ELS RISCOS LABORALS\nTreballar assegut cap per avall és un risc?\nPublicado por Joan Ramon en 9:55 2 comentarios:\nAL SATI DEL FEBRER-07\nEn aquest SATI hem fet un tomb per la següent pàgina\nLa informació no té desperdici\nPublicado por Joan Ramon en 10:31 No hay comentarios:\nDARRERES NOVETATS TIC AL COLE\nUs voldria fer cinc centims de les darreres novetats que he pescat als cursos i seminaris.\nHi ha un programeta a la unitat p del servidor que ens permet fer una presentació de fotos,semblant al fotoangelo, però que un cop acabat genera un arxiu html (o sigui penjable i llegible amb l'explorer) Per a termes dubtosos parleu amb el "teacher".\nEl futur d'internet és l'anomenda internet 2.0. Que en definitiva vol dir un pas més endavant a l'anomenat ciberespai. En resum vindria a ser que tot allò que ara tenim enmagatzemat als nostres ordinadors , ho farem, si volem compartir-ho amb la resta de la gent, a determintats programes i indrets d'internet. Aquest blog, n'és un exemple. Però a més a més podem restringir qui volem que entri, i compartir informacions, fotos, videos (youtube).\nEl canó estarà connectat a l'Argo 12 el mateix que té la Laserjet 6P. El funcionamet serà semblant al de l'aula de ciències. Amb el mando a distància es posarà en marxa el canó i des del fons de la classe podrem veure la pantalla de l'ordinador i la de l'aula. Si tot funciona com ha d'anar.\nPublicado por Joan Ramon en 12:57 4 comentarios:\nVisita a l'estiu a Firenze\nNo et pots perdre per arribar al Duomo i Campanil\nPublicado por Joan Ramon en 7:18 No hay comentarios:\nELS RISCOS LABORALS Treballar assegut cap per ava...


Neix l'Associació Finlandesa d'Amics de Catalunya: Fomentar drets lingüístics, culturals i democràtics de les minories | Diari Català Digital\nDurant aquest mes de maig del 2018 s’ha fundat l’Associació Finlandesa d’Amics de Catalunya amb l’objectiu de promoure a Finlàndia el coneixement de la llengua, la cultura i la història de Catalunya. L’associació organitza cursos de llengua catalana, així com diverses activitats i esdeveniments relacionats amb Catalunya.\nPer obtenir més informació sobre els cursos d’idiomes i altres activitats es pot visitar la web de l’associació, www.kataloniaseura.fi. A la web es pot trobar molta informació sobre Catalunya, la seva llengua, cultura i història. Les escoles i les institucions educatives tenen a la seva disposició informació diversa i enllaços molt útils per a les seves activitats.\nLes activitats relacionades amb Catalunya inclouen conferències, presentacions, debats, presentacions de llibres, clubs d’idiomes, visites esportives, tallers de cuina catalana i seminaris acadèmics. Les activitats s’organitzen durant tot l’any i s’utilitzen eines digitals que permeten a les persones participar en esdeveniments a distància, independentment del seu lloc de residència.\nL’associació també dona suport a l’establiment i consolidació de vincles comercials entre Finlàndia i Catalunya. S’ha creat un grup de treball dedicat a aquesta temàtica per decidir les properes passes d’actuació.\nL’Associació no opina sobre qüestions polítiques com ara la qüestió de la independència de Catalunya. Tanmateix, l’associació pretén fomentar els drets lingüístics, culturals i democràtics de les minories i promoure, amb les seves activitats, l’assoliment d’aquests drets en el marc de la Unió Europea. La web de l’associació es publicarà posteriorment també en suec.\nEs tracta d’una associació cultural sense ànim de lucre i les activitats es financien principalment amb donacions i subvencions privades. La inscripció per a socis s’ha de realitzar per internet. El coordinador de les activitats i Director Executiu de l’associació és Janne Riitakorpi.\nAssociació Finlandesa d’Amics de Catalunya


L’exposició dels Realismes atrau 15.000 visitants | Museus de Sitges\nL’exposició dels Realismes atrau 15.000 visitants\nLa mostra es trasllada a Valls i, posteriorment, a Olot\nL’exposició Realisme(s) a Catalunya (1917-1936). Del Picasso clàssic al Dalí surrealista va tancar diumenge després d’haver estat tres mesos a la planta baixa del Museu de Maricel i haver rebut 14.953 visitants, una xifra de notable relleu i que posa de manifest l’interès que hi ha despertat. L’exposició –produïda per Museus de Sitges, el Museu de Valls i els Museus d’Olot– viatjarà ara al capital de l’Alt Camp i, posteriorment, a la de la Garrotxa.\nPicasso, Dalí, Joaquim Sunyer, Josep Togores, Francesc Domingo i Ángeles Santos, Joan Miró i una completa llista d’artistes catalans de la primera meitat del segle XX han ofert un meravellós paisatge humà del classicisme que va imperar en l’art català en el període d’entreguerres. L’exposició –comissariada per Mariona Seguranyes– ha obtingut un ampli reconeixement i elogis per part de la crítica i el públic assistent i ha estat àmpliament reflectida en els mitjans de comunicació d’àmbit nacional i estatal, així com en la premsa especialitzada.\nEls darrers dies de l’exposició van coincidir amb la celebració de les Jornades Europees del Patrimoni, en les quals Museus de Sitges va convocar mitja dotzena d’activitats. Durant aquests mesos, també s’han programat visites guiades, taules rodones, tallers infantils i altres iniciatives orientades a apropar la mostra a diversos públics.\nDesprés d’haver lluït durant l’estiu a Maricel, la seixantena d’obres que la integren s’exposaran, primer a Valls, i després a Olot. A la capital de l’Alt Camp, s’inaugurarà el proper 25 d’octubre, en el marc dels actes de la Fira de Santa Úrsula. A la Garrotxa es podrà veure els mesos de febrer, març, abril i maig.\nLa mostra està estructurada en quatre àmbits: Antecedents d’un classicisme modern (1905-1914); A la recerca de les noves figuracions (1917-1936); Pintors catalans sota la influència de Picasso; i Metafísica, surrealismes i logicofobisme.\nRealisme(s) a Catalunya (1917-1936)\nMuseu de Maricel, 5 de juliol - 13 de febrer de 2019\nMuseu de Valls, 25 d’octubre - 19 de gener de 2020\nMuseu de la Garrotxa, 1 de febrer - 31 de maig de 2020


Nord-est Llibertari: La CUP de Ripoll vol que l’Església catòlica pagui l’IBI a l’Ajuntament\nLa CUP de Ripoll vol que l’Església catòlica pagui l’IBI a l’Ajuntament\nUna sentència del tribunal comunitari europeu determina que les exempcions fiscals de què gaudeix al Regne d’Espanya l'Església catòlica, recollides en el Concordat entre l'Estat espanyol i el Vaticà, poden constituir ajudes estatals prohibides contràries a la lliure competència.\nTRAMUNTANA VERMELLA MAIL 30/07/2017\nEn el marc de la revisió de les bonificacions en el pagament de l'IBI de que gaudeixen els centres de culte i escoles religioses de l’Església catòlica apostòlica romana, arran d'una resolució del Tribunal de Justícia de la Unió Europea la CUP de Ripoll (Ripollès, comtat de Ripoll) vol que també pagui l’IBI a l’Ajuntament de la ciutat.\nLa sentència del tribunal comunitari europeu, emesa el juny passat, determina que les exempcions fiscals de què gaudeix al Regne d’Espanya l'Església catòlica, recollides en el Concordat entre l'Estat espanyol i el Vaticà, poden constituir ajudes estatals prohibides contràries a la lliure competència. En particular, s'incideix en activitats econòmiques, com ara l'educació no subvencionada, és a dir, a partir del Batxillerat.\nCal recordar que l'Ajuntament de Badalona (Barcelonès Nord) ja ha posat fil a l'agulla.\nLa CUP de Ripoll vol que l’Església catòlica pagui l’IBI\nEl pagament de l’IBI i altres contribucions especials dels seus edificis per part de l’Església catòlica i la resta de confessions religioses que hi ha a Ripoll, és l’objectiu de la moció que la CUP a presentat en el ple de dimarts. Defensa que Ripoll hauria de cobrar l’IBI a partir de l’any 2018, per tal que no hi hagi un greuge comparatiu amb la resta de vilatanes i de vilatans. La moció insta l’Ajuntament de la ciutat a elaborar en tres mesos un cens dels béns immobles urbans i rústics censats i registrats a nom de les diverses confessions religioses per tal d’iniciar el procés de cobrar-les els corresponents impostos i contribucions.\nLa CUP de Ripoll i el seu portaveu municipal, Santi Llagostera, vol que amb aquesta mesura es posi l’accent en la laïcitat de Catalunya.


