Més de 168.000 vehicles de Mallorca varen passar pel servei de la ITV el 1999\n13 maig 2021 18:29\nUn total de 43.040 no superaren la primera inspecció, el doble dels darrers anys\nEl Servei d'Inspecció Tècnica de Vehicles (ITV) del Consell de Mallorca va realitzar l'any passat un total de 163.950 inspeccions obligatòries en les dues estacions de Palma i les d'Inca i Manacor, cosa que representa una lleugera disminució de 2.112 respecte a 1998, any en què es registraren 166.062 inspeccions periòdiques, tal com recull la memòria d'aquell any. Si a aquesta xifra se sumen les inspeccions no obligatòries, que foren 4.254, el nombre d'inspeccions totals el 1999 s'elevà a 168.204, davant les 170.352 de 1998. Tanmateix, aquesta disminució no és significativa, segons va recalcar el cap del servei, Antoni Morano, «ja que el nombre d'inspeccions sol variar d'un any a un altre».\nEl coordinador de Promoció econòmica i ocupació del Consell, Bernat Aguiló, indicà que 43.040 vehicles no superaren la primera inspecció, fet que, en termes estadístics, duplica el percentatge dels darrers anys, «ja que en anys anteriors aquells que tenien menys de dues alteracions lleus no es comptabilitzaven com a rebutjats».\nEntre las inspecciones no periòdiques que realitzà la ITV el 1999, el cap del serve,i Antoni Morano, assenyalà les anotacions sobre canvis de destinació i de matrícula, duplicats de targetes d'ITV quan es perden, verificació i precinte de taxímetres, prèvies a la matriculació de vehicles usats d'importació i reformes d'importància en els vehicles.\nDes de la transferència del servei al Consell de Mallorca, les anotacions prèvies a la matriculació han passat de 1936, el 1995, a 3.757 el 1999, indicà Morano.\nAguiló ressaltà, d'altra banda, «el paper fonamental que ha jugat la ITV al llarg dels anys per millorar les condicions del parc mòbil de Mallorca».


Eclipsi de sol | Barcelona Cultura\nEntre les 9:11 i les 11:27 h\nEl moment de màxima observació serà a les 10.16 hores, amb un 70% d'ocultació.\nEl 20 de març un eclipsi parcial de Sol sorprendrà Barcelona\nEl 20 de març tindrà lloc a Barcelona un dels fenòmens astronòmics més sorprenents: un eclipsi parcial de sol. Ja podeu trobar una excusa per sortir al carrer a observar-lo, perquè fins al 2026 no tornarà a haver-n'hi cap amb les mateixes característiques.\nA Barcelona es podrà veure entre les 9:11 i les 11:27 hores del matí –el moment de màxima observació serà a les 10.16 h– amb un 70% d'ocultació.\nCom que els eclipsis de Sol són un esdeveniment impactant i poc freqüent, l'Agrupació Astronòmica de Barcelona (ASTER) ens invita a observar-lo des de la Platja de la Barceloneta (zona de l'Hospital del Mar), amb una sèrie d’activitats obertes a tothom. És per això que durant l'eclipsi ASTER proporcionarà el següent:\nA) Monitors D’ASTER faran una explicació de 10 minuts a cada classe (en grups tutoritzats de 30 nens màxim).\nB) Tots els nens disposaran d’ulleres amb filtre per a la necessària protecció solar.\nC) Els nens hauran d’observar, anotar i dibuixar la figura d’un Sol retallat per la Lluna interposada en diferents moments de l’esdeveniment i idealment elaborar un pòster o mural mostrant la seva seqüència completa.\nA més dels escolars, l’activitat serà oberta a tots els ciutadans que estiguin interessats en seguir l'observació des d'aquest punt, que ofererirà una visió perfecta, encara que molt curta.


cmd:tac:infantilitac:index [Formació del professorat]\nEls documents "Currículum i orientacions. Educació infantil. Primer cicle" i "Currículum i orientacions. Educació infantil. Segon cicle" fan referència al paper de l'escola bressol i del parvulari en l'entorn proper, en servei per a les famílies, en el suport per als pares i mares en l’educació dels fills, en l'espai afavoridor per al desenvolupament integral dels infants, des de les diferents àrees:\nCreem un entorn de benestar que permeti viure, expressar, jugar, actuar, crear, relacionar-se, observar… amb els companys, de manera respectuosa i autònoma, coneixent i aplicant les normes socials de relació, proporcionant a tots els infants expectatives d’èxit. Aquest és l’encàrrec que tenim els mestres. (pàgina 17. Currículum i orientacions. Educació infantil. Segon cicle)\nLa tecnologia de la que disposem actualment a educació permet que aquest encàrrec que tenim els mestres el podem fer arribar a tota la comunitat educativa, el podem fer visible. Darrerament els mestres i els experts estan debatent la idoneïtat de documentar la vida quotidiana a l'educació infantil. No és fer-ho només des del punt de vista de fets puntuals i expositius sinó que l'important és la rellevància dels processos cognitius, motrius, comunicatius i socials que cadascun dels infants viu de manera personalitzada.\nTambé cal destacar allò que dona sentit i significació als aprenentatges, del que es percep de forma sentida, emotiva i participativa.\nAlhora, molt s'ha parlat de la manca de control en l'ús de la tecnologia des de edats primerenques. Creiem que si aquest ús el motivem des d'una adequació curricular i d'aprenentatge, tant des de la dimensió més personal com des de l'àmbit social, tenint en compte el desenvolupament integral de cadascun dels nens i nenes de l'escola bressol i del parvulari, la idea de la tecnologia com a material significatiu i útil s'integrarà en la societat actual.\nA partir del document Currículum i orientacions. Educació infantil, segon cicle, publicat el mes de juliol de 2016, s'estructura l'índex d'aquest curs.\nPresentació i contextualització del curs\nL'apartat Què s'hi aprèn? A obrir finestres al món serveix de fil conductor ja que és el que ens acosta al procés d’aprenentatge dels infants, des de la perspectiva funcional i significativa. Aquest índex s'ha d'entendre com una guia per donar a conèixer els continguts, no com blocs atomitzats. Tot el contrari. Com la realitat no és parcel·lada, tot contingut és transversal.\nEn cada apartat hi ha la presentació del contingut i a continuació propostes didàctiques separades segons la tecnologia que s'utilitza (ordinador, pissarra digital, tauleta…)\nA comunicar-nos (de forma verbal)\nComunicar-se a la xarxa\nEspai virtual de comunicació\nDescoberta del codi escrit\nA tenir curiositat, a descobrir, a experimentar\nExplorar amb la llum\nExploració i descobriments amb vídeos\nA anar creixent en autonomia i autoestima\nConquesta de la pròpia autonomia\nA ser creatius\nA progressar en el moviment i el domini del cos\nA créixer en els afectes i en les relacions\nEspai de relació i comunicació\nA entendre el món que ens envolta\nInici del pensament matemàtic\nRepresentació amb mapes\nProgrames per fer videoconferències\nL'enregistrament amb Audacity\nDocuments en col·laboració\nUsos de les PDI


Empúries bressol de la nostra cultura – L'independent\nEmpúries bressol de la nostra cultura\nL’escriptora Maria Carme Roca amb la seva passió per la Literatura i la Història ens va oferir un passeig virtual per l’Empòrion grega, l’Emporiae romana i Ullastret, bressol de la nostra cultura.\nVa partir d’una “polis” molt petita, que va donar nom a tota la comarca, situada a la part occidental de la Mediterrània.\nLa fundació del primer establiment grec a Catalunya va ser pels volts de l’any 600 a C. Els foceus, provinents de la costa jònica (actual Turquia), es van assentar en un petit illot conegut avui per Sant Martí d’Empúries, al qual sis segles més tard el geògraf grec Estrabó es referia com a “Paleàpolis”(ciutat vella), per diferenciar-lo de l’establiment creat posteriorment i que l’arquitecte Josep Puig i Cadafalch anomena “Neàpolis” (ciutat nova). Aquest nou emplaçament, en l’antiguitat es va dir Empòrion. (segle IX aC.) que ja tenien tractes comercials amb etruscos, fenicis i grecs.\nA Sant Martí d’Empúries és l’únic lloc on sempre ha viscut gent i els arqueòlegs creuen que hi havia un temple dedicat a l’Artemis efèsia (la Diana romana), deessa mare protectora. També hi havia un temple dedicat a Asclepi (segle II aC), que té cura de la gent.\nLa presència d’aquests foceus no va implicar que els indígenes abandonessin el territori. Tenint en compte els interessos d’ambdues comunitats, el més probable és que convisquessin pacíficament. Era gent avesada a mantenir contacte amb altres pobles. Des de l’edat del bronze (segle IX aC) que ja tenien tractes comercials amb etruscos, fenicis i grecs.\nLa topografia era molt diferent de l’actual. La zona costanera situada al sud del golf de Roses era una àrea de maresmes i zones pantanoses. Amb el temps, van anar quedant cobertes de terra gràcies a la constant aportació dels sediments dels rius Muga, Fluvià i Ter. Dominant aquest territori inundat s’aixecaven diversos turons, sobre alguns dels quals es van anar assentant els diferents nuclis de la població.\nAquests rius van permetre l’accés a les comarques interiors, la qual cosa va iniciar una hel·lenització del territori circumdant.\nL’ètnia que ocupava el territori eren ibers de la tribu dels indigets. No sabem, però, quin nom rebia la seva capital Ullastret, però la importància del conjunt arqueològic (puig de Sant Andreu i illa d’en Reixac) fa pensar que tal vegada era Índica.\nEls indigetes i els emporitans sembla que van arribar a constituir una sola i única entitat política per l’etnònim “untikesken”de les monedes encunyades en Empòrion.\nLes ruïnes que podem visitar actualment corresponen a una època tardana de la ciutat, especialment als segles II-I aC.\nEmpòrion acabà definitivament en mans dels romans quan els habitants van donar-los suport a les guerres púniques enfront dels cartaginesos. Arriben a Empúries al 218 i van conviure amb els grecs durant molt de temps.\nImpossible explicar aquí tot el legat que ens van deixar i que es conserva al museu d’Empúries i al d’Ullastret. Només exposarem alguns costums i tradicions legats:\nLa voluntat de pacte (grecs)\nLa resistència (ibers)\nLa llengua, l’eclecticisme (romans)\nEl treball amb metalls\nEls elements constructius\n← El Congrés Interpirinenc de Mitjans de Proximitat tanca amb èxit després de reunir 180 editors a la Seu d’Urgell\nConcurs Piula contra la violència masclista →\nLa Biblioteca Esteve Paluzie torna a obrir al públic després de més de dos mesos\n27 de maig de 2020 27 de maig de 2020 Redacció 0\n22 de setembre de 2015 11 d'octubre de 2018 Redacció 0


Es consolida la III Setmana Inquieta amb èxit de participació veïnal | Vinalesa\nLa gran participació de la III Setmana Inquieta, que es va celebrar del 28 de maig al 8 de juny, l’ha consolidat com un punt de trobada per a reflexionar i compartir coneixements i experiències entorn del medi ambient, la sostenibilitat i la ciència.\n“La III Setmana Inquieta ha sigut tot un èxit, tant pel que fa a l’assistència de públic com per la quantitat d’activitats que s’han organitzat”, ha explicat el regidor de Sostenibilitat, Víctor Martínez, que ha afegit que el Consistori “continuarà apostant per esta iniciativa els pròxims anys, contactant amb ponents i experts relacionats amb la sostenibilitat per a fer d’estes jornades un punt de trobada i reflexió per a totes les persones que ens preocupa el medi ambient”.\nLa III Setmana Inquieta va començar el passat 28 de maig amb un taller per a totes les edats d’extracció i intercanvi de llavors tradicionals als Horts d’oci del Carraixet. Els actes van continuar el 29 de maig, quan donàrem la benvinguda a vuit òlibes del Projecte Mussols. Durant 2 mesos els pollets seran alimentats fins que aprenguen a caçar i troben un refugi.\nQuan es facen grans volaran lliures per l’horta, la seua llar. El 30 de maig es va organitzar una xarrada titulada “Hàbits saludables. És veritat això que diuen dels aliments?”. El degà de la Facultat de Farmàcia, Juan Carlos Moltó, va parlar dels beneficis de la dieta mediterrània al Saló de Plenaris. A més, es van presentar els falsos mites alimentaris i es\nvan donar consells per a dur un estil de vida més saludable. L’endemà va tindre lloc la presentació del llibre “Encara no és tard. Claus per entendre i aturar el canvi climàtic”, a càrrec d’Andreu Escrivà, i l’1 de juny es va preparar un taller d’aprofitament alimentari, en el qual es van elaborar conserves i melmelades.\nLes activitats van continuar el 3 de juny amb un passeig ornitològic per l’horta de Vinalesa dinamitzat per la Societat Valenciana d’Ornitologia (SVO). Esta iniciativa va ser una bona oportunitat per observar i conéixer les aus que visiten o viuen al nostre poble en esta època de l’any per a reproduir-se o alimentar-se.\nEl 6 de juny el saló de plenaris va acollir un col·loqui sobre “Estalvi energètic a la llar”, impartit per la Fundació per a l’Eficiència Energètica. Els experts en la matèria van explicar senzills conceptes sobre l’energia, la factura d’electricitat i també van donar pràctics consells d’estalvi per a consumir menys i poder estalviar en el rebut de la llum.\nPer últim, el 8 de juny al pati de la Fàbrica es va celebrar un sopar de pa i porta per acomiadar la III Setmana Inquieta. A l’acte es va projectar el documental “Entre el dia i la nit no hi ha paret”, a càrrec del grup Les Espigolaores, que han fet un audiovisual sobre la memòria oral de les dones i el seu paper en l’horta de Campanar. L’objectiu del documental és contribuir a repensar l’imaginari de l’horta i la seua complexitat, i reconéixer l’important paper que la dona ha desenvolupat des de sempre treballant la nostra terra.


