Cursa d'Orientació Escolar 2022\nL'Ajuntament de Sant Cugat, mitjançant l'Oficina Municipal d'Esports per a Tothom (OMET), organitza la 22a edició de la Cursa d'Orientació Escolar que se celebrarà el proper 8 de maig de 2022 a l'escola Turó de Can Mates i Parc del Turó de Can Mates.\nConsulta pública del reglament de l'OMET\nA l'Ajuntament de Sant Cugat estem treballant en la regulació del servei de l'Oficina Municipal d'Esports per a Tothom, amb l'objectiu que aquesta concreti de manera clara l'abast del servei i els drets i les obligacions de les persones usuàries de l'OMET, entre d'altres.\nTens alguna proposta sobre el Reglament de l'OMET?\nConsulta aquí fins el 16 de maig l'esborrany del reglament i fes-nos arribar les teves propostes i comentaris\nCIATE Setmana Santa 2022\nUs informem que els propers dies 9, 11, 12, 13 i 14 d'abril de 2022 relitzarem un curs de CIATE (Curs Iniciació a Tècnic Esportiu) que englobarà el curs de GESTIÓ DE PETITES ENTITATS ESPORTIVES (35 hores) i el curs de PROCEDIMENT I TÈCNIQUES I RECURSOS DE PRIMERS AUXILIS (15 h).\nCampus Esportiu de Pasqua 2022\nDe l'11 al 14 d'abril de 2022, tots els infants de P3 a 6è de primària tindran l'oportunitat de participar en el Campus Esportiu de Setmana Santa 2022 que farem a l'Escola Turó de Can Mates de Sant Cugat.


Secreto | L'ombra de les llums\n04 de mayo de 2005 - 00:38\t - RACÓ POÈTICO-LITERARI\nAlba\t- 09 de mayo de 2005 - 13:57\nNomés et puc dir una cosa: IMPRESSIONANT. Has aconseguit recrear un ambient de passió i amor només amb paraules soltes i això no és gens fàcil.\nHas explicat totes aquelles accions i tots aquells sentiments que són INEVITABLES i sobretot adictius. El més fascinant de tot és amb la manera que has explicat els fets i els sentiments. M'han vingut a la ment un cúmul d'imatges sense entrelleçar que s'ajuntaven una darrera l'altre mentre anava llegint el text.\nNomés em queda admirar-te i sobretot felicitar-te.\nBeti\t- 08 de mayo de 2005 - 23:52\nMàgic, en puc dir poc més. És una imatge feta paraules. El diàleg dels sentits transportat convertit en mots. Per mi has fet una de les coses més difícils: has passat a larealitat allò que guardes dins la teva ment. L'has transformat en ploma i li has deixat marge per fer i desfer a la seva manera. Gràcies per compartir-ho.\nElma\t- 06 de mayo de 2005 - 20:07\nImatges, pensaments, records, espiral de paraules i de cossos que entrecreuen la màgia o l'espontaneïtat de dos ments o de dos ànimes que breument o llarga es tranformen en un sol punt en la línia del temps i de l'espai. Les ferides obertes, sagnants, cicatritzades o desaparegudes creen una capa de pell intangible que ens fa més forts o si més no, ens en fa creure. M'ha encantat.un petonet\nPol Bargués\t- 06 de mayo de 2005 - 19:27\nImagino la nit que descrius, els detalls que oculten les teves paraules... Significa un missatge pels amants, una esperança pels somiadors, una poesia pels poetes. M'agradaria fer-te un dibuix, però no reflectiria la passió de les paraules; podria cantar, però no intepretaria adequadament el ritme; podria pintar, però els colors se'm barrejarien; finalment podria imaginar o somniar, i només així, aconseguiria desxifrar la poesia. Perquè descrius el silenci, la unió en una sola ànima dels cossos, el xiuxiueig dels secrets, les mirades, els somriures, les caricies, els orgasmes, els desitjos... I fas poesia, substitueixes els malsons per somnis, recordes i recites.\n← El perfil: Josep Pernau


Almenys 31 migrants moren ofegats al canal de la Mànega\nÉs la tragèdia més gran en la ruta per mar de França a la Gran Bretanya des dels primers registres, l'any 2014\nUna quarantena de migrants embarcant-se aquest dimecres al matí prop de Wimereux, a França, per intentar travessar el canal de la Mànega. GONZALO FUENTES / REUTERS\nLondresAlmenys 31 migrants han mort ofegats aquest dimecres quan intentaven travessar el canal de la Mànega fins a la Gran Bretanya des de la costa francesa, entre Calais i Dunkerque, segons ha confirmat en conferència de premsa el ministre de l'Interior francès, Gérald Darmanin. Dues persones han sigut rescatades. Entre els morts hi ha cinc dones i una nena. Però hi podria haver més víctimes perquè es creu que en el moment de sortir a la mar a l'embarcació hi havia no menys d'una cinquantena de persones.\nUn vaixell de pesca hauria llançat l'alerta poc després de les dues de la tarda. Tres helicòpters i tres vaixells han participat fins a última hora en la recerca. És la tragèdia més gran que hi ha hagut al canal des que es recullen dades sobre migració, l'any 2014. Fins ara, al llarg del 2021 hi havien mort ofegades catorze persones.\nMentre es desplaçava al lloc dels fets, Darmanin ha piulat a Twitter que "no es pot condemnar prou el caràcter criminal dels contrabandistes que organitzen aquestes travesses". La policia ha informat de la detenció de dos presumptes traficants.\nLa tragèdia té lloc en un context de creixent tensió entre Londres i París pel nombre rècord de persones que travessen el canal o que ho intenten. Londres ha demanat accions més dures de París per posar-hi fi. Des de finals d'agost, deu persones havien mort ofegades al canal de la Mànega. Només avui s'haurien registrat 25 intents de creuar les aproximadament 21 milles del canal en el seu punt més estret.\nJohnson carrega contra París\nEn aquest sentit, en declaracions des de Downing Street el primer ministre britànic, Boris Johnson, ha suggerit que París no s'ha pres prou seriosament el problema.\n"I'm shocked and appalled... by the loss of life"\n— BBC Breaking News (@BBCBreaking) 24 de noviembre de 2021\n"Hem tingut dificultats per persuadir alguns dels nostres socis, sobretot els francesos, perquè facin les coses tal com creiem que la situació requereix. Entenc les dificultats a què s'enfronten tots els països, però el que volem ara és fer més coses conjuntament, i aquesta és l'oferta que plantegem. El que em temo que també mostra [la tragèdia] és que l'operació que estan duent a terme els nostres amics a les platges, amb el suport com ja sabeu de 54 milions de lliures del Regne Unit per ajudar a patrullar-les, el suport tècnic que hem estat donant, no han sigut suficients. La nostra oferta és augmentar el nostre suport, però també treballar conjuntament amb els nostres socis a les platges en qüestió, als punts de sortida d'aquests vaixells. Això és una cosa que espero que sigui acceptable ara, tenint en compte el que ha passat".\nL'alcaldessa de Calais, Natacha Bouchart, que també ha criticat el ministeri de l'Interior francès i el president, Emmanuel Macron, ha acusat amb duresa les autoritats britàniques, corresponsables de la tragèdia perquè "no volen canviar les condicions d'acollida".\nA última hora del vespre, Macron ha afirmat que França no permetrà que el canal es converteixi en un "cementeri", unes paraules que potser arriben tard.\nD'altra banda, la premsa britànica ha denunciat també avui que més de 40 migrants van ser fotografiats dimarts portant una embarcació inflable de gairebé 10 metres d'eslora prop de Wimereux, davant la passivitat absoluta de la policia francesa, segons el relat d'aquests diaris. Els migrants, inclosos almenys cinc nens, van ser vistos entrant a l'aigua a primera hora del matí. A molt poca distància hi havia un cotxe patrulla amb almenys dos agents a dins.\nFa uns dies, Decathlon va prohibir la venda de caiacs a Calais quan es va comprovar que molts migrants els feien servir per intentar creuar el canal.\nSegons les autoritats franceses, 31.500 persones han intentat arribar a la Gran Bretanya des de principis d'any i 7.800 persones han estat rescatades al mar, unes xifres que s'han duplicat des de l'agost. Per la seva banda, el ministeri de l'Interior britànic ha assegurat que des del començament de l'any més de 25.000 persones han arribat il·legalment al país. És el triple que la xifra registrada al llarg del 2020.\nmigrants Canal de la Mànega


La Cotorra de la Vall: No hi ha remei\nDóna igual que ho diguem per activa que per passiva, que informem que hi ha uns dies marcats per l'Ajuntament per a arreplegar trastos vells i demés, que és gratuït, que només cal telefonar a l'Ajuntament per avisar que vols traure trastos i el diuen el dia i hora en que els has de deixar a la porta de casa.... tot això hi ha gent que els té igual, i el resultat el veieu en la fotografia.\nI no oblidem que sempre queda la possibilitat d'anar a l'ecoparc i deixar-ho allí, i també és un servei gratuït, si pel motiu que siga no pots esperar a que passe el servei d'arreplegada per davant de ta casa.\nLa fotografia està presa fa poc de temps, prop de la Casa de la Cultura, en la carretera, potser perquè la gent que hi passe traga com a conclusió que ací a Tavernes la neteja ens té igual.\nDesprés veiem uns papers o unes bosses en terra, o uns excrementes de gossos pel carrer i diguem que Tavernes està brut i que no hi ha neteja. I hi ha el mateix servei que l'any passat, que fa tres anys, que fa sis anys, que fa deu anys... Tavernes no s'embruta, l'embrutem.