Entrevista a Jordi Morales: "A Rio vaig fer la millor competició de la meva carrera" | Fosbury\nFosbury » Entrevista » Entrevista a Jordi Morales: “A Rio vaig fer la millor competició de la meva carrera”\nJordi Morales en acció als Jocs Paralímpics de Rio de Janeiro de 2016\nAra que han passat uns quants mesos, quin balanç fas dels Jocs?\nEncara em cou la quarta posició. Amb el pas de les setmanes i dels mesos vas veient la importància d’haver arribat a unes semifinals olímpiques. Abans d’anar-hi, probablement ho hauria firmat! Però el fet de quedar quart, quan has tingut aspiracions d’aconseguir qualsevol cosa, quan ets conscient que et podries haver endut fins i tot la medalla d’or… encara dol, però poc a poc ho aniré superant, especialment quan torni a entrar en ritme de competició.\nEls que et vam seguir et vam veure competir a un altíssim nivell. T’esperaves aquest rendiment als Jocs?\nFrancament: no. Crec que és la millor competició que he fet en la meva carrera. Tots els dies van ser bons. Potser l’últim, el del bronze, vaig estar un pèl per sota, malgrat tenir les meves opcions. A semifinals vaig fer un gran partit, tot i que el rival estava jugant extraordinàriament bé. Tenint en compte el gran esdeveniment que és, la tranquil·litat, l’actitud i el joc em van acompanyar i vaig superar totes les expectatives que m’havia imaginat.\nDesprés d’un any olímpic de màxima intensitat, amb molts mesos de preparació… què passa el dia que s’acaba, quan has d’agafar l’avió i tornar cap a casa?\nÉs un moment crític, especialment quan ja portes molts anys al darrere i moltes olimpíades. Pensar: «Vinga, va, tornem a arrencar quatre anys més!», costa molt, se’t fa una muntanya. Si fos l’únic plantejament que tens al cap, ho acabaries deixant. I més quan t’has quedat a les portes d’un èxit. Rumiar un nou repte, planificar què faràs a partir d’ara… no saps per on començar. L’experiència t’ajuda a tenir clar que amb el pas del temps tornaràs a recuperar la il·lusió dels Jocs.\n«No vull estar entrenant diàriament els propers quatre anys: ni ho necessito ni em ve de gust»\nTens clar que vols tirar endavant el nou cicle olímpic cap a Tòquio 2020…\nSí, i tant, m’agradaria molt poder arribar a disputar els propers Jocs al Japó, amb l’espectacularitat que es preveu que tindran. Però també tinc clar que no hi vull arribar amb el nivell de dedicació i preparació que he tingut els darrers quatre anys per competir a Rio. Em conec més, millor que mai, porto molts de temps… i no vull estar entrenant diàriament durant quatre anys: ni ho necessito ni em ve de gust. Vull regular-ho per etapes, amb més o menys compromís en funció del moment o de la competició. I que no se’m malinterpreti: mantinc la il·lusió intacta per anar-hi, i un cop sigui allà, voldré lluitar pel màxim.\nHas tornat a competir des de Rio?\nSí, a nivell de clubs, tot i que en una categoria inferior de la que havia jugat fins ara. Ho estic fent més amb vocació de fer esport, com podria optar qualsevol persona per estar en forma, que no pas amb una mentalitat competitiva. Les competicions internacionals es coneixeran aquest mes de març i nosaltres no competirem fins al maig. Com que tenia temps, volia anar poc a poc, prendre-m’ho amb calma i tenir molt clares què vull fer d’ara en endavant.\nJordi Morales, disputant la final paralímpica per equips a Londres 2012\nQuins reptes esportius tens marcat al calendari per al 2017?\nEls mètodes de classificació per als grans esdeveniments no et deixen relaxar-te massa. El 2018 tenim un campionat del món individual i aquest 2017 és any classificatori. En teoria no hauria de tenir massa problemes per classificar-me, però hi ha una condició obligatòria, que és disputar un mínim de tres torneigs. Si no, en quedes fora, digui el que digui la teva posició al rànquing. Les primeres dues competicions seran a Eslovènia i al Prat de Llobregat, i la tercera, probablement, l’afrontarem en el darrer trimestre de l’any. Jo ara estic al 7è lloc del rànquing mundial i més que pensar en intentar entrar entre els cinc primers, em marco com a objectiu no passar problemes per classificar-me. Prioritzo la tranquil·litat. Quan arribi el 2018, ja veurem què puc arribar a aconseguir al mundial del mes de setembre. Encara queda molt de temps.\nLes sensacions que m’expliques deuen ser molt diferents del que pensaves després de participar per primera vegada en uns Jocs…\nSí, no té res a veure. Vaig començar molt jove, amb 14 anys, en plena etapa de creixement i amb un munt de coses per aprendre. Ara encara puc millorar, és clar, puc afinar en petits detalls, però és impossible que experimenti tots els canvis i aprenentatges d’aquella etapa. La il·lusió es manté viva, però no és la mateixa de quan pràcticament encara eres un nen. Assumeixes que no tot s’hi val per estar entre els millors.\nVas començar a practicar tennis de taula quan eres molt petit…\nI tant! Tenia 6 anys… i ja en porto un munt! Vaig començar en un club que no tenia jugadors amb discapacitat i després vaig començar a preparar-me a nivell paralímpic. Tenia 13 anys i al cap de pocs mesos ja vaig debutar en competicions internacionals. Ara he celebrat els 31 i puc dir que no he parat des d’aquell moment.\nSóc un jugador amb molta intuïció, intel·ligent durant els partits i amb capacitat de llegir què està passant en cada moment. També sóc molt lluitador, dels que no dóna mai un punt per perdut… sovint m’acabo tirant al terra i fent el que faci falta per tornar la pilota! I ja que hi som, també cal dir que no tinc, precisament, una tècnica meravellosa.\n«Amb el nivell que tenia quan vaig guanyar el bronze a Atenes 2004 no m’hauria classificat per a Rio»\nCom ha evolucionat el tennis de taula paralímpic al llarg d’aquests 18 anys que has viscut al màxim nivell?\nBuf, ha estat brutal! El 2004 vaig guanyar la medalla de bronze individual als Jocs d’Atenes i crec, sincerament, que amb el nivell que tenia llavors ara no m’hauria ni tan sols classificat per als Jocs de Rio. Dit d’una altra manera, si en aquell moment hagués tingut el nivell que tinc ara, m’hauria endut l’or, segur. Tot ha canviat molt, també físicament. Jo he passat de ser un dels jugadors amb més mobilitat de la meva categoria a ser, del top 10 actual, el que en té menys, amb molta diferència. I s’ha notat molt l’aposta pel professionalisme que han fet diversos països. Aquí s’ha millorat, però sense arribar-hi. Un altre factor clau ha estat la integració en centres d’alt rendiment. En definitiva: sembla un altre esport!\nJordi Morales, en el partit pel bronze als Jocs de Rio que el va enfrontar amb el xinès Yan Shuo\nEn acabar els Jocs vas denunciar el mal funcionament de les categories paralímpiques. Hi ha rivals que fan trampes?\nEl funcionament és senzill, a priori. Hi ha 11 categories: 10 per a esportistes amb limitacions físiques i una altra per a esportistes que tenen algun tipus de discapacitat intel·lectual. El dia abans de començar a competir per primera vegada, et fan una revisió i determinen la teva categoria. A partir d’aquí, pagant una fiança de 50 euros, pots demanar que et tornin a valorar abans de començar qualsevol campionat internacional. Si et donen la raó, et tornen els diners; si continues a la mateixa categoria, els perds. El 2015, just abans de començar la classificació preolímpica, es va desbordar la sol·licitud de jugadors per reclassificar-se de categoria. Va ser una situació vergonyosa, amb molts moviments de jugadors i canvis realment estranys.\nTu ja vas intentar aturar-ho…\nAl principi vaig intentar moure una protesta entre els jugadors, però ningú es volia mullar. I em va afectar, em va començar a frustrar. Veia que havia de competir contra jugadors que tenien molta més mobilitat que jo, però vaig optar per prendre-m’ho amb calma i no dir res fins que no acabessin els Jocs, independentment del resultat que obtingués.\nI després dels Jocs ja no et vas mossegar la llengua!\nVaig aprofitar que, casualment, el meu partit de semifinals es va poder veure en directe a través d’internet. Diversos jugadors de tennis de taula que no estan acostumats a seguir les competicions paralímpiques van veure l’enfrontament i es van sobtar de la diferència física entre un i l’altre. Van comentar-ho, ho van difondre i va començar a córrer a través de les xarxes. Vaig optar per donar una resposta als dubtes que plantejaven i, arrel d’això, vaig poder donar el meu parer a diferents mitjans de comunicació. Però té mala solució.\nEl primer problema és que la gent no té ganes de mullar-se gaire. I parlo d’esportistes. N’hi ha uns quants que m’han vingut a confessar que si fos representant d’un altre país podria competir en una categoria menys, però això m’ho diuen en privat, mai ho explicarien públicament. Ningú vol obrir la llauna i provocar que esclati tot. Per canviar la situació faria falta una aposta pel professionalisme. Ara els classificadors són voluntaris, ho fan de forma altruista, i si això no canvia, és lògic pensar que hi haurà gent que seguirà optant per fer trampes. És una xacra amb la que continuarem convivint.\nNo deu ser fàcil conviure-hi sabent que els teus rivals te’ls trobes constantment a les competicions…\nMira, l’anglès amb qui em vaig topar a les semifinals (William John Bailey) considera que jo hauria de competir en una categoria inferior. Però hi competeix el meu company a la selecció, l’Álvaro, i jo no em veig com l’Álvaro ni vull competir contra ell. No vull tenir en cap cas la sensació d’estar fent trampes. Prefereixo, de llarg, conviure amb la situació actual. I moltes vegades el jugador no és l’únic responsable del canvi de categoria. Hi ha gent que ho manega tot que són responsables de federacions, metges o entrenadors, i hi ha jugadors que et vénen a dir: «Jo estic aquí i només faig el que em diuen que faci».\nNo deuen estar massa contents d’enfrontar-se amb algú que lluita fins al final…\nPensa que els jugadors top amb qui competeixo els aniria perfecte que em canviessin de categoria… un rival menys que, de vegades, els porta al límit! Ells em diuen: «És just que et baixin de categoria i, encara que fos injust, ens aniria de conya». He intentat denunciar la situació, provocar algun canvi. I no passa res. Al final, opto per pensar que és la realitat a la qual m’he d’enfrontar, com quan competeixo contra jugadors sense cap mena de limitacions i he de lluitar per fer-me més fort en altres aspectes del joc.\n«Si no aconsegueixes medalla, et quedes sense beca i sense atur. Per competir al màxim nivell te l’has de jugar»\nAmb el bagatge i el palmarès que tens, et pots dedicar professionalment al tennis de taula? T’hi has arribat a dedicar?\nPel tennis de taula, bàsicament, me l’he jugat. Optem a unes beques, i el problema no són les quantitats que podem arribar a rebre, sinó les garanties que et donen. Si guanyo una medalla en un mundial o en uns Jocs, puc arribar a guanyar 1.200 o 1.500 euros mensuals. Però l’any següent m’ho torno a jugar tot en una altra competició important. I quan dic que m’ho jugo tot, és literal: si en aquella competició no aconsegueixo medalla, em quedo a zero. Em treuen la beca en 30 dies, no tinc cotització i no tinc atur. És com si un dia anessis a la feina i et fessin complir un objectiu molt complicat, amb l’advertència que, si no l’assoleixes, el mes que ve estàs al carrer i sense atur. Per uns Jocs, per la il·lusió olímpica, potser te la jugues. Penses: “Quan acabi la competició, ja em buscaré la vida com sigui“. El problema és la manca de garanties. No t’hi pots arribar a dedicar mai del tot.\nAquesta no és una situació equiparable per a tothom…\nEls esportistes olímpics també tenen un sistema semblant, tot i que no és tan estricte. I amb una diferència cabdal: els paguen 3.000 o 4.000 euros al mes. Amb això, pots fer una mica de caixa i no patir tant per l’any que les coses no et rutllen. En el nostre cas, no hi ha «coixí»: és un sou normal, que està bé, però que, alhora, impedeix la teva dedicació absoluta a l’esport de forma continuada.\nA què et dediques per complementar o suplir la beca?\nUi, en els últims anys he treballat de tot! He tingut moltes feines temporals, que tenien data de caducitat perquè l’esport anava al davant. Quan vaig tornar dels Jocs de Rio tenia molt clar que em volia estabilitzar i fa quatre mesos he començat a treballar a Decathlon a través d’un conveni amb el Centre d’Alt Rendiment de Sant Cugat, que sí que és cert que t’ajuda molt a compaginar l’esport d’elit amb la formació o bé amb la feina. He aprofitat l’oportunitat i tinc clar que ara la meva prioritat és l’àmbit laboral. I el canvi de xip també em pot anar bé esportivament, perquè puc compatibilitzar perfectament la feina amb els entrenaments i les competicions.\nA la pràctica, deus partir d’un punt de partida bàsic: amb les beques, ara, ja no hi comptes.\nSí, correcte, és el meu plantejament. Però també et dic que en cap moment de la meva carrera, en una competició, encara que estigués defensant una beca i no tingués feina, no he sentit cap mena de pressió. M’encanta competir, he cregut sempre en els valors i en l’esport com a esport, no com a negoci. Vull guanyar, però no per aconseguir la beca, sinó per l’esperit esportiu i competitiu que m’ha acompanyat sempre! I ara, amb aquesta feina, tinc una base econòmica necessària per mantenir les ganes de continuar endavant amb el tennis de taula, que és el que m’apassiona.\nHas iniciat projectes per impulsar l’esport adaptat en diferents àmbits. En què consisteixen?\nVaig impulsar una entitat de la qual en sóc president, que és l’associació esportiva Activa’t. Volem cobrir dos àmbits que necessiten molt d’impuls en l’esport per a persones amb algun tipus de discapacitat. El primer, la promoció dels valors que hi ha al darrere, entendre com se sent una persona que té alguna limitació física. Ho treballem als centres educatius perquè creiem fermament que els joves d’avui en dia són persones que encara no estan intoxicades pel discurs envers les persones discapacitades: que tenen dificultats i que s’han de tractar des de la pena. Nosaltres procurem fer-los viure una situació d’impacte per a la seva edat, per tal que quan siguin adults puguin entendre i tractar molt millor una persona que tingui alguna disminució física.\nQuin és el segon àmbit del projecte?\nEn l’esport adaptat existeix la vessant competitiva en les federacions esportives, però també hi ha una part important de persones amb discapacitat que vol practicar un oci esportiu. I a causa de les seves limitacions, no troben llocs on practicar-lo. Nosaltres oferim aquesta opció generant activitats físiques. És una aposta molt saludable perquè es dirigeix a persones que acostumen a passar moltes hores a casa i que, d’aquesta manera, també tenen un espai d’interacció social.\nAmb aquest projecte, especialment a les escoles, et deus haver topat amb punts de vista sorprenents..\nConstantment! La manera com pots parlar amb un nen sobre la discapacitat només és equiparable amb les converses que tens amb altres persones amb discapacitat. Fins i tot amb gent de plena confiança no ho vius de la mateixa manera. Sempre fem una part pràctica i una altra de tèorica. I aquesta m’encanta: t’ho pregunten tot! Tinc un company que té una cama amputada i porta una pròtesi i els nens li demanen si els pot ensenyar la cama i també si se la pot treure. És brutal. Això una persona adulta no ho dirà mai. Pensarà que potser et molesta, que t’enfadaràs, que t’ofèn… i no és això, és l’absoluta normalitat de parlar del que tens i del que sents. Al final, tu convius amb aquesta situació i els comentaris dels nens, lluny d’estar intoxicats per la correcció de la societat, són plenament enriquidors.\n«L’esport m’ha permès créixer professionalment, afrontant la feina amb ambició i compromís»\nQuè t’ha aportat el tennis de taula a la teva vida?\nMoltes coses. Per exemple, en l’àmbit professional, l’ambició i el compromís amb que afrontes les coses, com ets capaç de comprometre’t amb les dificultats, com rendeixes sota pressió, quan d’altres no se’n surten o, directament, s’allunyen de les situacions complicades intentant passar la pilota als altres, L’esport m’ha aportat la capacitat d’afrontar situacions complexes amb normalitat i amb ganes. L’altre gran factor que m’agrada destacar és la sort d’haver pogut conèixer tantes persones i tantes cultures diferents. És un aprenentatge que no tothom pot viure. I és una joia.\nQuin és el teu moment Fosbury?\nEl moment més espectacular que he viscut va ser als Jocs de Londres (2012), quan tot semblava que se n’anava a n’orris. A nivell individual cap dels companys havíem assolit un bon resultat, i per equips ens tocava la Xina als quarts de final, que tenien 3 dels 4 millors jugadors del rànquing mundial. Vam eliminar-los i vaig ser el protagonista de l’últim partit, aconseguint el darrer punt. També és veritat que ho vam arrodonir després aconseguint la medalla de plata. Si haguéssim quedat quarts no sé si el tindria tan present! Però sí, sens dubte, és un momentàs. Encara recordo perfectament els últims punts d’aquell partit, és una vivència inesborrable.\nDestacatEntrevistaJocs ParalímpicsJordi MoralesTennis de taula