Osaka Tsuruhashi Condominium Residenzi 206 Osaka Japó - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nResidenzi 206, Tsuruhashi 2-10-18, Ikuno-ku, Tennoji, Osaka, Japó, 544-0031 - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Osaka Tsuruhashi Condominium Residenzi 206?\nMés informació sobre Osaka Tsuruhashi Condominium Residenzi 206\nIdeal tant per a la diversió com per al relax, Osaka Tsuruhashi Condominium Residenzi 206 es troba a la zona de Tennoji de la ciutat de Osaka. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Gàcies a la seva bona ubicació, des de l'allotjament es pot accedir fàcilment a les visites obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Osaka Tsuruhashi Condominium Residenzi 206 asseguren una estada plaentera als seus clients. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, bugaderia, registre d'entrada/sortida privat, Zones públiques amb Wi-Fi, visites turístiques.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Osaka Tsuruhashi Condominium Residenzi 206 és una selecció idònia per a la vostra estada a Osaka.


Conill | Turisme Urgell\nConill és un poble deshabitat prop de Tàrrega. Estava format antigament per cinc cases pairals: cal Cinca, cal Frare, cal Palau, cal Pont i cal Vilafranca. Aquestes cases, construïdes durant la segona meitat del segle XVIII, juntament amb l’església parroquial de la Mare de Déu del Roser (1702), donen forma a una petita plaça.\nÉs significatiu esmentar l’existència d’un antic acord de poble, segons el qual no era permès d’edificar cap més casa. Aquest fet provocà que el poble no cresqués més, i segurament, fou una de les causes que més incidiren en que Conill estigui deshabitat des de l’any 1980.\nL'antiga premsa d'oli i el fust de la creu de terme es preserven al Parc de Sant Eloi de Tàrrega.


CGT denúncia el tancament de llits a l’hospital Verge de la Cinta de Tortosa – CGTCatalunya\nInici > General > Comunicats > CGT denúncia el tancament de llits a l’hospital Verge de la Cinta de Tortosa\nDijous, 27 agost, 2015\nEl Sindicat de Sanitat de CGT Tarragona denuncia el tancament de llits a l’hospital Verge de la Cinta de Tortosa\nEntre 2015 i 2015 s'han perdut 4 llits per sempre: de 217 s’ha passat a 213, i d’aquests durant l’estiu se n’han tancat 62 (gairebé un 30%), per tant n’han quedat 151 d’operatius. Aquesta situació ha provocat col·lapses a urgències amb bastanta freqüència, i que pacients es deriven a la clínica Terres de l’Ebre o al complex sanitari de la Santa Creu.\nPer un altra banda també denunciem els ratios de personal, que disminueix a les plantes els dies festius i els caps de setmana. Entenem que els pacients ingressats tenen les mateixes necessitats els 365 dies de l'any; per això durant aquests dies, uns 125 l’any (un 34% dels dies) els ingressats no tenen la mateixa qualitat assistencial que els dies feiners.\nTot aquestos fets no són casuals si no que és la voluntat del Cap Salut de seguir les pautes marcades perla Conselleria, amb la col·laboració de l’Ajuntament de Tortosa, d'esfonsar la sanitat pública per derivar pacients a altres centres, alguns vinculats a Sagessa (tots sabem les implicacions judicials de l'esmentat grup). Per això, demanen:\n- l’obertura immediata de tots ells llits tancats\n- que els caps de setmana i festius els ratios de personal siguin els mateixos que els dies feiners\n- que els pacients tinguin la qualitat assistencial que es mereixen\n- que es deixen de derivar pacients a centres privats\nSindicat Sanitat CGT Tarragona\n- TWITTER CGT HOSPITAL PIUS DE VALLS\nMobilitzacions laborals, Retallades, Salut, Sanitat, Terres de l'Ebre


El programa Comença a Exportar, a Novelda : Ajuntament de Novelda\nL’Agència de Desenvolupament Local s’ha unit a la Cambra de comerç d’Alacant, a l’Institut Valencià de Competitivitat Empresarial (IVACE) i a ICEX Espanya Exportació i Inversions per a engegar a Novelda el programa Comença a Exportar, una iniciativa de formació i suport a les empreses en matèria d’internacionalització.\nL’alcalde, Armando Esteve, va agrair als organitzadors l’elecció de Novelda per a la realització dels cursos que, va assenyalar, “reforcen l’esperit comercial de Novelda, que té unes característiques, pel teixit empresarial de la població, d’aposta sempre per l’exportació, per obrir-se al món”. A més, Esteve va voler agrair també tant a l’Agència de Desenvolupament Local com a la patronal dels tres pilars econòmics locals, marbre, raïm i espècies, la seua col·laboració en el programa Comença a Exportar i va animar a novelders i empresaris de la comarca a participar en ell.\nLa proposta Comença a Exportar proposa a Novelda tres mòduls formatius en els quals, tal com va avançar el Cap de l’Àrea Internacional de la Cambra de comerç d’Alacant, Luis Ferrero, “s’informarà sobre els programes de suport i assessorament de les diferents institucions i s’exposaran les bases de la internacionalització”. Repartides en sessions de quatre hores cadascuna, les jornades formatives es desenvoluparan en el Casal de la Joventut els dies 21, 27 i 29 de juny i tractaran, respectivament, els temes de la internacionalització de l’empresa, els mitjans de pagament i documentació en comerç exterior i el pla de màrqueting i màrqueting digital per a la internacionalització. Els interessats a participar en els cursos, que poden realitzar-se de forma independent, poden sol·licitar més informació en l’Agència de Desenvolupament Local de Novelda o en la pàgina web de la Cambra de comerç www.camaralicante.com\nCategory: COMERÇ, DESENVOLUPAMENT, INDÚSTRIA


gili air | Sandàlies i Pols\nDeixar Ubud per traslladar-nos, via fast boat, a la mitjana de les illes Gili, molt properes a Lombok. Gili Air no és una illa paradisíaca com un es pot imaginar, amb muntanyes i vegetació abundant, però tampoc li fa falta. Sense cotxes ni motos i amb poc turisme per no dir gens. Amb una hora de passejada pots donar la volta a tota l’illa seguint la seva costa. Un lloc on trobes tranquil·litat, pau, relaxament i el so constant de les onades. Aquesta és la seva carta de presentació. Però el veritable secret de l’illa s’amaga sota el mar. Unes aigües netes i clares, molt clares. Amb colors blau turquesa i una temperatura ideal tan si t’hi capbusses a les vuit del matí com a les sis de la tarda. Aquests dies la nostra principal activitat ha estat fer-hi snorkel i creieu-nos que és com banyar-se dins un aquari. Una visibilitat clara ens ha permès veure múltiples peixos de colors, coralls, roques, algues i les grans estrelles d’aquesta zona, les tortugues. Cada dia que hem fet snorkel hem pogut veure una tortuga i nedar al seu costat durant molta estona. Una experiència increïble!\nGili Air ens ha encantat. Passejar, prendre el sol o veure’n la seva posta, gaudir d’una refrescant cervesa local (bintang o bintang radler que porta llimona natural), esmorzar pausadament o menjar davant del mar, pensar, escoltar música en viu, llegir, contemplar el cel estrellat, xerrar amb la gent local, quedar-se en “standby“… en definitiva respirar.\nLa Nelly, una noia simpatiquíssima a la qual hem llogat cada dia l’equip d’snorkel i practicat mútuament l’anglès. Un tresor enmig de l’illa.\nDemà, últim dia, farem un tour per les tres illes, Gili Air, Gili Meno i Gili Trawangan per veure nous punts on fer snorkel. El proper objectiu que ens estem proposant és Lombok i el seu volcà Rinjani.\nUn moment emocionant!\nGaudint com a nens\nL’illa és plena de gronxadors com aquest\nNedar entre bancs de peixos mola molt!\nUs recorda alguna pel·lícula?\nUna estrella de mar gegant\nPosted by: jpaltor Category: General, Indonèsia\tTags: gili air, gili meno, Gili Trawangan, platja, snorkel, tortugues