Top 32 de les millors preguntes i respostes d’entrevistes de dades - Altres\nLlista de preguntes i respostes a les entrevistes de dades més freqüents per ajudar-vos a preparar la propera entrevista:\nDataStage és una eina ETL molt popular que estava disponible al mercat actual.\nEn aquest article, comparteixo un conjunt de respostes a preguntes molt útils destinades a entrevistes d’IBM Datastage. Consultar a continuació les preguntes de l’entrevista de Datastage us pot facilitar l’entrevista.\nHem tractat respostes detallades a les preguntes de l’entrevista de Datastage que seran útils per a estudiants de primer any i professionals experimentats.\nLectura recomanada => Preguntes sobre entrevistes de proves ETL\nPreguntes i respostes més habituals de l’entrevista de dades estadístiques\nP # 1) Què és Datastage?\nRespostes: Datastage és un Eina ETL donada per IBM que utilitza una GUI per dissenyar solucions d'integració de dades. Aquesta va ser la primera eina ETL que va donar un concepte de paral·lelisme.\nEstà disponible en tres edicions diferents\nP # 2) Destacar les principals característiques de Datastage?\nRespostes: A continuació, es destaquen les principals característiques de Datastage:\nÉs el component d'integració de dades del servidor d'informació de l'IBM Infosphere.\nÉs una eina basada en la GUI. Només hem d’arrossegar i deixar anar els objectes Datastage i el podem convertir a codi Datastage.\nS'utilitza per realitzar les operacions ETL (Extreure, Transformar, Carregar)\nProporciona connectivitat a diverses fonts i múltiples objectius alhora\nProporciona particions i tècniques de processament en paral·lel que permeten als treballs de Datastage processar un volum enorme de dades bastant més ràpid.\nTé connectivitat a nivell empresarial.\nP # 3) Quins són els usos principals de l'eina Datastage?\nRespostes: Datastage és una eina ETL que s'utilitza principalment per extreure dades de sistemes d'origen, transformar aquestes dades i, finalment, carregar-les a sistemes objectiu.\nQ # 4) Quines són les principals diferències que heu observat entre la versió 7.x i 8.x de DataStage?\nRespostes: Aquí són les principals diferències entre ambdues versions\nLa versió 7.x depenia de la plataforma Aquesta versió és independent de la plataforma\nTé una arquitectura de dos nivells on es construeix el datastage a sobre del servidor Unix Té una arquitectura de 3 nivells on tenim la base de dades del servidor UNIX a la part inferior, després la base de dades XMETA, que actua com a repositori i, a continuació, tenim un escenari de dades a la part superior.\nNo hi ha cap concepte de conjunt de paràmetres Disposem de conjunts de paràmetres que es poden utilitzar a qualsevol part del projecte.\nTeníem dissenyador i gerent com a dos clients separats En aquesta versió, el client gestor es va fusionar amb el client de disseny\nHem hagut de cercar manualment les feines d’aquesta versió Aquí tenim l'opció de cerca ràpida al dipòsit on podem cercar fàcilment les feines.\nP # 5) Podeu ressaltar les principals característiques del servidor d'informació de l'IBM Infosphere?\nRespostes: Les principals característiques del paquet de servidors d’informació d’IBM Infosphere són:\nOfereix una plataforma única per a la integració de dades. Té la capacitat de connectar-se a sistemes d'origen múltiples, així com escriure a sistemes objectiu múltiples.\nEs basa en capes centralitzades. Tots els components de la suite poden compartir l'arquitectura de base de la suite.\nTé capes per al dipòsit unificat, per a serveis integrats de metadades i un motor paral·lel comú.\nProporciona eines d'anàlisi, neteja, control, transformació i lliurament de dades.\nTé capacitats de processament massivament paral·leles. Resulta que el processament és molt ràpid.\nP # 6) Quines són les diferents capes de l'arquitectura del servidor d'informació?\nRespostes: A continuació es mostren les diferents capes de l'arquitectura del servidor d'informació\nInterfície d'usuari unificada\nProcessament paral·lel unificat\nQ # 7) Què podria ser un sistema de fonts de dades?\nRespostes: Podria ser una taula de base de dades, un fitxer pla o fins i tot una aplicació externa com ara soft soft.\nQ # 8) En quina interfície treballareu com a desenvolupador?\nRespostes: Com a desenvolupador de Datastage, treballem a la interfície de client de Datastage, que es coneix com a dissenyador de Datastage que s’ha d’instal·lar al sistema local. Al dorsal, està connectat al servidor Datastage.\nP # 9) Quins són els diferents serveis comuns a Datastage?\nRespostes: A continuació es mostra la llista de serveis comuns a Datastage:\nServeis de metadades\nDesplegament de serveis unificats\nServeis de bucle i informes.\nP # 10) Com comenceu a desenvolupar un projecte Datastage?\nRespostes: El primer pas és crear un treball Datastage al servidor Datastage. Tots els objectes Datastage que creem s’emmagatzemen al projecte Datastage. Un projecte Datastage és un entorn independent al servidor per a tasques, taules, definicions i rutines.\nUn projecte Datastage és un entorn independent al servidor per a tasques, taules, definicions i rutines.\nQ # 11) Què és un treball de DataStage?\nRespostes: El treball Datastage és simplement un codi DataStage que creem com a desenvolupador. Conté diferents etapes relacionades entre si per definir el flux de dades i processos.\nLes etapes no són res més que les funcionalitats que s’implementen.\nPer exemple: Suposem que vull fer una suma de l'import de les vendes. Aquesta pot ser una operació 'grup per' que es realitzarà en una etapa.\nAra vull escriure el resultat en un fitxer de destinació. Per tant, aquesta operació la realitzarà una altra etapa. Una vegada que he definit les dues etapes, he de definir el flux de dades des de la meva etapa 'grup per' fins a la fase de fitxers de destinació. Aquest flux de dades es defineix mitjançant enllaços DataStage.\nUna vegada que he definit les dues etapes, he de definir el flux de dades des de la meva etapa 'grup per' fins a la fase de fitxers de destinació. Aquest flux de dades es defineix mitjançant enllaços DataStage.\nP # 12) Què són les seqüències de DataStage?\nRespostes: La seqüència Datastage connecta els treballs DataStage en un flux lògic.\nP # 13) Si voleu utilitzar el mateix fragment de codi en diferents feines, com ho aconseguirà?\nRespostes: Això es pot fer mitjançant contenidors compartits. Hem compartit contenidors per reutilitzar-los. Un contenidor compartit és un element de treball reutilitzable format per etapes i enllaços. Podem trucar a un contenidor compartit en diferents feines de Datastage.\nP # 14) On s’emmagatzemen els treballs de Datastage?\nRespostes: Els treballs Datastage s’emmagatzemen al dipòsit. Disposem de diverses carpetes en què podem emmagatzemar els treballs de Datastage.\nP # 15) On veieu les diferents etapes del dissenyador?\nRespostes: Totes les etapes estan disponibles dins d'una finestra anomenada ' Paleta ' . Té diverses categories en funció del tipus de funció que ofereix l'escenari.\nLes diverses categories d’etapes de la paleta són: generals, qualitat de dades, base de dades, desenvolupament, fitxers, processament, etc.\nP # 16) Quines són les etapes de processament?\nRespostes: Les etapes de processament ens permeten aplicar la transformació de dades real.\nPer exemple , El ' L’etapa d’agregador de la categoria Processament ens permet aplicar totes les operacions de “grup per”. De la mateixa manera, tenim altres etapes en el processament, com l’etapa ‘Unir-se’ que ens permet unir les dades provinents de dos fluxos d’entrada diferents.\nP # 17) Quins són els passos necessaris per crear un treball bàsic de Datastage bàsic?\nRespostes: Feu clic al fitxer -> Feu clic a Nou -> Seleccioneu treball paral·lel i premeu Ok. S'obrirà una finestra de treball paral·lela. En aquest treball paral·lel, podem reunir diferents etapes i definir el flux de dades entre elles. El treball DataStage més senzill és un treball ETL.\nEn aquest cas, primer hem d’extreure les dades del sistema d’origen per al qual podem utilitzar una fase de fitxers o una base de dades perquè el meu sistema d’origen pot ser una taula de bases de dades o un fitxer.\nSuposem que estem llegint dades d’un fitxer de text. En aquest cas, arrossegarem i deixarem anar l’etapa ‘Fitxer seqüencial’ a la finestra de treball paral·lela. Ara, hem de realitzar alguna transformació a més d’aquestes dades. Utilitzarem l’etapa ‘Transformer’, disponible a la categoria Processament. Podem escriure qualsevol lògica a l’etapa Transformer.\nFinalment, hem de carregar les dades processades en alguna taula de destinació. Suposem que la meva base de dades objectiu és DB2. Per tant, per a això, seleccionarem l’etapa del connector DB2. Després connectarem aquests estats de dades mitjançant enllaços seqüencials.\nDesprés d'això , hem de configurar les etapes perquè apuntin al sistema de fitxers o base de dades correctes.\nPer exemple, Per a l'etapa del fitxer seqüencial, hem de definir els paràmetres obligatoris com el nom del fitxer, la ubicació del fitxer i les metadades de la columna.\nA continuació, hem de compilar el treball Datastage. La compilació del treball comprova la sintaxi del treball i crea un fitxer executable per al treball Datastage que es pot executar en temps d'execució.\nP # 18) Anomeneu els diferents mètodes d'ordenació a Datastage.\nRespostes: Hi ha dos mètodes disponibles:\nClassificació de fases de dades incorporada\nP # 19) En un lot si un treball falla pel mig i voleu reiniciar el lot des d’aquesta feina en concret i no des de zero, què fareu?\nRespostes: A Datastage, hi ha una opció en la seqüència de treballs: 'Afegiu punts de control perquè la seqüència es pugui reiniciar en cas d'error' . Si aquesta opció està marcada, podem tornar a executar la seqüència de treballs des del punt en què ha fallat.\nP # 20) Com importeu i exporteu els treballs de Datastage?\nRespostes: F o això, a sota de les funcions de línia d'ordres per a això\nP # 21) Què són les rutines a Datastage? Demaneu diversos tipus de rutines.\nRespostes: Rutina és un conjunt de funcions definides pel gestor DS. S’executa a través de l’etapa del transformador.\nHi ha 3 tipus de rutines:\nRutines de mainframe\nRutines del servidor\nP # 22) Com elimineu els valors duplicats a DataStage?\nRespostes: Hi ha dues maneres de gestionar els valors duplicats\nPodem utilitzar l'eliminació de l'etapa duplicada per eliminar els duplicats.\nPodem utilitzar l’etapa Ordena per eliminar els duplicats. L'etapa d'ordenació té una propietat anomenada 'permet duplicats'. No obtindrem valors duplicats a la sortida de la classificació en establir aquesta propietat com a falsa.\nP # 23) Quins són els diferents tipus de visualitzacions disponibles en un director de Datastage?\nRespostes: Hi ha 3 tipus de visualitzacions disponibles al director de Datastage. Ells són:\nVista de registre\nVista de feina\nQ # 24) Distingir entre Informatica i Datastage. Quina escolliríeu i per què?\nRespostes: Tant Informatica com DataStage són potents eines ETL.\nEls punts inclosos diferencien les dues eines:\nEtapa de dades\nProcessament paral·lel Informatica no admet el processament en paral·lel. En contrast amb això, l'estadi de dades proporciona mecanismes per al processament en paral·lel.\nImplementació de SCD És bastant senzill implementar SCD (dimensions que canvien lentament) a Informatica. Tot i això, és complex implementar SCD en estadis de dades. Datastage admet SCD només mitjançant scripts personalitzats.\nControl de versions Informatica admet el control de versions a través del registre d’entrada i sortida d’objectes. Tot i això, no tenim aquesta funcionalitat disponible a la fase de dades.\nTransformacions disponibles Hi ha transformacions menors disponibles. Datastage ofereix més varietat de transformacions que Informatica.\nPotència de cerca Informatica proporciona una cerca dinàmica dinàmica molt potent No tenim cap cosa similar a la fase de dades.\nAl meu entendre, aniria amb Informatica per sobre de Datastage. La raó és que he trobat Informatica més sistemàtica i fàcil d'utilitzar que DataStage.\nUna altra raó important és que la depuració i la gestió d'errors són molt millors a Informatica en comparació amb Datastage. Per tant, solucionar problemes es fa més fàcil a Informatica. Datastage no proporciona suport complet per a la gestió d’errors.\n=> Voleu obtenir més informació sobre Informatica? Tenim un explicació detallada aquí.\nQ # 25) Feu una idea de les variables del sistema.\nRespostes: Les variables del sistema són les variables de només lectura que comencen per '@' que es pot llegir tant per l’etapa del transformador com per la rutina. S'utilitzen per obtenir la informació del sistema.\nP # 26) Quina diferència hi ha entre etapa passiva i etapa activa?\nRespostes: Les etapes passives s’utilitzen per a l’extracció i la càrrega, mentre que les etapes actives s’utilitzen per a la transformació.\nP # 27) Quins són els diversos tipus de contenidors disponibles a Datastage?\nRespostes: Tenim a sota dos contenidors a Datastage:\nP # 28) El valor de la variable de prova es guarda temporalment o permanentment?\nRespostes: Temporalment. És una variable temporal.\nP # 29) Quins són els diferents tipus de treballs a Datastage?\nRespostes: Tenim dos tipus de feines a Datastage:\nFeines de servidor (s'executen de manera seqüencial)\nFeines paral·leles (s’executen de manera paral·lela)\nP # 30) Per a què serveix el director de Datastage?\nRespostes: A través de Datastage director, podem programar un treball, validar-lo, executar-lo i supervisar-lo.\nP # 31) Quins són els diversos tipus de fitxer hash?\nRespostes: Tenim 2 tipus de fitxers hash:\nFitxer de hash estàtic\nFitxer de resum dinàmic\nP # 32) Què és una etapa de qualitat?\nRespostes: L’etapa de qualitat (també anomenada etapa d’integritat) és una etapa que ajuda a combinar les dades que provenen de diferents fonts.\nHaureu de tenir un coneixement pràctic sobre l’arquitectura Datastage, les seves característiques principals i hauríeu de ser capaç d’explicar en què es diferencia d’altres eines ETL populars.\nA més , hauríeu de tenir una idea justa sobre les diferents etapes i el seu ús, una manera completa de crear un treball Datastage i executar-lo.\nLectura recomanada => Què són les proves ETL?\nNota de premsa: nova versió de iCEDQ Soft, versió de la plataforma ETL Testing and Migration Testing Platform\nNick Offerman va fer el paper de Bill per a la sèrie d'HBO The Last of Us\nRevisió destructoide: 50 Cent: Blood on the Sand\nLa gent fa volar els codis de Quantum Break PC a eBay, reduint de forma efectiva el preu per a tothom\nTerry (o com li diuen algunes persones, 'Ken amb barret') segueix el camí per a un debut Smash Ultimate de novembre