(al Teatre Condal)\nConfesso que al Mag Lari no l'havia vist mai; cadascú tira cap on tira, i la màgia no ha estat mai entre les meves preferències., però uns amics meus em van recomanar que veiés l'espectacle, que es podria classificar de "cabaret màgic", o sigui que cap allà. Tenien raó.\nA Ozom hi ha música, dansa, trucs de màgia, desaparicions, efectes espectaculars, conya, interaccions amb el públic... una mica de tot de la mà de Josep M. Lari, dirigit per a ell mateix i David Pintó. D'entrada sorprèn l'escenografia. L'immens escenari del Condal ple amb la representació d'un edifici luxós que a mi m'ha recordat l'hotel Negresco de Niça (això dels records és molt particular i no us penso explicar que en sé jo del Negresco). Al centre, una immensa escultura del mag. De seguida un espetec de focus i l'aparició del protagonista de la nit, entre música potent i abillat amb una casaca tipus diplomàtic entregant cartes credencials, molt brodada de daurats, per davant i per darrera. Dos boys actúen i ballen al seu costat donant suport al personatge central. Detallo tot això per fer veure que l'espectacle és egocèntric i gira al voltant del mag, que per això és el protagonista. No és un espectacle coral.\nAmb aquesta base, en Lari ens explica que ha convidat a quatre especialistes vinguts d'arreu del món i ens els va presentant, i en un exercici de fregolisme molt ben portat, van apareixent els convidats que executen diferents trucs de màgia, des de aparicions i desaparicions dins de caixes, serrar persones per la meitat posats convenientment dins d'uns compartiments i altres de més innocents que semblen extrets de la capsa de Màgia Borràs que anys enrere li van portar els Reis. S'ha de dir que en Lari s'hi deixa la pell, doncs no para mai fent d'ell mateix i dels altres quatre. Hi ha un truc, més aviat un gag que és impressionant. En un moment determinat li fot un clatellot a una monja, i li fa caure el cap a l'alçada del melic. No sé com s'ha fa, però és acollonant. Si el Mariano Rajoy li hagués fotut el calbot al seu fill d'aquesta manera, segur que tornava a guanyar les eleccions.\nEn resum, l'espectacle és trepidant, ple de llum i colors, música —tirant a una mica antiquada, anys 80 amb inclusions una mica horteres tipus Raphael— i dansa un pel cabaretera, però ben executada. En la producció hi han abocat el sac, ja que hi han esmerçat recursos en vestuari, il·luminació i útils de màgia. Fins i tot al final de la funció ha caigut una pluja de serpentines del cel del teatre, i el Condal és gran, no se'n surten amb quatre capsetes comprades al xinès de la cantonada. Un defecte: pel meu gust la marxa decau amb el personatge del mag en cadira de rodes. Penso que perd ritme, però el recupera a continuació.\nEl Condal quasi ple d'un públic entregat que ha aplaudit amb ganes a cada moment, sense esperar al final dels trucs, i reia descollonadament sense parar. Li volia preguntar a la noia que seia darrera meu de que cony reia fins i tot quan no hi havia ningú damunt l'escenari, però no m'he atrevit, principalment al veure l'envergadura del seu nòvio. Per a mi que era el primo de Zumosol.\nPublicat per Josep M. Ribaudí a 2:08\nEtiquetes de comentaris: David Pintó, Mag Lari, Ozom, Teatre Condal


Girona canviarà el sentit del carrer Riu Freser perquè deixi de ser una drecera - Diari de Girona\nGirona canviarà el sentit del carrer Riu Freser perquè deixi de ser una drecera\nMolts conductors circulen per aquest vial d'una sola direcció per evitar els embussos del carrer Migdia\n08·01·20 | 23:07\nTram del carrer Riu Freser que s'eliminarà i passarà a ser una gran plaça. AnioL Resclosa\nL'Ajuntament de Girona, al barri de Sant Pau, perquè deixi de ser una drecera. El consistori ha comprovat que molts conductors que volen entrar a la ciutat opten per aquest vial -que té una única direcció- per evitar passar pel carrer Migdia o el carrer Barcelona, unes vies amb un alt volum de trànsit. Això provoca que els vehicles circulin a més velocitat pel barri i que hi hagi més accidents.\nÉs per aquest motiu que el cosistori ha decidit canviar el sentit de la marxa del carrer Riu Freser amb l'objectiu de «pacificar el barri». Cal tenir en compte aque aquest vial té categoria de xarxa veïnal, que és molt estret i té poca visibilitat. Abans de fer aquest canvi, l'Ajuntament durà a terme una campanya informativa als veïns perquè estiguin al cas de les modificacions.\nA licitació la futura plaça del barri\nEl canvi de direcció es durà a terme un cop hagin finalitzat les obres de creació d'una plaça al barri, al bell mig del carrer riu Freser. L'Ajuntament ja ha tret a licitació aquests treballs per un preu de 168.152 euros i un termini màxim de cinc mesos.\nAixí, ben aviat, el tram del carrer Riu Freser comprès entre els carrers de Santiago i de Sant Isidre es transformarà en un espai només per a vianants. És a dir, s'eliminarà el vial que actualment separa les dues places existents a banda i banda del carrer per crear una única plaça més gran. D'aquesta forma, els cotxes desapareixeran en aquest tram i també els aparcaments que hi ha.\nIgual que el canvi de sentit de circulació, aquestes obres permetran «pacificar el trànsit» al barri i millorar la seguretat viària. I també ajudaran a eliminar aquest trànsit que indegudament circula per un carrer veïnal per evitar els embussos dels carrers Migdia i Barcelona.\nD'altra banda, també servirà per reduir els accidents. El Pla local de seguretat viària 2013-2016 va identificar diversos punts de concentració d'accidents en el barri de Pla de Palau, en concret, a les cruïlles formades pels carrers Sant Isidre i Freser i Santiago i Freser. «Aquest tancament a la circulació del tram del carrer Freser pot ser un element decisiu a l'hora de reduir el número d'accidents en aquestes cruïlles, perquè eliminarà el número de vehicles que hi circulin i possibles moviments», es recull en el projectes de les obres.\nLa futura plaça del barri comptarà amb espais verds, espais de pas i jocs infantils, els quals s'instal·laran més endavant, en una segona fase, segons van explicar fonts municipals. A més, l'espai ja compta des de fa vuit mesos amb una estació de la Girocleta. Pel que fa als contenidors, aquests es traslladaran a una ubicació propera i més adient, un cop s'hagi transformat el vial en peatonal.\nDes de fa anys, els veïns de la zona reclamen que es creï aquesta plaça amb la voluntat que el barri tingui un espai central on fer vida. Cal tenir en compte que es traca d'una zona amb carrers i voreres molt estrets.


Elisabet de Saxònia-Altenburg (gran duquessa d'Oldenburg) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nElisabet de Saxònia-Altenburg (gran duquessa d'Oldenburg)\nElisabet de Saxònia-Altenburg\n2 febrer 1896 (69 anys)\nFilantropa i fundadora\nPierre II d'Oldenbourg (1852–)\nFrederic August I d'Oldenburg\nGeorg Ludwig Oldenburg\nJosep I de Saxònia-Altenburg i Amàlia de Württemberg\nMaria de Saxònia-Altenburg, Princess Pauline of Saxe-Altenburg (en) , Thérèse de Saxe-Altenbourg, Alexandra de Saxònia-Altenburg i Princess Luise of Saxe-Altenburg (en)\nElisabet de Saxònia-Altenburg, gran duquessa d'Oldenburg (Hildburghausen 1826 - Oldenburg 1896). Princesa de Saxònia-Altenburg amb el tractament d'altesa que contragué matrimoni amb el gran duc Pere II d'Oldenburg.\nNascuda a Hildburghausen el dia 26 de març de 1826 essent filla del duc Josep I de Saxònia-Altenburg i de la duquessa Amàlia de Württemberg. Elisabet era neta per via paterna del duc Frederic I de Saxònia-Altenburg i de la duquessa Carlota de Mecklenburg-Strelitz; mentre que per via materna ho era del duc Lluís de Württemberg i de la princesa Enriqueta de Nassau-Weilburg.\nEl dia 10 de febrer de 1852, a l'edat de 26 anys, contragué matrimoni a Hildburghausen amb el gran duc Pere II d'Oldenburg, fill del gran duc August I d'Oldenburg i de la princesa Ida d'Anhalt-Bernburg-Schaumburg-Hoym. La parella tingué dos fills:\nSAR el gran duc Frederic August I d'Oldenburg, nat a Oldenburg el 1852 i mort a Oldenburg el 1931. Es casà en primeres núpcies a Berlín el 1878 amb la princesa Elisabet de Prússia, i en segones núpcies a Schwerin el 1896 amb la duquessa Elisabet de Mecklenburg-Schwerin.\nSA el duc Jordi Lluís d'Oldenburg, nat a Rastede el 1855 i mort a Eutin el 1939.\nLa princesa Elisabet de Saxònia-Altenburg era germana de la reina Maria de Hannover i de la gran duquessa Alexandra de Rússia. A més a més, era tia de la reina Olga de Grècia.\nEl dia 27 de febrer de 1853 morí a Oldenburg el gran duc August I d'Oldenburg fet que significà l'ascens al tron de l'espòs d'Elisabet que regnà fins al 1900, any de la seva mort.\nElisabet morí a Oldenburg el dia 2 de febrer de 1896 a l'edat de 70 anys.\nISNI: 0000 0000 5754 7876\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Elisabet_de_Saxònia-Altenburg_(gran_duquessa_d%27Oldenburg)&oldid=27840532»\nDucs de Saxònia-Altenburg


