi. Noi empebrar e sale, mescolare e noi. Si riempie la pasta così ottenuta gli stampi da muffin.\nUna volta che gli stampi sono pieni, in modo da cuocere in forno a 180 gradi fino a quando erano cotti.\nPublicat per Anirac a 21:55 4 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: formatge, pastissos salats


“La suma ja no és 43 morts+47 ferits=zero responsables”, proclama la presidenta de l’associació en el desé aniversari del descarrilament: “Ara hi ha 13 responsables”\nXimo Puig, Mónica Oltra i representants de diversos partits es mesclen amb els assistents a la concentració en el lloc del sinistre\n03/07/2016 - 16:51h\nBeatriz Garrote s'adreça als assistents a l'acte del desé aniversari de l'accident del metro a València.\n“Les nostres reivindicacions s’han escoltat”, ha assenyalat Beatriz Garrote, que va ser presidenta de l’Associació de Víctimes del Metro 3 de Juliol en la introducció de l’acte. “Per això venim aquesta vegada amb l’ànima molt més tranquil·la i menys mortificada”. La concentració en el desé aniversari del descarrilament l’any 2006 d’un tren de la línia 1 del metro de València s’ha celebrat aquest diumenge als jardins que hi ha dalt de la revolta on va ocórrer el succés i ha estat tan emotiva i senzilla com totes les que han celebrat incansablement les víctimes. Però en aqueixa emoció, com ha destacat la portaveu, s’han mesclat l’alegria i el dolor amb el regust del comiat.\n“Vam deixar fa un any la plaça”, ha recordat Rosa Garrote, actual presidenta de l’associació, per a vigilar que es compliren els compromisos dels nous governants de la Generalitat. “La vam deixar per un final digne. I crec que ha estat així”, ha afegit.\nXimo Puig i Mónica Oltra, amb la consellera d'Obres Públiques, María José Salvador, entre els assistents a l'acte de les víctimes del metro.\n“La causa de la millora de la seguretat perquè un accident així no torne a esdevenir” ha rebut resposta, segons Garrote, amb l’esborrany de la futura llei autonòmica de seguretat ferroviària que prepara el Consell. La seua exigència que s’investigara de veritat el que havia passat, ha explicat, s’ha complit amb el dictamen amb el suport del PSPV-PSOE, Compromís, Podem i Ciutadans en la comissió de les Corts Valencianes, que estableix que “l’accident es podia haver evitat, perquè es va produir per una mala planificació de seguretat en l’empresa Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana”.\nAqueix mateix dictamen apunta diversos responsables pel que fa a la prevenció de l’accident, la gestió posterior i la manipulació política i informativa pel PP. La presidenta de l’associació de víctimes ha repassat un per un a aqueixos responsables que la comissió d’investigació creada pel PP el 2006 va obviar ràpidament, des de l’exgerent de FGV, Marisa Gracia, fins al llavors president de la Generalitat, Francisco Camps. Garrote ha exclamat, en referència al lema “43 morts+47 ferits=0 responsables” que la seua lluita ha fet famós: “Sí que hi ha respostes. Ara la suma ja no és zero, ja podem dir que hi ha 13 responsables”.\nAccés a l'estació de Jesus, que ha recuperat el seu nom do su nom del día de l'accdent.\nNomés el front judicial queda obert entre els objectius que les víctimes es van plantejar en la seua protesta, canalitzada en concentracions tots els dies 3 de cada mes per a recordar l’accident. La presidenta ha agraït que la jutgessa del cas haja imputat la direcció de FGV en el moment de l’accident, encara que siga preventivament per a evitar que, en cas de detectar-se algun delicte, no puguen ser acusats, perquè precisament aquest dia 3 prescriuen les responsabilitats eventuals.\nDurant la concentració, en què el president de la Generalitat, Ximo Puig, i la vicepresidenta, Mónica Oltra, s’han mesclat, juntament amb càrrecs i dirigents de tots els partits, llevat del PP, amb els assistents, s’ha fet un homenatge floral a les víctimes, s’han fet cinc minuts de silenci en record seu i s’han llançat a l’aire globus negres i grocs, els colors de l’associació, mentre unes quantes muixerangues alçaven torres humanes d’homenatge.\n“Gràcies per facilitar-nos poder passar pàgina”, ha dit Rosa Garrote als ciutadans anònims i als partits que han donat suport a una reivindicació que, segons han anunciat, a banda de la inauguració el novembre de la peça artística que commemorarà les víctimes en aqueix mateix lloc, probablement no tornarà a fer-se des d’un micròfon a la plaça pública.\n“Lluitar pel que vols sempre val la pena”, ha proclamat a tall de conclusió Rosa Garrote. A aqueixes hores, passats alguns minuts de les 13.00, moment en què fa 10 anys es produïa en el túnel un dels pitjors accidents de la història del metro al món, la parada on va ocórrer havia recuperat el nom d’estació de Jesús, perquè no s’oblide les víctimes ni els que han lluitat per elles.