de juny 2018 | Pau Miserachs\nMorenés Ministre de la guerra i més\noperació eliminar l'independentisme\ntorna el joc brut\nCatalunya i Monarquia, relacions trencades.\nUn rei que no parla amb els ciutadans\nTornem a parlar d'Europa\nPer què parlen d'enfrontament civil i no de cooper...\nLa mateixa moneda amb la mateixa cançó\nviure en la mentida\nvolen enfrontar i reventar\nby Pau Miserachs / dijous, 28 de juny de 2018 / Posted in 155, convenis NU i OSCE, democràcia liv+beral, estat judicial, evolució dret, OSOE\nAls Estats Units el President Quim Torra i Morenés, l'actual ambaixador se les han tingut. Xoc diplomàtic i retrets. El Sr. Morenés ara fa d'Ambaixador, no de ministre de la guerra contra Catalunya, i hauria de tenir una mica més de esperit diplomàtoc, vul dir paciència, silencis i no dir coses inconvenients en actes públics amb la dissidència legal, que generen escàndol internacional. Desacredita el govern espanyol i España sencera dient el que diu. No és moment ni hora. Viu en el passat del pensament únic i la intolerància. Però el govern socialista tanca files novament amb personal procedent del PP, en lloc de cessar-lo fulminantment. On queda l'esperit de reconciliació a,mb Catalunya? On queda la oferta d'entesa davant l'atac? El govern socialista sembla que vol seguir joc brut amb Catalunya. Que els quedi clar que ja els hem vist el llautò: parlar, parlar i no resoldre res que els perjudiqui per recuperar electoral que els han pres C's i En Comú podem. Casualment s'ha tancat la instrucció del cas de la presumpte rebel·lió dels Jordis, Oriol Junqueres i govern. I ara comença laluta per la seva destitució i deixar en mi9noria la major9ia d'escons que va guanyar les eleccions del 21 D. Circuit perfecte per escorçar la politicac catalana. Desprès vindran les inhabilitacions dels alcaldes investigats per decapitar les llistes indeendentistes. Demencial i inadmissible en democràcia que l'aplicació del 155 segyeixi per la posrta del darrera. Tornen a surtir els tics de l'autoritarisme per via judicial, doncs si no hi ha ni indiciariament provat alçament amb armes, ni terrotrisme no hi ha rebel·lió ni sedició, a més si en cap moment s'esperonen accions delictives ni violència, ans al contrari. Perquè tanta imaginació compulsiva en el relat judicial fiant en una querella d'un Fiscal conservador i partits contraris a la democràcia liberal, i uns informes policials inflats i tergiversats que estan plens d'errors? Perquè una interpretació discutible de l'article 384 bis quan encara no hi ha hagut judici i sentència defnitiva i ferma. Per què tanta pressa en decapitar la majoria independentista del Parlament de Catalunya ara que mana el PSOE? Per què tata pressa en declarar il·legal i delictiu convocar a Catalunya un referèndum d'autodeterminació reconegut per les Nacions Unides i Espanya en els seus convenis i convencions, com també a la OSCE des de 1975. Criminalitzar la política és un greu error antidemocràtic. Crear un estat judicial dins l'Estat és un alt5a error. Divisió de poders, no es elmateix que diferenciació de poders. Però elspoders nopo9den anar contra la democràcia i la equitat, ni els drets humansi la dignitat humana, ni contra els drets de les mibnories nacionals com Catalunya reconeguda a la Constitució de 1978, però declarada nul·la pel Tribunal Constitucvional el 2010, gairebé quaranta anys desprès. Volien una España una, defensar la integritat interior i la sobirania de l'estat parant de tot el poble espanyol, ignor4ant o volen ignorar que la autodeterminació no es pot interpretar en dret internacional com un atac a la integritat d'un Estat ni va contra cap constitució, doncs el poble que constitueix Estat en forma un de nou i pacta amb el predecessor tot el que s'ha de pactar de repartiment de bens i deutes, bon veinatge i cooperació, segons previst en conveni internacional de Viena sobre el dret dels Estats que a més prioritza el dret internacionalk sobr4e el local o nacional en aquests casos. Alguna responsabilitat o anomalia hi ha, doncs no s'enten que es prioritxi la legislació restrictiva espanyola i no es miri en quin món estem i c0m ha evolucionat el dret fora d'Espanya. Els juristes belgues ens podrien donar lliçons. Però cal parlar idiomes i anar a classe i conferències a l'estranger i llegir per saber que no som un Estat aïllat jurídicament, sobretot de les resolucions de les Nacions Unides. Se sap quina és lampreparació tècnica i onbejctivitat de les actuacions judicials espanyoles vistos els errors de les euro ordres?\nby Pau Miserachs / dimecres, 27 de juny de 2018 / Posted in autodeterminació, Joaquim Torra, Nacions Unides, Pedro Sánchez, sobrecost AVE descobert\nLes reformes del Codi Penal que es volen portar a acord parlamentari al Congreso de los Diputados tenen una clara finalitat que és expulsar de la política les propostes independentistes. Si no en tenen prou encara els queda la llei de partits. I encara més fixar un topall del 3% a escala "nacional" dels vots a rebre a les comtesses electorals per poder disposar d'escó. Es tracte d'una veritable operació neteja de l'independentisme que ni el PP es va atrevir a fer. Ara ho faran executar a Pedro Sánchez i tot per impedir que es pugui celebrar un referèndum d'autodeterminació amb tote les garanties i en plena llibertat, amb observadors internacionals i la supervisio de les Nacions Unides. Catalunya no en té prou amb un reconeixement tardà ampliant l'article 2 a mencional la nació catalana, però sense sortir del sistema autonòmic. Hem dit moltes vegades que altres no poden decidir pels catalans. Aixó són actes de dominació i poder hegemònic que signifiquen ruptura amb la democràcia i els drets humans. És inadmissible que parlin de diàleg amb càrrecs públics i polítics empresonats i acusats de rebel·lió. És inadmissible que ens diguin que no volen sentar-se a parlar si volem parlar d'autodeterminació. Que no hi tenim dret segons les Nacions Unides que diuen el conrrari del Govern del Regne d'Espanya? És inacceptable que la diplomacia espanyola continua mobilitzant-se amb ou govern i ministre d'exteriors contra els actes simbòlics dels catalans a l'exili i ls accions de President JoaquimTorra. Donen més importancia al conflicte català que s'ha de guanyar que als onstabts delictes de gènere, els robatoris organitzats, el negoci de les companyies de seguretat, l'abus de la factura de l'aigua i la llum, amb taxes, més taxes i recàrrecs que doblen el preu de cost. També per emprenyar-se que diguin que el salari minim de 1.000 euros passi per 2020, mentre els empresaris amb esperit de depredació no volen pagar augments de les quores dela seguretat social dels treballadors. On volen dur el poble treballador? És inadmissible que això ho permeti un partit que es diu socialista, Quina vergonya de socialisme, em perdó! I ja no parlem del sobrecost descobert en la construcció dels AVE que circulenper Espanya i el corredor mediterràni per fer. Algú s'ha fet ric facturant mentre molts empresaris esperen tenir vies de distribució de les seves mercaderies a Europa sense tenr que passar per Madrid. El Mediterrani, encara no saben els del PP i els Socialistes no passa per Madrid.\nby Pau Miserachs / diumenge, 24 de juny de 2018 / Posted in aterratge. joc brut, bandera, entrades gratis\nEls jocs de Tarragona no han començat amb regust català. Ara s'ha tingut coneixement de que la organització va denegar dies enrrere la petició d'entrades que va fer la Secretaria General de l'Esport i la Federació d'Entitats Esportives de Catalunya. Van preferir l'estadi mig buit a arriscar-se a veure-hi estelades i soportar una nova xiulada massiva al rei. Per assegurar-se la tranquilitat i l'harmoniosa recepció van regalar milers d'entrades a gent relacionada amb SCC a Tarragona. Per bo tenir que pagar els 40 euros de l'entrada i entrar gratis s'havia de dur una bandera espanyola. S'ha tingut notñicia de quer també la Casa d'Aragóde Tarragona va regalar un bon paquet d'entrades també amb la condició de dur la bandera espanyola. Un aterratge paracaigudiste militar amb banderes espanyoles entusiasmava l'afició espanyolista.Cap bandera de Tarragona. Cap bandera catalana. Diuen quevan xiular els atletes de Kosovo quan van fer l'entrada al camp. Limitar assistència al camp fou una clara maniobra de manipulació del mateix estil dels temps passats. Moltes banderes i aplaudiments al rei. Convéque estigui content. Poca manifestació de pàtria catalana. L'alcalde Ballesteros es va mostrar satisfet. Però el poble que era al carrer, no. Ha quedat demostrat que la connivència socialista amb la monarquia ha tornat al joc brut. Queda per veure com organitzen la festa de tancament dels jocs. Per ara aquests jocs són els de tots menys dels catalans. No hem vist la bandera catalana onejant a l'Estadi, o estavem malfixats.\nby Pau Miserachs / dissabte, 23 de juny de 2018 / Posted in ambaixadors, banderes, escridassada, paella., romana, vacances\nAhir nit van quedar inaugurats els jocs de la mediterrània. 25 banderes. Molts turcs que no se sap si acabaran demanant asil polític per no tornar sota el dictador. Més atletes que públic. Un cap d'Estat, un cap de govern espanyol. Cap dignatari estranger. Tampoc hem vist ambaixadors. Quim Torra amb to seriós. Retrets sobre les banderes espanyoles i escridassada a Quim Torra per part del públic tarragoní, se suposa. El rei també va recollir algunes xiulades. Però va ser més forta l'escridassada a Quim Torra. Molta gent al carrer protestant contra la presència reial i altres poquets, uns 30, convocats per Vox en defensa la monarquia. Lucrecia, l'aertista dels Lunnies ens va deleitar amb les seves cançons. Hi havia molts infants entre els voluntaris. Era la seva festa més que la de l'esport. Faltaven senyals identitaris del passat romà iel folklore popular de les terres de Tarragona. Poca vibració en els discursos. El crit de "adelante" del rei no va significar res. Tot estava organitzat. Bona acústica, bona ingenyeria elèctrica, bona direcció informàtica. Molt d'uniforme policial. Una mica de català. Cap bandera catalana entre els esportistes i tots amb la bandera espanyola al pit. No sabem que va fer el rei amb el llibre de Jordi Boràs sobre l'1 d'octubre i l'informe del Síndic de greuges que li va donar en Quim Torra. No el duia quan era a la tribuna. Qui el tenia? L'Estadi va quedar inaugurat més que els jocs. S'haurà de veure si a més dels familiars dels esportistes i ells mateixos i haurà algú més durant les competicions. El que es vol vendre com un èxit, no és més que un acte més del món esportiu. El que importa és el futbol a Rússia que és el que dona imatge de país modernitzat. Nosaltrres ens hem quedat en la pachanga de la Lucrecia i un grapat de pots d'aigua que tampoc sabem on ha anat a parar quan la vessaben a la mà oberta les joves portadores vestides "a la romana". Aquesta imatge recorda, si fa o no fa la de les monges rentant l'altar de la basílica de la Sagrada Família de Barcelona el dia de la inauguració. Pot ser un rampell llunyà del Salou fest? Avui platja. Qui vulgui competir que jugui. Paella i bon vi del baix camp. A aquesta hora el rei sembla qe ja ha tornat a casa seva i Leticia està mirant on anar de vacances per no aguantar els mallorquins també cridaners darrerament.\nby Pau Miserachs / divendres, 22 de juny de 2018 / Posted in Espanya, especulació, justífica social, opressió\nEl Govern de la Generalitat ha decidit trencar amb la monarquia espanyola que no vol escoltar el President Joaquim Torra. Ho ha dit clar el president en el seu comunicat aquest migdia. Prou relacions amb un rei que sembla que ens vulgui foragitar de casa. Posició ferma i inamovible. I que no diguin que Torra no representa a "los catalanes", que no són els catalans. Diferencien des de C's, SCC i Tabarnia per l'idioma matern. Absurda irrealitat que volen fer passar com realitat trascendent. Torra és el president de tots i ha de vetllar per el respecte a la dignitat col·lectiva de tots, no permetre que ens vinguin a dir com ens hem de governar i el que hem de fer. La sanitat, l'escola, els menjadors socials, les empreses, no discriminen per l'idioma que es parla. El que entenen per normalitat a la Moncloa i a la Zarzuela és la claudicació que no han aconseguit dels catalans. Tampoc ha servit de res el intentar enfrontar i exagerar les discrepàncies entre els habitants de Catalunya. Gent que no sap el que és i significa Espanya però ja li va bé i s'entusiasme amb la bandera borbònica, no vol que Catalunya sigui la progressista, la moderna. la capdavantera. A molts empresaris sense escrúpols ni visió de futur ja els va bé traslladar seus a Madrid, més a prop del poder. Sempre els pot caure alguna cosa, pensen. És l'egoísme el que va contra Catalunya i els catalans,, inclosa la gent treballadora, parlin el que parlin. Tornaran a intentar la manipulació parlant de democràcia i de la pàtria que els ccatalans volem malmetre. És l'especulació la que mou els fils i convé desmuntar tot el que es pugui de Catalunya i dividir la població per raons sentimentals per justificar que Catalunya té un mal govern, encara que no ho sigui. No interessa parlar de justicia social. Als repressors i els partits nacionales arrenglerats amb el 155 i la repressió només els convé parlar d'Espanya com senyera i medicina de tot. CAtalunya ha de deixar d'existir, quan resulta que un dia van reconèixr que era un poble amb una personalitat històrica i gaudia d'institucions seculars. Tanta absurditat anticatalana aburreix i no es justifica.\nby Pau Miserachs / dijous, 21 de juny de 2018 / Posted in benestar, classe obrera, fiança, injustícia laboral, presos polítics\nMAl dia avui pel que fa a les notícies. La proposta d'acoptar presos al País Basc xoca amb el desig de venjança i odi de les víctimes i familiars de les víctimes. Només calia veure les imatges i expressions que ens oferien els telenotícies aquest migdia. L'alcaldessa de Berga, Montserrat Venturós ha quedat inhabilitada durant sis mesos, condemnada per desobediència per no voler despenjar una estelada de l'Ajuntament de Berga. El nou govern municipal de Badalona, format pel PSC amb el suport del PP ha començat pèr despenjar la pancarta que havia a la façana de l'Ajuntament de Badalona demanant la llibertat dels presos polítics. Sembla un joc petit burgés en el que els treballadors només veuen creuament de retrets. La classe obrera, si és que existeix, opta pel silenci i seguir treballant per poder pagar les despeses de casa i menjar. Cap reacció obrera a les fisures i desequilibris de la política de proximitat. Els treballadors estan preocupats èl seu benestar i no volen que uns pocs els amenacin el seu futur. La consciència de la injustícia laboral i el desig d'acabar amb ella són realitats a les que la dreta reaccionària no vol veure ni li convé trobar solucions. La burgesía industrial segueix necessitan mà d'obra barata i qualificada per servir l'acumulacoió de poder econòmic.Tot és una qüestió de poder. El dfia s'acaba amb l'arxiu del cas pastor i l'alliberament dels xicots de "la manada" amb una fiança mínima de 6.000 euros, mentre els polítics catalans segueixen a les presons de Castella.\nby Pau Miserachs / dimecres, 20 de juny de 2018 / Posted in dialogar, dret públic, límits, monarquia\nM'assebento que el rei Felip VI ha decidit no parlar amb Joaquim Torra aprofitant que vindrà a Tarragona per inaugurar els jocs mediterranis. L'excusa oficial és que el govern de l'Estat no ho veu bé, i primer el President de la Generalitat ha de passar l'examen de la Moncloa. El que passa qu és quew el rei no vol fer marxa enrera desprès del que va dir el 3 d'octubre. Li sembla que el rei no s'equivoca ni es pot equivocar mai. Per això és el rei. Poca delicadesa i atenció de la monarquia que no se sap ben vé ara perquè ve a fer despesa amb viatge i seguretat, si sap que no és apreciat a Catalunya. Haurien de veure monarquia i govern espanyol que quan Caldes de Malavella, Vilableix i Girona li tanquen la porta al rei d'Espanya és per alguna raó, i més si hi ha qui ha decidit inaugurar una plaça 1 d'octubre. Posar-se d'esquena a Catalunya desprès de l'exercici de violència de les forces de l'Estat del dia 1 d'octubre que va aturar Frau Merkel amb una trucada a M. Rajoy, és un acte de supèrbia pròpia dels Borbons. Un rei que no vol dialogar obertament i sincerament per resoldre errors no el necessitem a Catalunya, no és nostra rei. A Catalunya penso ara que estem equivocats de tant demanar el referèndum. Hauriem pot ser d'exigir que l'Estat compleixi amb la Constitució i no impedeixi a Catalunya recuperar el seu status de dret públic , com a nació històrica, d'acord amb les Constitucions de 1705. Quina és sinó la llei aplicable? No parlen tant de l'imperi de la llei? No té Catalunya fixats uns límits territorials ben definits i aceptats per Castella que han volgut fer desaparèixer la dreta reaccionària? Fins quan aquesta situació estranya, irregular i anormal en que ens ha situat la història i l'episodi d'odi a Catalunya desfermat a les Espanyes?