Arxius de ple extraordinari » Tribuna Ganxona\nEls tres regidors d’ERC al govern (Jordi Vilà, Josep Ramon Llobet i Georgina Linares) han forçat, juntament amb tres de Tots per Sant Feliu (Josep Saballs, Sílvia Romero i David Oliveras), a convocar un ple extraordinari el dijous a les 21h per tal d’aprovar el suport institucional al referèndum de l’1-O, segons van fer saber ahir als altres grups de la corporació durant una comissió informativa, segons instància presentada per la regidora Linares el passat dijous 14 de setembre.\nS’espera un ple tens, ja que caldrà tenir en compte la valoració dels tres regidors del PSC, socis de govern amb TSF i ERC.\nPer la seva banda, els altres grups al Consistori–PDeCAT, GdC, Mes i CUP– troben estrany que no els oferissin d’afegir-s’hi, i el portaveu d’ERC, Jordi Vilà, els va instar a fer-ho i a participar-hi durant el ple.\nERC argumenta la convocatòria en el fet que el reglament municipal (ROM) permet fer-la amb un mínim de 6 regidors dels 21 que integren el ple i, respecte a les possibles tensions per la probable absència del PSC al ple, el portaveu d’ERC afirma que “en el pacte de mandat” van signar “una clàusula nacional que preveia aquesta situació” d’haver-se de pronunciar respecte al referèndum.\nL’alcalde, Carles Motas (TSF), va posar a disposició els locals municipals per l’1-O però no ha signat el decret ni promou la convocatòria, uns tràmits que Vilà no veu imprescindibles. La convocatòria del ple i el suport a l’1-0, de moment, els avalen els grups d’ERC, TSF, Mes i la CUP. Jordi Lloveras, de GdC es va abstenir en espera de sotmetre-ho al dictamen de l’assemblea abans de dijous, i el PDeCAT es va abstenir “per les formes”, però en principi donaran suport a la declaració del ple.\nPreguntes del PSC i advertències legals del secretari\nJosep Muñoz (PSC) va demanar un informe a Secretaria en relació amb aquesta sol·licitud de convocatòria de Ple Extraordinari, preguntant per la possibilitat de no celebrar aquesta sessió per les condicions de suspensió del referèndum per part del Tribunal Constitucional, Fiscalia i TSJC i les responsabilitats que se’n derivarien per l’alcalde, els assistents i els votants a favor de la moció. També va preguntar per la legalitat de la convocatòria degut als curts terminis i si l’alcalde estava obligat a convocar-lo.\nEn l’informe, el secretari municipal, Carles Ros, respon que el Ple s’ajusta a la Llei de Bases de Règim Local, però que l’alcalde no està obligat a convocar-lo i que hi ha “raons per a entendre que aquest ple no s’hauria de celebrar per fer prevaldre de forma absoluta el deure contingut a la resolució del Tribunal Constitucional”, però més endavant aclareix que el debat “és lliure en el seu contingut”.\nEl secretari també aclareix que l’Alcalde, en convocar-lo, podria incórrer en un delicte de desobediència tipificada al Codi Penal, i que la sessió extraordinària no hauria de ser remunerada perquè “tal pagament podria incórrer en el delicte de malversació de cabals públics”. Pel que fa als qui votin positivament la moció presentada, el secretari aclareix que ”\npodrien arribar a incórrer en el delicte de prevaricació”. També deixa clar que, en el cas que els promotors de la moció no la retirin, l’Alcalde encara podria sotmetre a votació deixar la moció sobre la taula i no votar-la ja que “el sol fet d’assistir a un Ple no suposa incórrer en responsabilitat”.\nEl govern de la ciutat va aprovar ahir, en un Ple exprés extraordinari convocat de forma urgent per a primera hora del matí, la reforma de l’entorn del Passeig de Rius i Calvet. Les obres, de dues fases, començarien a finals de novembre o principi de desembre, segons el projecte executiu, amb un pressupost de gairebé 3 milions d’euros.\nLa primera fase, segons El Punt-Avui, comprèn la reurbanització de l’espai interior del vial, amb les placetes de Sant Pere i Ferran Agulló, la renovació integral de les xarxes de serveis i la configuració del nou vial, que hauria de permetre encabir-hi un carril per a cada sentit –fins ara la circulació és alterna amb prioritat per als que pugen cap a Sant Elm–, en el que els mandataris preveuen que sigui una obra llarga i complexa, que quedariaaturada el juny de 2018 per garantir el pas de vehicles i vianants i no afectar la zona de bany durant la propera temporada d’estiu.\nA partir del setembre de 2018, començaria la segona fase del projecte, amb gairebé 7.000 metres quadrats d’actuació, que preveu la instal·lació d’un nou col·lector amb el doble de capacitat per a la riera del Monestir i les graderies d’accés a la platja. Les característiques arcades de ferro del passeig es mantindrien, integrades dins d’una nova zona enjardinada amb nou arbrat. El final de l’obra està previst per al febrer del 2019.\nEl projecte no agrada a CiU i MES, que hi van votar en contra. Els primers van justificar el vot contrari pel poc temps que el govern de Motas va deixar per consultar la documentació de centenars de planes. Els regidors només ho van poder consultar durant una hora i mitja el matí de dilluns. El regidor Tomàs Pla, arquitecte de professió, va alertar dels impactes sobre la mobilitat, en va qüestionar el calendari –amb final previst a prop de les pròximes eleccions– i, un cop més, la manca de participació ciutadana. Pere Albó (MES) va dir que es tracta “d’un Guíxols Arena de 3 milions i a la platja”.\nEls altres dos partits opositors, GdC i la CUP, no van poder assistir a la sessió per l’escàs marge de temps amb què es va convocar. Jordi Lloveras (GdC) va qüestionar per les xarxes socials la “urgència” de la convocatòria i l’horari intempestiu, així com la insinuació de què no hi havia interès a escoltar l’oposició.\nPel que fa l’afectació al trànsit, Motas va dir que reuniran els veïns i l’AMPA de l’institut per debatre les afectacions viàries, ja que els vehicles que es dirigeixin a Sant Elm hauran de passar per la carretera de Tossa mentre durin les obres.\nEl proper dimarts 22 de desembre a les 7 de la tarda en primera convocatòria i l’endemà a la mateixa hora en segona, està convocada la sessió ordinària del Ple de desembre de 2015.\nD’acord amb el previst a l’article 98 del Decret Legislatiu 2/2003, de 28 d’abril, pel qual s’aprova el text refós de la Llei Municipal i de Règim Local de Catalunya, la sessió de Ple sessió ordinària, que tindrà lloc a la Sala de Plens, tindrà el següent ordre del dia:\n1.- APROVAR ELS ESBORRANYS DE LES ACTES DE LES SESSIONS ANTERIORS DE DATES 24 I 26 DE NOVEMBRE DE 2015\n2.- ENCÀRREC DE GESTIÓ AMB EL CONSELL COMARCAL DEL BAIX EMPORDÀ PER A L’ACTUALITZACIÓ ALFANUMÈRICA I GRÀFICA DE LES ALTERACIONS FÍSIQUES DELS BÉNS IMMOBLES\n3.- APROVACIÓ PROVISIONAL DE LA MODIFICACIÓ PUNTUAL DE POUM – 25:SECTOR BUJONIS INDUSTRIAL NORD SMU-03 I ACCESSOS\n4.- RENÚNCIA A LA CESSIÓ TEMPORAL DE L’ÚS I LA POSSESSIÓ DE PART DE LA FINCA SITUADA A RONDA NARCÍS MASSANAS, 53 (HORT DE CAL NEGRE)\nPoc després, a les 9 del vespre del dia 22 en primera convocatòria i a l’endemà a la mateixa hora en segona, tindrà lloc el ple extraordinari que clourà l’any polític, que tindrà d’acord amb el previst a l’article 98 del Decret Legislatiu 2/2003, de 28 d’abril, pel qual s’aprova el text refós de la Llei Municipal i de Règim Local de Catalunya, tractarà els assumptes següents:\n1.-RESOLUCIÓ DE LES AL.LEGACIONS A LES ORDENANCES FISCALS 2016 I APROVACIÓ DEFINITIVA\n2.- APROVACIÓ DEL CONVENI AMB “PARKING MARQUINA GIC, SA” SOBRE LA CONCESSIÓ DE L’APARCAMENT SUBTERRANI DE LA PLAÇA DEL MERCAT\n3.- MODIFICACIÓ DEL RÈGIM D’ASSISTÈNCIES DELS MEMBRES DE LA CORPORACIÓ I DEL RÈGIM DE DEDICACIONS PARCIALS I EXCLUSIVES\n4.-APROVACIÓ DEL PRESSUPOST GENERAL 2016\nEl ple extraordinari de divendres, en el qual s’havia d’aprovar el pressupost municipal del 2015, va servir per escalfar la imminent campanya electoral. La previsió de comptes locals es va aprovar, com era previsible, amb els vots de CiU i PSC, mentre l’oposició, excepte el PP que no estava present al Ple, va votar-hi en contra i va criticar-lo durament.\nLa regidora d’Hisenda Dolors Ligero va defensar la reducció de l’endeutament en un 21% durant els 4 anys de govern, la no utilització de crèdits, la utilització de recursos propis i la intenció de reduir un 5% més el deute sense deixar de fer inversions. També va esmentar el fet que cap inversió o obra s’ha aturat perquè el pressupost de l’any 2014 es va perllongar gràcies al romanent.\nLa oposició, però, no es va tallar ni un pèl a l’hora de criticar-los. Joan Prat (ICV) es va queixar per les formes i el poc temps deixat pel govern per revisar els comptes, i tractant el pressupost de “gris” i “electoralista” i suggerint un Pla Director per a obres al Passeig del Mar.\nJordi Vilà (ERC) també va criticar les formes i va fer esment de la mala gestió en moltes de les inversions fetes pel govern els darrers 4 anys, esmentant la poca inversió cultural i en joventut.\nCarles Motas (TSF) va censurar que el pressupost no entrarà en vigor fins després de les eleccions, remarcant que “està fet amb presses i desesperació”.\nLigero i l’alcalde, Joan Alfons Albó, li van replicar que ells fan política sense mirar el calendari electoral, que els tècnics havien d’aprovar els comptes de les respectives àrees i que el 2011 també es van haver d’emmotllar a uns comptes que no havien elaborat ells.


ESCOLA LLORENS ARTIGAS BADALONA: de març 2017\nPublicat per Llorens Artigas a 0:51 Cap comentari:\nLes nostres cooperatives de 5è, CoopArt i CoopGuays van anar el passat dijous 16 de març al Museu de Badalona dintre del Projecte Emprenedors.\nAllà van presentar els seus projectes davant les autoritats, la regidora de l’àmbit d’Educació, Laia Sabater, i l'Alex Mañas, regidor de Badalona Pròspera i Sostenible així com de la resta de cooperatives de la ciutat.\nAquesta activitat va ser recollida pels periodistes del "Diari de l'Educació" i surt en primera plana al seu diari. Aquí teniu l'enllaç per si us voleu llegir l'article i saber-ne més.\nBona feina, nois i noies de 5è!!!\nPublicat per Llorens Artigas a 1:22 Cap comentari:


BBC Two - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: BBC2)\nBBC Two és el segon canal de televisió de la British Broadcasting Corporation, posat en marxa l'any 1964. La cadena es finança a través d'un cànon televisiu i no té publicitat en la seva programació, i és considerada com la primera cadena d'Europa a emetre la seva programació en color des de l'any 1967.\n20 d'abril de 1964\n26 març 2013- televisió d'alta definició\n2.1 Programes populars\n3 Directors de BBC Two\nEl 1962, un informe realitzat per un comitè de radiodifusió va recomanar la creació d'un tercer canal de televisió dut a terme per la BBC. Després de realitzar diverses proves al llarg dels mesos, el llançament oficial de BBC Two estava previst per al 20 d'abril de 1964 amb la programació d'una comèdia lleugera anomenada The Alberts, l'actuació del comediant soviètic Arkady Raikin, una producció de Cole Porter anomenada Kiss me, Kate i un espectacle de focs artificials.\nNo obstant això, una fallada en el sistema elèctric produït mitja hora abans de l'estrena amb origen a l'Estació de Battersea va provocar que el centre de televisió no tingués energia, i mentre que la BBC One continuar les seves transmissions regulars la nova cadena no va poder fer res per emetre la programació ideada. Com que el centre de notícies de la BBC no es va veure afectat, ells van donar les notícies a la BBC Two aquella nit, presentades per Gerald Priestland, al voltant de les 19.25. A les 11:00 del 21 d'abril, l'electricitat va tornar als estudis i va poder començar la programació, convertint així el programa educatiu Play School com el primer emès de manera oficial a BBC Two, mentre que els programes ideats per al dia anterior van ser emesos aquest mateix dia.\nPer establir el nou canal i habituar als espectadors, la BBC va apostar per fer una gran promoció amb l'emissió de sèries. Una de les primeres va ser l'adaptació de l'obra literària La saga dels Forsyte, que va esdevenir el primer èxit de la nova cadena i va ajudar a la seva implementació entre els espectadors. A més, la programació de la cadena mostrava espais educacionals i informatius.\nEn lloc del sistema emprat per les cadenes existents BBC One i ITV, que emetien en 405 línies del VHF, BBC Two emetia només en el sistema d'UHF de 625 línies. Això va generar un mercat de televisors duals que permetien captar tots dos sistemes. Els problemes tècnics, que incloïen la possibilitat d'emetre programes nord-americans a causa dels errors en la conversió del sistema NTSC, van ser resolts posteriorment.\nEl juliol de 1967, BBC Two va ser el primer canal europeu a emetre programació en color fent servir el sistema PAL. BBC One i ITV es van unir al sistema PAL el 15 de novembre de 1969. El canal va continuar amb la seva línia de programes i va oferir grans produccions com la sèrie Civilisation.\nBBC Two serà el primer canal de televisió analògica que passarà exclusivament al sistema de TDT, amb una apagada analògica que va des del 2007 fins al 2013, regió per regió, on BBC Two serà apagat mesos abans que la resta de canals.\nBBC Two s'ha caracteritzat per mostrar habitualment produccions enfocades a un públic minoritari i a posar en relleu la seva vocació de canal cultural i educatiu, així com a la producció de formats innovadors o més arriscats que els emesos a BBC One, amb un tall més popular.\nUn programa reeixit de la BBC Two pot ser traslladat a la BBC One, tal com ha succeït amb Have I Got News For You. El canal també té reputació per mostrar produccions de drama, com Boys from the Blackstuff (1982) i l'èpica de 1996, aclamada per la crítica Our Friends in the North. Pel que fa al cinema, la cadena sol mostrar pel·lícules independents i internacional.\nLa cadena té talls territorials amb programació especialitzada per a Irlanda del Nord, Escòcia i Gal·les.\nThe Money Programme (1966-) - Negocis\nArena (1975-) - Documentals\nFawlty Towers (1975, 1979) - Comèdia\nTop Gear (1978-) - Automobilisme\nNewsnight (1980-) - Actualitat\nRed Dwarf (1988-1999) - Comèdia\nMary Whitehouse Experience (1991-1992) - Comèdia\nThe Day Today (1994) - Comèdia\nTOTP2 (1994-2004) - Música\nRoom 101 (1994-) - Comèdia\nShooting Stars (1995-2002) - comèdia surreal, panell de jocs\nNever Mind The Buzzcocks (1996-) - comèdia surreal, panell de jocs mostrats amb temes pop i rock.\nI'm Alan Partridge (1997, 2002) - Comèdia\nLouis Theroux's Weird weekends (1998-) - Documentals\nGoodness Gracious Em (1998-2001) - Comèdia\nLeague of Gentlemen (1999-2002) - Comèdia\nCoupling (2000-) - Comèdia\nLocal Heroes (2001)\nWhat the Victorians Did for Us (2001)\nThe Office (2001-2003) - Comèdia\nThe Kumars at No 42 (2001-) - Comèdia\nDead Ringers (2002-) Comèdia\nDirectors de BBC TwoModifica\n2004-present: Roly Keating\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=BBC_Two&oldid=24388207»\nDarrera modificació: 2 ago 2020 a les 23:30\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 2 ago 2020 a les 23:30.


Condicions i descàrrega de responsabilitats volutària - Vies Braves\nCondicions i descàrrega de responsabilitats volutària\nCondicions i descàrrega de responsabilitats volutària\tviesadmin\t2017-08-29T08:02:55+00:00\na) L’activitat (natació d’aigües obertes o snorkelling dins d’una Via Brava) està organitzada per l’equip de VIES BRAVES amb el suport de diverses institucions i patrocinadors.\n2. Reglament de l’activitat\na) Conec el reglament de l’activitat/s que realitzaré i l’accepto.\n3. Salut i estat físic, seguretat de l’activitat i assegurança\na) Absolc de qualsevol responsabilitat als organitzadors i voluntaris de l’activitat, per qualsevol dany físic o material que s’esdevingui, o que estigui causat per mi, abans, durant o després de l’activitat, inclosos els entrenaments.\nb) Assumeixo tota responsabilitat davant qualsevol lesió o accident que em pogués passar tant durant el meu trasllat a l’activitat, com durant la meva estada al lloc de celebració i durant el seu desenvolupament.\nc) Declaro que estic físicament en forma i he entrenat suficientment per a l’activitat i un metge en exercici ha fet un reconeixement del meu estat físic.\nd) Si fos necessari per part de l’organització, consento rebre tractament mèdic per qualsevol autoritat mèdica, el qual es considera prudent en el cas de lesió, accident i/o malaltia durant l’activitat.\ne) Comprenc que, com a participant, sóc responsable de la meva seguretat personal i del meu equipament personal i possessions.\n4. Inscripció, pagament i activitat en general\na) La inscripció únicament podrà realitzar-se mitjançant el formulari oficial d’inscripció que es troba a la web de Vies Braves.\nb) Entenc que la quota d’inscripció no és reemborsable ni transferible.\nc) Canvi de nom: només fins a 15 dies abans de l’activitat, en el cas que aquesta sigui de pagament, l’organització oferirà el servei de canvi de nom d’una inscripció cobrant 10€ per aquesta gestió.\nd) Gestió de baixes: només fins a un mes abans de l’activitat, en cas de baixa justificada (informe metge), es retornarà el 50% de la inscripció. Passat aquest termini no es procedirà a cap devolució.\ne) Modificació o anul·lació de l’activitat el mateix dia: no es retornarà l’import de la inscripció en el cas que, per condicions adverses o de força major, l’organització es vegi obligada a modificar, retallar o anul·lar el recorregut o canviar els horaris durant el mateix dia de l’activitat.\nf) Anul·lació de l’activitat dies abans: en el cas que l’activitat hagi de ser anul·lada dies abans per condicions adverses o de força major, l’organització oferirà a tots els participants la possibilitat de recuperar el 50% de l’import de la inscripció i oferirà un descompte del 25% en la inscripció per al mateix esdeveniment de l’any següent (no acumulable a altres descomptes).\ng) Em comprometo a llegir i respectar les condicions del reglament de l’activitat, així com les penalitzacions que s’indiquen dins d’aquest.\nd) Accepto que l’organització té el dret d’admetre, o no, a qualsevol participant a prendre part en l’activitat.\nh) Accepto que els voluntaris o monitors elegits pels organitzadors assistiran als participants durant la jornada i que aquests voluntaris o monitors rebran instruccions de l’organització. Accepto respectar la decisió d’aquests voluntaris o monitors, quan sota circumstàncies adverses decideixin auxiliar-me, fer-me abandonar l’activitat o imposar-me una sanció.\ni) Estic d’acord en respectar els consells donats, decisions i normes fetes pels organitzadors en relació a l’activitat.\nj) Entenc que, encara que la prova sigui de només un dia, participant pot implicar passar la nit anterior de l’activitat en el lloc o al voltant. Comprenc també que sóc l’únic responsable de totes les despeses financeres en relació al transport, allotjament i altres despeses no especificades en el preu d’inscripció.\n5. Ús de les dades del participant\na) Permeto l’ús lliure del meu nom i foto en mitjans de radiodifusió, teledifusió (emissió i programes de televisió) i en la premsa que estiguin relacionats amb l’activitat.\nb) De conformitat amb l’establert en la Llei Orgànica 15/1999, de 13 de desembre, sobre la Protecció de Dades de Caràcter Personal, se li informa que la seva participació en l’activitat implica el seu consentiment per a la incorporació de les dades personals facilitades al fitxer automatitzat existent pels organitzadors. La finalitat d’aquest fitxer és el tractament per a la gestió i desenvolupament de l’activitat.\nc) Les dades personals que ens faciliti, seran objecte de tractament en un fitxer, la finalitat del qual és gestionar el servei d’atenció al client, així com proporcionar informació sobre les Vies Braves relacionada amb la natació i l’snorkelling, el mar, l’esport i la salut.\nd) Vies Braves es fa responsable del fitxer, es compromet a respectar la confidencialitat de la seva informació de caràcter personal i a garantir l’exercici del seu dret d’accés, rectificació, cancel·lació i oposició.\ne) En cas que ens hagi proporcionat la seva adreça electrònica o telèfon mòbil, entenem que consenteix expressament a que li enviem per via electrònica o a través de qualsevol altre mitjà de comunicació electrònic equivalent (per SMS o bé Whatsapp) comunicacions comercials relatives amb els productes anteriors.


Puchol II i Monrabal es classifiquen per a semifinals - PilotaViu\nDivendres, 23.6.2017 21:45h Escala i Corda\nGuadassuar, Monrabal, Puchol II, Santi de Finestrat, Santi de Silla, Sueca, Vinalesa, X Copa EiC\nLa parella formada per Puchol II i Monrabal (Ajuntament de Vinalesa) ha sumat la seua segona victòria en una vesprada sufocant al trinquet de Sueca. Amb els dos punts aconseguits, l’equip de Vinalesa accedeix matemàticament a semifinals. L’enfrontament directe amb Pere Roc II i Jesús determinarà qui passa com a primer del grup A.\nLa partida de Sueca ha sigut igualada en tot moment. Els rojos, amb Puchol II i Monrabal, s’han avançat primer, però Santi de Silla i Santi de Finestrat (Ajuntament de Guadassuar) s’han posat per davant, 20 – 25. Tanmateix, sempre han estat els rojos els qui trencaven l’equilibri en el marcador, tot i que no aconseguien allunyar-se. Amb la igualada a 40, els rojos han pogut fer dos jocs consecutius i veure el triomf més a prop, però Santi de Finestrat ha tret la seua garra per a igualar de nou a 50. Amb este resultat, ha aparegut la millor versió de Monrabal, cosa que ha provocat l'alegria de Puchol II, que estava portant el pes de la partida en tot moment. Al remat, 60 – 50 per a Puchol i Monrabal, que ja són semifinalistes a falta de disputar una partida de la fase regular.\nLa bona partida de Santi de Finestrat no ha sigut suficient per derrotar la parella roja. Foto: Ulisses Ortiz\n1935 lectures Cap comentari Envia


Holiday home Tangen Hjørring Hjorring Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Holiday home Tangen Hjørring\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Hjorring, Holiday home Tangen Hjørring és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nHoliday home Tangen Hjørring ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, reproductor de DVD/CD a cada habitació. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com sauna, piscina coberta. Holiday home Tangen Hjørring és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Hjorring.