El cel d’octubre 2007 | Pols d'estels\nEl cel d’octubre 2007\nPublicat el 2 d'octubre de 2007 per Enric Marco\nLa constel·lació de Capricorn llueix al cel del mes. Representa la dida Amaltea que alletà al déu Zeus amb la llet d’una cabra.\nEl planeta Júpiter es veurà pròxim a l?horitzó oest poc després de la posta de Sol. Cap a l’est, poc abans de l’eixida del Sol veurem els planetes Saturn (més baix) i Venus (més alt).\nAmaltea és el nom de la dida que crià en secret el déu Zeus quan era menut. Cronos, el seu pare, el volia devorar per evitar que aquest el destronara, segons anunciava una profecia. Amaltea és una nimfa, però també és representada com la cabra que li donava llet al nen.\nUn dia, quan Zeus jugava, li trencà una banya i per compensar la nimfa cabra li va prometre que s?ompliria miraculosament de totes les fruites que desitjara. És la banya de l?abundància o cornucòpia, popularment representada en multitud de pintures. En agraïment per la seua criança, Zeus col·locà Amaltea al cel com la constel·lació de Capricorn.\nLa constel·lació també és associada al déu Pan que convertí la part inferior del seu cos en una cua de peix per escapar del monstre marí Tifó.\nCapricorn és la constel·lació més menuda del zodíac, per on passa el Sol entre el 19 de gener i el 16 de febrer. A més les seues estrelles són molt dèbils. L?estel més brillant, Deneb Algedi, és només de magnitud 3.\nEl planeta Júpiter es veurà pròxim a l?horitzó oest poc després de la posta de Sol. El dia 16 una lluna quasi en quart creixent se situarà prop del planeta.\nDesprés de la mitjanit Mart començarà a ser visible per l?est i a mesura que avance el mes anirà guanyant en altura. A principi de mes, cap a l?est i poc abans de l?eixida del Sol podrem veure els planetes Saturn (més baix) i Venus (més alt). El dia 7, la Lluna s?observarà entre els dos planetes. Saturn anirà acostant-se a Venus fins a uns 3 graus el dia 14. Els dies posteriors, Saturn i Venus continuaran separant-se fins que, cap a finals de mes, el primer estarà més alt que el segon.\nEl passat 23 de setembre entràrem en l?estació de la tardor. El Sol cada dia que passe estarà cada vegada més baix fins el dia 21 de desembre quan començarà l?hivern.\nLa nau Mars Odyssey de la Nasa ha descobert, en les vessants d?un volcà marcià, set entrades a cavernes. Són formes molt fosques i quasi circulars de 100 a 250 metres que podrien donar entrada a àmplies zones subterrànies, possible refugi de la vida marciana passada. També podrien utilitzar-se per a la protecció de futures colònies humanes.\nLa Lluna estarà en fase de quart minvant el 3 d?octubre. El dia 11 tindrem una Lluna en fase de nova. El 19 d?octubre la Lluna presentarà l?aspecte de quart creixent. Finalment tindrem lluna plena el 26 d?octubre.\nLa imatge representa un mapa del cel nocturn del dia 1 d?octubre de 2007, a les 23:30 hores (hora oficial), que pot ser utilitzat per a l?observació. Només cal sostindre?l dalt del cap amb la part inferior en direcció al Sud (S). Així tindreu el Nord (N) a la vostra esquena en la carta, l?Est (E) es trobarà a l?esquerra i l?Oest (O) a la dreta. Aleshores veureu com les estrelles del mapa es corresponen amb les del cel. Aquest planisferi també pot servir-vos durant tot el mes. Només caldrà restar 4 minuts per dia de l?hora d?observació indicada. Així aquesta carta serà correcta igualment per al dia 15 a les 22:30 hores i per al dia 30 a les 21:30 hores.\nFigura: Mapa celeste per al mes d?octubre 2007. Vàlid per al dia 1 d?octubre a les 23:30 hores. Per a utilitzar-lo altres dies caldrà restar 4 minuts per dia de l?hora d?observació indicada. Gràfic del programa Cartes du Ciel.\nFoto: Infantesa de Zeus (Amaltea està munyint la cabra), pintat per Jakob Jordaens. 1640, Musée du Louvre, Paris.