\nby Pau Miserachs / dimarts, 19 de juny de 2018 / Posted in decadència, desigualtats, drets històrics, Europa, unió política\nLa construcció política d'Europa és un dels efectes de la necessitat de la unitat d'Europa. Es tracta d'uir de manera coherent els diferents pobles que s'han anat creant en el territori del continent europeu. Hi ha qui es comença a preguntar si és possible la comunitat de destins que pugui poermetre la creació d'una estructura política democràtica, garantint els drets dels ciutadans i dels pobles que la componen. Els princpis essencials estan deterinats en el Conveni Europeu els Dets de l'Home. El punt de partida fou una unitat econòmica que havia de conduir a la unitat politica. Sense llibertat i sense democràcia la Europa política no és possible. La nova Europa ha de respectar i defensar la dignitat humana i promoure el benestar general. A Espanya no és així, doncs les desigualtats i la pobresa trenquen tota oportunitat de politica racional. Bastir Europa política, deia Paul-Henri Spaak exigeix diàleg entre els organismes comunitaris i elspaïsos membres. L'Europa supranacional de cap manera ha de seruna alianá on els països s'anexionen sense unir-se, deia Spaak. És actualment el cas de Espanya i Catalunya que la ceguera dels dirigents europeus que no veuen que hi ha una opinió pública que no és la dels mitjans de comunicació, escèptica que suspen la direcció polñitica europea actual. Encara hi ha politics que nohan descobert que en democràcia la sobirania pertany als electors, i és legítima la indignació amb qui no reconeix drets històrics i preten mantenir en democràcia situacions d'annexió forçada anteriors a l'adveniment de les democràcies. A més, de l'intercanvi econòmic a la comunitat política encara hi queda un llarg camí. Va Europa camí d'una federació? Hi ha inmpaciència i descoratjament? És compatible el paper d'Itàlia, Hungria i Polonia amb el d'Alemanya i França? On queda Espanya? És certa la decandència dels estats unitaris? On queda el principi de supranacionalitat? Ens poden fer creure que els Estats nació petits són inviables quan Suècia, Finlàndia, els Països Bàltics, Croacia, Malta, Bèlgica, Països Baixos, Portugal, Suissa i Noruega ho són?\nPer què parlen d'enfrontament civil i no de cooperació?\nby Pau Miserachs / dilluns, 11 de juny de 2018 / Posted in discursos, dret a decidir, enfrontament civil, fet nacional, moderació\nBorrell, Carolina Mejias, l'ex Fiscal Grau, sembla que viulguin un enfrontament entre ciutadans, abordant els espanyolistes contra els catalans, atribuint mala i fetes als catalans, els repugnem? Membres de ciutadans pew 120 euros a Murcia, altres retirant llaços grocs, discutint el dret a disposar dels espais públics. Dona la sensació que amb tant d'escarafalls el que volen es que Margarita Robles tingui la oportunitat de fer maniobres de l'exèrcit a Catalunya. Però és clar que hauran de portar una assegurança per danys al mobiliari public i l'asfaltat dels carrers, i pagar tota la despesa amb càrrec als pressupostos espanyols. No els seria més senzill incloure el dret a decidir en una nova Consitució? No els seria més senzill fer menys discursos als mitjans, sobretot a la 6ª, i sentar-se a xerrar sense focus mediàtics amb el govern de Catalunya per trobar solucions de comú acord? Creuen sincerament que el que dieuen ens espanta? No podria mesurar el Sr. Borrell el que diu i com seran interpretades les seves paraules? No podria ser més seriosa la Sra. Carolina Mejías i no dir coses sense fonament. El cotxe que ensenya en fotografia en un twitt és de camuflatge per què no porta cap emblema, si és cert que és de la Benemèrita, i pot ser que la causa del dany i pintada sigui aliena al fet nacionalista català. No ha pensat que podria estar dient una mentida? Que ens tractin com alguna cosa similar a la merda ja no sorpren. Hi estem acostumats encara que ens dol aquesta manca de educació. Menyspreu i menysteniment és el quer han après pel que fa a Catalunya. Per això han servit 40 anys de Constitució? Val més que la canviin i també aquesta gent que en lloc de parlar amb moderació només sap treure paraules bullents. El camí de l'entesa no és precisament el de l'atac permanent.\nby Pau Miserachs / diumenge, 10 de juny de 2018 / Posted in autodeterminació, constitució, democràcia liberal, informació\nHa arribat el canvi de Govern a l'Estat i la successora de la Ministra de Defensa Dolors de Cospedal, Margarita Robles ha començat dient el mmateix: "El ejército está para defender la Constitución", és a dir a la monarquia, els interessos creats que la mantenen, la democràcia no liberal, i qualsevol temptativa de secessió territorial per molt democràtica que sigui. Ignorància complerta del dret a l'autodeterminacióper part de la nova ministra, magistrada de formació. Interpretació restrictiva de la llei constitucional sense tenir en compte les obligacions derivades dels tractats i acords internacionals que són dret intern a l'Estat espanyol. La Ministra Batet d'Administracions Territorials també ha sortit amb la modificació de la Constitució, sense aclarir el que, el com i el quan. Ens deixaran dir el que en pensem? Podrem intervenir activament en la Comissió redaccional? No seria millor proposar una nova Constitució? La Senyora Calvo que ja va exercir de ministra en un altra govern socialista anterior no ha perdut temps per recordar la obligació de respectar la Constitució i la legalitat. No volen desobediència ni ruptura. No pensen que estan infringint la obligació constitucional d'aplicar el dret iternacional a l'autodeterinació dels pobles. Les paraules claus del nou govern que defineixen la seva política inicial són: legalitat, normalitat, autonomia, integritat territorial, diàleg, carpetes sense dades. Parlen de diàleg sense voler negociar un referèndum per l'autodeterminació de Catalunya, i alguna ministra recorda que el 155 segueix a la Constitució, mentre gent catalana reivindica l'esperit de l'1 d'octubre. Situació doncs d'oposició de l'Estat al principi democràtic i al dret internacinal, aprofitant el silenci de les Nacions Unides i la posició de la Comissió de la Unió Europea contraria a impulsar el naixement de nous Estats. Som davant uba dictadura coinstritucional a Espanya? El nou Govern socialista ha heretat la paralització de la govenança, i timidament fa un gest alliberant el dret de disposar dels fons bancaris en lloc de reposar la democràcia participativa que reclamen els catalans. Però ens parlen de tuteles i "informació". Seguirem amb una política ficticia, sense perspectiva clara de futur. És futur més diners mentre a Andalusia reclamen els 16.000 milions que ens deu l'Estat a nosaltres? Compten amb el poble català per alguna cosa, o es creuen que poden decidir impossar el que els sembli?\nby Pau Miserachs / dijous, 7 de juny de 2018 / Posted in auguris, càrrecs, coratge, engany, pau\nHi ha gent que ara descobreix que hem viscut quaranta anys en la mentida. Ens han fet creure que hi havia democràcia i ara resulta que els més contraris al diàleg i partidaris de l'amenaça són al poder aml'Estat espanyol. No cal prlar de noms. Tots són prou coneguts. El que és cert és que als catalans ens ha faltat coratge, em deia aquesta tarda un bon amic. La pedrea de càrrecs segueix. I no veiem que sigui destituit el Fiscal General, ni es produeixin relleus en càrrecs que precisen de ments obertes. La gent que és al govern de l'estat no ha evolucionat i miren amb el passat com Biblia. Mals auguris per la pau i el diàleg. Les tensions segueixen. La credibilitat socialista ha caigut amb dos dies de\nnomenaments a dit. L'engany és patent.\nby Pau Miserachs / dimarts, 5 de juny de 2018 / Posted in democràcia, dictadura, identitat, negacionisme, pau, reforma laboral\nLa democràcia actual no és una democràcia liberal, sino que es qualifica com una democràcia autoritària. No hem vist cap pas del nou govern tendent a suavitzar el tracte del Ministeri de l'Interior i suavitzar les tensions. Que es posin pegues burocràtiques a les visites del govern de Catalunya als presoners polítics a Estremera, només demostra que no hi ha voluntat de pau en l'administració de l'Estat. El nou govern espanyol haurà d'introduir canvis ràpids de caps i personal a l'administració que dirigeix si vol que canvii la actual desconsideració i fins i tot manca de respecte als càrrecs polítics electes. La administració dirigida per el PP ha demostrat un mal coneixement dels problemes reals de la societat catalana i de la ciutadanía. S'ha tractat el poble català d'ignorant, imposant per la força una doctrina oficial rebutjada per els catalans. El govern espanyol cessat ha deixat un país pitjor, escèptic i enfrontat. El nou govern socialista que recupera vells càrrecs de l'etapa Rodríguez Zapatero no aporta llum a l'entesa amb Catalunya. Seguirà la doctrina del negacionisme i pot ser es pleguin a seguir aplicant el 155 d'una manera encoberta. L'esquerra espanyola haurà perdut la seva identitat amb el canvi de poder, però sense fer canvi d'identitat davant la indignació catalana. No hi haurà desgel si no hi ha diàleg sincer de govern a govern. Quaranta anys de democràcia a l'espera de fer la democràcia liberal demostren que la transició del 78 de la dictadura a la democràcia ha esgotat tot el seu recorregut, com l'Estatut retallat de 2006. El sistema jurídic heretat de la dictadura no ha evolucionat ni ha sigut remodelat de manera suficient i acceptable en una democràcia liberal, ha sigut utiitzat per els conservadors del PP contra els interessos del poble amb la reforma laboral i la llei mordassa, entre altres mesures favorables a les conveniències econòmiques de nombroses empreses vinculades al que se'n diu les elits. No es tractava canviar de govern perquè res no canviés. Ara veurem si el nou govern socialista espanyol és capaç d'acordar una concertació social i obrir diàleg sincer amb Catalunya o seguir administrant i imposant l'Estat jacobinista que li ha deixat el caigut Mariano Rajoy. Els so cialistes han arribat al poder sense adonar-se que tenen a les seves mans una democràcia imperfecte sense evolucionar més propera de la dictadura que de la democràcia liberal. A ells correspon decidir si volen progressar o seguir encorats en el passat. Aviat sabrem si hem malbaratat energies amb aquesta gent que no comença amb bones paraules per la nació catalana.\nby Pau Miserachs / dilluns, 4 de juny de 2018 / Posted in bandera espanyola, catalanistes, enfrontament, llei de partits, reventar\nEl nomenament de Borrell com a nou ministre d'affairs exteriors del govern socialista ha posat de relleu l'aproximació dels socialistes espanyols a la Societat Civil Catalana que discutix a Catalunya el lloc a Ciutadans. Borrell és el vell polític que vol desinfectar Catalunya d'independentistes. Serà un ministre disposat permanentment a oposar-se a la autodeterninació de Catalunya. Per ell Catalunya és un territori espanyol i els cataans són espanyols, ni més ni menys que espanyols. Per Borrell fa anys que Catalunya no existeix. Mal començament, si fem coincidir aquest nomenament amb els mossos ultradretans quer donen cobertura y participen en manifestacions espanyolistes. Mal auguri si els unionistes esbogerrats es permeten amb tota impounitat presentar-se a reventar qualsevol acte pro independència. És la teoria de l'enfrontrament sistemàtic i reventar. No els interessa cap diàleg. Només estan per la imposició de lo seu, bandera espanyola a la mà com a símbol de combat. Realment fa mal als ulls i acaba resultant decebedor i ofensíu que hi hagi gent així, disposada a la amenaça buscant l'enfrontament per justificar violència. Més aviat és mostra de manca d'educació i d'incultura, propi de pobles primitius, salvatges, perseguidors del que no pensava com ells. És una mostra de cultura política plana o una demostració de que encara no hem superat els temps de la dictadura? És possible que partits de caire feixista puguin anar pels carrers blasmant contra els catalans i reventant actes catalanistes? On és la llei de partits? Només fou feta per il·legalitzar independentistes? No és punble que gent, bandera espanyola en mà, ataqui les llibertats dels demés amb tota la impunitat? Qui els protegeix? A qui interessa que hi hagi confrontació violenta entre gent catalana? Per què cal fer la vista grossa a aquestes activitats?\nby Pau Miserachs / diumenge, 3 de juny de 2018 / Posted in armes, autoritarisme, dictadures, esquerra, Estat, inversions\nEl nou president socialista, sap que no es trobarà el pais millor que deien Rajoy i el seus. Zoido quan surtia del Congrés deia "dinero hay" defensant que s'ha de pagar l'augment de sou previst per serveis de l'ordre de l'Estat. Però d'ells no ha sortit parlar dels problemes dels pensionistes. Diuen que han creat milers de llocs de treball quan en realitat el que jan fet és facilitar als empresaris sense escrúpols reduir els salaris, fer contractes per dies, per hores, beneficiar-se de la precarietat. Han deixat restriccions arreu, a les Universitats, a la investigació, a la sanitat, a la justícia. Han beneficiat els negocis dels propers, apropant-se de dictadures com Guinea i Kazajhastant buscant fer negoci amb la venda d'infraestructures i obtenir inversions. No han descuidat el negoci de la venda d'armes a països dubtosos. S'han aprofitat dels fons europeus parlant d'estabilitat quan generaven la inestabilitat i fomentaven l'Espanya trencada espiritualment. Han dificultat les infraestructures a Catalunya invertin una mínim part d'allò pressupostat. Ha marxat la intransigènciai ara diuen que arriba una etapa de diàleg i estabilitat, amb la renovació dels càrrecs i la regeneració del sistema. Possiblement acabi el monopoli de les elèctriques i s'impulsaran les energies renovables. Diuen que el socialisme espanyol impulsarà la repoblació doncs veuen massa pobles abandonats. Immigrants no falten per treballar la terra, i donr-lis aquesta poissibilitat solucionarà moltes coses. El nou predsident del govern espanyol també ha dit que posarà en maxa una reforma constitucional en clau federal. Evidentment no la pot imposar al poble català i sap que no dona cap garantia de respecte als drets nacionals del poble català. El vot de Catalunya és independència, no una parcela de territori federada a un Estat que ni ens vol, ni ens respecta ni està amb Catalunya encara que iu ordenin jeràrquicament. L'enfrontament promogut per la dreta reaccionària del PP ho impedeix, doncs segueix. Ahir mateix a Mataró. Al Senat l'espera un PP disposat a barrar el pas a qualsevol iniciativa de la nova esquerra. El partit socialisra busca estabilitat en tots els sectors, també en el territorial. Però sap que la estabilitat "a l'espanyola" equival a Catalunya a submissió i claudicació, cosa impossible d'acceptar per un poble que ha fet vot de fermesa en la defensa del dret a la independència de l'Estat. El primer que s'espera és el gest de descriminalitzar la dissidència i accepar el diàleg amb Catalunya, obert i sense limitacions.Comencen les noves estratègies. Catalunya se sent explotada fiscalment i amb competència deslleial cultural i comercialment parlant per un Estat que també es mou a nivell internacional. Catalunya no té ambaixades i infraestructura de govern que s'ha preocupat de destruir l'Estat Rajoy. Com no farem demòcrates a la primera amb el canvi, el que resultarà indispensable com a mostra de regeneració de l'Estat i amistat amb Catalunya, es canviar els elements distorsionadors i anticatalans instal·lats als ministeris i les ambaixades. Catalunya que creix al marge de l'Estat i és una font de prestigi, vol ser respectada i que no es portin més a terme polítiques d'allunyament, restriccions, prohibició i apartament en els acords internacionals i la gestió diplomàtica i comercial de l'Estat fins ara irrespectuosa amb Catalunya. El socialisme espanyol ja sap que no es pot adormir el gegant català amb repressió i empresonant els líders independentistes. El que s'espera també a Catalunya es que la justícia investigui les accions comercials d'Estat i segueixin destitucions de l'administració degradada.per l'autoritarisme.


