ELS ALIMENTS PER CUIDAR EL COR - servicios sad\nELS ALIMENTS PER CUIDAR EL COR\nEls aliments per cuidar el cor. L’alimentació saludable per al cor, a més de l’exercici regular o l’activitat física, pot disminuir el risc de patir una malaltia cardíaca.\nHas de limitar:\nGreixos saturats. Menys del 10% de les teves calories diàries han de ser grasses saturades.\nGreixos trans. Es troben principalment en els aliments preparats del supermercat, aliments fregits i margarina.\nEl colesterol es troba en els aliments provinents dels animals, com la cansalada, la llet sencera, el formatge elaborat amb llet sencera, el gelat i els ous.\nLa major part del sodi que consumim prové de pans i entrepans, pizza, hot dogs, pastes i condiments (com el quètxup i la mostassa).\nSucres agregats. Naturalment, els aliments com la fruita i els productes lactis contenen sucre. No obstant això, has de limitar els aliments que contenen sucres agregats. Aquests inclouen sodes, begudes esportives, pastissos, dolços i gelats.\nEls Aliments per a cuidar el cor\nAlguns dels aliments són:\nVerdures i fruites: L’aconsellable com sempre s’ha dit és menjar almenys cinc racions al dia de fruites i hortalisses.\nJulibert: Combat l’obesitat, malalties reumàtiques i cardíaques per ser un dels millors diürètics, prevenint de l’acumulació d’aigua en el cos.\nXocolata negra: A causa del seu alt contingut de polifenols (substàncies antioxidants), la xocolata negra disminueix el risc de patir problemes del cor.\nCeba i all: Si es prenen en crus, augmentarà encara més la funció de protegir al cor.\nLlegums: Els llegums, com les llenties, les mongetes, els cigrons, no contenen grasses i són una gran font de fibra, per la qual cosa són ideals per a eliminar la tensió arterial.\nFruits secs: A més, la ingesta de racions moderades de fruits secs(nous, avellanes, pipes) prevé arrítmies i redueix el colesterol dolent. Però ull, cuidat amb torrar-los o tirar-los sal, perquè llavors serà més perjudicial que beneficiós.\nOli d’oliva: L’oli oliva facilita la circulació ja que disminueix el colesterol dolent i augmenta el bo.\nConsells per a cuidar el cor\nEvita l’estrès. L’estrès és un factor de risc per al bon funcionament del cor, ja que és un detonant de la hipertensió arterial.\nControla la tensió. Revisa-la regularment.\nNo fumar. El tabaquisme causa diversos danys a l’organisme, entre ells la deterioració de les artèries.\nBeu alcohol amb moderació. El seu consum en excés en sang afecta al funcionament de molts òrgans del cos, accelera el ritme cardíac i altera la qualitat del descans i el somni.\nFes exercici de manera regular. Evita el sedentarisme costi el que costi, si no tens temps de practicar un esport o fer exercici, camina de casa al treball, evita l’ascensor o surt a passejar o córrer amb el teu gos.\nDescansa bé. Un descans nocturn correcte s’associa a una millor salut cardiovascular.


Garantir drets, garantir el futur | Josep Torrecillas - somVallès\nDimecres, 21 de març de 2018 | 14:05h\nEl carrer està indignat. A les manifestacions dels últims anys escoltem “no hi ha pa per a tant xoriço”. És una indignació que expressa un profund malestar de la ciutadania davant unes polítiques que han beneficiat les elits econòmiques mentre han empitjorat les condicions de vida de milions de persones.\nDurant la crisi, la gestió del govern del PP va ser: rescatar la banca, que va doblar la mitjana europea, és a dir Espanya el 8,4% del PIB entre 2008-2012 i Europa el 4,6% del PIB, rescata les autopistes privades, no va fer res respecte al frau fiscal i la corrupció, quan el PP és el partit més corrupte d’Europa i ha fet una retallada brutal de l’estat del benestar.\nLes classes treballadores i populars han vist com el seu nivell de vida ha empitjorat: més atur, la contractació temporal que ascendeix al 27,4% del total del número de treballadors/es sense contracte fix i més del 90% dels nous contractes són temporals, A això cal afegir-li la pèrdua de poder adquisitiu de la ciutadania i en concret dels jubilats i jubilades que han sigut el pilar bàsic per mantenir les famílies durant la crisi. Per tant, amb l’inici de la recuperació econòmica la ciutadania comença a bullir i reclamar allò que és seu, és a dir els drets perduts i nous drets.\nÉs en aquest context on s’estan situant les mobilitzacions de la Marea de Pensionistes, CCOO i UGT i, a Mollet, a través de la Comissió de Jubilats i Pensionistes. Aquestes mobilitzacions defensen treball digne i pensions dignes i no a l’augment del 0,25% que va aprovar el govern del PP. Cal apostar per més i millor treball per aconseguir a llarg termini el manteniment d’unes pensions dignes per a les persones que es jubilin, reformes necessàries que millorin les fonts de finançament i eliminin el denominat “factor de sostenibilitat” del que es preveu la seva aplicació a inicis del 2019 i que suposarà com a mínim una retallada del 7 al 12% de les pensions. Cal retornar el dret al manteniment del poder d’adquisitiu d’aquestes.\nEl Govern del PP, tant que defensa la Constitució espanyola, hauria d’aplicar l’article 50 d’aquesta, que obliga a garantir mitjançant pensions adequades i periòdicament actualitzades, la suficiència econòmica dels ciutadans/es durant la tercera edat.\nCal doncs, impulsar l’ofensiva per conquerir nous drets i reconquerir-ne d’altres, perduts durant la crisi. Ara és el moment per a fer avançar la societat en igualtat, llibertats polítiques i socials.