ISLAM CONTRA OCCIDENT: PER QUÈ HI HA CONFLICTES? - ATEISME I AGNOSTICISME - 2022\nIslam contra Occident: per què hi ha conflictes?\nEl xoc entre Occident i l'Islam serà vital per al transcurs dels esdeveniments mundials durant les pròximes dècades. De fet, l’islam és l’única civilització que ha posat en dubte la supervivència d’Occident i més d’una vegada! El que és interessant és com aquest conflicte surt no només de les diferències entre les dues civilitzacions, sinó més important de les seves similituds.\nEs diu que les persones massa iguals no poden conviure fàcilment i el mateix passa amb les cultures. Tant l’islam com el cristianisme (que serveix com a factor d’unió cultural per a Occident) són religions absolutistes i monoteistes. Totes dues són universals, en el sentit de fer reclamacions aplicables a tota la humanitat en lloc d'una raça o tribu única. Ambdós tenen una naturalesa missionera, ja que fa molt temps que va ser un deure teològic buscar i convertir els no creients. Tant la jihad com les croades són manifestacions polítiques d’aquestes actituds religioses, i les dues es paral·lelen entre elles.\nPerò això no explica del tot per què l’islam ha tingut tants problemes amb tots els seus veïns, no només amb Occident.\nEn tots aquests llocs, les relacions entre musulmans i pobles d’altres civilitzacions - catòliques, protestants, ortodoxes, hindús, xinesos, budistes, jueus - han estat generalment antagòniques; la majoria d’aquestes relacions han estat violentes en algun moment del passat; molts han estat violents a la dècada de 1990. Des de qualsevol lloc on es mira al llarg del perímetre de l’islam, els musulmans tenen problemes per viure pacíficament amb els seus veïns. Els musulmans constitueixen aproximadament una cinquena part de la població mundial, però a la dècada dels noranta han estat molt més involucrats en la violència intergrup que la gent de qualsevol altra civilització.\nS'han ofert diverses raons per què hi ha tanta violència associada a les nacions islàmiques. Un dels suggeriments habituals és que la violència és conseqüència de l’imperialisme occidental. Les actuals divisions polítiques entre els països són creacions europees artificials. D'altra banda, encara hi ha un ressentiment persistent entre els musulmans pel que havien de suportar la seva religió i les seves terres sota el domini colonial.\nPotser és cert que aquests factors han tingut un paper, però són inadequats com a explicació completa, perquè no ofereixen cap visió de per què hi ha tanta conflictivitat entre les majories musulmanes i les minories no musulmanes, no occidentals, no musulmanes. Sudan) o entre minories musulmanes i majories no occidentals, no musulmanes (com a l'Índia). Per sort, hi ha altres alternatives.\nUn és el fet que l’islam, com a religió, va començar violentament, no només amb el mateix Mahoma, però també en les dècades següents, ja que l’islam es va estendre per la guerra a tot l’Orient Mitjà.\nUn segon tema és l’anomenada “indigestibilitat” de l’islam i dels musulmans. Segons Huntington, això descriu l’observació que els musulmans no s’assimilen fàcilment a les cultures d’acollida quan arriben nous governants (per exemple, amb la colonització), ni tampoc s’assimilen fàcilment als no musulmans a una cultura sota control islàmic. Qualsevol que sigui el grup en la minoria, sempre es mantenen diferents, una situació que no troba una llarga analogia amb els cristians.\nAmb el pas del temps, el cristianisme s’ha tornat prou pliable de manera que s’adapta a les cultures d’acollida allà on vagi. De vegades, això és una font de dol per als tradicionalistes i els pensadors ortodoxos que estan consternats per aquestes influències; però, tot i així, es fan canvis i es crea diversitat. Però l’islam no ha fet (encara?) Una transició a gran escala. El millor exemple on s’ha aconseguit un cert èxit seria molts musulmans liberals d’Occident, però encara són pocs en nombre.\nUn factor final és demogràfic. En les darreres dècades, hi ha hagut una explosió de població als països musulmans, provocant un gran augment dels homes en situació d’atur d’entre quinze i trenta anys. Els sociòlegs dels Estats Units saben que aquest grup crea la major interrupció social i causa la majoria de delictes i que es troba en una societat relativament rica i estable.\nEn els països musulmans, però, trobem poca riquesa i estabilitat, excepte potser entre algunes de les elits polítiques. Així, el potencial de disrupció d’aquest grup de homes és molt més gran, i la seva cerca d’una causa i d’una identitat pot crear encara més dificultats.\nPunts De Vista Religiosos : Islam contra Occident: per què hi ha conflictes? © 2019. All Rights Reserved.