VilaWeb - Joan Lorente Costa, deu anys després\n| Anar als reportatges | Anar a VilaWeb | dilluns, 18 de desembre de 2000\nDEU ANYS SENSE JOAN LORENTE\n> Joan Lorente Costa, deu anys després "You enriched everyone you touched, and those who has the privilege of knowing you", va escriure George Sidney, en el càlid telegrama adreçat, a títol pòstum, al seu amic Joan Lorente, arran de la notícia de la seva mort, un 11 de setembre de fa deu anys. Tots els que vam tenir aquest mateix privilegi -treballar, conversar, veure pel·lícules al costat del Joan-, donarien la raó al mític realitzador de Scaramouche. Ambdós s'havien conegut el 1987, a Hollywood, on Joan Lorente, com a director del Festival de Cinema de Barcelona, s'havia desplaçat per convidar Sidney a un homenatge que, com Lorente va escriure aleshores, "mai no arribarà a expressar la gratitud pel plaer que, al llarg de la història del cinema, hem acumulat gràcies a ell". Així d'entusiasta i rotund era sempre Joan Lorente quan escrivia, o quan dirigia el Festival, o quan impartia docència, tasques totes elles que el van convertir (sempre soterradament, amb la modèstia gens forçada que el caracteritzava) en una figura clau en la crítica, la pedagogia i la gestió cinematogràfica a Catalunya durant els anys vuitanta.\nAl llarg d'aquella dècada en què va exercir de forma quotidiana l'art de rastrejar la màgia ciematogràfica amb la paraula escrita -al Brusi, a l'AVUI, a Fotogramas...-, Joan Lorente havia assolit, sense proposar-s'ho, un model de literatura cinematogràfica proverbial en la seva feliç combinació entre agudesa crítica i sinceritat expositiva. El plaer del cinema va ser sempre present en els seus articles, però aquest plaer no revertia en la hipertròfia adjectival o la paraula buida. Els seus escrits, avui dispersos en l'atzarosa immanència de les hemeroteques (¿per a quan una edició recopilàtoria de la seva imprescindible Galería de perpetuas?) naixien d'una encomanadissa fascinació per l'univers del cel·luloide. Per això, el seu llenguatge era planer i divertit, i el seu saber enciclopèdic modestament dissimulat per la ironia. La intel·ligència dúctil, la solidesa cultural, el munt de cinema que duia acumulat a les pupil·les feien la resta.\nElegant com els espadatxins dels seus admirats films de capa i espasa, el Joan era, també, un inimitable coreògraf a l'hora de relacionar seqüències o figures: sabia crear, per posar només un exemple, el triangle perfecte entre les cames de Marilyn a La tentación vive arriba, la mort de Juanita de Córdoba a Topaz i el salt de paracaigudes de Dorothy Malone a Ángeles sin brillo, "les tres millors utilitzacions eròtiques que el cinema ha fet mai de l'excitant joc entre unes faldilles amb vida pròpia i una dona de carn i ossos que hi està ficada dins". Aquesta mateixa generositat d'espectador mancat de prejudicis va portar-lo a recuperar gèneres considerats menors -del pèplum al woman's film- i a exaltar mestres del melodrama, com Douglas Sirk, o com John M. Stahl, quan la reivindicació d'aquest últim encara estava per fer.\nCom que és inevitable que les passions sedimentades s'acabin transmetent, aquella innovadora, imprescindible, mirada que el Joan dipositava sobre els films va saber propiciar una contagiosa complicitat en l'exercici quotidià de la pedagogia, i en la seva plasmació en un parell de llibres clau, que haurien de ser de reedició constant: Conèixer el cinema (coescrit amb Jordi Balló i Ramon Espelt) i El cinema a l'escola (amb Esteve Riambau i Joaquim Romaguera). I com que aquestes mateixes passions demanen sempre retroalimentar-se, Joan Lorente va saber integrar la seva admirable capacitat didàctica a una incipient tasca investigadora que desitjava concretar en una tesi doctoral sobre el substrat mític dels gèneres cinematogràfics. La seva vinculació al Centre de Recherches sur l'Imaginaire, l'escola fundada per Gilbert Durand, tan assíduament abocada a la literatura i les belles arts, trobava en ell, mitjançant el pont teixit per Alain Verjat a la Universitat de Barcelona, una obertura saludable cap a la mitocrítica cinematogràfica que, ja en quella fase pionera, ens va fer entreveure Cary Grant, a Encadenats, com la versàtil figura del déu Hermes, o Robert Shaw, a Tauró, com un epígon terminal de l'heroisme prometeic.\nEntre 1987 i 1990, Joan Lorente va assumir la direcció del Festival de Cinema de Barcelona amb una il·lusió gens dissimulada per acostar el cinema als ciutadans. La feina d'aquells quatre anys al festival va ser un tresor per a la ciutat i per als qui hi col·laboràvem. Potser, al capdavall, el llegat més perdurable de la tasca de Joan Lorente circula lliurement entre les persones que el vam conèixer. Ha estat en l'àmbit personal, en els col·legues de la crítica, en l'equip del Festival de Cinema i en el camp de la docència -en els molts cursos que va impartir a centres d'ensenyament, en els seus seminaris universitaris i en les seves classes a l'Escola de Mestres de la Universitat de Barcelona- on Joan Lorente Costa apareix com aquella figura irreductible i vital que desafia les evidències físiques: diuen que el Joan va morir fa deu anys, però com ell mateix va escriure en la mort d'un altre crític enyorat, Pablo López, "això només ho diuen els qui creuen que les pel·lícules són de mentida".\nJoan Lorente durant el Festival de Cinema de Barcelona de l'any 1988\nJoan Lorente i Costa va néixer a Barcelona el 1943. La seva vida va estar vinculada per complet al cinema i la pedagogia. Va ser professor de l'Escola de Mestres de la Universitat de Barcelona, on sempre va introduir el coneixement del cinema com a eina pedagògica. Va publicar dos llibres relacionats amb aquest camp: "Conèixer el cinema" i "El cinema a l'escola" i va realitzar una sèrie de televisió educativa anomenada "Taller d'imatges".\nLa seva defensa de l'espectacle cinematogràfic i dels gèneres considerats minoritaris el van portar a escriure una part important del llibre "Espectacle, circ i martiri en el cinema de romans". Joan Lorente va ser també un gran impulsor del cinema català amb el llibre "Cinema català 1975-1986", amb el vídeo "Pipes, Darlins i Crispetes" (fet amb Jordi Balló i Ramon Espelt) i amb el seu impuls al Festival de Cinema de Barcelona.\nLorente es va distingir especialment per la seva tasca de crític cinematogràfic a Fulls de Cinema, Fotogramas, el Diari de Barcelona i l'Avui.\nDes de que va ser nomenat director del Festival de Cinema de Barcelona, l'any 1987, fins la seva mort el 1990, Joan Lorente va ser, amb José Luís Guarner, el principal impulsor d'aquesta manifestació cultural. El Festival va marcar una fita indiscutida pel seu rigor, per la projecció internacional que va aconseguir amb iniciatives com el Manifest de Barcelona contra la colorització de les pel·lícules i per la fortíssima presència en l'àmbit ciutadà.\nDissortadament el Festival va desapareixer poc després de la mort de Joan Lorente.\nA part dels diversos llibres escrits per Joan Lorente l'any 1990, poc després de la seva mort, es va publicar el volum "El plaer del cinema", que aplega a manera d'homenatge diversos textos sobre cinema escrits per Joan Lorente.\nEn la introducció del llibre Jordi Balló afirma que "Lorente és responsable que la gent entengués que passar-s'ho bé amb una pel·lícula no solament no és pecat, sinó que és la primera prova de qualitat".\nLa casualitat ha volgut que aquest desembre del 2000 es commemori simultàniament els deu anys de la mort de Joan Lorente i els cent anys del neixement del director danés Douglas Sirk.\nPer això la Filmoteca de Catalunya ha organitzat un cicle que, sota el títol de "El melodrama: de Sirk a Lorente" comença aquest dilluns 18 de desembre. El cicle inclou pel·lícules de King Vidor, Michael Curtiz i Douglas Sirk. El programa del cicle el podeu aconseguir aquí, en format PDF.


Paios: El mur de TV3\nEl mur de TV3\nUn dels fundadors de Televisió de Catalunya sosté que "s'ha aixecat una mena de mur que fa que hi hagi públic que diu que no mira mai TV3". En el seu llibre ‘Com TV3 no hi ha(via) res’, Salvador Alsius parla, amb raó, d’un biaix polític que ha fet de TV3 una televisió que cada vegada costa més de veure si no combregues amb el relat independentista.\nNo és que costi, és que alguns programes provoquen un rebuig a tots\nEl 'president' Quim Torra, al programa 'FAQS'.\nels qui no compartim el pensament que ha dominat la política catalana dels darrers anys.\nEn termes de ‘share’ no li va malament perque hi ha gent, molta gent, que només veu TV3. La suficient per cantar victoria. Peró la seva és una victoria pírrica, tenint en compte que una televisió pública --que costa un ull de la cara-- no existeix per l’autoafirmació de la parròquia sinó com una eina plural al servei de tots.\nAndreu Claret Un dels fundadors de Televisió de Catalunya sosté que "s'ha aixecat una mena de mur que fa que hi hagi públic que diu...\nJosep Carles Rius Barcelona ha decidit dedicar una plaça a la periodista Margarita Rivière. La fins ara plaça de les Cristalleries Planell, ...\nDardo Gómez “Cuando despertó, el dinosaurio todavía estaba allí...”. Este relato de Augusto Monterroso, considerado de los más cortos que s...\nSalvador Alsius El 22 de gener de 1987, aproximadament a les 13.30 hora d’aquí, l’ August es va acostar a la zona de la Redacció de què...\nMargarita Rivière i Josep Maria Huertas: dos perio...\nCuando despertamos ya habían nombrado a los consej...


ERC, sempre amb la dreta - Notícies Confidencial - e-notíciesERC, sempre amb la dreta -\nConfidencial · 19 de Juny de 2019. 00:05h.\nImatge del 'web' d'Esquerra\nERC es presenta habitualment com a una formació que, pel que fa al debat social i econòmic, està situada ideològicament a l'esquerra. Tanmateix, la realitat de la dinàmica política a Catalunya, des del començament de l'anomenada transició democràtica a l'Estat espanyol, qüestiona d'una manera contundent aquest plantejament.\nDe fet, ERC ha estat des del final del franquisme un company de viatge del pujolisme, que era innegablement un moviment polític que representava i defensava els interessos de la burgesia catalana, de les classes dominants, i només quedaven fora d'aquest esquema els sectors més espanyolistes, molt minoritaris, d'aquesta burgesia, que optaven pel PP.\nNomés durant els períodes dels dos tripartits Esquerra es va aliar amb forces de l'esquerra. Cal fer, però, dues matisacions: els seus dos socis, el PSC i Iniciativa, estaven dirigits per nacionalistes, procedents de la burgesia en molts casos, sobretot el PSC. I a més, ERC va entrar en aquesta operació perquè el principal objectiu era una reforma de l'Estatut per augmentar el seu nacionalisme fins a un nivell que l'Estat, mitjançant el Tribunal Constitucional, no va acceptar. És a dir, va ser, bàsicament, una operació nacionalista, gairebé independentista, no socialment d'esquerres.\nCatalunya, Esquerra, ERC, PSC, PP, Estatut, Estat espanyol\n#1 Timbaler , Bcn , 19/06/2019 - 19:03\nLa izquierda española solo recibirá de Extremadreta Republicana de Cataluña insolidaridad y desapego, hostilidad y chantajismo ( Azaña dixit)