Blog | La casa del copy\nUnes contradiccions en blanc i negre\n05/01/2017 • Blog • autor: lacasadelcopy\nLa insostenible lleugeresa de l’ésser, amb autoria de Milan Kundera (Brno, Txecoslovàquia, 1929), és un text amarg que es llegeix en blanc-i-negre, i sota una boira que desfigura els personatges. El llibre narra com dues parelles (Tomàs i Teresa, i Franz i Sabina), afronten, no sense dificultats, la convivència, en què la vessant psicològica és molt important. És un llibre farcit de topades i enveges, de desig de possessió i recerca de la llibertat. La insostenible lleugeresa de l’ésser és un excel·lent exemple del que ha perseguit l’autor en la seva trajectòria literària: donar un mirall a la societat a fi que s’observi totes les virtuts i contradiccions, i no sempre agradables. Focalitzar l’atenció en aquells interrogants que la gent sempre s’ha plantejat però, en aquesta ocasió, des d’una perspectiva que tendeix a la ironia més àcida, que sembla una distracció malgrat incidir en una qüestió molt profunda. És necessari que la lectura de la narració es realitzi tenint en compte la primavera de Praga (gener-agost de 1968). La insostenible lleugeresa de l’ésser ha estat el gran èxit editorial de Kundera. Llegeixo aquest text en una edició de Destino publicada el 1986 dins la col·lecció L’Àncora (segona edició) trobada a la biblioteca Salvador Allende de Girona. La traducció és de Monika Zgustova.\nLlegeixi l’article sencer\nEl raïm de la Gran Depressió\n05/05/2016 • Blog • autor: lacasadelcopy\nLas uvas de la ira explica l’odissea de la família Joad, com a exemple de persones gairebé modèliques arruïnades per la Gran Depressió en els anys 30 del segle passat, que, no sense dificultats però, alhora, amb el desig d’una terra promesa, emigren d’Oklahoma a Califòrnia a la recerca de treball en les grans explotacions agrícoles. Tres generacions formen un pelegrinatge innocent a unes millors condicions de vida. L’autoria d’aquest text és John Ernest Steinbeck (Salinas, California, 1902-Nova York, 1968), que va guanyar el premi Nobel de Literatura el 1962. La història, un cas de realitat ficcionada, és, essencialment, una defensa de la classe treballadora nord-americana -l’autor havia treballat com a recol·lector de fruita-, que va patir les conseqüències de la Gran Depressió. Llegeixo la narració, publicada per primera vegada el 1939, en una edició publicada per Cátedra el 1977 dins la col·lecció Letras Universales. El volum, que forma part de la Biblioteca Pública Carles Rahola de Girona, té una edició a càrrec de Juan José Coy. María Coy és la responsable de la traducció, “la primera completa i literal en castellà”, tal com s’explica a la contraportada. Las uvas de la ira, el text més conegut de Steinbeck, va guanyar el premi Pulitzer de 1940.\nLa privacitat del Coronel Chabert\n05/01/2016 • Blog • autor: lacasadelcopy\nQuè succeeix quan un cèlebre militar donat per mort torna a París per explicar la veritat del seu cas i recuperar els seus drets, dins el cos militar i també en la privacitat de l’àmbit familiar? Una història breu en pàgines, menys d’un centenar, però densíssima per explicar la nova societat sorgida arran de la Revolució Francesa (1789). Honoré de Balzac (Tours, 20 de maig de 1799 – París, 18 d’agost de 1850) m’ha arribat a través d’una exposició temporal de novel·la breu a la Biblioteca Salvador Allende Girona. Llegeixo El Coronel Chabert, en una edició en català publicada per L’Avenç el 2012 dins la col·lecció Literatures. En aquesta ocasió, el text està traduït del francès per l’historiador Josep Maria Muñoz Llobet. El text original està datat el 1832 i és un exemple de com el realisme és una bona font per tramar bones narracions que tenen la capacitat d’interpel·lar un lector que s’aproxima a uns personatges, i les seves circumstàncies.\nAutoretrat de Wilde a Dorian Gray\n01/11/2015 • Blog • autor: lacasadelcopy\nEl retrat de Dorian Gray és un excel·lent exemple de com la conducta humana, lligada a una determinada classe social, esdevé la protagonista principal d’una narració. La lectura m’ha permès descobrir Oscar Fingal O’Flahertie Wills Wilde (Dublín, 1854 – París, 1900), un prolífic autor, molt popular, amb una personalitat provocadora a l’època en què va viure, que, tanmateix, no es va prodigar en novel·la. El retrat de Dorian Gray, publicada inicialment com a conte i posteriorment retocat, és l’únic text en aquest gènere del citat escriptor. La història que explica aboca a desenvolupar un grapat de reflexions: Dorian Gray és un jove agraciat físicament que no vol envellir i, per aquest motiu, pacta amb el diable conservar l’aparença, alhora que qui envelleix és un quadre, realitzat pel pintor Basil Hallward. Tota l’obra és embolcallada per una atmosfera homosexual, sobretot, en la relació que el protagonista principal estableix amb Lord Henry Wotton, un noble que, en l’obra, presenta una actitud clarament hedonista. Wilde, que era gai, tot i que es va casar i va tenir dos fills (Cyril i Vyvyan), va ser perseguit per l’orientació sexual després d’una denúncia del pare del seu amant, Lord Alfred Douglas. Després de tres judicis, va ser condemnat i va ingressar a la presó. Llegeixo aquest text en una edició de les editorials Proa i Folio publicada el 1999. El volum és una traducció de l’escriptor i polític Rafael Tasis i Marca.\nDe poder i moral, amb Mario Puzo\n01/09/2015 • Blog • autor: lacasadelcopy\nLa contraportada d’El Padrino, amb autoria de Mario Puzo (Nova York, 1920-1999), expressa, literalment, en referència a Vito Corleone, el protagonista, que el llibre és “la història de la seva vida al marge de la llei, de les seves actuacions com a màxim dirigent de la Màfia”, cosa que també implica “una part de la història de la societat nord-americana: el món del crim organitzat, les seves lluites internes, les seves influències en l’economia i la política del país”. L’atracció per a aquest tipus d’organitzacions és, segurament, un dels motius de la popularitat d’aquesta novel·la, gust que continua vigent a prop dels 50 anys de la seva publicació. L’autor, d’origen italià, reflecteix unes societats complexes, que van més enllà de la simple funció criminal, amb unes relacions de poder molt clares i una manera de fer que supera la simple anècdota més o menys curiosa. Viuen al marge de les regles que regulen la societat. Llegeixo El Padrino en un volum publicat per RBA Editores el 1993 a partir d’un original de Grijalbo, datat el 1969, i amb traducció de Ángel Arnau. El nom original de l’obra és The Godfather. El crític literari Lluís-Anton Baulenas defensa, en el pròleg d’El Padrí (Edicions 62, 2001), que la citada obra és “un best seller de cap a peus que, a més a més, va generar una de les pel·lícules més vistes i més premiades de la història del cinema en totes les especialitats”.\nD’ofici espia, segons le Carré\n04/07/2015 • Blog • autor: lacasadelcopy\nL’interès que m’ha portat a llegir La casa Rusia no està basat per algun títol en concret de l’extensa producció bibliogràfica John le Carré (Poole, Regne Unit, 1931) sinó per la ‘marca’ que transmet. Però l’impuls definitiu va ser la troballa d’un volum de l’abans citada obra en un munt de llibres a 1 euro que, ara fa poques setmanes, la Llibreria Tècnica de Sabadell, al carrer de les Tres Creus. Ja no vaig tenir cap més excusa per a descobrir un autor que, fins aquell moment, no coneixia de referència. També m’ha cridat molt l’atenció que en dues de les biblioteques que he freqüentat els darrers mesos (la Vapor Badia de Sabadell i la Salvador Allende de Girona) tenen un nombrós fons de l’escriptor. Le Carré, especialitzat en novel·les d’espionatge, està considerat un dels autors contemporanis més rellevants en parla anglesa. I La casa Rusia, publicada el 1989, no sol decebre. L’argument, amb un final més que previsible, explica l’electritzant relació que mantenen Katya Orlova, una editora de llibres russa, i Bartholomew Barley Scott Blair, que exerceix com a editor de llibres d’autors russos, després que la primera li enviés el manuscrit d’un llibre d’un científic amb un contingut molt sensible. Els serveis secrets britànics intercepten el document i Barley és convidat a involucrar-se en el cas i passar informació sobre l’autenticitat. Llegeixo La casa Rusia en una edició publicada per RBA Editores el 1993 formant part d’una col·lecció titulada ‘Grandes éxitos’. La traducció és de Adolfo Martín.\nCarlota, amor impossible de «Werther»\n01/06/2015 • Blog • autor: lacasadelcopy\nSi hagués de fer una llista de llibres que m’han marcat, no hi ha dubte que un d’ells és Los sufrimientos del joven Werther (Die Leiden des jungen Werthers és el títol original i publicat, per primera vegada, el 1774), l’autoria del qual és de l’alemany Johann Wolfgang von Goethe (Frankfurt del Main, 174-Weimar, 1832). Vaig llegir aquesta obra per primera vegada en el Curs d’Orientació Universitària (COU) i, a més de conèixer els patiments del jove protagonista, em va interessar molt el context de recepció d’un text considerat com a una aproximació biogràfica de Goethe. Los sufrimientos del joven Werther és una novel.la, de tipus epistolar breu en què no passa res, exceptuant la història d’un jove enamorat que acaba tràgicament, que explica els pensaments, i poques accions, en forma de dietari. Rellegeixo Los sufrimientos del joven Werther, l’obra que va consagrar aquest autor i que s’ha de considerar com un best-seller de l’època, en una edició publicada per Planeta el 1992. És una traducció de José María Valverde, catedràtic de la Universitat de Barcelona, i inclou una introducció de Feliciano Pérez Varas, catedràtic de la Universitat de Salamanca. Valverde també hi aporta unes notes. El llibre va tenir molta influència social i és considerat com el paradigma de la novel.la romàntica, amb una predominança de l’esperit i amb un protagonista situat per sobre la realitat.\nQui sóc en el París de Patrick Modiano?\n01/04/2015 • Blog • autor: lacasadelcopy\nDesconeixia el París de Patrick Modiano (Boulogne-Billancourt, França, 1945) fins que van atorgar-li el Premi Nobel de Literatura 2014. La contraportada d’En el cafè de la joventut perduda (Proa, 2008) deixa clar que el citat és “el gran novel.lista de París de la segona meitat del segle XX”. En aquest sentit, l’edició d’Anagrama de Trilogía de la Ocupación (2012) defensa, parlant de La ronda nocturna (1967), que Modiano té una “prosa hipnòtica i creadora d’inquietants atmosferes”. Vaig conèixer l’autor amb L’herba de les nits (2012), amb un préstec a la Biblioteca Antònia Adroher de Girona. La narració em va agradar i, dies després de finalitzar la lectura, vaig agafar, també en préstec, Barri perdut (1984) a la Biblioteca Iu Bohigas de Salt. El plantejament inicial de Carrer de les botigues fosques és encertat: Guy Roland és un detectiu que vol investigar sobre la seva vida perquè no sap qui realment és. En quina espiral entra una persona que vol descobrir la seva pròpia identitat? Com es (re)connecta el continu passat-present-futur? Llegeixo Carrer de les botigues fosques en una edició publicada per Proa el 2009 i amb traducció de Joan Casas.\nEl dualisme a «L’últim estiu de Klingsor»\n01/02/2015 • Blog • autor: lacasadelcopy\nEl tema essencial sobre el qual Hermann Hesse (Calw, Alemanya, 1877–Montagnola, Suïssa, 1962) edifica L’últim estiu de Klingsor és l’adaptació vital davant dos mons aparentment oposats: una existència fora de tot lligam (exceptuant, en el cas del text, a l’art) immersa en un model burgès, que imposa normes. La trama és simple i qualificable de previsible. Però això no significa que deixi indiferent. Tal com expressa el títol, el volum és la descripció de les darreres setmanes de la vida del pintor Klingsor, malalt, bevedor per oblidar el dolor i la melancolia, veient pròxima la mort, però que no vol deixar-se portar per la decadència mental i física. L’autor ho explica amb una prosa qualificable com de colors, amb grapa, de ràpida lectura. A la manera d’una planta que destaca per l’efervescència de la forma. Crida l’atenció entre la resta. El títol és, no cal oblidar-ho, una crítica als valors de la burgesia, les contradiccions de la qual l’autor es va oposar al llarg de la seva vida. L’últim estiu de Klingsor és un compilatori a favor de l’esperit, lluny de condicionants culturals i religiosos (ell mateix va abandonar els estudis de Teologia que estava cursant) en què la societat, i ara més que mai, sol estar sotmesa. Llegeixo L’últim estiu de Klingsor (1920) en una edició publicada el juliol de 2005 per Edicions 62 dins la col.lecció Les millors obres de la literatura universal (segle XX). La traducció és a càrrec d’Anna Soler Horta.