Bernat Montagut recull en el seu últim llibre les obres de l’escultor Ballester – RiberaTV\nBernat Montagut recull en el seu últim llibre les obres de l’escultor Ballester\nL’Arxiu Municipal d’Alzira acull la presentació del llibre ‘Antonio Ballester Vilaseca: Obras en Alzira’ de Bernat Montagud\nEl llibre ‘Antonio Ballester Vilaseca: Obras en Alzira’ recull les creacions de l’escultor fetes en la capital de la Ribera Alta\nEl llibre ANTONIO BALLESTER VILASECA: OBRAS EN ALZIRA ja és una realitat. El passat divendres es va presentar a l’Arxiu Municipal de la ciutat aquesta obra de Bernat Montagut, que recull més d’un centenar d’imatges de les creacions de l’escultor valencià.\nL’alcalde Diego Gómez reconeix que la ciutat d’Alzira sempre estarà en deute amb Ballester, considerat fins i tot el millor escultor valencià del segle XX, per fer gran part de les seues obres al municipi.\nLa filla de l’escultor valencià, Ana Rosa Ballester, qui també va assistir a l’acte de presentació del llibre de Montagud, va mostrar el seu agraïment a l’autor i a tot el poble alzireny.\nEl llibre combina fotografies i text, on a més de la informació de l’obra, es troba un fitxa tècnica amb totes les dades de la creació, fins i tot el lloc per a poder visitar-la i gaudir de les escultures d’Antonio Ballester.\nBernat Montagut recull en el seu últim llibre les obres de l’escultor Ballester added by Ribera Televisió on 26 desembre, 2018


A la descoberta d’ASSÍS i el Giotto per terres franciscanes de l’Úmbria | el Contrapunt\n← A la descoberta d’ASSÍS i el Giotto per terres franciscanes de l’Úmbria\nDescobrint racons d’Assís un dia de juny… →\nA la descoberta d’ASSÍS i el Giotto per terres franciscanes de l’Úmbria\nPublicat el 2 Juliol 2011 per el sorro-contrapunt\nSegurament hi deu haver pocs sants que hagin proporcionat tant de material als artistes pels retrats… De tots ells, potser el més conegut per tota la família franciscana, per l’autenticitat i la força expressiva que té, sigui aquesta representació de “il Poverello” d’Assisi, que va pintar Cimabue cap al 1280, a la pared de la basílica inferior del Sacro Convento – Basílica de Sant Francesc a Assís, a l’Úmbria.\nFeia anys que volíem anar a ASSÍS, i aquest any ens va sortir la possibilitat de fer-ho amb un grup d’amics de la comunitat dels Caputxins de Sarrià, més alguns altres de la comunitat d’Arenys de Mar. El pare Mateu d’Arenys era el cap espiritual i el Miquel de Sarrià, el responsable-director del grup.\nVam agafar el vaixell de Grimaldi i marxàrem cap a Itàlia…\nHem recorregut amunt i avall la majoria de llocs que tenen un significat i un record franciscà per haver estat claus i importants en la vida i l’obra de Sant Francesc.\nAixò ha comportat passejar-se per les terres de l’Úmbria, una magnífica regió italiana propera i força semblant a la Toscana.\nVisitar aquestes terres italianes vol dir sempre quedar empapats d’art i de bells paisatges. Recórrer els llocs on sant Francesc va néixer, viure, i morir ha comportat visitar tots aquests llocs:\nASSÍS per descomptat, i en primer lloc…\npanoràmica d'Assís des de la part baixa\ntemple de Minerva (s.I a.C.)\nla Porciúncula (Sta. Maria dels àngels),\nla vall de Rieti,\nel santuari de Greccio, arrapat a la roca\ninterior amb magnífiques pintures de Pinturicchio i Lipi\ni finalment Orvieto, amb la seva espectacular catedral.\nEn aquests anys del 1200 i endavant, a Itàlia floreixia el renaixement italià amb molta força que va donar noms tant il·lustres com Cimabue (que fou el mentor de Giotto, i que revolucionà la pintura italiana. Se’l considera l’últim gran pintor de la tradició bizantina), Giotto,(1267-1337) és l’artista considerat com l’antecessor del Renaixement, el qual va començar a dotar de tridimensionalitat les seves figures. Va treballar de forma magnífica les ombres, els plecs de les robes i les expressions facials, a més els seus quadres transmeten les emocions que manifesten els seus personatges.\nDesprés de Giotto vingueren els representants del Primer Renaixement o Quatroccento en la pintura, que foren Masaccio, Fra Angelico, Paolo Uccello, i Filippo Lippi.\nde Filippo Lipi vam poder contemplar aquesta Anunciació,\ni aquest magnífic naixement a l’absis del presbiteri de la catedral de Spoleto\nA aquests genis de la pintura els seguiríen una nova generació de pintors els quals portarien el Renaixement cap a la seva plenitud. Aquesta generació conformada por Sandro Botticelli, Domenico Ghirlandaio, Andrea Mantegna i Piero della Francesca seria la que treballaria amb l’estil més pur del Quatroccento.\nDescobriment i prova de la Vera Creu, del cicle d’històries de la Santa Creu.