Vols viure una relació de parella feliç i que duri tot el temps possible? – Psicòloga a Vic\nPsicologia per Aprendre a Viure\n04/02/2020 18/06/2019 per f94d37fd79\nVols viure una relació de parella feliç i que duri tot el temps possible?\nTenir parella pot ser un bon element per ser feliç, si, però deixar-ne de tenir no hauria de ser en absolut la tragèdia que suposa per la majoria de bones persones d ’aquest món, i aquí és on hauríem de canviar el plantejament.\nVols que una relació duri molt de temps? Viu-la com si hagués de durar molt poc temps. Tot seguit t’explico el perquè de tot plegat. Seguim!\nMariCarme M. Moliné\nActualment hi ha una crisi en el nostre model de parella. A Espanya el 50% de les parelles se separen abans dels 10 anys, afegeix-li a aquest percentatge almenys un 30% de persones que no se separen però que ho desitjarien i que no ho fan per qüestions de diners, pel que diran, pels fills, per por a la soledat, per no voler fer mal a l’altre, per no voler sentir-se culpable, per no sentir-se fracassat, per por a no trobar una altra parella, per comoditat.\nA més es calcula que hi ha un 40% de persones infidels (persones que estan en parella però que no estan satisfets de la parella).\nLa conclusió és que hi ha molt poques parelles que siguin felices juntes amb el pas del temps, es calcula que són un 10%.\nAquest model de societat comporta un alt nivell de neurosis, patiment i dolor.\nDavant aquesta realitat, si l’analitzem racionalment, ens adonarem que les parelles duren poc i les que duren més la majoria visquin malament és el més normal del món i no cal culpabilitzar-se ni considerar un fracàs, ni posar-se trist per si una relació no ha acabat bé i entendre que això que està passant és el més normal del món, perquè l’ésser humà mai ha estat fet per viure sempre amb una parella monògama.\nFa uns anys les relacions de parella no eren relacions de llibertat, l’home posseïa a la dona, era amo de la dona i la relació era obligada ( fins fa pocs anys el divorci no era legal i qui es divorciava era jutjat socialment de manera molt cruel).\nFins fa pocs anys les relacions de parella no es basaven en la llibertat dels dos membres de la parella, per sort, avui dia, el que es requereix són relacions en llibertat, voluntàries, i és ara i en aquest context on veiem que les relacions de parella al cap d’uns anys de conviure en molts casos funcionen.\nSi apliquem la racionalitat, veurem que avui dia les relacions de parella estables durant més de deu anys no funcionen massa (sols el 10%) però no haguessin funcionat mai, perquè estar amb una persona 24 hores al dia 7 dies a la setmana, durant molts anys és un avorriment, crea discussions absolutament prescindibles, mata el desig sexual i moltes vegades converteix a l’altra persona en el teu pitjor enemic però a base d’avorriment, cansament i asfixia.\nTranformar les regles de joc\nÉs per això que les relacions les hauríem de plantejar d’una altra manera molt més alegres, divertides, estimulants i felices mentre durin, durin poc o molt i sobretot de fàcil sortir-ne en cas que sigui necessari per a la salut individual dels seus membres sense les conseqüències dramàtiques que ara es donen (hem de tenir en compte que malgrat ser el divorci legal a Espanya des de fa molts anys, mes del 60% de les consultes al psicòleg i mes del 50% de tractaments per depressió i ansietat vénen provocats per les conseqüències de relacions de parella mal acabades)\nHauríem de transformar les regles de la societat de dalt a baix, el normal hauria de ser que les persones canviessin de parella al cap d’un temps (si la relació no fos feliç pels dos o per algun membre de la parella) sense més complicacions i enfocar la relació en aquests termes, planificar la vida de manera que una ruptura no suposes el terrible trasbals que suposa ara, no sols en l’àmbit emocional sinó també econòmic i social.\nRacionalitat i més racionalitat\nCaldria una autèntica transformació de la societat i de les seves regles de joc.\nHauríem de racionalitzar la realitat i no positivitzar-la o dissimular-la i molt menys idealitzar-la.\nSi apliques la racionalitat a la teva vida i no t’inventes un món inexistent de color de rosa, ser feliç és molt fàcil.\nEn realitat l’esser humà necessita molt poc per ser feliç i en cap cas necessita a una parella sentimental per ser-ho.\nEl que passa és que la societat capitalista t’està creant contínuament necessitats absurdes (que has de comprar directe o indirectament) i aquestes necessitats absurdes i inventades et fan ser una persona molt més dependent i infeliç perquè estàs anhelant contínuament el que no tens però que en realitat tampoc necessites.\nEl problema no és la relació de parella en si, perquè en realitat pot ser molt positiva una relació de parella mentre sigui nutritiva i això no depèn massa de res ni ningú, perquè cadascú sap gestionar les persones i les relacions d’acord amb les seves capacitats i a més intervenen molts factors externs que no podem controlar.\nEl problema és quan d’una preferència, d’una opció més per viure en pau i felicitat en fem una absoluta necessitat que si la perdem ens convertim automàticament en les persones més desgraciades del planeta.\nEstà molt bé tenir parella si la relació és feliç però també està molt bé no tenir-ne si la relació no és feliç i no hauria de passar res en cap dels casos.\nNo hi ha res que doni més felicitat que sentir-se lliure per ser autèntic\nHauríem d’entrar en una relació des de l’alegria i la llibertat i n’hauríem de sortir amb la mateixa alegria i llibertat i això en el món que vivim és impossible perquè una sortida no dramàtica és absolutament inimaginable.\nÉs semblant a quant et dónes d’alta en una companyia de telefonia, a l’apuntar-te tot són avantatges però quan en vols sortir et tornes boig.\nEl problema que tenim en les relacions de parella és quan eliminem el concepte de llibertat.\nLlibertat d’entrar sense riscos de patir i llibertat de sortir-ne sense patir.\nPerò els humans som uns artistes en fer-ne d’autèntiques trivialitats necessitats imperioses , que sense elles el teu món s’enfonsa absolutament.\nParella feliç i armonia natural\nSer feliç és molt més senzill si ens dediquéssim a racionalitzar més la realitat i entendre que necessitem molt poc per ser-ho i aquest poc el tens a dins teu, no ha fora i molt menys en el que pugui fer o no fer una teva parella.\nHauríem de viure de manera molt més natural, sense esforçar-nos a encaixar on ja no encaixem, sense esforçar-nos a fer coses que ja no ens satisfan, sense necessitar infinitat de coses i de persones que en realitat no necessitem.\nNo hauríem de voler allargar les relacions fins l’infinit al preu que calgui, sinó en viure l’experiència amb la màxima intensitat mentre durin. I si les visquéssim així, et prometo que durarien més, molt més. És un absolut canvi de paradigma mental.\nEstem obsessionats en la quantitat i no en la qualitat, volem que les nostres parelles durin sempre, volem viure molts i molts anys i si poguéssim voldríem viure eternament i no ens adonem que tot això és irracional, ens allunyem absolutament de les lleis naturals i ens volem crear un món absolutament rosa, fals i imaginari, quan la naturalesa és infinitament més sàvia que qualsevol de nosaltres i molt més complexa on tot està interrelacionat per un equilibri global que no podem encara ni entendre massa.\nEns creiem que podem viure amb altres regles que no siguin les naturals i a part de provocar autèntics desastres ens creem un patiment absolutament gratuït, precisament per no pensar amb racionalitat i entendre el pols de la natura, perquè nosaltres som part d’ella, encara que ens entestem en què no sigui així.\nNo et forcis, no forcis res, flueix\nVoler que una parella duri per sempre és com voler o desitjar viure eternament o allargar la vida de les persones fins al màxim i amb les millors intencions generem autèntiques barbaritats, aquest desig que ja l’hem convertit en necessitat està causant sobre població, molta infelicitat en els moments finals de la vida amb multitud de malalties noves creades pel fet de voler viure tants anys (problemes econòmics que vindran pel fet de voler viure molts més anys, malalties noves com Alzheimer i les que vindran, etc.\nAnar contra la natura sols provoca patiment i greus desajustaments.\nEns entestem a viure de manera poc lògica, poc natural, poc ecològica i poc racional i així ens va.\n" Si t’has separat o et vols separar no et preocupis, no t’està passant res dolent ni rar, és el que és normal, fes-ho amb tota la tranquil·litat, amb tota la felicitat intentant estimar i respectar a l’altra persona sempre i disposat a gaudir de la resta de la teva vida, sol, acompanyat o amb una altra parella, perquè la vida passa molt de pressa i ni d’això ens donem compte! "\nPensa TU, raona TU, sols seràs feliç si raones tu i no deixes que els altres pensin per TU.\nDavant d’aquesta realitat, on el 90% de les parelles de més de 10 anys no són felices i que en cas que et vulguis separar, hagis de passar per sèries conseqüències emocionals, econòmiques i socials terribles, el més racional seria arribar a la conclusió que el millor per la teva felicitat, equilibri, salut, economia i tranquil·litat seria no tenir cap relació de parella mai a la vida, almenys com ens la ven el sistema (religió, la política, la família, la televisió, inclús les cançons terribles d’amor per sempre).\nÉs normal que el sistema ens vengui aquest model relacional perquè és un model que causa molta infelicitat però també és un model que origina molt consumisme absolutament superflu, sense aquest model social, molts sectors com la restauració, l’habitatge, la indústria farmacèutica, advocats, psicòlegs, etc. o tindrien feina, has d’entendre que tot té un motiu per absurd que et sembli.\nFixat que tot el model econòmic es basa en un pluf, és per això que se segueix potenciant un model que se sap és absolutament erroni però que dóna molts beneficis a multitud d’indústries i sectors econòmics, res fa consumir més a la gent que la infelicitat i la insatisfacció personal oi?\nParella si, però parella feliç\nAra bé! La solució de no tenir mai parella pot semblar dràstica, si, però no és l’única solució racional, una altra solució racional molt més satisfactòria seria acceptar unes noves regles del joc on canviar de parella cada cert temps no ho hauríem de contemplar com una desgràcia, fracàs o vergonya sinó com un pas més en el teu creixement personal de vida.\nSi hem de canviar de parella cada 5 anys per ser feliços hauríem de canviar la percepció de com vivim les relacions amoroses.\nA veure si comprens el missatge de tot plegat.\nAcceptar la realitat, comprendre racionalment la realitat és una molt bona manera de viure feliç.\nNo és dolent tenir parella, ans el contrari, és una manera bona de viure com qualsevol moltes d’altres, el que si és dolent és que aquesta relació es faci patir i que malgrat haver intentat gestionar la relació estiguis ara patint per trencar una relació que et fa patir i a més sentint-te dolent, culpable o abandonat segons el cas, això sí que és el que és dolent.\nSi vols tenir parella has de ser conscient que no és massa natural ni normal que una parella es mantingui feliç i bé a mesura que passin els anys i que el més normal del món és que un dels dos o els dos vegin que s’han cansat o avorrit un de l’altre i que necessiten tornar a viure d’una altra manera per recuperar l’alegria de viure i no passa res. Ni és un fracàs, ni t’has de sentir culpable de res, ni sentir-te mala persona o dolent ni res de tot això.\nÉs simplement natural, les persones ens cansem, ens avorrim i ens agraden les coses noves, és tot.\nEns cansem del cotxe encara que funcioni bé, ens cansem de la roba encara que sigui nova, ens cansem del menjar si cada dia mengéssim el mateix per més que ens agradi, som així! Acceptar el que és, és ser racional i sols des de la racionalitat podrem viure feliços i bé.\nAra bé. Si malgrat tot el que et dic no et convenç i el que tu vols és una parella que et duri el màxim temps possible sols hi ha una manera i és fer les coses exactament ben bé al contrari de com les estem fent.\nVivim la relació de parella com si mai s’hagués d’acabar i fem plans a llarg termini i ens enredem que no vegis en projectes que en realitat mai sabrem si els podrem acabar.\nVivim la relació de parella com l’única opció feliç de vida que podem comprendre i pensem fermament que en cas que s’acabés,seria una gran tragèdia difícil de superar. Ens aferrem a la parella, i al aferrar-nos ja la comencem a perdre.\nVivim la relació de parella com si fos ja una possessió adquirida i com pensem que la tindrem sempre al costat, la deixem de valorar i de tractar bé, és natural i humà que sigui així també, si saps que una cosa la tindràs sempre, deixes de veure-la com alguna cosa molt especial.\nEl secret és pensar ben bé al revès.\nEl secret és en viure i pensar com si aquesta parella sols la poguessis tenir per una setmana i al cap d’una setmana tot acabés volguessis o no i que una vegada acabada tu series feliç i l’altra també perquè aquest era el tracte.\nQue faries aquesta setmana amb la teva parella?, com la tractaries? Com viuries la relació?\nEl secret és viure així setmana a setmana, el secret és viure sabent que no tens res més que això i que està bé que sigui així, el secret és sentir de veritat que la setmana que bé, sense la teva parella seràs igual de feliç, el secret és sentir de veritat que dir-se adéu ha de ser igual de feliç que quan comences una relació.\nSi elimines el trauma d’una possible ruptura, si elimines el patiment d’una possible ruptura i a més vius cada setmana com si fos la primera i la última, sols així és l’única manera de què la teva relació sigui feliç tot el temps possible i a més sembla al reves però és quant duren més temps i felices.\nEn cas que passin sis mesos i no trobis una solució per tu mateix, un psicòleg et pot ajudar.\n"Vols que una relació duri molt de temps? Viu-la com si hagués de durar molt poc temps. "\nExperiments com el de Ansfield el 1996\nS’han fet molts estudis psicològics al respecte.\nNomés cal que vulguis dormir perquè no t’adormis.\nTot el que alguna vegada hagi tingut insomni sap al que em refereixo. És bastant difícil tractar d’agafar el son forçant-se a voler dormir, un s’adorm generalment sense adonar-se’n i no a voluntat. Això precisament s’ha estudiat en experiments com el de Ansfield el 1996.Precisament la millor manera d’adormir-se és pensant que no vols dormir.\n"No t’asseguro que la teva relació duri per sempre, però si t’asseguro que serà molt més feliç i que durarà molt més, però ja no t’importarà, sols t’importarà ser feliç i et serà igual si la relació dura molt o poc, si dura molt genial i si dura poc genial també, sols així tens opcions reals. "\nTambé et podria interessar aquest post\nCom superar el patiment?\nCategories Psicologia Navegació per les entrades\nPerquè pateixo tant? Perquè patim?\nFrases Motivadoras: La d’avui dia 9 d’Agost 2019


S'intentarà contactar amb el màxim de famílies d’exiliats del Pla de l’Estany.\nBanyoles prepara un homenatge als prop de 350 exiliats de la Guerra Civil al Pla de l’Estany\nL’acte, similar al que es va fer l’any passat amb els represaliats del franquisme a la comarca, serà el 22 de desembre al pavelló de la Draga, coincidint amb l'any del 80è aniversari de l’exili de 1939.\nL’Ajuntament de Banyoles, amb la col·laboració dels historiadors locals Jordi Galofré i Miquel Rustullet, està preparant un acte d’homenatge als veïns i veïnes de Banyoles i comarca que van haver de marxar a l’exili republicà l’any 1939. L’acte, que serà similar al que es va fer l’any passat als represaliats pel franquisme, es farà el diumenge 22 de desembre al pavelló de la Draga, quan es lliurarà un diploma en honor i memòria de cada exiliat.\nLa regidora de Benestar Social, Ester Busquets, ha explicat que l’acte d’homenatge de l’any passat quedava incomplet si no es tenien en compte les persones que van haver d’exiliar-se un cop acabada la Guerra Civil. Per això, s’ha cregut convenient fer un nou acte, coincidint amb el 80è aniversari de l’exili del 1939. Busquets també ha recordat que l’homenatge s’emmarca en el projecte de memòria històrica als instituts de la comarca.\nUns 350 exiliats de Banyoles i comarca\nEs calcula que entre els milers de persones que es van haver d’exiliar a França l’any 1939 hi havia uns 350 veïns i veïnes de Banyoles i de l’actual Pla de l’Estany.\nL’historiador Jordi Galofré ha detallat que uns quants van anar a parar a camps de concentració franquistes, altres van ser deportats a Mauthausen, on van morir nou banyolins, i uns altres van anar a Rússia o a Amèrica. La gran majoria, però, es van instal·lar a França, molts a la Catalunya Nord, especialment a Prada i a Illa.\nCrida per localitzar familiars d’exiliats\nGalofré destaca la dificultat de posar-se en contacte amb les famílies d’exiliats, i fa una crida a les persones que tinguin un familiar que es va exiliar que es posin en contacte amb l’Arxiu Comarcal de Banyoles.\nDe moment s’ha pogut contactar amb més d’un centenar de famílies, però en falten un centenar més. Els familiars o coneguts d’exiliats del Pla de l’Estany poden posar-se en contacte amb l’Arxiu Comarcal per telèfon (972 58 40 70) o enviant un correu electrònic a acplaestany.cultura@gencat.cat, indicant el seu nom, telèfon i el nom del familiar exiliat.\nTAGS: homenatge, exiliats