Best Western Executive Inn Kenosha (WI) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n7220 122nd Avenue, Kenosha, Kenosha (WI), Estats Units, 53142-7313 - Veure al mapa\nIdeal tant per a la diversió com per al relax, Best Western Executive Inn es troba a la zona de Kenosha de la ciutat de Kenosha (WI). Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Per aquells de vosaltres que vulguin aventurar-se America's Action Territory Family Fun Park, Aeroport regional de Kenosha, Mars Cheese Castle són només algunes de les atraccions disponibles per als visitants.\nBest Western Executive Inn ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com recepció 24 hores, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, premsa, ascensor.\nEls clients poden triar d'entre 110 habitacions, i totes desprenen una atmòsfera de pau i harmonia total. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de bany, centre esportiu, piscina coberta, billar, sala de jocs. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Best Western Executive Inn és una selecció idònia per a la vostra estada a Kenosha (WI).\nTots els tipus de viatgers (80) Parelles (27) Viatgers en solitari (15) Famílies amb infants petits (19) Famílies amb infants grans (8) Grups (11)


Accessibilitat en el Parc Natural Prat de Cabanes-Torreblanca - Accessibilitat - Generalitat Valenciana\nAccessibilitat en el Parc Natural Prat de Cabanes-Torreblanca\nCENTRE D'INTERPRETACIÓ (CI)\nHorari de visita: Dilluns a diumenge, de 9:00 a 14:00 hores.\nEl Centre d'Interpretació romandrà tancat els dies: 1 i 6 de gener i 24, 25 i 31 de desembre.\nEls dies en que es realitzen activitats programades en l'exterior, el Centre d'Interpretació queda tancat, per la qual cosa aconsellem telefonar amb antel·lació al telèfon 964 376 410.\nPanells il·lustratius i explicatius dels ambients i valors naturals que podem trobar al Parc Natural, amb imatges panoràmiques i de fauna, flora, paisatge… del Prat de Cabanes-Torreblanca.\nHi ha vitrines amb exemplars de nius d'aus, restes arqueològiques i una representació de la malacologia present en la zona costanera del Parque Natural.\nParterre exterior al Centre d'Interpretació amb diferents espècies de plantes típiques de la zona.\nAccesibilitat diversitat funcional VISUAL\nPanell manipulatiu amb sons d'aus.\nAccés sense obstacles a tot el Centre d'Interpretació.\nAccés al parterre exterior al Centre d'Interpretació.\nAparcament Accés al Centre d'Interpretació i a la Ruta Adaptada (una plaça d'aparcament per a persones amb mobilitat reduïda).\nL'adaptació dels continguts en el Centre d'Interpretació que pogueren resultar més complicats, la realitzen els guies en les seues xarrades divulgatives i explicatives del Parc Natural.\nFotografies en diferents grandàries de fauna, flora i paisatges del Parc Natural i possibilitat d'observació d'ocells, elements tots ells que evoquen sentiments positius i de curiositat per la naturalesa en general i el Parc Natural en particular en els qui les veuen.\nL'itinerari, de la Ruta (Sud) Torre de la Sal des del Centre d'Interpretació es realitza a través d'una passarel·la de fusta elevada amb 314 metres de recorregut per 1,70m d'ample. L'ample de la passarel·la permet realitzar circulacions en doble sentit en qualsevol punt de l'itinerari, evitant així els descansos en el recorregut. A banda i banda de la passarel·la, i durant tot el recorregut, trobem una vorada de fusta de 10cm d'alt, el qual compleix la doble funció de seguretat per a persones amb diversitat funcional física i element guia per a persones amb diversitat funcional visual.\nA causa del tipus de terreny natural, es va elevar la passarel·la salvant els diferents pendents que el terreny puga tindre, deixant-la totalment anivellada i de fàcil recorregut per a una cadira de rodes.\nESPAI NATURA (CENTRE D'INTERPRETACIÓ NORD)\nHorari de visita: Dilluns a divendres, de 9:00 a 14:00 hores. Caps de setmana (alterns): de 9:00 a 14:00 hores.\nAccesibilitat diversitat funcional AUDITIVA\nMapa a gran escala del Parc Natural i els seus llocs d'interés.\nAccesibilitat diversitat funcional FÍSICA\nAccés sense obstacles a tot l'Espai Natura.\nAccés mintjançant ascensor al mirador panoràmic del primer pis.\nL'adaptació dels continguts a l'Espai Natura que pogueren resultar més complicats la realitzen els guies en les seves explicacions divulgatives del Parc Natural.\nFotografies en diferents mides de fauna, flora i paisatges del Parc Natural i possibilitat d'observació d'aus, elements tots ells que evoquen sentiments positius i de curiositat per la natura en general i el Parc Natural en particular en qui les vegen.\nExisteix un petit itinerari que parteix de l'Espai Natural, accessible mitjançant rampes desde la via pública i des del mateix centre. El recorregut, d'uns 400 metres, travessa el Jardí d'Hàbitats (actualment en construcció) i permet accedir mitjançant pasarel·la de fusta a un observatori d'aus que dóna a una de les llacunes de Torrenostra.