\nMentre durava la màxima expressió d’aquest estil i d’aquests pintors, ja havien nascut els que serien els predecessores d’aquest movimient i crearien la segona part del Renaixement: el Cinqueccento. Els 4 máxims exponents d’aquesta etapa foren Leonardo Da Vinci, Miquel Àngel, Rafael y Tiziano, cronològicament.\nL’estil i els temes entre aquests pintors ja foren diferents ja que van sorgir en èpoques distintes.\nel rapte d’Europa de Tiziano\nNo és la meva intenció aquí fer un estudi aprofondit de la pintura italiana d’aquests temps, només he fet aquest apunt per emmarcar l’època i els artistes que voltant per itàlia et pots anar trobant a cada pas. Tots aquests grans artistes que hem mencionat amb el seu mestratge, van omplir de magnífiques e impressionant pintures i obres d’art, temples, palaus i catedrals per tota la geografia italiana.\nJa que el nostre viatge tenia l’epicentre a ASSISI, ens vam interessar principalment per tota la fantàstica obra de Giotto que vam poder contemplar a l’interior del Sacro Convento – Basílica de Sant Francesc, una autèntica meravella, on es descriu un cicle de vint-i-vuit frescos inspirats en la història i llegenda de la biografia del sant escrita per Sant Bonaventura.\nTambé vam poder veure obres de Cimabue i d’altres pintors que sortiren d’aquella escola com Lorenzetti, Cavallini, Turriti, tots ells grans artistes, per acabar de decorar de manera impressionant tant l’església superior com la inferior.\nUna altra de les joies d’aquest viatge ha estat poder contemplar l’original, l’autèntic Crist de Sant Damià, que és una creu d’estil bizantí d’autor desconegut, creada cap a l’any 1190 per a l’esglesiola dedicada a Sant Damià, encarregat segurament per un gremi de comerciants d’Assis.\nEl procés de conversió de Sant Francesc d’Assís fou llarg, i en aquesta la seva segona gran trobada amb el Crist, del que ens ha quedat constància, té lloc davant d’aquesta Creu de Sant Damià, quan Crist li respon a la seva pregunta i inquietud amb aquestes paraules: “Francesc, ves i repara la meva església que amenaça ruïna”.\nL’oració davant el crucifix de Sant Damià, a parer d’alguns biògrafs, és la resposta que Francesc dóna a aquestes paraules…\nPregària de Sant Francesc:\n“Déu altíssim i gloriós, il·lumineu les tenebres del meu cor i doneu-me una fe recta, una esperança certa i una caritat perfecta.\nDoneu-me també, Senyor, el seny i el coneixement necessaris perquè acompleixi el vostre sant i ver manament\nEl viatge ens ha permès conèixer en profunditat la vida i l’obra de Sant Francesc d’Assís, de gran veneració a tota la contrada, i el fet d’anar acompanyats per un pare caputxí realment entusiasta i fervorós de l’esperit franciscà ens ho ha fet viure amb més intensitat. Han estat uns dies rics i plens d’art i d’espiritualitat.\nA continuació un tastet més d’art i un xic d’espiritualitat…\nASSISI és una ciutat medieval encantadora, i aquí podeu veure alguns dels seus edificis i racons més emblemàtics\nla Porta Nova\nBasílica de Santa Chiara\nCatedral de San Rufino i Santa Chiara, des de dalt de Rocca Maggiore\nPerò, a més, l’estada a Assisi ens va permetre viure una de les tradicions religioses més arrelades a la ciutat, la festa del Vot de Santa Clara, que és una jornada de gratitud per les dues vegades que la invocació de la santa va servir per alliberar la ciutat de l’assalt dels enemics.\nS’organitza una gran procesó on tot el poble desfila amb les diverses confraries, les autoritats, el bisbe i capellans, els clarins o trompeters del Comune, i els religiosos i religioses, des de l’església de San Rufino, a la part alta de la ciutat, fins a la Basílica de Santa Clara (Chiara d’Assisi)… (veieu aquest instant)\nA l’interior de la Basílica se celebra una pregària i es canta l’himne a la santa, i després sortint de l’església continua la processó cap a Sant Damià, a la part baixa de la ciutat,(veieu aquí la sortida)\non seguiran les lectures, els cants i les benediccions, acabant amb una exhortació del bisbe i una benedicció eucarística.\nVal la pena veure la petita mostra d’aquesta festa i comprendre l’intensitat amb la que tot el poble hi participa.\n– La història continúa aquí…\nAquesta entrada s'ha publicat en Blogs, personal i etiquetada amb Assís, Assisi, pintura, processons, Renaixement italià, Sant Francesc d'Assís, Santa Clara d'Assís, Umbria, Vot de poble. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\nUna resposta a A la descoberta d’ASSÍS i el Giotto per terres franciscanes de l’Úmbria\n23 Juliol 2011 a les 8:00 pm\nQuins records m’has fet venir… La meva estada a Perugia als 18 anys, als cursos de la Univesitat per Estrangers.. I molt més tard, el 2003, la participació en el festival de Spoleto i uns dies de “passejada” per l’Umbria… Un lloc on sempre m’agradaria tornar. I que bé que s’hi menja! Per cert, saps que a Perugia hi ha una placa commemorativa dedicada a Ferrer i Guardia?