L’anomenat “botellón” és tot un símptoma de la societat que hem creat | BellaterraDiari\nby Jaume Sarramona | ag. 24, 2020 | Opinió\nEn els darrers temps s’ha tornat a posar d’actualitat l’anomenat “botellón“, al que no acabem de trobar-li un equivalent en català que tingui prou acceptació. En tot cas, fa uns anys hi va haver una proposta de traduir-lo per “entrompada“, que encara que no ha reeixit és ben il·lustratiu de les seves conseqüències. L’actualitat del fenomen generalitzat de beure alcohol en grup a l’aire lliure ha vingut donada per la seva clara incidència sobre la propagació del COVID-19, de manera que ha calgut determinar la seva prohibició i l’aplicació de les corresponents sancions per als qui la incompleixin.\nDeixant de banda si existeix la possibilitat real de perseguir a tots els infractors de la norma dictada, ara voldria reflexionar sobre la seva mateixa existència i proliferació arreu, com si es tractés de quelcom normal. I també la seva alternativa institucionalitzada, que són els bars i discoteques d’horari nocturn i més.\nEn una publicació autobiogràfica, ja vaig narrar l’anècdota viscuda amb el president Pujol en una de les ocasions que em cridava per parlar de la situació educativa al país. Sortí el tema de la queixa dels docents respecte a les poques ganes d’estudiar que tenien molts adolescents, i jo li vaig manifestar que mentre les nits fossin dels adolescents i els joves, que tenien molt arrelat l’hàbit de sortir a partir de la mitjanit, difícilment l’endemà estarien en condicions d’estudiar o treballar. Que cap altre país europeu tenia aquesta situació tan generalitzada com nosaltres, que calia restringir els horaris de les discoteques de manera significativa … La resposta fou que això tenia unes implicacions econòmiques massa grans per modificar-ho. Cal dir que després d’ell, cap altre president o govern ha afrontat el tema, tampoc. Puc recordar també el cas de la governadora de Càceres, que a inicis dels anys noranta va voler tancar els locals nocturns de la ciutat a les quatre de la matinada i els aldarulls que li van muntar li va fer recular la proposta. Sembla com quelcom inevitable.\nQue no es digui que el “botellón” és l’alternativa barata a la discoteca. He vist fent-lo abans de les dotze de la nit, mentre els noiets d’ambdós sexes feien cua davant la discoteca que obria a aquella hora. I tampoc es digui que és un fenomen universal, perquè no ho és amb l’amplitud i extensió que es dóna a casa nostra i arreu de l’estat. En conseqüència, ara ha estat identificat com una causa directa de la proclamació del virus i s’ha hagut de prohibir. No cal dir que amb el crit al cel dels establiments anomenats d’oci nocturn. I no es podria aprofitar l’avinentesa per a reconduir una situació que no és positiva per ningú, menys pels mateixos protagonistes dels “botellons”?\nEls primers que han de reflexionar, naturalment, són els pares de fills adolescents, abans que sigui massa tard per imposar la seva autoritat. Es dirà que es poden fer malifetes igual de dia que de nit, però això no és cert, menys quan la nit solament resta en mans dels adolescents i joves. A més, no és el mateix arribar a casa a les vuit del matí i passar-se la resta del dia dormint o somnàmbul , i tornar a sortir la nit següent, que compartir l’horari nocturn amb la família i la resta de la societat. Aleshores el consum d’alcohol segur que disminuiria. Com hi pot haver comunicació i col·laboració intergeneracional si no es conviuen les situacions d’oci també? Només cal veure el que passa en moltes festes majors, on quan els adults se’n van a dormir comença la festa dels joves; és a dir, a partir de les dues de la nit. I això es considera d’allò més normal.\nEls pares diran que es troben impotents davant una situació tan generalitzada que no poden aïllar llurs fills del corrent general. I és cert. Però també es poden organitzar com a societat civil i demanar a les autoritats corresponents dues coses: la clara prohibició del consum d’alcohol al carrer, i el tancament dels locals nocturns unes hores abans de quan ho fan ara. Mirem com s’ha tallat la sagnia dels accidents de trànsit protagonitzats a les sortides de les discoteques; societat i autoritats es varen mobilitzar per acabar amb els conductors beguts.\nEl tema l’ha de poder afrontar una societat democràtica que vetlla per la convivència, la salut i la moral de les joves generacions; no es tracta de decisions dictatorials, ni molt menys. Des de les deu del vespre fins a les tres de la matinada, posem per cas, hi ha temps sobrat per la diversió i la tan comentada “socialització” juvenil. I restaria temps per a la convivència familiar, el treball, l’estudi, la reflexió, etc. Potser així les botigues també trobarien més joves que voldrien treballar dissabtes i, si convé, diumenges. Perquè si volem estar servits els caps de setmana, algú ha de descansar altres dies.


Apartment Riedenburg Prunn Bavaria 2 Riedenburg Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nVeure tots els 16 allotjaments a Riedenburg.\nApartment Riedenburg Prunn Bavaria 2Prunn, Riedenburg, Alemanya - Veure al mapaApartment Riedenburg Prunn Bavaria 2Veure més fotosVeure més fotosVeure totes les 31 fotosVeure al mapaParticularitats que li encantaranbalcó/terrassaaparcament de cotxes\nSobre l'allotjamentDescripcióDissenyat tant per oci com per negoci, Apartment Riedenburg Prunn Bavaria 2 està situat idealment a Riedenburg; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Apartment Riedenburg Prunn Bavaria 2 també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Riedenburg. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen aparcament de cotxes. Les instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, reproductor de DVD/CD, nevera a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Apartment Riedenburg Prunn Bavaria 2 és una elecció inteligents per a viatgers a Riedenburg, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Desplaçamentaparcament de cotxes Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaparell de televisióempolles d'aigua de cortesiarenta vaixellesbalcó/terrassaforn microonesreproductor de DVD/CDbanyeranevera calefaccióplat de dutxa Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantCal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. Belvilla t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus. Les despeses de l'electricitat no estan incloses en el preu i caldrà abonar-les el dia sortida en funció del consum del client.Mostrar més


Iglesias revela que manté el contacte amb els presos sobiranistes\nPublicat 08/10/2020 15:43CET\nEl vicepresident segon del Govern central i líder de Podem, Pablo Iglesias, ha revelat aquest dijous que "mai" no ha "interromput" el contacte amb els dirigents independentistes que són a la presó complint condemna per organitzar l'1-O, i ha rebutjat que se'l pugui acusar d'actuar amb "equidistància" per aquesta qüestió.\nAixí s'ha pronunciat Iglesias durant la seva compareixença davant la Comissió per les Polítiques Integrals de Discapacitat del Senat, com a resposta a la senadora de JxCat María Teresa Rivero Segalàs.\n"D'ALTRES" PODEN SER EQUIDISTANTS, PERÒ NO PODEM\n"He anat a la presó a veure els presos de la seva formació política i mai no he interromput el contacte", ha afirmat Iglesias, abans de postil·lar: "D'equidistància, potser es pot acusar a d'altres, a mi no".\nIglesias ha apuntat que, quan passa alguna cosa a la teva formació política no s'ha de pensar que "no hi ha antecedents" perquè n'hi sol haver. "Hem de ser molt generosos amb els que han patit injustícies i abusos en el passat i això també ha passat a Catalunya i vostè ho sap", ha emfatitzat.\nPerò ha recomanat a la senadora de JxCat que no posin "en qüestió la democràcia". "Estem en una democràcia plena d'imperfeccions, però aquesta és una democràcia", ha dit, incidint que precisament per això JxCat és al Senat i ell al Consell de Ministres.\nNO QÜESTIONIN LA DEMOCRÀCIA\nPer això ha cridat a no pensar que "el dret és simplement la voluntat raonada dels vencedors" i a tenir en compte que també és "l'expressió dels avenços democràtics".\n"A camp obert, els que vostès i jo sabem, tenen totes les que guanyar, i els que representem fer política des d'una posició molt més feble l'única cosa que tenim per defensar-nos és el dret", ha prosseguit.\n"Reconeguem que la nostra democràcia podria ser millor, que té límits, però hem d'estar units per defensar el més valuós que tenim i per enfrontar els qui escupen i menyspreen constantment la democràcia. No els regalem aquest significant, senyors", ha reclamat Iglesias.


El Ple de Balaguer portarà a votació l’obra per eliminar un dels passos a nivell de la ciutat\nLa Paeria de Balaguer posa en valor l’acord amb la Generalitat i veu com una gran millora viaria l’obra xifrada en 1.490.858€\nEl proper 30 d’abril la Paeria de Balaguer portarà a Ple l’aprovació del desenvolupament de les actuacions necessàries per a l’execució de les obres de construcció d’un nou pas superior a la línia de Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya per tal de possibilitar el pas a diferent nivell sobre la Línia ferroviària i procedir a la supressió del pas a nivell núm. 18 de la Línia Lleida – La Pobla de Segur.\nEl projecte d’execució, valorat en 1.490.858,44€ i que anirà exclusivament a càrrec de la Generalitat de Catalunya, defineix les obres necessàries per tal de crear una plataforma sobre el canal de Balaguer i la línia de ferrocarril que millorarà la seguretat dels usuaris en aquest punt i l’accés al Polígon Industrial. A més, cal destacar que a petició de la Paeria, es realitzarà l'entroncament del camí vell de Vallfogona amb la carretera de Vallfogona, al creuament amb el futur eix del Planejament del Polígon Industrial situat al nord de l’actual intervenció.\nSi s’aprova a Ple, es preveu un període de 5 mesos de licitació i 9 per l’execució de les obres. Des de la Paeria de Balaguer es mostren molt satisfets pel fet d’haver aconseguit el compromís de la Generalitat per realitzar aquesta infraestructura que representarà una gran millora en la seguretat viaria d’aquest punt i en l’accés al Polígon.