Part dels 1,48 milions d’euros que la CCMA ha pagat per 'Nexes' ha anat a parar a Mediapro - El triangle\nPart dels 1,48 milions d’euros que la CCMA ha pagat per ‘Nexes’ ha anat a parar a Mediapro\nLa productora de Jaume Roures i Tatxo Benet ha aportat unitats mòbils i serveis tècnics al programa que ja ha deixat d'emetre TV3\nJordi Basté i Mònica Terribas, al programa 'Nexes', amb informació de la participacio de Mediapro\nEl 29 de juliol de 2020, la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals (CCMA) va donar 1.349.679,42 euros a Arena Sport Media, una productora creada un any abans i que pràcticament no havia tingut cap activitat fins aleshores, perquè fes un programa a TV3, Nexes, conduït pels periodistes Jordi Basté i Mònica Terribas. El contracte era per vuit mesos i s’ha acabat concretant en onze entregues d’un programa que es va començar a emetre el 17 de febrer i que va fer la seva última emissió el 28 d’abril. Entremig, la CCMA ha fet dues aportacions econòmiques extraordinàries a Arena Sport Media de 58.349,50 euros i 71.830,84 euros mitjançant unes addendes “per necessitats covid”, amb la qual cosa el cost final del programa ha estat de 1.479.859,76 euros. La productora Mediapro ha rebut part d’aquests diners ja que, tal i com figura en els crèdits del darrer programa, ha posat al servei de Nexes la seva unitat mòbil i mitjans tècnics.\nLa relació de Mediapro amb Arena Sport Media i Nexes inclou també el fet que Mònica Terribas va ser contractada per la productora de Jaume Roures i Tatxo Benet immediatament després de la seva dimissió com a directora i presentadora d’El matí de Catalunya Ràdio. A més, la producció executiva associada del programa l’han compartit Xavier de Pol, director executiu d’Arena Sport Media, i Gilbert Arroyo, responsable de continguts de Mediapro Studio, i la realització ha corregut a càrrec d’un altre treballador de Mediapro, Gerard Cid.\nNexes ha estat un fracàs d’audiència. El dia de la seva estrena va tenir 345.000 espectadors. Ha anat perdent audiència setmana rere setmana i ni tan sols la presència del futbolista del Barça Gerard Piqué en un dels seus capítols va aconseguir aixecar-la. Les notes de premsa de la CCMA han ocultat les dades de l’audiència de Nexes que els oferia l’empresa Kantar Media. Ha tancat el cicle amb menys de 200.000 espectadors i sense aparèixer entre els vint programes més vistos del dia a Catalunya. Un mal resultat que caldrà veure si la CCMA premia amb una nova injecció econòmica els propers dies.\nEls diners que la Corporació que presideix Núria Llorach va donar al programa de Terribas i Basté procedeixen dels 6 milions que el Departament de Cultura va transferir a TV3 pel “foment d’obres audiovisuals i cinematogràfiques catalanes de nova creació”. En aquest repartiment, Mediapro va rebre l’aportació més elevada: 2,1 milions d’euros, als quals va afegir 74.920 per “despeses addicionals rodatge per covid”, per una sèrie de ficció titulada L’última nit del karaoke. Cultura ha entregat 6 milions més a TV3 perquè faci un nou repartiment entre les propostes de projectes audiovisuals que rebi abans d’aquest divendres, 14 de maig.\nEn aquesta convocatòria s’ha inclòs la possibilitat que se subvencionin “segones temporades d’alguns dels projectes ja finançats”. No ha transcendit si Arena Sport Media i Mediapro ho han aprofitat per demanar diners per les segones temporades de Nexes i L’última nit del karaoke. En la primera convocatòria, entre ambdues productores es van quedar més de la meitat dels diners. La resta se la van repartir entre 32 projectes.\nPrevParte de los 1,48 millones de euros que la CCMA ha pagado por ‘Nexes’ ha ido a parar a Mediapro\nNeocolonialismo en África


Les Decennals de Valls\nLa devoció vers la Candela: religió, castells i cu\nGemma Casalé Frutos\nPere Toda Serra\nLes Festes Decennals de la Mare de Déu de la Candela a Valls, la celebració de la llum a la ciutat bressol dels castells, són úniques perque tenen lloc cada deu anys, els acabats en u: tota una periodicitat extraordinaria. Des que el 1791 se n’acorda l’organització, els actes que s’hi programen la converteixen en un temps únic i excepcional que permet el retorn dels vallencs emigrats, i alhora l’arribada multitudinaria de visitants i espectadors, atrets per la singularitat de les festes, pel caracter patrimonial i per la dimensió espectacular. Neixen de l’esforç i del treball bastit per nombroses persones, les mateixes que van imaginar els castells fa 210 anys precisament en unes Decennals i que han contribuit, amb la seva constancia, a fer possible que hagin estat declarats Patrimoni Immaterial de la Humanitat per la Unesco; les mateixes que compten la seva vida per Decennals gaudides; les mateixes que han afrontat les noves exigencies de cada nova decada.\nGemma Casalé Frutos (Barcelona, 1972) ha viscut quatre Decennals. Llicenciada en Humanitats, és periodista. Col·labora amb la revista Descobrir Catalunya, i ha treballat al Diari de Tarragona i al Nou Diari, a més de Radio Valls. Ha guanyat el premi de periodisme Cristina Requena i Giró.\nPere Toda Serra (Valls, 1954) ha viscut sis Decennals. És artista i fotograf. Va formar-se a l’Escola Massana i Llotja Disseny de Barcelona i a l’Institut Superior de Disseny i Escola de la Imatge de Barcelona. Ha publicat al setmanari El Pati, al Diari de Tarragona, al diari Sport i també a diverses publicacions i revistes d’ambit estatal. També ha fet radio en distintes emissores i és l’autor del «Clic del Paparazzi» a Radio Valls. Ha guanyat en diverses ocasions la Beca de fotografia Agustí Gurí, convocada per l’Ajuntament de Valls i l’Institut d’Estudis Vallencs, entre d’altres guardons.


IB3 | Els Reis han visitat dos dels hotels de Platja de Palma que formen part del pla pilot\nPortada > societat > Els Reis han visitat dos dels hotels de Platja de Palma que formen part del pla pilot\nEls Reis han visitat dos dels hotels de Platja de Palma que formen part del pla pilot\nEmpresaris, hotelers, sindicats i entitats socials han exposat als reis el fortíssim daltabaix econòmic\nEls reis Felip i Letícia han conegut, de primera mà, els protocols anticoronavirus preparats a Mallorca pels turistes que viatgen a l’illa. Ha estat a la visita que han fet a l’hotel Riu Concòrdia, el darrer acte del viatge oficial dels reis a l’illa per conèixer com estan els ànims de l’arxipèlag després de la pandèmia. Felip Sisè i la Reina Letícia han visitat dos dels hotels de Platja de Palma que formen part del pla pilot. Els acompanyava la presidenta del Govern, Francina Armengol i la ministra de Turisme, Reyes Maroto. Aquesta és la segona comunitat que visiten, després de les Illes Canàries.\nLa primera aturada dels reis ha estat a l’Iberostar Cristina, hotel que forma part del Pla Pilot de Turisme Segur. Allà, empresaris, hotelers, sindicats i entitats socials han exposat als reis el fortíssim daltabaix econòmic que ha suposat la pandèmia per a les Balears.\nEl Pla Pilot del Turisme i l’impacte positiu per a la imatge de les Balears han ocupat bona part de l’audiència, durant la qual també s’ha parlat de la importància d’augmentar la connectivitat aèria per a aconseguir reactivar les reserves.\nDe la Federació Hotelera de Mallorca expliquen que, tot i això, prop del 60% dels 850 establiments associats fan comptes obrir pel juliol. Tant del sector empresarial com del sindical, han parlat dels ERTO que, a les illes, afecten prop de 180.000 treballadors.\nLa presidenta del Govern, Francina Armengol ha agraït la visita als reis i ha fet una crida a l’optimisme.\nEn acabar aquestes trobades, Felip i Letícia han passejat per la primera línia de la Platja de Palma i han visitat l’Hotel Riu Concòrdia per conèixer el seu funcionament en el Pla Pilot de Turisme Segur. Els reis també s’han interessat per la situació de les persones més necessitades que atén la Xarxa per a la Inclusió Social de Balears. La visita dels reis a la Platja de Palma ha agafat per sorpresa els banyistes. Tant que n’hi ha hagut que no han dubtat a córrer per aconseguir-ne una fotografia.\nD’altres, sabien ja de la visita i els esperaven amb pancartes. Més a prop de la platja, gent molesta per l’espera. Un grup reduït ha aprofitat la visita dels reis per reivindicar el problema de l’habitatge a Balears. Uns i altres, al final s’han ajuntat per esperar l’arribada de Felip i Letícia, i això ha fet que a la sortida dels reis els crits a favor del monarca es mesclassin amb les reivindicacions de la plataforma antidesnonaments.


Àgora Vilamajor: Acta assemblea 06 de juliol de 2011\nActa assemblea 06 de juliol de 2011\nHora d’inici 20:30 h aprox.\nEs proposa iniciar la cooperativa a nivell local, s’han enviat diversos mails a diferents productors de la zona per veure els productes que disposen i els preus. Quan tinguem tot això s’obrirà un document per poder fer un llistat de compra comú (s’acabarà de parlar a futures assemblees)\nIniciem proba pilot de compra cooperativa de carn a: http://www.calmonegal.com/\nUn cop veiem com funciona i el resultat de la mateixa anirem ampliant-lo\nPle de L’Ayuntament\nS’ha quedat a las 20:20h a la plaça per assistir al ple de l’ajuntament. La participació es a nivell personal, totes les opinions que s’exposin son particulars i no representen a l’Àgora Vilamajor\nUn cop finalitzat el ple, ens faran arribar un resum de les qüestions que s’han plantejat (s’hi ni ha) y les respostes per part de l’ajuntament. (Ho posarem al bloc en quant ho tinguem disponible)\nInformació de comptes i del ROM (Reglament Orgànic Municipal)\nJa tenim els comptes públics els podeu veure a: http://www.flickr.com/photos/64909548@N03/5911976248/ (estem buscant la forma perquè l'ajuntament ens lliuri l'extracte de les partides que ens han facilitat)\nJa disposem del ROM i l’estem estudiant per veure com podem tenir pressupostos participatius al poble\nAssemblees dels diumenges\nDegut a la poca assistència a les assemblees del diumenge, queden anul·lades i només es faran els dimecres a les 20h.\nS’ha parlat de demanar el projector als caminaires. Un cop tinguem el projector mirarem els tràmits amb l’ayuntament per poder dur a terme el cinema.\nS’ha parlat de fer el cinema el mateix dia del cinema a la fresca, però ha quedat desestimat i decidirem el dia un cop tinguem el projector.\nEncara no sabem exactament que s’exposarà al cinema, però serà de lliure exposició (sense drets d’autor privats, tipus SGAE)\nComptes públics 2011 Sant Antoni de Vilamajor\nEtiquetes: acta, asamblea, assemblea, compres, cooperativa, indignats, vilamajor