un blog imprescindible Descans: el blog d'un home que descansa: de juliol 2019\nUn cop van acordar, per unanimitat i amb ovacions, decidir que Deu ja no existia, van haver d'afrontar un inexplicable augment dels miracles i tota mena de fenòmens extranys.\nLes xarxes socials, el Big Data i la intel·ligència artificial estan entrant amb força a les nostres vides, i la privacitat i les nostres dades en són les primeres víctimes.\nAmb la voluntat de servei que em caracteritza, procedeixo a donar-vos alguns consells útils sobre com protegir la vostra privacitat:\n1) Revisa les configuracions de seguretat. Mira bé a veure quines autoritzacions has donat a segons quines aplicacions. Si cal, posa la famosa tireta a la webcam del portàtil.\n2) Desinstal·la. Treu totes les aplicacions que no necessites: gasten electricitat, dades i ocupen memòria. I moltes no saps per a què les tens.\n3) No portis el mòbil a tot arreu. Si és cert que et tenen controlat, geolocalitzat, enregistren el que parles i filmen el que fas, el millor és que aquest petit espia electrònic no surti de la petita cel·la analògica (un calaix de fusta).\n4) Trol·leja l'algoritme. De moment la intel·ligència artificial no és capaç de captar el matisos de la ironia, el sarcasme, la mentida pietosa i la supervivència. Com es pot trol·lejar l'algoritme? Ací teniu alguns consells:\n— Fes cerques de coses que no t'interessen, i fins i tot de coses que et desagraden. L'algorisme començarà a buscar nínxols de mercat tan absurds i innecessaris com les vostres cerques. I us faran ofertes realment bones.... tan bones com prescindibles.\n— Aplica el like a coses que no t'agraden. L'algorisme pot acabar trobant una relació entre la galvanoplàstia i el vot a la ultradreta si sou prou gent fent els mateixos likes. Només així es poden entendre segons quines promeses electorals.\n— Escolta música que no t'agrada, i posa vídeos que no t'interessen. De fet, no cal ni que escoltis ni que vegis, n'hi ha prou amb que et treguis els auriculars, o que afluixis el volum dels altaveus (els que van amb rodeta), i que no miris la pantalla on es projecten els vídeos que te la bufen (bé que hauràs de passar el fregall, fer la bugada o baixar a comprar el pa).\nSi els teus amics i tu us coordineu bé, podem aconseguir que es pensin que els votants de la CUP són uns entusiastes seguidors de Cine de Barrio i dels acudits de l'Arévalo.\nAu, no us rendiu. Si el present és lluita, en el futur l'algoritme us proposarà un ampli ventall de productes per a lluitar contra l'algoritme.\nEtiquetes de comentaris: blogueig, feisbuqueig, idees poc brillants, lamentables i prescindibles observacions de la realitat, tecnologia\nSempre he tingut molts parents prop de casa, per a mi era ben normal passejar pel carrer i creuar-te amb una tieta o una cosina. Però hi ha dos moments a l'any, festes nadalenques i estiu, en el que es produeix una interessant, divertida i relaxant dispersió.\nEn aquestes setmanes puc tindre la mare a Andorra, un nebot a Montecarlo i cosins dispersats per mitja Europa. No és que estiguem tot juliol i agost viatjant —ja ens agradaria!— però sí que ens trobem amb que un torna i vint-i-quatre hores després marxa l'altre.\nNomés ens falta que passi alguna cosa —i sempre passa alguna cosa— per a que ens interessem per si es troba bé l'altre.\n— Ha entrat en erupció l'Etna, com es troba la tieta, que feia vacances a Xipre?\n— Atemptat a Istambul? Ràpid, a veure si es troba bé el teu cosí, que estava de viatge a Budapest.\nPerò la resta, tot bé.\nCom cada estiu pretenc aprofitar les vacances per a llegir una mica més. I com cada estiu, no em dóna temps de gaudir de tot el que m'he comprat.\nAquest estiu he començat amb dos relats i un recull de contes. Ací els teniu:\n— Cardona, de Gabriel Pallarès. Relat de clares influencies lovecraftianes, ambientat a la Catalunya central durant els anys 50'.\n— El destino de los idealistas, de Sergi Sallent. Relat futurista sobre el poder i la revolta.\n— El abrevadero de los dinosaurios, de Daína Chaviano. Relats curts de fantasia, amb molts dinosaures.