Fiume 1 Rosolina Mare Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Fiume 1\nDissenyat tant per oci com per negoci, Fiume 1 està situat idealment a Rosolina Mare; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Fiume 1, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha habitació familiar.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, ventilador, aparell de televisió, cuina americana, nevera per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Fiume 1 és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Rosolina Mare.


Preu per kilo - 12.66 €/kg\nPreu per kilo - 8.31 €/kg\nLes Olives Olispania 600 g estan fetes d'olives verdes i farcides d'anxova. El farciment de l'anxova li aporta molt de gust i funciona molt bé amb la textura carnosa que tenen aquestes olives. Perfectes per preparar l'aperitiu ideal! Recomanem servir en aperitius amb una cervesa ben freda o un vi blanc Chardonnay. També són ideals per a amanides...


Girona s'omplirà de màgia amb més de 200 accions sorpresa per rebre els Reis - Diari de Girona\nGirona s'omplirà de màgia amb més de 200 accions sorpresa per rebre els Reis\nDiverses comitives reials aniran per tots els barris de la ciutat per evitar aglomeracions i garantir una arribada segura de Ses Majestats\n04·01·21 | 23:22\nVídeo| Girona s'omple de màgia amb més de 200 accions sorpresa per rebre els Reis\nLa ciutat de Girona ho té tot a punt per rebre avui Ses Majestats els Reis d'Orient. Per la situació epidemiològica actual, aquest any, el campament reial s'ha situat als afores de la ciutat en una ubicació secreta i, per tant, no serà obert al públic ni s'hi podrà accedir.\nEn canvi, al llarg del dia, entre les 11 h i les 19 h, es duran a terme més de 200 accions sorpresa itinerants i de petit format que s'estendran arreu de la ciutat. En grups reduïts, diverses comitives reials acompanyades de música i provinents del campament reial s'endinsaran a tots els barris per fer feliços els més menuts, i per comprovar si tothom té el seu fanalet llest i si se sap la cançó dels Tres Reis.\nA les 20 h, es retransmetrà l'arribada dels Tres Reis per TV Girona, des d'on la ciutadania podrà veure els Reis, acompanyats de música, balls i danses per poder dur alegria a totes les llars.\nEl moment d'afinar la veu serà cap a les 20.45 h, en què tothom haurà de sortir als balcons, finestres i terrasses per cantar la cançó dels Tres Reis, que també s'emetrà per TV Girona, i per lluir els fanalets que mostrin el camí a Ses Majestats. Finalment s'activaran castells de focs artificials des de diferents punts de la ciutat.\nA petició dels Reis, la Confraria dels Manaies de Girona i l'Ajuntament de Girona demanen responsabilitat a la ciutadania, que la gent no surti del seu barri, s'evitin les aglomeracions, es mantinguin les distàncies i s'utilitzi mascareta en tot moment.\nA Salt, Ses Majestats continuaran instal·lats al campament de les Naus Guixeres de la Coma Cros que està en marxa des d'ahir. Allà, els Tres Reis hi estan rebent totes aquelles famílies que s'hagin inscrit prèviament per fer la visita, un requeriment que s'ha establert per limitar l'aforament i evitar l'expansió del coronavirus. Els infants podran fer entrega de la seva carta a Ses Majestats. En aquest cas, també és obligatori l'ús de mascareta.