Els 6 grans projectes clau de Catalunya: quina és la seva situació? - Converses a Catalunya\nAra que els mitjans de comunicació van plens dels nous projectes que es podran fer amb els fons europeus, paga la pena recordar allò que és important i que té penjat Catalunya, i que significa una doble pèrdua: la dels diners esmerçats sense assolir la plena rendibilitat del projecte en alguns casos, i en tots ells la importància extraordinària que tenen.\nLínia 9 del metro. L’obra de la seu, per assenyalar el temps que fa que està prevista i que no s’acaba de completar. Aquesta línia es va iniciar el 1999, fa per tant més de 20 anys. Però està lluny d’haver-se acabat. El seu pressupost inicial era de 2.000 milions d’euros. Actualment es considera que són 6.000 milions, però hi ha estimacions que en incorporar els costos financers, que són molt alts perquè pràcticament és una obra a crèdit, eleven la xifra del projecte fins a l’astronòmica quantitat de 16.000 milions. Queden encara molts trams de la línia 9, i alguns compartits per la 10, per realitzar. Els trams Pratenc-ZAL Riu Vell, Collblanc-Zona Universitària, que li manca la via superior, Zona Universitària-Campus Nord, Campus Nord-Manel Girona, Manel-Girona-Mandri, Mandri-Lesseps, Lesseps-Guinardó, Guinardó-Macropou. En alguns d’aquests casos, com els de Manel Girona i Mandri, ni tan sols s’ha començat el túnel i totes elles no tenen data de previsió final. Per tant, resoldre això i fer-ho ràpid significaria millorar el rendiment de la inversió feta, molt quantiosa, i dotar al Barcelonès d’un mitjà de comunicació absolutament necessari.\nSegarra-Garrigues. Junt amb la línia 9 del metro, el Segarra-Garrigues és un dels grans projectes històrics de Catalunya, en aquest cas en l’àmbit dels regadius. També, com en la línia 9, avança d’una forma molt lenta i irregular i no fa possible per tant registrar l’impacte multiplicador sobre el territori i les persones de la despesa feta. Actualment encara falten 45.000 hectàrees per completar i al ritme actual això significaria afegir-hi ¡56 anys! per veure’l acabat. És una perspectiva brutal. Per què Catalunya deixa dormir aquestes grans obres, mentre dispersa els seus discursos en altres qüestions? és un gran enigma. En el cas del Segarra-Garrigues a més la Generalitat no el considera una obra digna de figurar en el finançament europeu. És un error greu, i no només per raons de rendibilitat de la inversió, sinó per criteris de sostenibilitat. Cal considerar que Catalunya és la primera comunitat espanyola en superfície regada per gravetat, és a dir, la que gasta de manera innecessària més aigua. Concretament el 48% dels regadius catalans obeeixen a aquesta característica. Només cal comparar-ho amb els percentatges de la Comunitat Valencia (29%), Andalusia (15,4%) i Múrcia (13.6%), territoris també mediterranis, per adonar-nos-en que estem practicant un regadiu no sostenible i que el Segarra-Garrigues, junt amb altres obres de modernització, hauria de millorar substancialment. També des del punt de vista de la sostenibilitat, de la que s’omple la boca el discurs polític i mediàtic català, i del comerç de proximitat i totes aquestes històries, cal recordar que la sobirania alimentària de Catalunya, malgrat que té una superfície agrícola i un territori rural important, és de només el 44%. I això només es resol amb més i millors regadius. Una vegada més la irracionalitat plana sobre la nostra política.\nAmpliació de l’aeroport en l’aire. Hi ha l’oportunitat d’una ampliació i millora de l’aeroport del Prat, una instal·lació imprescindible per a la represa a mig termini de Barcelona, la seva àrea metropolitana i de fet tota Catalunya. Malgrat això, i la inversió de 1.700 milions d’euros que AENA ha comunicat que faria, el govern no veu cap urgència en aquest tema (en realitat no veu urgència en res), i per tant el deixa sobre la taula amb la col·laboració decidida d’Ada Colau. El problema, segons ha advertit AENA, és que si no s’aproven els tràmits ara la inversió es perdrà i quedarà posposada.\nEl pla de rodalies. És el compromís del secretari d’estat, Pedro Saura, per modernitzar el sistema de rodalies de Barcelona, que falta fa. És un pla a 10 anys, 2020-2030, amb una inversió molt gran, de 3.500 milions d’euors, i que crearia 105.000 llocs de treball. És decisiu, en la situació actual, que aquesta obra es realitzi i s’executi en els terminis i les quantitats previstes, cosa que exigeix una capacitat de pressió i negociació amb Madrid molt alta. Perquè si no passarà com amb les altres grans obres públiques, cas de la Sagrera i del Corredor Mediterrani, que es van posposant i s’allarguen en el temps. Sense un govern abocat a aquest tipus d’iniciatives en relació amb el govern espanyol, evidentment aquest pla de rodalies seguirà el camí d’altres grans projectes.\nEnergia eòlica. Catalunya té la doble característica que vol ser la primera en la lluita contra el canvi climàtic i al mateix temps paralitza totes les obres que comporten l’ús d’energies renovables. És el cas de l’eòlica, en la qual la capacitat instal·lada al nostre país ens situa en les darreres posicions en el context espanyol. Canviar això substancialment no és ja una qüestió, ni tan sols de capacitat inversora per part de la Generalitat, sinó de diligència administrativa i de superar les oposicions locals que perceben les necessitats col·lectives a partir només dels seus interesos.\nPer últim, la Sagrera, la gran obra que transformarà tot un sector de la ciutat de Barcelona i dotarà a la capital de Catalunya d’una central intermodal i ferroviària digna d’aquest nom. Ara sembla que va de debò, però aquest projecte s’ha començat i aturat tantes vegades que, com els altres, exigeix una atenció continuada per part del govern.\nTot això és tan important, ha mogut i mou tants milers de milions d’euros directes i indirectes, tants llocs de treball en temps de crisi, que caldria una agència de la Generalitat dedicada només a la gestió i impulsió d’aquests projectes que, a més, per la seva llarga durada requereixen en alguns casos d’actualització.


Petjades | manetesicosetes\n09 jul. 2013 2 comentaris\nby elisabetsalie in 0 anys, 1 any, 2 anys, Activitats estiu, Activitats exterior, Coneixement natura, Llibres, Pintura\nL’estiu passat vàrem descobrir les petjades arran d’haver tingut per casa un llibre-joguina de la biblioteca sobre animals. Un llibre molt especial, de gran format, amb moltíssimes solapes plenes d’estampacions de pells d’animals, de petjades, de siluetes… que ens feia endevinar a qui pertanyia cada imatge i permetia fer combinacions amb els cossos de diferents animals. Ens va encantar. El llibre s’anomena ANIMALS i és de Francesco Pittau i Bernadette Gervais i està publicat a l’editorial Cruïlla. Si el voleu aconseguir, AQUÍ us deixo l’enllaç al catàleg de la xarxa de biblioteques.\nDoncs bé, un dia que estàvem tots quatre a la platja, el nostre gran va veure un munt de marques a la sorra i ens va preguntar què era allò. Es tractava de petjades de gavina i li vàrem explicar què eren i la relació que tenia amb les petjades del llibre que tant li agradava. Per tal de consolidar la informació d’una manera lúdica, vàrem estar jugant a deixar marcades a la sorra les petjades de tota la familia arran d’aigua. Les onades les esborraven i nosaltres les tornàvem a marcar: ara d’una en una, ara els dos peus junts, ara el peu al costat de l’emprempta, ara provavem de fer una foto de les petjades de tots quatre juntes… Vàrem jugar i riure una bona estona!\nAl cap d’unes setmanes vaig voler fer una altra activitat relacionada amb el tema i vaig proposar al meu gran de fer unes petjades sobre paper amb els seus propis peus i mans plens de pintura. No semblava gaire convençut, ja que això d’embrutar-se no l’acabava de convèncer, però va accedir a provar.\nUna vegada fetes unes quantes empremptes sobre paper, pintant-se dits de colors diferents i fent barreges de colors, va arribar el fi de festa. Vaig extendre un rotlle de cartró tou de punta a punta de la terrassa i vaig posar safates amb pintura de colors difierents al voltant per què, quan el petit es llevés de la migdiada, poguessin jugar amb les seves petjades pel cartró.\nS’ho vàren passar pipa! Al començament anaven a poc a poc, però aviat es varen sentir més segurs i varen començar a moure’s. El gran corrents i el petit gatejant. L’avantatge de fer-ho sobre cartró i no sobre paper és que el seu pes aixafava un xic el cartró i això feia que no patinessin amb els peus molls de pintura. Feien corredisses amunt i avall mentre deixaven anar riallades escandaloses i el gran s’anava aturant a veure quines marques deixaven els seus peus. Alguna vegada els posava jo mateixa la pintura als peus amb un pinzell, altres, els sucaven a les safates, i al final, varen acabar repartint pintura per la superfície del cartró, així no havien de parar de moure’s per deixar empremptes.\nPerò la cosa es va complicar un xic perquè feia poc que els havia deixat experimentar amb la pintura sobre els seus cossos, varen confondre la situació i varen començar a pintar-se la cara i la roba una altra vegada. Els vaig aturar perquè no em semblava bé que s’acostuméssin a fer-ho cada vegada que pintaven i menys, sense permís.\nCom que els vaig renyar, i els vaig dir que no podia ser, varen buscar una alternativa, ja que havien perdut l’interés per fer petjades. Varen voler jugar a casetes aprofitant la piscineta inflable que estava buida i recolzada a la paret. No els ho vaig impedir perquè sé que la pintura de dits marxa amb un cop de mànega i que no portaria problemes. Després d’una estona de joc lliure amb la piscina com a caseta, el joc es va anar acabant i el vaig aturar abans no es fessin mal entre ells d’esverats que estaven.\nSembla mentida com una cosa et porta a l’altra i a l’altra, en aquest cas, d’un llibre de petjades a reconèixer les de gavina a la platja, a jugar amb les nostres arran d’aigua i a deixar les nostres empremptes de pintura sobre paper i cartró. Només cal estirar el fil dels interessos dels nens i mirar de fer activitats relacionades amb ells, així els seus aprenentages es consoliden en una xarxa d’estímuls i emocions que els ajudaran a recordar.\nPrevious Galetes de xocolata per llegir Next De castells i cavallers 1: El castell de Requesens\njul. 12, 2013 @ 21:50:52\nés que la pintura de dits és tota una temptació.\nM’encanta el procés de l’activitat!\njul. 13, 2013 @ 19:43:57


Holden es nega a comprometre's a matar la placa comercial Commodore - Notícies, Agost 2021\nHolden es nega a comprometre's a matar la placa comercial Commodore\nHolden s'ha negat a confirmar la desaparició de la placa comercial Commodore quan la fabricació local cessa el 2017, deixant la possibilitat que el cotxe de gran generació continuï com a model importat.\nPreguntada directament sobre si la companyia mataria la placa comercial Commodore, Kate Lonsdale, directora de comunicacions de productes de Holden, va reiterar diverses vegades que 'no parlem del producte futur'.\nQuan se li va preguntar si Lonsdale podria abordar el fet que els fidelistes de Holden Commodore podrien saber què és el futur de la placa identificativa, el responsable de comunicacions del producte va tornar a no respondre.\n'Literalment, només hem fet aquest anunci, tenim moltes coses per treballar i no volem parlar del que passa en uns anys & apos; temps.'\nPer contra, Ford Austràlia va confirmar immediatament que retirarà la placa identificativa Falcon quan es tanquessin les seves operacions de fabricació local a l'octubre de 2016, tot i que, com està tenint Holden amb Commodore, va deixar la porta oberta a continuar amb la insígnia del Territori.\nEl director general de Holden, Mike Devereux, va dir al febrer de 2013 que el departament d'enginyeria i disseny local havia començat a treballar a la propera generació de Commodore.\n'General Motors ha començat a treballar-hi', va dir.\n'L'equip aquí, evidentment, està implicat en això, ja que han estat en tot tipus de coses, i no diré més coses.' & # X201D;\nLonsdale va tornar a negar-se a opinar sobre el cas d'aquest projecte i si aquest seria nascut, tret de dir que 'el centre de disseny es mantindrà, serà un centre de disseny global amb seu a Port Melbourne, però les operacions d'enginyeria ho faran. reduir-se en els pròxims tres [anys] cap al 2017. El Lang Lang demostrant les operacions de terra i motors ... es tancarà durant els pròxims anys '.\nEs creu que el Commodore Holden de propera generació estaria fortament basat en una gran plataforma de tracció davantera GM. La matança del Commodore produiria avui una pèrdua del 25 per cent de les vendes totals de Holden en aquest país, amb el gran cotxe fins a novembre de 2013, que suposaria 25.218 vendes totals de la marca i apos; Quan el Commodore va vendre 3079 unitats al novembre, la nova empresa amb esperança de cotxe mitjà i el vehicle amb més probabilitat de triomfar a la Commodore, la Malibu, va obtenir només 168 vendes.\nAl febrer, Devereux va afegir que la companyia no tenia 'absolutament debats al respecte [deixant internament el nom de Commodore]'.\n& # x201C; L'interessant del nom de Commodore, i de fet la raó per plantejar-ho avui per acabar amb qualsevol especulació és que la gent adora aquesta placa informativa ... '\nEs pot veure si la placa identificativa està relacionada amb la producció local.\nEs confirma la producció de cèl·lules electròniques AMS SL de Mercedes-Benz SLS\nFacelift de classe 2018\npreu de bugatti aerolithe