\nTothom sap que hi ha un desajust entre el calendari laboral de la majoria de persones que tenen criatures petites i el calendari escolar. Això es resol per dues vies: família i casals d'estiu. O una combinació d'ambdós.\nHi ha moltes menes de casals d'estius, però els més consumits, si més no quan les criatures són més petites, són els que es desenvolupen a la mateixa escola. Hi ha tarifes diverses, n'hi ha que cobren per dies, d'altres per setmanes, i cobreixen diversos serveis.\nUna cosa que m'entendreix és veure com va minvant el nombre d'alumnes al casal, a mesura que va avançant l'estiu. Els primers dies hi són gairebé tots, el canvi els últims dies en són ben poquets. N'hi ha que, si no tenen un nombre mínim d'alumnes, ja ni es programen (per això les inscripcions són un o dos mesos abans). N'hi ha que fusionen diverses escoles, si aquestes estan prou properes.\nQuè pensen els nens d'aquesta minva de companys i amics? S'entristeixen pels que falten? S'alegren que, segons qui, ja no hi vagi? Estan més contents perquè així tenen més espai, joguines i atenció dels monitors? Pot ser el més creatius s'imaginen alguna història tipus Deu negrets d'Agatha Christie, qui sap.\nI els adults? No ens posem una mica trists quan passem per davant d'un pati d'escola i el veiem buit i callat? Bé, això últim depèn, perquè ja se sap que a l'estiu s'aprofita per a fer obres. I la maquinària de la construcció és molt més sorollosa que les criatures jugant.


Dependència o sobirania alimentària?\n4 min. 05/10/2018 20:28\n651x366 Dependència o sobirania alimentària? / CAIB Dependència o sobirania alimentària? / CAIB\nÉs una forma de desenvolupament social, agrari i alimentari just\nEl concepte de sobirania alimentària, nascut en l’àmbit dels nous moviments pagesos dels països sud-americans, africans i sud-asiàtics, va fer fortuna aviat i es va veure que era d’aplicació a les societats occidentals. En contra del que pugui semblar, no defineix un projecte autàrquic, sinó una forma de desenvolupament social, agrari i alimentari just i saludable per al conjunt de la població. El grau de sobirania alimentària es pot determinar a partir de saber quina és la proporció d’aliments locals sobre el consum alimentari total. La producció local no pot cobrir totes les necessitats, és una qüestió òbvia. El problema no és en els plàtans o les pinyes tropicals, el problema apareix quan la producció local desapareix del mercat, en paral·lel a un procés d’abandonament dels conreus i de l’expulsió dels agricultors de les seves terres.\nLa quota d’autosuficiència alimentària està entorn del 15%\nEl consum alimentari balear, com no podia ser d’altra manera, està condicionat pel model econòmic general basat en l’expansió edificatòria i turística. El creixement poblacional i el nombre de visitants han implicat un increment del consum alimentari total sobre la base de les importacions massives d’aliments. Mentrestant, arran de la crisi econòmica, ha disminuït la despesa alimentària per capita. Aquestes importacions massives d’aliments de baix preu han repercutit en l’abandonament de les produccions locals, tendència que els darrers anys ha afectat aliments frescs, com hortalisses i carns fresques, que eren els que millor resistien la forta tendència a la desertització alimentària. A dia d’avui, la quota d’autosuficiència alimentària balear està entorn del 15%, a nivell general, i prop del 20% en producte fresc. Un indicador de sostenibilitat per a societats desenvolupades podria ser el del 40% de consum alimentari local.\nDe cada cop menjam pitjor\nConsumim un 12% menys d’hortalisses fresques\nEl problema no és tan sols de quantitats absolutes d’aliments consumits, cal analitzar també la composició concreta del consum alimentari balear. Perquè la tendència no sols és molt intensa cap a un major predomini de l’alimentació d’origen llunyà, sinó que també de cada cop menjam pitjor i més malsà. A les Illes Balears el fenomen és més acusat que en altres comunitats autònomes. Les xifres indiquen que consumim un 12% menys d’hortalisses fresques i un 11% menys de fruites fresques que la mitjana de l’Estat. Les carns fresques han estat expulsades per carns congelades i preparats carnis, i aliments que abans eren populars, com el pa de fleca i els llegums, perden posicions davant la panificació industrial i els menjars preparats.