Marc i Dana\nCapítol 1: Mare, vull ser detectiu\n-Fills! Veniu a sopar -Cridà la meva mare des de la cuina.\nVam baixar al pis de baix.\n-Mare, vull ser detectiu -vaig dir entusiasmat.\n-Per ser detectiu primer hauries de ser intel·ligent, no creus? -Va dir el meu germà amb aires superiors.\nEl vaig observar per un moment i vaig tancar els ulls.\nDe cop, sense pensar, vaig dir:\n-Tens problemes a l’escola dels quals no vols parlar, segurament per culpa del teu egocentrisme, per això m’insultes a mi. Avui t’han tirat a terra i t’han pegat, ho dedueixo per l’estrip dels teus pantalons i per quan de seguit et massatges el pòmul. He encertat?\nEl vaig deixar amb la boca oberta, no m’ho podia creure ni jo.\n-Miquel, és veritat que tens problemes a l’escola i que et peguen?\nVa anar a la seva habitació i no li vam veure el pèl en tota la nit.\nLa meva mare em va cridar l’atenció per haver parlat així al meu germà i em va enviar a l’habitació. Vaig estar rumiant tota la nit sobre si havia fet bé o malament al haver parlat d’aquella manera al meu germà gran.\n*Deu anys després*\nEl telèfon sona, responc\n-És vostè el detectiu Hill?\n-El mateix. Què vol?\n-Miri, soc en Quim Badó, l’inspector de la policia. El volia avisar que hi ha hagut un assassinat al un congrés d’informàtica molt important. Necessitem altra vegada la seva ajuda.\nJa han passat deu anys des de aquella desafortunada desaparició. La mare, Martina, segueix venint cada setmana a la meva consulta i cada cop la trobo més obsessionada. En deu anys hem aconseguit pocs avenços. Segueix depressiva i neguitosa, està molt prima i les seves mans tremolen. Em fa pena. I ja, ja sé que no m’hauria d’involucrar personalment però, que vols, que la deixi amb aquest malestar tota sa vida? No, ho he de fer. Li he de donar el número del meu fill perquè parli amb ell i resolguin aquest cas d’una vegada per totes. Quan va acabar la sessió vaig trucar al meu fill per dir-li que una pacient de fa molts anys necessitava la seva ajuda i que el trucaria pròximament. El vaig avisar que era una dona que estava molt desesperada i que per la única cosa que vivia era per trobar la seva filla desapareguda fa 10 anys. No li vaig explicar gaire cosa més perquè la Martina ja li explicaria tot detalladament. Jo sabia que el meu fill l'ajudaria ja que per a ell, cada cas és un repte per la seva carrera.\nEs van veure l'endemà en un bar descuidat als afores de la ciutat. Aquella mare li va explicar amb pèls i senyals tot el que sabia d’aquella situació estranya. El meu fill prenia apunts, però no en un full, a la seva ment.\nDes de sempre ha tingut aquest do, té una ment immensa en la qual només ell no es pot perdre. Sempre ha estat capaç d’utilitzar la seva ment d’aquesta manera.\nLa Martina, desesperada com una mala cosa, seguia plorant indefensa a la recerca de qualsevol ajuda per trobar la seva filla desapareguda. El meu fill, en Guillem, no li digué absolutament res i va marxar. Seguidament, va contactar amb mi...\nVaig arribar on hi havia el cadàver. El cos estava dins una cabina de vidre, mirant un mòbil. Era el mòbil més avançat del mercat, era valuós. Quan vaig entrar dins la cabina, feia una pudor espantosa. Vaig treure la meva lupa, i vaig inspeccionar el cadàver. Detecto que per les marques de dits que té senyalitzades al coll, va morir asfixiat. No és un suïcidi, ho dedueixo simplement amb el missatge que va escriure ell al número d'emergències demanant ajuda. Malauradament no el va arribar a enviar. Observo una cosa que em crida l’atenció, unes lletres gravades al palmell de la mà. Hi posa:\nNo ho entenc. J.M? Què vol dir? Es deia així? Qui el va matar es diu així?\nDe cop i volta, veig una cosa que sobresurt d’una butxaca. És un paper en el qual hi han uns números.\n"36 20 10"\nQuè volen dir aquests números? Massa preguntes envaeixen la meva ment. Busco més pistes que em puguin ajudar. Tanco els ulls i observo. Dedueixo que l’home tenia més de 40 anys per les arrugues de la seva pell, casat per més de 10 anys però era infidel, ho dedueixo per la brutícia que té l’anell per fora i com de net està per dintre, això significa que se’l treia a sovint. Fumador compulsiu, l’olor de tabac dels seus dits el delata. Per la seva vestimenta d’etiqueta, detecto que té diners, bastants.\nRes, no trobo les respostes a les meves preguntes. M’enfureixo, feia molt que no em passava això, no m’ho puc creure. Imminentment surto de la cabina sense dir res. Me’n vaig al meu apartament, he de rumiar aquest cas seriosament.\nCapítol 2: Déjà vu\nMartina va aparèixer a la meva consulta moments després de trobar-se amb el meu fill. La dona m’explicà que creia que no havien avançat res però en realitat si que ho havien fet. Se’n va anar i al tancar la porta, va tirar el certificat de psicòloga que tenia penjat a la paret. Em vaig posar a rumiar en per què m’havia fet psicòloga. Havia estat perquè vaig suspendre la carrera de detectiu i, doncs vaig decidir ser psicòloga. Al capdavall sempre he volgut solucionar els problemes de la gent, així em descuido dels meus. Tan de bo pugues ajudar aquesta mare desesperada, sento una gran llàstima i pena per ella i per la seva filla desapareguda. Truco al meu fill i l’insisteixo que parli amb ella altre cop per a veure si veu les coses amb més claredat i s’il·lumina. Accepta. Em sembla que ell també la vol ajudar.\nAquella mateixa tarda es van trobar al bar de l’estació de trens. Era un lloc apagat.\nAl dia següent, el meu fill va vindre i em va explicar de que hagueren parlat. Van comentar els gustos que la mare recordava sobre la seva filla. Li agradava tocar el violí quan estava trista, jugar amb les seves joguines, veure la televisió i sobretot llegir llibres catalans.\nAquest casa m’està consumint per dintre. Porto uns quants dies sense sortir de casa. No paro de pensar que signifiquen aquells números ni aquelles lletres. No entenc com encara no ho he esbrinat. He de desxifrar aquest enigma. No només per el cas en sí, sinó per la superació personal. Torno a repassar el cas per trenta-quatrena vegada. De cop i volta, el telèfon sonà a la sala d’estar. Era en Quim Badó demanant els meus serveis de nou. Accepto, penso que vindria bé distreure’m de tant rumiar. Em dona la direcció i me’n camino cap allà.\nDesprés d’una hora en taxi, arribo a al lloc en qüestió. Era un pis petit, apartat de la ciutat, les parets eren plenes d’ humitats i el terra crepitava quan el trepitjava, no crec que ningú visqués allà, segurament algú l’havia portat fins aquí una vegada morta. Li demano a en Quim que em dongui tots els detalls. Em diu que aquesta vegada a mort una noia d’uns 30 anys assassinada amb una pistola revòlver. Em comença a explicar les seves objeccions i hipòtesis sobre la noia i com havia passat. Jo ja havia desconnectat d’aquella conversa, en l’únic en que pensava aquell moment era el cas anterior, però sense solta ni volta vaig sentir un pressentiment. Tallo la avorrida conversació d’en Quim i li pregunto si la noia tenia alguna cosa gravada al palmell de la mà. Em diu que si, que tenia les lletres J.M gravades però que no li havia donat importància perquè pensava que era un tatuatge. Sense esperar un segon, vaig començar a buscar un paper a les butxaques però no trobo res. Veig que té una sabata mig treta. Li trec i veig un paper com l’altre vegada que posa:\nNo pot ser. Ara estic més confós que mai. Dono per suposat que aquest cas està relacionat amb l’anterior ja que segueix el mateix esquema. Segueixo buscant pistes que em puguin ajudar a trobar a l’assassí. Res, no hi ha res. Inspecciono la dona. Dedueixo pels cabells blancs de la seva faldilla que té un gos. Obsessionada amb la seva imatge es dedueix fàcilment per lo ven conjuntada que va i l’olor del seu perfum car. Té un lloc important al seu treball i guanya bastants diners ho penso per la perfecta manicura que té i la manera que va vestida.\nTots aquets anys creia que, per petita que fos, hi hauria una oportunitat de trobar a la seva filla però estic perdent l’esperança. Els dies passen i no aconseguim res, ni tan sols un mínim detall. Ho hem intentat tot, fins i tot amb l’ajuda del meu fill. Hauríem de deixar d’intentar-ho o potser estem més aprop del que pensem? No ho sé. Hauria de pensar força en això. No ho vull deixar perquè em faria pena per ella. Però per altre banda, no li trobo cap sentit ni solució al assumpte.\nÒbviament, sense cap mena de dubte, el primer cas està relacionat amb el segon. Les lletres fàcilment podrien ser un acrònim o inclús les inicials d’alguna persona. Però la pregunta és: de qui? Dels números, doncs a dir veritat no en tinc idea. Perquè hauria de deixar nombres aleatoris? Un moment, i si és un telèfon? Impossible hi ha 10 números. Aquest cas em té consumit des del minut u. Rumio una estona i penso que si els dos casos estan relacionats, potser és qüestió d’esperar a que hi hagi un tercer perquè ja no sé que fer. Espero mentre rumio les pistes que he trobat. Al cap d'unes vuit hores aproximadament, cap a les 9 de la matinada, em truca l’inspector, en Quim. Em diu que hi ha hagut un crim i que està seguríssim que m’interessarà. Sense cap dubte hi vaig el més de pressa possible.\nTan de bo pogués ajudar d’alguna manera a aquesta pobre dona. Ha de ser tan dur perdre a una filla i no saber on està o si tan sols està viva. Si em passes a mi, si els meus fills desapareguessin d\_'aquesta manera… Només de pensar-ho se’m fa un nus a la gola que em costa empassar. Decideixo abandonar aquest cas perdut i truco a Martina per dir-li que es passi a fer l’última consulta. Era la meva última oportunitat per ajudar-la. A les 1:45 aproximadament, va vindre. Tenia els ulls vermells d’haver plorat i una cara demacrada, em feia tanta pena que no la pogués ajudar… Em diu que coses de la seva filla per buscar alguna pista però que no pot parar de plorar ha estat mirant les. Em quedo callada un moment. Veig que porta una bossa i li pregunto que és. El llibre -va dir-, el llibre preferit de la meva filla. Això em va cridar l’atenció i li vaig preguntar quin era. El va treure i només per la contraportada ja sabia quin era. El mecanoscrit del segon origen. Em sembla interessant i quan el vegi li comentaré.\nArribo a un bosc en el qual, a 500 metres endins, es troba el cadàver. Un home d'uns 34 anys\npenjat cap per vall amb les mans tallades perquè es desagnés. Començo a buscar la nota, alguna nota amb uns números o alguna pista. No arribo a trobar-la però, de sobte, veig que, al bassal de sang de la pobre víctima, hi surt la punta blanca del que semblava l'extrem d'un paper. L’agafo acuradament perquè no es desfés el paper i s'esborrés el que hi havia. Intento treure la sang per veure el contingut i puc apreciar: 162 4 10.\nEls dos cadàvers anteriors tenien les lletres J.M. gravades al palmell de la mà però aquest no té mans. Miro al voltant però mentre camino per darrere de l’arbre noto que he trepitjat una cosa. Amb la trepitjada he pogut la terra i puc veure les mans tallades amb les lletres J.M. Altra vegada les mateixes preguntes em venen a ment. Què són aquests números? Què o qui és J.M.? Faig una deducció del senyor penjat cap avall. Era molt descuidat, ho noto per com porta les ungles llargues i negres. Està fort a les cames però no als braços o al tronc, això vol dir que segurament corria bastant cada dia. Segueixo buscant fins que trobo alguna cosa, un cabell llarg i d’un color daurat. L’agafo amb unes pinces i el poso a una boda de plàstic, me l’emportaré al laboratori. Surto de l’escena del crim sense donar resposta i me’n vaig. De cop, em comença a vibrar el mòbil.\nJa m\_'havia trobat amb el meu fill i m’havia donat les gràcies. Això em dóna ànims per no deixar de fer la teràpia amb la Martina. Si el meu fill m’ha donat les gràcies era per alguna cosa, normalment no en diu mai de gràcies. Confesso que m’ha sorprès bastant el fet de que fes això.\nDe totes maneres, em dóna ganes de seguir ajudant a Martina i trobar a la seva filla desapareguda. Crec que amb l’ajuda necessària la podem trobar. La truco per dir-li que les visites no s’acabaran i que estic quasi segura que trobarem a la seva filla. Em dóna les gràcies immensament. Estic feliç i agraïda de que la pugui ajudar. És una dona que necessita resoldre aquest misteri per sobreviure.\nSí? Pregunto. És la meva mare. Vol quedar en algun restaurant per dir-me una cosa important.\nDesprés de demanar el primer plat, li he preguntat a que es duia aquest dinar tan inesperat. Em diu que Martina li ha dit que el llibre preferit de la seva filla era “El mecanoscrit del segon origen” i que li semblava interessant. Martina és una noia amb la qual m'he estat trobant aquests dies per resoldre la desaparició de la seva filla. És un d'aquells casos perduts que et fan cridar l'atenció i els agafes per distreure't. Aquest, però, no estava sent tan fàcil. No trobo una sortida, una porta que al obrir-la em faci saber la veritat. Res. Normalment aquest tipus de casos sempre tenen un cap sense lligar que et fa trobar la solució. Però aquest no, una noia que desapareix i no dóna cap senyal de vida… Li demano a la meva meva mare si em podria portar el llibre per mirar-lo per veure si hi ha alguna pista. Em diu que el porta a sobre i me'l dóna. M'ha demanat que no li fagi res al llibre ja que és una cosa molt important per Martina. A l'arribar a casa, vaig mirar el llibre però no hi vaig trobar res fins que veig una cosa que em fa tirar el llibre a terra i caure paralitzat al sofà. Vaig veure que, al final del llibre hi havia les inicials J.M. De cop, em van venir mil pensaments al cap. I si les inicials de la filla eren J.M? I si J.M. era algun conegut de la filla? M'enrecordo dels números i penso que potser són paraules d'algun llibre. En moltes pel·lícules surt que hi ha gent que s'envia missatges així, aquest també podria ser el cas. Vaig al llibre preferit de la filla, El mecanoscrit del segon origen, i busco les paraules relacionant el primer número amb la pàgina, el segon per la final i el tercer pel nombre de paraula “x” de la fila. Fent això aconsegueixo: Mare estic viva. Vaig a comissaria i poso una ordre de detenció contra la filla. Li dic a en Quim que passi a buscar a la meva mare, que tinc una cosa molt important a ensenyar-li.\nAl cap de pocs minuts troben a la filla. Era comprant en una benzinera una mica lluny d'aquí i l'encarregat ens havia trucat ràpidament. Uns vint minuts més tard, arriba la filla i la posem a la sala d'interrogatoris i just en aquell moment apareix Martina amb en Quim.\nArribo a casa, després de 3 hores aproximadament, algú truca al timbre. No esperava visita aixíque em va sorprendre molt que algú vingués. Vaig anar a la porta pensant que seria un veídemanat-me ajuda o alguna cosa per l’estil, però era la policia, més en concret en Quim, l’inspector. Em va demanar amablement d'acompanyar-lo a comissaria ja que tenia una sorpresa amb mi. Sempre he estat una persona molt curiosa així que vaig acceptar fàcilment.\nEn Quim i jo vam pujar a un cotxe de policia, ell conduïa. Al cap de deu minuts arribem a la comissaria. Jo, curiosa, entro i li pregunto quina és la sorpresa que em té. Ell em respon que simplement el segueixi i observi. El segueixo per un passadís gris on hi ha poca llum, moltes portes i finestres que deixaven veure, en una sala, una taula amb un micròfon. Al costat de la taula hi ha una paret amb una porta i una altra finestra amb una altra taula, però a diferència de l’anterior aquesta estava enganxada a la paret. Vaig deduir que era la típica sala d’interrogatori. Em va semblar tan estrany tot allò, per què em portava fins allà, que volia de mi? I el més important, que tenia per a mi? Totes aquestes preguntes van ser resoltes quan vaig arribar a una de les sales i ho vaig veure. Em vaig quedar de pedra. Era una noia amb el cabell daurat i llis, ulls verds i un nas petit. Exactament com el de la mare, la Martina. La\nvaig veure des de fora. El Guillem dret al seu darrere i la Martina plorant asseguda a la cadira de la taula.\nLi vaig preguntar com havia pogut desaparèixer així com així i deixar la seva mare amb una gran depressió. Ella em respon que no se’n va anar sola, que algú li va dir que se n'anés amb ell i que abandones a la seva mare. En sentir la paraula “ell” vaig preguntar ràpidament qui? Em diu que en Jofre Milà. J.M són les seves inicials i ara tot està quadrant. Li pregunto per què ha matat a aquelles innocents persones. Ella, amb una veu trencada i els ulls plorosos, em respon que la va obligar en Jofre i que ella volia escapar, per això va posar els números de les paraules del llibre en un paper, perquè volia que la trobéssim i la rescatessim d’ell. Vaig preguntar-li on era en Jofre. Ella em digué que no sabia el parer de en Jofre, que mai l’havia sbut. Li vaig dir a en Quim que busqués a en Jofre Milà a la base de dades de la policia, al tornar va dir que no existia. Després li vaig dir a un altre policia que li fes una prova d'esquizofrènia a la noia. Després de 20 min torna.\nLi pregunto el diagnòstic al policía, em diu que és afirmatiu, que té esquizofrènia. Li dic la notícia a la noia i es posa a plorar. Surto de la sala i li dic a la meva mare el que ha passat. Ella se’m queda de boca oberta i em diu que s’ha de seure perquè sesta marejant. L’ajudo perquè es senti millor.\nDe sobte, sento dos cops contra la taula, eren els policies de dintre la sala inconscients i la Martina corrents escapant-se de la sala cap a la sortida. La persegueixo per tot el passadís cridant que l’aturin però ningú fa cas. Aconsegueix sortir de la comissaria, i li perdo el rastre.