Repressió i DDHH | L'Accent - Informació i comunicació popular dels Països Catalans - Part 31\nVist per sentència el judici als quatre tarragonins acusats d’atacar amb pintura una caserna\nQuatre joves veïns de Tarragona han estat jutjats aquest dijous 12 de febrer acusats d’atacar amb ous de pintura la caserna militar de la Guàrdia Civil a la ciutat. Els fets es remunten a la matinada del 21 de novembre del 2007, quan un grup indeterminat de gent va llençar\nEl David de la Fornal no anirà a la presó\nHa quedat aturat l’empresonament de David Sánchez perquè l’Audiència Provincial de Barcelona considera prescrites les penes contra ell. El vilafranquí estava a l’espera de saber la resolució del jutge sobre el recurs que havia presentat a l’ordre d’ingrés a presó. Aquella ordre es basava en dues penes que sumades comportaven\nJutjaran Núria Pòrtulas abans de l’estiu\n[L’ACCENT 147] El dia 7 de febrer no és una data qualsevol en el cas de Núria Pòrtulas, i així ho van constatar les més de 200 persones que es van concentrar aquest precís dia i malgrat la forta pluja davant la subdelegació del Govern espanyol a Girona. Dos anys\nLa maquinària judicial espanyola continua treballant contra els activistes catalans\n[L’ACCENT 147] Els casos de Núria Pòrtulas i David Sánchez tornen a evidenciar el caràcter polític dels judicis contra activistes catalans. >> En el primer cas, s’ha sabut que a l’anarquista gironina empresonada fa dos anys i potseriorment deixada en llibertat li demanen cinc anys de presó: Jutjaran Núria Pòrtulas\nEl jutge que va empresonar en Franki de Terrassa decidirà el futur del David de la Fornal\nL’equip d’advocats del vilafranquí David Sànchez ha sabut que el jutge de l’Audiència Provincial encarregat de decidir sobre el recurs contra l’ordre d’empresonament és Enrique Rovira del Canto. Es tracta d’un oficial superior en excedència del cos jurídic de l’armada i magistrat de la secció setena de l’Audiència Provincial, amb\nMor la responsable de la política repressiva d’Aznar a Barcelona\nHa mort Julia García-Valdecasas, un dels noms principals de la repressió contra els moviments socials, l’esquerra independentista i la resta de l’esquerra anticapitalista del país. I és que Valdecasas va ser el braç repressor d’Aznar a Catalunya en episodis com els desallotjaments de cases okupades, la repressió contra els estudiants\nEs compleixen dos anys de la detenció de Núria Pórtulas, veïna de Sarrià de Ter (el Gironès), i que va passar quatre mesos a la presó espanyola de Soto del Real. Ara la fiscalia demana cinc anys de presó per col·laboració en banda armada i s’ha convocat una concentració solidària\nEn llibertat els militants del SEPC detinguts per una acció contra Bolonya\nQuatre estudiants militants del Sindicat d’Estudiants dels Països Catalans (SEPC) s’han encadenat i dos més s’han despenjat de la seu d’Innovació, Recerca i Universitats el matí d’avui dijous 5 de febrer. Els Mossos d’Esquadra els han desallotjat i n’han detingut dos, mentre que els altres han estat identificats. A quarts\nDesprés que l’audiència nacional arxivés la causa contra Marc Garcia i Guifré Rodés, militants d’Endavant (OSAN), aquesta era la conclusió lògica del procés que encara afectava en Joaquim Español i Elisenda Ramos, militants de la CAJEI. La causa era per la crema d’una bandera espanyola que es va produir al\nL’ordenança del civisme de Lleida sanciona la prostitució\nLa prohibició i sanció de la prostitució s’estén arreu del territori. La Paeria va aprovar ahir una modificació de l’Ordenança del Civisme de la ciutat en què es prohibeix l’exercici de la prostitució. La Candidatura d’Unitat Popular (CUP) i el Grup de Dones de Lleida han presentat diferents al·legacions i


Barcelona habilitarà per primer cop mercats i poliesportius municipals com a punts de votació el 14-F\nLa ciutat incrementarà en 91 els col·legis electorals per complir amb les mesures sanitàries\nAl mercat reformat hi ha 105 parades que són dels Encants. MANOLO GARCIA\nBarcelonaEl 14-F a Barcelona es votarà, per primera vegada, en col·legis electorals situats en mercats i poliesportius municipals. La necessitat d'adaptar els locals als criteris sanitaris i evitar aglomeracions, han portat l'Ajuntament a habilitar 126 nous punts de votació i a prescindir de 35 col·legis electorals on no es podien assegurar les distàncies. En total, la ciutat sumarà 91 nous espais de votació respecte als comicis anteriors per reduir la ràtio de votants per mesa. S'utilitzaran set mercats (Sant Antoni, Hostafrancs, Ninot, Sants, Abaceria, Sagrada Família i Concepció) i 23 poliesportius. També s'afegeixen a la llista de punts de votació una vintena d'equipaments municipals i una quinzena de centres educatius.\nEl consistori assegura que ha calgut fer un "esforç ingent" per localitzar nous col·legis electorals i garantir que tots compleixen les condicions sanitàries. Si es compara amb les últimes eleccions, el 14-F hi ha un increment del 33% del nombre de locals i del 34% del nombre de meses. Així, mentre que en els comicis del 10 de novembre del 2019 la ciutat va tenir 1.434 meses per a un total de 1.122.989 electors, per al 2021 s'ha previst que n'hi hagi 1.929 per a 1.099.268 votants.\nQui aporta més espais al dispositiu és el Consorci d'Educació de Barcelona, que és el titular del 42% dels punts de votació, seguit del mateix Ajuntament: el 27% dels col·legis electorals són de titularitat municipal. Creixen, també, el nombre d'espais cedits per privats, que passen de 37 a 57 en relació amb les últimes eleccions.\nBarcelona col·legis electorals eleccions 14-F


Fisioteràpia Clínica FIO2 L'Hospitalet del Llobregat\nLa fisioterapia és definida pel col.legi oficial de fisioteràpia com la “professió autònoma i amb identitat pròpia dins l’àmbit sanitari, l’objectiu de la qual és preservar, restablir i augmentar el nivell de salut dels ciutadans amb la finalitat de millorar les condicions de vida de la persona i de la comunitat i, específicament, la prevenció, la promoció, el manteniment i la recuperació de la funcionalitat mitjançant qualsevol dels mitjans manuals, físics i químics al seu abast”.\nA la Clínica FIO2 trobaràs les diferents especialitats de rehabilitació per tal de cobrir les necessitats de cada pacient. L’objectiu dels fisioterapeutes que hi treballen és la recuperació de la persona oferint el tractament més idoni en cada cas.\nS’ocupa de les lesions que es poden produir durant el dia a dia, així com les sobrecàrregas per esforç físic o treballs de repetició. Algunes de les dolències més comuns són el dolor d’espatlla, d’esquena o de genoll.\nTracta lesions derivades de la pràctica esportiva, fa prevenció per tal de que no apareguin i es centra en millorar el rendiment esportiu.\nMillora la qualitat de vida de persones amb malalties respiratòries com emfisemes, bronquitis, fibrosis quística o asma. També readapta a l’esforç a persones que han patit infarts, angines de pit o tenen insuficiències cardíaques.\nOfereix rehabilitació a persones que han sofert ictus, traumatismes cranioencefàlics o amb malalties degeneratives com el Parkinson o l’esclerosi múltiple.\nCentrada en el tractament d’infants amb problemes en diferents àmbits. Algunes de les afeccions més comunes són: l’escoliosi, la malaltia de Perthes, paràlisi cerebral o problemes respiratoris.\nMillora el benestar i disminueix el dolor de persones amb fibromialgia, artritis, esclerosis sistèmica, gota, lupus o osteoporosis.\nEs centra en el tractament i prevenció d’afeccions del sòl pèlvic com poden ser les incontinències d’orina, els prolapses o el dolor durant les relacions sexuals. També es centra en la dona durant l’embaràs amb el massatge perineal entre d’altres, i la seva recuperació postpart.\nAlgunes de les tècniques més utilitzades en rehabilitació són:\nEl fisioterapeuta a través de les seves mans és capaç de realitzar diferents tècniques que aniran encaminades a disminuir el dolor, a la recuperació de la normalitat i a millorar l’estat de salut i el rendiment.\nEl fisioterapeuta pot realitzar-vos estiraments amb l’objectiu de guanyar mobilitat, de relaxar els teixits o de prevenir lesions entre d’altres.\nUs ajudarà a posar-vos en forma i a millorar la vostra condició física sempre sota supervisió d’un professional sanitari que tindrà en compte les vostres característiques i situació mèdica.\nEl massatge terapèutic realitzat per un fisioterapeuta, té diferents funcions, entre elles, relaxar els teixits, disminuir el dolor, millorar la circulació o drenar líquid.\nUn embenat funcional per tal de millorar les característiques dels teixits del cos. S’utilitzen tant en recuperació de patologies com en potenciació del rendiment físic.\nÉs un tractament invasiu on s’utilitzen agulles per treballar els punts gallets del músculs i altres patologies relacionades. L’ús de la punció seca està indicat encasos on és difícil accedir amb la teràpia manual o be aquesta no és del tot efectiva.\nEs pot utilitzar en rehabilitació per disminuir el dolor, enfortir la musculatura, accelerar recuperació posterior a entrenament o competició o millorar la readaptació després d’una lesió.\nLes sessions tenen una durada d’una hora i les realitza un fisioterapeuta col·legiat de manera individual i amb tractament personalitzat per a cada pacient per assegurar la màxima recuperació.\nSi tens qualsevol dubte sobre els tractaments de rehabilitació no dubtis en posar-te en contacte amb els fisioterapeutes de Clínica FIO2. Ells t’assessoraran sobre quin és el millor tractament per a tu depenent de la lesió, dolor o patologia que presentis.


Estanys del Siscaró i les Canals Roiges\nEstanys del Siscaro i les Canals Roiges\nTemps: 2h 00mn.\nPunt de sortida del fons de la Vall d’Incles. Seguirem una pista i al cap d’uns 15 minuts arribarem a una àrea de picnic, on hi trobarem dos rètols, el de l’esquerra indica el camí dels estanys de Juclar i el de la dreta el camí del Siscaró.\nAgafarem doncs el de la dreta i seguirem el corriol pel costat del riu que va formant uns salts d’aigua molt bonics. En una hora, arribarem a una pleta on s’hi troba el refugi del Siscaró el qual el deixarem a la nostra esquerra, i remuntarem unes graonades fins a arribar a l’estany de baix del Siscaró. Aquest estany està ple d’unes canyes anomenades siscall. Voregem l’estany en direcció nord i al cap d’uns 15 minuts arribarem a l’estany de les Canals Roges des de on gaudirem d’una vista excel·lent dels cims que ens envolten.