Le Clos Mathilde Cabourg França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nPlatja de Cabourg, Cabourg, França - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nAl visitar Cabourg, vosté es sentirà com a casa a Le Clos Mathilde, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLe Clos Mathilde també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Cabourg. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix habitació familiar.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Le Clos Mathilde és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Cabourg.


Cotxes de lloguer a Santa Cruz de la Palma des de 17 €/dia - Cerca lloguer de cotxes a KAYAK\nCerca a centenars de webs de lloguer de vehicles alhora per trobar ofertes a Santa Cruz de la Palma\n25 maig — 1 juny\nInformació d'agències de lloguer de cotxes a Santa Cruz de la Palma\nCompacte, Descapotable, Econòmic, Familiar econòmic, Petit, Tot camí compacte, Tot camí intermedi\nTop Car Canary, Avis, Budget\nLloguer de cotxes econòmics a Santa Cruz de la Palma\nCompacte 21 €/dia\nDescapotable 39 €/dia\nCotxes de lloguer a Santa Cruz de la Palma - Directori d’oficines\nDes de 8 €/diaPosició núm. 1\n1 ubicació a Santa Cruz de la Palma\nValoracions de ORLANDO\nOficines de lloguer a Santa Cruz de la Palma\nDes de 26 €/diaPosició núm. 2\n7.6 Bo (9 valoracions)\n2 ubicacions a Santa Cruz de la Palma\nLa Palma Airport Santa Cruz De La Palma SPC+34 928 57 91 59\nDes de 42 €/dia\nDes de 34 €/dia\n10 persones que van llogar un cotxe a Santa Cruz de la Palma van valorar l’agència escollida amb una nota mitjana de 7,7\nOficines de lloguer de cotxes a Santa Cruz de la Palma o a prop\nQuan reservar un cotxe de lloguer a Santa Cruz de la Palma\nAssegurança de lloguer de vehicles a Santa Cruz de la Palma\nAlgunes agències Santa Cruz de la Palma ja inclouen l'exempció parcial per col·lisió (CDW) i l'assegurança de robatori al preu del lloguer, però no totes. Et recomanem que t'informis sempre de la cobertura de l'assegurança quan lloguis un cotxe a Santa Cruz de la Palma.\nTingues en compte que les assegurances dels vehicles de lloguer normalment inclouen una franquícia, que és l'import que hauràs de pagar si tens cap incident durant el període del lloguer. Per estalviar-te sorpreses desagradables, planteja't contractar una assegurança sense franquícia per al vehicle que llogues Santa Cruz de la Palma.\nEls millors consells per llogar un cotxe a Santa Cruz de la Palma\nEl 25% dels usuaris ha trobat cotxes de lloguer a Santa Cruz de la Palma per 21 € o menys\nReserva el teu cotxe de lloguer a Santa Cruz de la Palma almenys 4 setmanes abans del teu viatge per aconseguir un preu per sota de la mitjana\nLes oficines de lloguer de cotxes fora de l’aeroport a Santa Cruz de la Palma són al voltant d’un 4% més barates de mitjana que les oficines de lloguer als aeroports\nEls cotxes de lloguer de tipus Petit a Santa Cruz de la Palma són al voltant d’un 12% de mitjana més barats que altres tipus de cotxes\nPreguntes freqüents sobre lloguer de cotxes a Santa Cruz de la Palma\nQuines empreses de lloguer de cotxes a Santa Cruz de la Palma han actualitzat les seves polítiques de neteja i seguretat com a conseqüència del coronavirus (COVID-19)?\nAlgunes de les empreses de lloguer de cotxes a Santa Cruz de la Palma que han actualitzat les seves polítiques de salut i seguretat per la COVID-19 per tal de garantir que els seus vehicles estan nets i desinfectats són Budget, Thrifty i Avis\nQuant costa llogar un cotxe a Santa Cruz de la Palma?\nUn cotxe de lloguer a Santa Cruz de la Palma costa 26 € al dia.\nQuina és la millor agència de lloguer de cotxes a Santa Cruz de la Palma?\nCotxes de lloguer barats trobats en les últimes 72 hores: Top Car Canary per 19 € al dia, Budget per 19 € al dia i Avis per 26 € al dia. Els cotxes de lloguer més barats trobats en les últimes 72 hores són a Top Car Canary Estación marítima de S/C de La Palma null (a 1 km del centre de la ciutat).\nQuin és el preu del combustible a Santa Cruz de la Palma?\nDurant els darrers 30 dies, la mitjana de preu del combustible a Santa Cruz de la Palma ha estat de 7,17 € per galó. Omplir el dipòsit costa entre 86 € i 115 €, en funció de la mida del cotxe.