Laia Balasch Solé | dilluns, 9 de febrer del 2015, a les 21.05\nConeguda com la catedral de la boxa, la sala Price es va inaugurar el 1934 al barri de Sant Antoni i es va convertir en un dels espais més destacats de la ciutat per disputar aquest esport, sobretot durant els anys 40. Pel seu quadrilàter hi van desfilar púgils com Ben Alí, Carrasco, Romero, Galian o Young Martín.\nLa sala, que va estar en funcionament quatre dècades fins que es va enderrocar l’edifici, el 1973, va acollir combats i altres esdeveniments com mítings polítics o la presentació del disc ‘Dioptria’, de Pau Riba. Precisament, fins al 2 d’abril es poden veure a la Fundació Setba un recull d’imatges dels esdeveniments que van tenir lloc en aquest edifici del carrer de Floridablanca.\nTambé hi ha una selecció de retrats de boxejadors que fotògrafs com Quimet, Vives, Rafel Muñoz o Alberto Fonollosa van fer a l’estudi Foto Ramblas, a la Rambla 35.\nEl fons de l’estudi aglutina 1.400 negatius i 500 còpies d’època, amb imatges d’actrius, vedets i un gran nombre d’artistes de la contracultura de la ciutat. La mostra també inclou retrats de Març Rabal i Kiko Navarro, elaborats especialment per a l’exposició.\nEs tracta d’una combinació de collage i fotografies barrejades amb imatges de boxa d’inicis del segle XX.\n— boxa — exposicions — fotografia\nCésar Córdoba, entre els millors lluitadors del món\nLlargues cues en el darrer dia de la mostra de Sebastião Salgado al CaixaForum


Simfonia Metàl·lica - NIGHTWISH + SONATA ARCTICA 05-11-2004\nPlanet hell i Deep silent complete precedeixen a la versió del clàssic operístic The phantom of the opera on tots comprovem de nou el notable duet que formen Tarja i Marco. Dos temes més melòdics com Ever dream i Sleeping sun ens condueixen a la més que correcta versió dels Megadeth Symphony of destruction que serveix per donar descans a Tarja.\nTarja que segueix freda en escena i amb el públic, no resta tant passiva com anys enrera però deixa molt que desitjar com a "frontwomen". L´única "llicència" que es va permetre fou una sal.lutació en la nostra llengua "Bona nit i moltes gràcies" limitant-se a cantar i fer headbanging de tant en tant. Es mou prou bé per l´escenari però mai se li pot donar tot el pes de l´actuació, almenys en un món que reconeix que no és el seu com el heavy metal.\nPer això ja hi és Marco Hietala. Canta, presenta temes, bromeja amb el públic, toca, fuma i beu tant com pot. La seva incorporació va ser un gran encert i va lliurar força Tarja del paper d´absolut protagonisme en l´escenari, cosa que ha estat positiu pel grup. La resta de la banda efectius i entregats i la tasca vocal de Tarja impecable.\nQuan torna d´aquest petit descans ho fa havent canviat de vestuari (pantalons negres) i un micròfon vermell a joc amb la jaqueta (des de quant ens ocupem de moda aquí???!!!!!!) per interpretar Bless the child. Aspecte pràcticament inèdit aquest dels canvis de roba en un concert metàl.lic però bé...\nKinslayer aporta l´anècdota de la nit ja que Marco al caminar enrera per apartar-se del micròfon entrepussa i cau cómicament provocant la rialla de grup i públic, tot i això no va deixar de tocar ni una sola nota durant la culada. Wishmaster és molt ben rebuda on inclouen breus interludis del Hallowed by the name dels Iron Maiden. Finalitzada aquesta arriba la sorpresa de la nit pel que fa al set-list i que pocs s´esperaven a no ser que sabessin quin estaven sent els temes que tocaven en aquesta gira, la interpretació de Dead boys poem que van enllaçar amb Slaying the dreamer, dos temes no molt habituals en directe.\nL´esclat, com era d´esperar, es produïa amb Nemo per seguidament deleitar-nos amb l´excel.lent orquestral Ghost love score on Tarja ens obsequia amb un nou modelet (ara un vestit) i el pavelló queda cobert de confetti a través d´uns canons d´aire col.locats estratègicament..\nUn bon i festiu fi de festa que arribaria amb Wish I had an angel i una actuació notable en aquesta ocasió. Haurem de veure però, com continua aquest èxit massiu que gaudeix ara mateix Nightwish.


VEU DE L'EQUIP RESPONSABLE: FAMÍLIA, LLOC DE PERDÓ - Equips de la Mare de Déu\nCal ser valent per perdonar.\nCal ser valent per demanar perdó.\nEn aquests temps que ens toca viure, la paraula perdó té difícil encaix en els matrimonis, en les famílies, en les parelles…\nTots coneixem matrimonis que s’han trencat sense ni tan sols intentar reconduir-los, sense tenir en compte el dolor que deixa en el camí.\nLa cultura de l’usar i tirar, domina les situacions i lleva valor a l’esforç per entendre, per comprendre, per perdonar.\nPer educar en el perdó cal educar en reduir l’ego. És tan difícil perdonar com demanar perdó.\nDemanar perdó a una altra persona no significa sempre que estiguem equivocats i que l’altre té raó, significa que donem més valor a la nostra relació que al nostre ego.\nPerdonar ens ennobleix, no canviarà el passat, però si pot canviar el futur, i ens obri a l’horitzó, a veure més enllà de l’immediat, perquè després d’una posta de sol arribarà una altra alba.\nPere es va acostar a Jesús i li va preguntar:\n-Senyor, quantes vegades he de perdonar al meu germà que peca contra mi? Fins a set vegades?\n-No et dic que fins a set vegades, sinó fins a setanta vegades set (li va contestar Jesús).\nJesús volia que aprenguérem a perdonar, sense comptar les vegades.\nTambé el Papa Francesc ens diu:\n“No hi ha família perfecta. No tenim pares perfectes, no som perfectes, no ens casem amb una persona perfecta ni tenim fills perfectes. Tenim queixes dels altres. Decebem els uns als altres. Per això, no hi ha matrimoni sa ni família sana sense l’exercici del perdó. El perdó és vital per a la nostra salut emocional i la supervivència espiritual. Sense perdó la família es converteix en una arena de conflictes i un reducte de penes.”\nNo és més fort ni més valent ni té més raó el que no es doblega, el que no és capaç de perdonar, més aviat al contrari, farà créixer més els seus ressentiments, la seva ràbia, el seu egoisme i no aconseguirà ser més feliç per causar major mal a l’altre, sinó que emmalaltirà de dolor i cultivarà l’amargor.\nNo deixem que la confiança amb el nostre cònjuge i el nostre orgull de ser més fort que ell, sigui motiu de fer-li mal a qui més estimem. El matrimoni ha de perdonar-se contínuament i els fills han de presenciar-ho com una cosa normal i natural perquè serà el millor aprenentatge per poder ells també perdonar.\nNo hi ha millor lloc de perdó, que en la família.\nDesitgem, per bé de tots els matrimonis i de totes les persones, que ara que s’acosta el temps de quaresma, siguem capaços de meditar i treballar sobre demanar perdó i sobre saber perdonar.\nI no hem d’oblidar que l’oració que el Senyor ens va regalar, parla explícitament del perdó: “Perdona les nostres ofenses, com també nosaltres perdonem als que ens ofenen”. Això és vertader Amor, i aquest és l’Amor que hauria de prevaldre en el matrimoni, en la família, en la societat, per aconseguir la felicitat, la pau…\nEns sentim prou valentes? Per què no ho demanem en les nostres oracions? Per què no dibuixem somriures en els altres?\nAquest és el repte que llancem, “perdonem i demanem perdó”, i en aquest ordre, i fem-ho en el nostre matrimoni, en la nostra família, amics, companys…\nI recordeu que “fent feliços als altres, aconseguireu la vostra felicitat”.\nUna abraçada en Crist dels vostres servidors.


Girona acull una jornada sobre alternatives per disminuir la dependència d’energia elèctrica de la xarxa\nL’activitat, organitzada en el marc del projecte Edificat, es farà en línia el dia 2 de febrer i se centrarà en les instal·lacions tèrmiques eficients i l’autoconsum amb plaques fotovoltaiques\nLa implementació d’alternatives d’eficiència energètica per disminuir la dependència d’energia elèctrica de la xarxa serà el tema de la jornada “Crisi de l’electricitat: solucions per reduir el consum a la nostra llar”, que tindrà lloc dimecres vinent, dia 2 de febrer, de les 9.30 a les 12.30 h, en format virtual. L’activitat està organitzada conjuntament per l’Ajuntament de Girona, l’Observatori de la Rehabilitació i Renovació Urbana de les Comarques de Girona (OBRe) i el Col·legi d'Enginyers Graduats i Enginyers Tècnics Industrials de Girona (CETIG), en el marc del projecte Edificat, un programa transfronterer liderat pel consistori.\nL’objectiu de la jornada és posar el focus en l’escalada de preus de l’electricitat que s’ha produït en els darrers mesos, i tractar possibles solucions alternatives d’eficiència energètica davant del repte que suposa la progressiva electrificació de tots els àmbits de les llars, fet que origina una creixent dependència de l’electricitat.\nUna de les propostes que es tractaran en la jornada serà l’autoconsum, és a dir, la generació d’electricitat gràcies a la instal·lació de plaques fotovoltaiques. La ponència anirà a càrrec de l’enginyer industrial i soci fundador de l’empresa Co2En, Albert Juan Casademont, i l’activitat comptarà amb la projecció d’una píndola informativa dedicada a la implantació de plaques fotovoltaiques, a càrrec de l’empresa Audit Energia. L’altra solució de què es parlarà serà la implementació d’instal·lacions tèrmiques eficients, que poden funcionar com un sistema alternatiu a la caldera elèctrica o al gas. En aquest cas, la sessió serà a càrrec de l’enginyer tècnic industrial i soci fundador de l’empresa Proisotec, Josep Masachs.\nA més, al llarg del matí es donaran a conèixer altres projectes i iniciatives del territori enfocats en la posada en marxa de sistemes que permetin reduir el consum elèctric i, per tant, que proposen un ús més eficient de l’energia. En aquest sentit, s’hi informarà sobre projectes com el Clúster EDIFICAT de rehabilitació energètica dels edificis; el projecte de la Diputació de Girona sobre implantació de plaques fotovoltaiques en municipis de la demarcació o, finalment, la presentació a càrrec de SomEnergia sobre les comunitats energètiques com a alternativa a les grans empreses de serveis energètics.\nAquesta xerrada forma part d’un conjunt d’activitats i accions informatives i formatives que es faran al llarg del 2022 al voltant de la rehabilitació energètica, i que busquen fomentar el coneixement i la sensibilització envers els avantatges d’edificis més sostenibles i eficients energèticament, no només perquè suposen una millora del confort a les llars, sinó també perquè provoquen un menor impacte al medi ambient. L’activitat és gratuïta i oberta a tothom, amb inscripció prèvia a través d’aquest enllaç al web municipal.\nLe projet EDIFICAT a été cofinancé par le Fonds européen de développement réginal FEDER à travers le programme Interreg V-A Espagne-France-Andorre (POCTEFA 2014-2020) créé par l’Union Européenne