Reunió de la Taula Tècnica amb l’Ajuntament de Terrassa – Gremi de Construcció del Vallès\nReunió de la Taula Tècnica amb l’Ajuntament de Terrassa\n16 setembre, 2021 16 setembre, 2021 per construccio2019\nQuè és la Taula Tècnica?\nLa Taula Tècnica és una sessió de treball convocada per l’Ajuntament de Terrassa amb el regidor d’Urbanisme, directora d’àrea i tècnics per una banda i el Gremi de la Construcció i els Col·legis Professionals d’Aparelladors, Arquitectes i Enginyers Industrials, per tractar diferents assumptes o problemàtiques del sector.\nEl 8 de setembre es va convocar la Taula Tècnica on es van tractar els següents punts:\nEs demana una major autonomia per part dels tècnics del Departament d’Urbanisme en la resposta a les consultes prèvies.\nReducció dels terminis de tramitació de les llicències d’obres i dels certificats urbanístics, que dificulten la presa de decisions i allarguen les posteriors.\nUnificar els criteris d’interpretació de les NN.UU. per part dels tècnics municipals en la tramitació de les llicències d’obres, ja que en cas contrari es creen confusions, inseguretat, greuges comparatius i una pèrdua de temps.\nEs proposa poder incentivar la transformació o rehabilitació o enderroc/nova construcció, de l’actual parc de naus industrials obsoletes, afavorint l’aparició de petits tallers que permetin reactivar l’economia de petites empreses i autònoms.\nReplantejar les restriccions actuals de l’ús comercial màxim en les qualificacions urbanístiques A8 i A9.\nEl sector manifesta la seva preocupació:\npels habitatges buits que són en mans d’entitats bancàries i de grans tenidors.\npel bloqueig o dificultat de gestió en diferents àmbits de desenvolupament urbanístic.\nla incidència que pot tenir l’aplicació del Decret Llei 50/2020 de mesures urgents per estimular la promoció d’habitatge amb protecció oficial.\nPer últim, se sol·licita la implicació de l’Ajuntament de Terrassa en la relació amb les companyies de serveis i en els informes previs de Bombers amb la finalitat d’agilitzar les corresponents tramitacions.\nPer altra banda des de l’Ajuntament s’informa de les tramitacions que estan portant a terme i que tenen relació amb el nostre sector, destacant-ne les següents:\nEn el Ple Municipal del passat mes de juliol es va aprovar l’Avanç de la Modificació Puntual del POUM del catàleg d’edificis d’interès històric artístic de Terrassa que amplia l’inventari en la incorporació de 364 nous elements, desglossats en conjunts o àmbits urbans, edificis, elements arquitectònics d’un edifici, monuments i elements artístics de l’espai urbà, zones o jaciments arqueològics, zones o jaciments paleontològics i el patrimoni natural.\nEl dia 7 de juliol d’enguany l’Ajuntament de Terrassa va constituir l’Organisme Consultiu de Qualitat Arquitectònica i Urbanística que presideix el regidor d’Arquitectura i Urbanisme, Sr. Carles Caballero i que està format per quatre tècnics del mateix ajuntament, dos arquitectes, un arquitecte tècnic i un expert en patrimoni, dos representants del Col·legi d’Arquitectes de Catalunya, dos del Col·legi d’Aparelladors, Arquitectes Tècnics i Enginyers d’Edificació de Barcelona i una secretaria que queda assignada al director dels Serveis d’Urbanisme de l’Ajuntament.\nL’Ajuntament ha assumit a través d’una empresa adjudicatària l’execució de les connexions i reparacions del clavegueram de la ciutat. Aquest fet implica que deslliura als promotors i constructors del dipòsit de fiances per aquest\nEl regidor avança que s’està treballant en altres temes com la modificació del planejament per a la reserva del 30% de totes les obres de nova construcció per habitatges de protecció oficial quan s’edifiquin per sobre d’un llindar de superfície construïda.\nLa Taula Tècnica té previst reunir-se periòdicament per tractar els diferents assumptes o problemàtiques que considereu oportunes. Per això, és imprescindible la col·laboració de totes les empreses del sector. Si teniu alguna situació que considereu que s’ha de tractar en aquest entorn contacteu amb la secretaria del Gremi.\nUs animem que encoratgeu a altres empreses a formar part del Gremi.\nFira BNEW | Entrades gratuïtes per als socis


GOVERNABILITAT A L’ESTAT\nLa reunió PSOE-ERC de dimarts a Barcelona marcarà el calendari\n4 min. Madrid 06/12/2019 23:24\n651x366 El president en funcions espanyol, Pedro Sánchez, ahir a l’acte institucional de la Constitució al Congrés. / RICARDO RUBIO / EUROPA PRESS El president en funcions espanyol, Pedro Sánchez, ahir a l’acte institucional de la Constitució al Congrés. / RICARDO RUBIO / EUROPA PRESS\nAra que lluny dels focus encarrilen el futur de la política espanyola, Pedro Sánchez i Pablo Iglesias eren ahir els homes més buscats del Congrés. En converses freqüents i diverses trobades a la Moncloa -dijous a la tarda va ser l’última-, els líders del PSOE i Podem han tancat l’estructura del nou govern de coalició, el primer de la democràcia a Espanya, ahir de commemoració pel 41è aniversari del referèndum de la Constitució. En els tradicionals corrillos amb periodistes posteriors a la recepció de les autoritats, els dos dirigents van confirmar que les negociacions se centraven ara en tancar els serrells del programa de govern i, sobretot, en aconseguir el suport d’ERC a la investidura. La tercera reunió entre els republicans i el PSOE serà dimarts a Barcelona, una trobada “important com totes”, en paraules de Sánchez, però que encara podria no ser la “definitiva”. El calendari dependrà del seu resultat.\nLa voluntat del líder socialista és presentar-se al debat d’investidura amb els vots garantits, de manera que el quan queda en mans d’ERC. La tercera reunió dels equips negociadors se celebrarà el mateix dia en què Felip VI engegui la ronda de consultes amb els partits i dimecres haurà de decidir si proposa o no un candidat a la investidura. En cas que els republicans anunciïn que es mouen cap a l’abstenció seria possible celebrar el debat la setmana del 16 de desembre, amb la primera votació el 17 i la segona el 19. Ahir Iglesias subratllava com a data important el dia 21, quan se celebra el congrés d’ERC en què s’ha d’aprovar una ponència política que aposta per la via del diàleg amb l’Estat. Tant fonts de Podem com del PSOE mostraven ahir la preferència per una investidura abans de Nadal, però deixaven totes les opcions obertes. Fins i tot que es pugui produir entre Nadal i Cap d’Any, i també ja havent entrat al 2020. “La cosa important és que es faci; si ha de ser al gener, doncs al gener”, apuntava Iglesias en declaracions als mitjans, mentre que Sánchez assenyalava que no depenia d’ell.\nLa clau està en les negociacions amb ERC, que es mantenen en secret. Ahir fonts de l’executiu no volien entrar en detalls i asseguraven que el que es debatia eren els “elements bàsics” que han de servir perquè els republicans desbloquegin la investidura. És per això que l’entorn del president preferia no entrar en la possibilitat que en aquesta legislatura s’abordi una reforma constitucional. “Pas a pas, primer cal la investidura”, resumien. Tampoc volien respondre amb claredat si en la taula que es pugui arribar a pactar amb ERC es podria parlar de tot. El missatge a la Moncloa es remuntava a una frase de José María Aznar: “La independència és legítima sempre que no s’utilitzi la força”.\nDiàleg dins la Constitució\nSánchez i Iglesias van exhibir la sintonia que s’espera de dos membres d’un mateix executiu, malgrat ser de dos partits diferents i que la coalició encara no s’hagi confirmat. En la seva intervenció davant els mitjans van pronunciar un discurs coincident, assenyalant que les aspiracions sobiranistes tenen cabuda dins la carta magna i que el diàleg s’ha d’ubicar dins els “límits de la legalitat”, en paraules del secretari general de Podem. No comparteixen aquesta premissa el president del Parlament, Roger Torrent, i el president d’Òmnium Cultural, Jordi Cuixart, que van qualificar la Constitució de “límit de ferro” i de “mordassa”. Més enllà de la qüestió territorial, Sánchez i Iglesias van destacar els aspectes socials que protegeix la Constitució i van defensar que aquest eix ha de ser troncal en el nou govern.\nSánchez va comparèixer abanderant el “diàleg entre diferents”, en una justificació implícita de l’aliança amb ERC, una expressió que ja havia utilitzat Meritxell Batet en la sessió constitutiva de les Corts. Els que no volen entrar en aquesta equació són el PP i Cs, que ahir recriminaven que els “socis” del PSOE siguin els que no van participar en l’acte d’ahir. Ni ERC, ni el PNB, ni JxCat ni EH Bildu -com tampoc la CUP- hi van fer acte de presència. Casado va insistir que Sánchez havia triat un camí incompatible amb l’abstenció del PP, tot i desitjar que descarrilés. En aquest supòsit es podria obrir l’escenari de buscar un acord a la dreta, que és el que exigeix Cs. Ahir Inés Arrimadas va tornar a reclamar una reunió a tres que rebutgen tant Sánchez com Casado. El líder del PP, que va mantenir una conversa amb el cap de gabinet de Sánchez, Iván Redondo, suggereix la recepta fallida del 2016: un acord PSOE-Podem-Cs.


ART EN EL LLIBRE - La Pedrera\nLa singular combinació d’imatges i paraules en els ex-libris els converteix en precioses obres que, des de fa dècades, han despertat l’interès i la passió de grans artistes i de molts col·leccionistes. Aquest llibre ens apropa al món de l’ex-libris i l’exlibrisme. Ens transporta a una època no massa llunyana quan l’amor pels llibres i per la lectura va donar peu a la creació d’aquestes petites grans obres d’art que van acabar convertint-se en preuades peces de col·leccionisme.\nAquest llibre ens apropa al món de l’ex-libris i l’exlibrisme. Ens transporta a una època no massa llunyana quan l’amor pels llibres i per la lectura va donar peu a la creació d’aquestes petites grans obres d’art que van acabar convertint-se en preuades peces de col·leccionisme.\nUn ex-libris és molt més que la marca de propietat que es posa en un llibre, és una interpretació simbòlica de l’amor pels llibres i la lectura a partir de les enormes possibilitats expressives que ofereixen les tècniques del gravat. La singular combinació d’imatges i paraules en els ex-libris els converteix en precioses obres que, des de fa dècades, han despertat l’interès i la passió de grans artistes i de molts col·leccionistes.\n34,50 € / 32,78 €\nEL MODERNISME A LES COL.LECCIONS DEL MNAC (ANGLES)


De Guindos: "Escoltem l'FMI amb atenció, però el govern espanyol té el seu propi full de ruta"\nEn una entrevista a TVE, es compromet a ser ministre d'Economia fins a final de legislatura, encara que ho hagi de compaginar amb la presidència de l'Eurogrup\n2 min. Madrid 09/06/2015 10:24\n260x366 El ministre d'Economia, Luis de Guindos, en una imatge d'arxiu / EFE El ministre d'Economia, Luis de Guindos, en una imatge d'arxiu / EFE\nEl ministre d'Economia, Luis de Guindos, ha assegurat aquest dimarts que des del govern central no tenen previst impulsar les receptes que proposa l'FMI per a l'economia espanyola. "Escoltem l'FMI amb atenció, però el govern [espanyol] té el seu propi full de ruta", ha dit en una entrevista a TVE en què ha confirmat que té la intenció de seguir sent ministre fins a finals de legislatura malgrat ho hagi de compaginar amb la presidència de l'Eurogrup. La setmana passada, l'equip del ministre va anunciar que tenia previst formalitzar la candidatura a l'Eurogrup en breu després d'obtenir el suport de països de pes a la UE.\nDe Guindos ha valorat molt positivament les conclusions de la missió de l'FMI a Espanya perquè "en desenes d'anys", per primer cop l'FMI augmenta les previsions de creixement per sobre les del govern espanyol. I és que l'organisme internacional ha revisat a l'alça fins a sis dècimes percentuals el creixement del PIB per a aquest any, fins a un 3,1%, mentre que la previsió de l'executiu de Mariano Rajoy és d'un 2,9%.\nEl ministre també ha celebrat que l'FMI insisteixi que cal persistir en el camí de les reformes perquè, "si no les consolidem, podem tornar a estar en una situació molt complicada altra cop". "Si ens equivoquem en els camins econòmics, podem tornar a estar en la situació del 2010 i el 2011", ha advertit De Guindos sobre el programa de Podem i el recent apropament del PSOE a la formació de Pablo Iglesias.\nL'FMI demana al govern espanyol que millori el finançament autonòmic


Un pas més cap a la inclusió | Ateneu L'Harmonia | Gestió comunitària a Sant Andreu de Palomar\nUn pas més cap a la inclusió\nA l’Ateneu ja disposem del nou disseny de plaques als lavabos que indiquen que aquests són inclusius.\nAquesta iniciativa sorgeix ja fa gairebé tres anys arran d’un extens debat dins dels espais de participació de l’Ateneu, on vam arribar a la conclusió que volíem trencar amb el binarisme de gènere imposat socialment. Aquest, estableix dos únics gèneres: el masculí i el femení, i els atribueix a dos únics possibles sexes: el sexe femení va unit al gènere dona, i el masculí, al gènere home, oposats i desconnectats entre sí; un sistema excloent vers persones amb identitats i/o expressions de gènere diverses així com cossos no normatius segons el model imposat.\nTradicionalment els lavabos d’equipaments i serveis han estat destinats a l’ús per cossos hegemònics deixant de banda altres diversitats corporals, funcionals i fins i tot familiars, com és l’exemple del canviador de nadons.\nArribades a aquest punt, no volem perdre de vista que aquesta mesura no és una fi en si mateixa, sinó un mitjà; que cal seguir molt atentes i actuar tot adaptant l’espai a les necessitats amb què podem trobar-nos, sobretot en moments d’oci nocturn. Per desgràcia, encara avui dia, necessitem generar zones de seguretat per dones, lesbianes i trans, però voldrem assenyalar cada cop que haguem de crear aquests espais per aconseguir això, perquè no ho volem normalitzar i perquè l’horitzó és que transitem i habitem els cossos i els espais que necessitem o vulguem sense haver de sentir-nos exposades o en perill.\nAra ens toca analitzar el funcionament i ús dels lavabos inclusius i veure com resoldre futures situacions.\nSeguirem aprenent col·lectivament.