La Coordinadora d’ONG Solidàries considera inadmissible que es deixi 9 famílies al carrer del #BlocSalt - Notícies - Coordinadora d'ONG Solidàries\nLa Coordinadora d’ONG Solidàries considera inadmissible que es deixi 9 famílies al carrer del #BlocSalt\nDes de la Coordinadora, lamentem profundament que el Govern hagi acabat prioritzant la voluntat de la SAREB, el banc propietari de l’edifici, per sobre del dret fonamental a l’habitatge. Considerem inadmissible que es deixi 9 famílies al carrer i que, a més, es faci a l’empara d’un desplegament dels Mossos d’Esquadra, completament desproporcionat.\nDes de la Coordinadora d'ONG Solidàries de les comarques gironines i l'Alt Maresme, i com a entitat que defensa els drets de totes les persones i a tot arreu, considerem que el drama dels desnonaments exigeix respostes urgents. Per això, ja el passat mes d'octubre, en el marc de la campanya Pobresa Zero, un representant de la Coordinadora va demanar als representants parlamentaris dels diferents grups polítics que no es desallotgés el #BlocSalt. Recordem que la setmana passada el Parlament va aprovar una moció per la qual es destinaria el #BlocSalt a lloguers socials, per la qual cosa, aquest desallotjament ens sembla encara més incomprensible.\nExigim a aquest govern que treballi ja per a les persones i que ofereixi una solució definitiva a les famílies i als menors del #BlocSalt i a totes aquelles persones que actualment estan abocades a greus situacions de vulnerabilitat a causa d’un sistema injust i de les contínues retallades. No pot ser que hi hagi gent sense casa, mentre es mantenen tancades milers de vivendes! El Dret a l’habitatge digne està recollit a l’Estatut, a l’article 25 de la Declaració Universal dels Drets Humans i a l’article 47 de la Constitució espanyola. Els desnonaments suposen un greu menyspreu cap a tots aquests articulats.\nComarques gironines, 13-12-13\nComunicat de la Xarxa pels Drets Socials, denunciant el desallotjament >>>


Els estudiants de l'Escola d'Adults de Benicàssim comencen ja la matrícula del curs que ve | Diaridelaplana.com\nEls estudiants de l'Escola d'Adults de Benicàssim comencen ja la matrícula del curs que ve\nBenicassim - El regidor d'Educació, Javier Alonso, ha anunciat l'avanç dels terminis de matriculació dels cursos per a adults per a “poder facilitar als alumnes que saben que volen cursar els estudis, més termini per a inscriure's i conéixer l'oferta”\nDiaridelaplana.com - 27/06/2017\nD'aquesta manera, el termini per a la matrícula està ja obert en els casos de formació bàsica: alfabetització, neolectors, pregraduat, etc.; GES (Graduat en Educació Secundària); preparació per a les proves d'accés a la universitat; cicles formatius, proves lliures GES i també en valencià: nivells A2, B1, B2, C1, C2 i castellà per a estrangers.\nEn aquests casos, els interessats a matricular-se poden passar a partir de ja per la Casa de la Cultura amb horari de dimarts i dijousd'11 h a 13.30 h i els dimecres de 17 h a 19 h (excepte l'última setmana de juliol i el mes d'agost, que el centre romandrà tancat). A més, la matricula es realitzarà per rigorós ordre d'inscripció i fins a cobrir les places disponibles (ràtio segons ordre de Conselleria).\nD'altra banda, com ha informat el regidor, al setembre es manté l'obertura de terminis per a matricular-se en l'Escola Municipal d'Idiomes en francés, anglés i alemany; als tallers de dibuix i pintura, fotografia, escriptura creativa, manualitats, etc. i també per als alumnes que cursen la formació de la UNED Sènior.\nJavier Alonso ha destacat que “les activitats de formació per a adults demostren la gran inquietud dels veïns de Benicàssim per continuar participant, aprenent, i millorant en el seu creixement personal i formatiu. Són un exemple de tenacitat i vocació d'aprenentatge”.


Emeten un vídeo en què soldats israelians vexen un pres palestí - Espanya Internacional - Diari de Girona\nEmeten un vídeo en què soldats israelians vexen un pres palestí\nRice reconeix que l'objectiu que la pau arribi al Pròxim Orient abans de finals d'any no és realista\nEls soldats obliguen el presoner palestí a dir frases ofensives.\nUna cadena de televisió israeliana va fer públic dijous un vídeo en el qual es veuen les suposades tortures per part d'un grup de soldats israelians a un presoner palestí, al qual humilien i obliguen a dir frases vexatòries. En el vídeo s'observa el detingut, pel que sembla, en un lloc de control de Cisjordània, amb els ulls embenats, agenollat i les mans lligades a l'esquena.\nUn dels soldats, que la cadena identifica com a "golanis" -la Infanteria que el 1973 va reconquerir el Golan després de la incursió dels comandos sirians- obliga el detingut a dir frases com "el meu pare va anar a treballar i em va a portar un regal, un pal per al meu cul". Mentrestant, s'escolta de fons com els altres se'n riuen. "Fem-li tots un aplaudiment", insta el presumpte principal maltractador. La cadena va entrevistar un excomandant d'aquesta força militar, qui va criticar l'acció. L'Exèrcit ha obert una investigació.\nEn un altre ordre de coses, la secretària d'Estat dels EUA, Condoleezza Rice, va reconèixer ahir que l'objectiu que israelians i palestins arribin a un acord de pau abans de final d'any no és realista, encara que va destacar que les negociacions no han fracassat. "El camí cap a la pau ja és més curt, encara que la pau encara no s'hagi aconseguit", va manifestar Rice a la ciutat cisjordana de Ramal·la després d'entrevistar-se amb el president palestí, Abu-Mazen.\nLa cap de la diplomàcia nord-americana es referia així a l'ombra que planeja sobre el futur del procés de pau, atès que Israel celebrarà eleccions generals el proper 10 de febrer i igualment es produirà un canvi a la Casa Blanca el 20 de gener, amb la presa de possessió del nou president dels EUA, Barack Obama, fet que podria influir o endarrerir l'avanç de la negociació.\nIsraelians i palestins es van comprometre fa un any a Annapolis (EUA) a reprendre el procés de pau per arribar a un acord que posi fi al conflicte i estableixi les bases d'un Estat palestí abans que finalitzi el mandat de l'actual president nord-americà, George W. Bush. No obstant això, tot i les nombroses reunions entre les parts, de moment no han sortit resultats visibles de la taula de negociació.\nL'optimisme de Rice\nRice, de visita per la zona per revisar els últims avenços en aquest canal de diàleg, va afirmar ser conscient que els crítics afirmarien que "el procés d'Annapolis i les negociacions han fracassat", però va incidir que "de fet, és tot el contrari". "El procés d'Annapolis ha fixat els fonaments de l'eventual establiment de l'Estat de Palestina", va explicar la cap de la diplomàcia nord-americana.


Comunicat conjunt – CEP\nCEP 2 Agost, 2020 Comunicat conjunt2020-08-03T10:06:33+02:00 Novetats, opinió No Comment\nComunicat conjunt davant la retirada del projecte The Three Kingdoms of Spain (3KR), promocionat com Maestrazgo Els Ports (MeP)\nEls col·lectius sotasignants volem comunicar que:\nCelebrem amb prudència l’anunci de retirada del projecte per part de la Fundación Global Nature així com la renúncia al finançament actual disponible.\nLamentem que la renúncia pública a la futura captació de fons per a generar projectes al territori se sostinga només en l’oposició de col·lectius, representants electes i formacions polítiques, quan els motius han estat àmpliament argumentats, més quan els col·lectius sempre han estat oberts a projectes i iniciatives de desenvolupament del territori i han declarat de forma constant la voluntat sincera de participar-hi en cas que es tinga en compte la gent del territori des de l’inici.\nDenunciem la falsedat de les acusacions de mentir, manipular i intoxicar perquè els col·lectius sempre hem fet manifestacions argumentades i la base de les argumentacions ha estat sempre la documentació que facilitaven els mateixos promotors del projecte 3KR. Tota la documentació queda a disposició de qui vulga consultar-la.\nReiterem el nostre compromís amb la protecció del patrimoni cultural i natural, i entenem que les accions realitzades durant aquests mesos s’emmarquen en el context d’un atac flagrant.\nSeguirem atents a l’evolució d’aquest projecte així com a d’altres que eventualment puguen aparèixer i que, com aquest, es gesten d’esquena al territori.\nFem una crida urgent a la població de totes les comarques afectades, representants electes inclosos, perquè exigisquen a les respectives administracions autonòmiques un pla de desenvolupament rural clar i contundent que compte amb la gent que hi vivim, que ens enfortisca com a societat i que evite d’una vegada i per sempre més que ens vegen fràgils i vulnerables per evitar ser objecte d’eventuals escenaris d’especulació i mercadeig.\nAgraïm el paper fonamental que ha tingut la premsa lliure i compromesa en el decurs de tot el procés d’esclariment dels objectius reals del projecte 3KR i que se’ns estaven ocultant.\nTossal del Rei, punt de trobada de l’Aragó, Catalunya i el País Valencià, 2 d’agost de 2020\nAssociació Cultural Gat i Gata per la Mata\nAssociació Cultural les 4 denes d’Ares del Maestrat\nAssociació de Veïns i Propietaris de la Pobla de Benifassà\nClub de Muntanya la Roca Parda (Cinctorres)\nPlataforma No al Yellowstone Europeo\n« La victòria de la persistència\nUna terra plena de cuina »


Anavasi Mountain Resort Pramanta Grècia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 6 allotjaments a Pramanta.\nTsopelas, Pramanta, Pramanta, Grècia, 44001 - Excel·lent ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Anavasi Mountain Resort\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Pramanta, no busqui més enllà de Anavasi Mountain Resort. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Pramanta. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, express check-in/check-out, magatzem d'equipatge, aparcament de cotxes.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, insonorització, telèfon a cada habitació. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen sauna, piscina coberta, jardí, sala de jocs estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Anavasi Mountain Resort.\nAllotjaments a Pramanta