Obertes les inscripcions per a les activitats de les vacances de Tots Sants a Andorra la Vella - FÒRUM.ad\nEl 18/10/21 13:31\nUna activitat extraescolar. Foto: Arxiu\nEl casal d’infants del Llamp i la Ludoteca de Santa Coloma ja han obert les inscripcions per a les activitats infantils per a la setmana de vacances escolars de Tots Sants que enguany tindran lloc del 2 al 5 de novembre. Els dos casals ofereixen 120 places (72 al Llamp i el 48 a la Ludoteca) per a infants de 3 a 7 anys.\nTambé ja està obert el període d’inscripció als 7 campus esportius que organitzen els clubs i el Comú d’Andorra la Vella amb propostes que inclouen bàsquet (50 places per infants i joves de 5 a 15 anys), futbol sala (45 places i de 6 a 13 anys), multiesports (20 places i de 6 a 13 anys), voleibol (45 places i de 6 a 12 anys), kung-fu (15 places i de 5 a 15 anys), atletisme (15 places i de 6 a 12 anys) i rítmica (2 5 places i de 6 a 15 anys).\nEn total s’ofereixen 215 places. En tots els casos les activitats es distribuiran en unitats de convivència tal com estableixen els protocols sanitaris. Les inscripcions per als casals d’infants i el campus esportius es poden formalitzar a través de la pàgina web del Comú d’Andorra la Vella (www.andorralavella/inscripcions), així com als departaments de Social, a l’avinguda Príncep Benlloch, 59, número telèfon 730 020 i Esports al Centre Esportiu dels Serradells número de telèfon 730 090.\nNotícia Anterior: Verdú, davant una temporada il·lusionant i exigent\nSegüent Notícia: Alba Pampalona parlarà sobre el romànic a l’Alt Urgell en un acte sense restriccions d’aforamen


La regió de Lleida registra 10 ingressos més als hospitals per covid-19 - Teleponent\nInici Coronavirus La regió de Lleida registra 10 ingressos més als hospitals per covid-19\nLa regió de Lleida registra 10 ingressos més als hospitals per covid-19\nA Catalunya, el risc de rebrot baixa 15 punts (390), l'Rt es manté en 0,76. Es declaren 2.031 nous casos, 68 morts i hi ha 22 ingressats menys a l'UCI\nSegons el darrer informe de Salut, a la regió sanitària de Lleida, hi ha acumulats 18.690 casos confirmats per PCR o antígens, 93 més. Són 19.399 si es tenen en compte totes les proves. Un total de 382 persones han mort per coronavirus des de l’inici de la pandèmia, les mateixes que fa 24 hores. Entre el 8 i el 14 de novembre es van notificar 16 morts, mentre que la setmana anterior en van ser 21.\nActualment, hi ha 106 pacients ingressats (+10). Entre el 8 i el 14 de novembre els ingressats eren 92. En l’interval anterior eren 120 els hospitalitzats.\nAlt Pirineu i Aran: l’Rt segueix per sobre d’1\nLa regió sanitària de l’Alt Pirineu i l’Aran registra 2.203 casos confirmats per PCR o TA, 21 més, i 2.380 sumant totes les proves. Un total de 51 persones han mort des de l’inici de la pandèmia, les mateixes que en l’anterior balanç. El risc de rebrot baixa 17 punts i se situa en 622. La setmana de l’1 al 7 de novembre estava en 748.\nEn paral·lel, l’Rt baixa quatre centèsimes i se situa en l’1,03, mentre que la taxa de confirmats per PCR és de 329,65 casos per cada 100.000 habitants. La incidència acumulada a 14 dies està en 647,58, pels 581,65 de l’interval anterior.\nA la regió hi ha 24 pacients ingressats (+3). Entre el 8 i el 14 de novembre hi havia 26 ingressats, els mateixos que en l’interval anterior.\nEl risc de rebrot segueix en descens a Catalunya i retrocedeix 15 punts en les últimes 24 hores, situant-se en els 390, segons l’última actualització del Departament de Salut.\nLa velocitat de propagació, l’Rt, es manté en 0,76, mentre que la incidència a 14 dies cau a 546,15 (ahir era de 742,46 ). En paral·lel, s’han declarat 2.031 nous casos confirmats per PCR o test d’antígens (TA), fins als 292.408 des de l’inici de la pandèmia. El 8,57% de les proves de la darrera setmana han donat positiu. També s’ha informat de 68 noves morts, amb un total de 15.268. Pel que fa als hospitals, hi ha 2.402 ingressats per covid-19 (-83) i 574 a l’UCI (-22), tenint en compte que ara també s’inclouen els crítics en centres privats. ACN\nArticle anteriorIncompetents, deixin pas a la bona gestió\nArticle següentCondemnat a 11 anys de presó per abusar del fillastre i a 5 anys la mare per no denunciar-ho


Ocupació i contagi - El Temps de les Arts\nProducció de 2017 d''El verí del teatre', de Rodolf Sirera a càrrec del Teatre Micalet. Foto: Teatre Micalet\n04 maig 2020 per Andreu Gomila\nSi tot va bé, els teatres podran obrir a finals de maig amb un terç del seu aforament. Queda clar que els privats seguiran tancats, ja que el ‘negoci’ demana un mínim d’un 60% d’ocupació per ser viable. Però, i els teatres públics, que presumptament ofereixen funcions sense pensar en el rèdit econòmic, han d’aixecar la persiana?\nQuan es van anunciar les mesures de desconfinament, uns amics que superen la seixantena em van comentar que havien demanat el retorn del seu abonament al TNC, que mantenen des de fa uns quants anys, i que no preveien renovar-lo la temporada que ve. La raó? Fàcil: tenen por d’infectar-se si van al teatre. Un pensament que és al cap de molta gent ara que tornem, mica en mica, al carrer i la xifra de morts per coronavirus va de baixada.\nL’Associació d’Empreses de Teatre de Catalunya (ADETCA), la patronal del teatre privat, ja ha dit que obrir una sala amb un terç de la seva platea és la ruïna. Però ha demanat als teatre públics que ho facin a fi de mantenir l’activitat i no desenganxar-se totalment del públic durant molts mesos. Per, simplement, no donar a entendre que podem seguir vivint sense teatre.\nMés enllà de les fases i d’un present econòmic i social nefast per al sector, la por al contagi serà el principal cavall de batalla dels teatres del país. Fins i tot quan puguin obrir al 100%, però el run-run del coronavirus no hagi desaparegut del tot, que asseure’s en una platea sigui percebut per la població com una activitat de risc és un problema. Sobretot perquè a casa nostra, a diferència del que passa a altres països d’Europa, són molts pocs els que consideren la cultura un bé essencial, de primera necessitat, com alimentar-se bé o anar al banc. Si fos així, les mesures del govern haurien estat unes altres i no haurien deixat, com sempre, el teatre, l’art o la música a la mercè del vent que bufa.\nLa Schaubühne de Berlín sap que no podrà tornar a obrir fins al 31 de juliol i ofereix un programa online de primera, com la ‘Hedda Gabler’ de Thomas Ostermeier, amb subtítols en francès i anglès. Foto: Arno Declair\nPodem mirar com s’està fent a altres llocs. A Berlín, per exemple, els teatres estan obligats a romandre tancats fins al 31 de juliol. Ni fase 1, ni fase 2, ni punyetes. No volen jugar-se-la. Però allà els artistes no han de patir: l’estat ha posat els mitjans i els diners perquè sobrevisquin mentre no puguin treballar. A la selva ibèrica, tothom s’haurà d’espavilar pel seu compte.\nTornant a casa, els teatre públics han d’obrir encara que sigui amb un 33% de l’aforament? No sé com, però crec que sí. Bé, sí sé com: amb el suport econòmic i moral incondicional de l’administració. Ja que no poden mantenir un sector totalment aturat per raons sanitàries, que ajudin els teatres a canviar de paradigma. No hem d’oblidar que els teatres públics tenen més pressions per temes d’ocupació que pels artístics. Fins ara es mesurava l’èxit d’un gestor pel total de gent que havia assistit al seu espai. Mai per la qualitat de l’oferta. Si no fos així, no s’entendrien alguns dels muntatges que hem vist en els últims anys.\nGràcies al coronavirus, potser, començarem a mirar els teatres pel que hi ha i no per quants hi van. Hi ha hagut gestors que han manat molts anys en espais concertats i/o públics i quan han marxat no han deixat res. Més enllà d’atraure molt públic al seu teatre, el seu pas no ha generat res. El desert. I n’hi ha d’altres que, en un primer moment, no han despertat l’interès de la massa, però en abandonar la poltrona han ofert un jardí esponerós a la ciutat. Sí, estic parlant del Teatre Lliure dels últims quinze anys.\n‘Les tres germanes’ dirigida per Julio Manrique és una de les obres del Lliure que han quedat sense estrenar. Foto: Noemí Elias Bascuñana\nUn dels problemes que tenim, tanmateix, passa per un anunci un pèl precipitat dels principals teatres de Barcelona. El 22 d’abril, TNC, Lliure i Mercat de les Flors, en una acció coordinada, van informar que donaven per tancada la temporada 2019/2020. Tots tres s’acomiadaven fins al setembre o octubre i deien que reprogramarien els espectacles cancel·lats per mor de la pandèmia.\nAixí que ara no poden dir que a primers de juny tornen a oferir funcions al públic. Doncs, ho haurien de fer. No cal que estrenin res de nou. L’aturada de l’11-12 de març va deixar moltes obres a mitges i d’altres a punt d’estrena. No podrien reprogramar-se al juny i servir d’escalfament per al festival Grec, per servir de test, de prova, per veure si és possible fer teatre en les noves condicions? El públic haurà d’anar emmascarat? Els intèrprets hauran d’estar sempre a dos metres de distància? Almenys així els professionals podrien tornar a treballar. I a cobrar! Pot reprendre’s la lliga de futbol i no el teatre?\nFa dies que m’imagino com serà posar els peus de nou en un teatre. En l’estranyesa, en la fragilitat, de tot plegat. Penso en els últims anys de Shakespeare, quan les epidèmies sacsejaven mes sí, més no, el Londres d’aquella època. I que poc que parla l’autor anglès de virus a les seves obres. Penso que és un moment per canviar el paradigma i en el bon teatre que ens espera. Al juny o al desembre. Penso en tots els artistes que estan al límit i necessiten jugar-se la vida per seguir vivint.\nEtiquetes Adetca, Coronavirus, Mercat de les Flors, Teatre Lliure, TNC Navegació per les entrades


El Museu Fàbrica J Trepat de Tàrrega, 'revisat' des de la tecnologia\nExposició de projectes artisticodigitals d'alumnat de l'Escola Politècnica Superior\n'Cal Trepat' FOTO: Museu Fàbrica J Trepat.\nArxiu Obert / Tancat 01100001 01110010 01111000 01101001 01110101. Creació de projectes artístics digitals a partir dels arxius del Museu Trepat de Tàrrega, és l'exposició que des de diumenge i fins el proper dia 17 es pot visitar a les instal·lacions de la que fou la principal productora de maquinària agrícola a l'Estat durant el segon terç del segle XX.\nPopularment coneguda com 'Cal Trepat, i actualment reconvertida en el Museu Fàbrica J. Trepat, ha estat la inspiració i el fil conductor de la mostra realitzada per alumnat del grau en Disseny Digital i Tecnologies Creatives de l'Escola Politècnica Superior de la Universitat de Lleida (UdL) i que s'inaugura aquest diumenge a les dotze del migdia.\nL'exposició, comissariada per Gloria Jové, Ferran Lega i Roser Miarnau (UdL), presenta quatre projectes que revisen des de l'art i la tecnologia l'arxiu Trepat: fonts orals (entrevistes amb els treballadors), inventari (11.300 fitxes), peces en estocatge (més de 20.000), publicacions, arxiu documental de l'empresa (conservat a l’Arxiu Comarcal de l'Urgell Tàrrega), arxiu sonor (so de les màquines) i l'atmosfera que conserva el mateix museu.\nLes obres han estat fetes per a l'espai que ocupen (SITE-Specific) i aborden temes diferents com el cromatisme, la relació humà-màquina, les dades ocultes darrere els processos de construcció industrial i una revisió contemporània dels processos tecnològics en la indústria.\nSón: Bucles/Contrast; L'evolució irònica; 175; i Holografia de l'ànima. Mentre que els dos darrers mostren una transgressió en fer visible allò que moltes vegades ens passa desapercebut, els dos primers contemporitzen la tasca que feia la fàbrica amb una mirada artisticodigital.\n"L'art ha de tenir una visió transformadora en la nostra societat i tots aquells mitjans que té al seu abast ja siguin tecnològics o orgànics, permetran desplegar el procés creatiu per generar nous llenguatges i noves obres, que facin visible tot allò que no és invisible per la nostra societat", expliquen els comissaris, que han comptat també amb l'experiència en processos creatius similars de l'artista digital, Daniel Canogar, que va impartir un taller fa uns mesos a l'alumat d'aquest grau.\n"Pel Museu Trepat suposa una altra manera de veure i interpretar el patrimoni industrial que tenim, i els projectes artístics enriqueixen la narrativa del mateix museu", afegeixen, que ha programat visites guiades gratuïtes els dies 10, 11, 12, 13, 14, 16 i 17 a les 12:00h sense reserva prèvia.\nPost a facebook de l'exposició