\nQuina és l’agència de lloguer de cotxes més popular a Santa Cruz de la Palma?\nEl tipus de cotxe més reservat a Santa Cruz de la Palma és Petit (Toyota Aygo o similar).\nQuines agències de lloguer de cotxes hi ha a l'aeroport de Aeroport de La Palma (SPC)?\nA Aeroport de La Palma pots trobar agències de lloguer de cotxes com ORLANDO, Budget, Avis, Turisprime i Enterprise.\nQuines agències de lloguer de cotxes ofereixen servei de recollida a l'aeroport de Aeroport de La Palma (SPC)?\nLes agències de lloguer de cotxes que ofereixen serveis de recollida i de trasllat a l’aeroport de Aeroport de La Palma són Top Car Canary, ORLANDO, Budget, Thrifty, Avis, Europcar, keddy by Europcar, Hertz, Enterprise i Cicar.\nCom puc trobat cotxes de lloguer a prop meu a Santa Cruz de la Palma?\nQuant costa llogar un cotxe Petit a Santa Cruz de la Palma?\nEl lloguer d'un cotxe Petit a Santa Cruz de la Palma costa de mitjana 33 € diaris.\nQuant costa llogar un cotxe Econòmic a Santa Cruz de la Palma?\nEl lloguer d'un cotxe Econòmic a Santa Cruz de la Palma costa de mitjana 47 € diaris.\nQuant costa llogar un cotxe Compacte a Santa Cruz de la Palma?\nEl lloguer d'un cotxe Compacte a Santa Cruz de la Palma costa de mitjana 29 € diaris.\nQuina és l'oficina de lloguer de cotxes més popular a Santa Cruz de la Palma?\nA Santa Cruz de la Palma, els cotxes normalment es lloguen a Top Car Canary La Palma Airport (A 7 km del centre de la ciutat ).\nQuant costa llogar un cotxe durant una setmana a Santa Cruz de la Palma?\nUn cotxe de lloguer a Santa Cruz de la Palma costa de mitjana 179 € setmanals (26 € diaris).\nQuant costa llogar un cotxe durant un mes a Santa Cruz de la Palma?\nUn cotxe de lloguer a Santa Cruz de la Palma costa de mitjana 769 € mensuals (26 € al dia).\nAeroports a prop de Santa Cruz de la Palma\nAeroport de Santa Cruz de la Palma La Palma\nTipus de lloguer populars a Santa Cruz de la Palma\nFurgó de lloguer a Santa Cruz de la Palma\nLloguer de cotxes Luxós a Santa Cruz de la Palma\nTot camí de lloguer a Santa Cruz de la Palma\nLloguer de cotxes Descapotable a Santa Cruz de la Palma\nCotxes de lloguer a Cala d'Or\nCerca cotxes de lloguer barats a Santa Cruz de la Palma amb KAYAK i lloga el cotxe que més t'interessi. KAYAK cerca a centenars de webs de viatges per ajudar-te a trobar i a reservar la millor oferta de cotxe de lloguer a Santa Cruz de la Palma. Lloguer de cotxes a SPC: Voles a Santa Cruz de la Palma? Troba els cotxes de lloguer més barats a l'aeroport de Santa Cruz de la Palma amb KAYAK.


Ecologia del comportament - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nAlguns exemples d'ecologia del comportament\nPingüins en cleptotèrmia a l'Antàritida\nOques volant en formació V aerodinàmica\nBall de les abelles\nElefant africà travessant un riu\nUna granota amb el sac vocal inflat\nUna gasela saltant\nL'ecologia del comportament (en anglès: Behavioral ecology) és la ciència que estudia les bases evolutives pel comportament animal (etologia) que es deguin a les pressions ecològiques. L'ecologia del comportament emergeix de l'etologia des dels estudis del comportament animal que va fer Niko Tinbergen.\nl'ecologia del comportament estudia les implicacions ecològiques i evolutives de les estratègies de comportament dels animals en situacions rellevants des del punt de vista de la teoria de l'evolució neodarwinista, també coneguda com a síntesi evolutiva moderna o teoria sintètica de l'evolució.\nSi un organisme té una característica que li proporciona un avantatge selectiu (és a dir, de significacació adaptativa) en un nou ambient la selecció natural l'afavorirà.\nEls individus estan sempre competint amb els altres pels recursos limitats que inclouen l'aliment, territoris i les parelles. El valor d'un comportament social depèn en part dels comportament social dels animals veïns John Maynard Smith (1982) va establir el terme d'estratègia estable evolutivament a partir de la teoria dels jocs de l'economia.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Ecologia del comportament\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Ecologia_del_comportament&oldid=24744464»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 1 set 2020 a les 09:55.