\nLa Conselleria ha aprovat la seva inclusió en el catàleg d’aliments\nHi ha iniciatives destacables. La Conselleria de Medi Ambient, Agricultura i Pesca ha aprovat la inclusió de la tomàtiga de ramellet en el catàleg d’aliments tradicionals de les Illes Balears. Per ser inscrits en aquest catàleg, els aliments han de provar un mínim de trenta anys de producció, elaboració o comercialització a les Balears. La inscripció tan sols garanteix que un determinat aliment està ben arrelat i és propi del territori balear, però és important perquè pot permetre a aquests aliments un reconeixement molt valuós per millorar-ne la seva difusió i comercialització. La tomàtiga de ramellet és un producte important que ha de ser potenciat. Per això, la inclusió en el catàleg és una passa endavant. La tàpera, la sobrassada, la porcella de porc negre i el gató han estat els darrers aliments catalogats i l’oli d’Eivissa aviat ho estarà, un cop elaborats i aprovats els estudis necessaris.\nTerracor és la primera empresa fruitera de les Balears\nAquesta setmana, el conseller Vicenç Vidal i el director adjunt del FOGAIBA, Llorenç Mas, han visitat els camps de fruiters de Terracor, a Manacor. Allà han explicat el suport que reben les organitzacions de productors de fruites i hortalisses, a través del Fons Europeu FEAGA, per a inversions i despeses de producció i comercialització. L’any 2011 aquests pagesos manacorins iniciaren l’aventura de la producció de fruita dolça, amb 35 ha, on treballen per cobrir el cicle de varietats, introduir-ne de noves i apostar per la innovació tecnològica, aconseguint que el producte de temporada arribi fresc al consumidor. Ningú hauria posat messions a favor d’un projecte com aquest, però ara Terracor és la primera empresa fruitera de les Balears, amb una producció que està entorn de les 1.500 tones de fruita, entre pomes, peres, nectarines, melicotons, albercocs, prunes i raïm.\nCels clars i temperatures estables


My fusion store, roba i complements al millor preu\nc/Berenguer III, 14 – Tel. 93 579 28 39\npreu millor roba Complements fusion store\nJa fa un mes que My fusion store va ampliar al seu radi d’actuació obrint una nova botiga a la nostra ciutat i mantenint la seva fabricació a Barcelona. L’establiment fabrica les seves pròpies peces de roba pensant en dones amb elegància i ganes de trobar-se bé amb elles mateixes.\nVist l’èxit obtingut amb l’establiment de Gran de Gràcia My fusion store aposta també per una nova etapa al Baix Vallès amb la botiga de la nostra ciutat. Es pot trobar des de roba casual pel dia a dia com els vestits més selectes per anar de festa o esdeveniments importants.\nA més a més, la botiga disposa dels millors preus, tant en la seva roba com en els seus complements i ofereix descomptes del 10% en roba a les persones que es trobin a l’atur. My fusion store, la nova botiga de Mollet amb els millors preus per sentir-te una diva de la moda.


UGT diu que l'acord per a la internalització de treballadors del Grupo Jorge és "un camí a extrapolar a altres sectors"\nEl sindicat assegura que és una "fita històrica" i celebren que es podrà aplicar el conveni col·lectiu als treballadors\nEn una roda de premsa posterior a la signatura de l'acord, el secretari general de l'UGT ha lamentat que fins ara s'estava produint un "frau de llei" ja que els treballadors passaven a dependre d'una empresa mercantil i en règim general però tampoc se sabia quin conveni se'ls podia aplicar. De fet, fa uns mesos CCOO i el Departament de Treball van signar un acord en aquest sentit, tot i que UGT no el va subscriure mai. En aquest sentit, la responsable del sector alimentació del sindicat, Alícia Buil, ha explicat que l'empresa els ha traslladat que creia que actuava correctament perquè el Departament de Treball havia validat aquest acord.\nSegons el document, la internalització serà l’1 de juliol i Grupo Jorge ha acceptat la subrogació directa dels treballadors d’Axparia - uns 1200 de l’escorxador Le Porc Gourmet, a Santa Eugènia de Berga, i uns 400 de Le Fortune Pig, a Mollerussa. L’acord arriba setmanes després que el sindicat presentés una denúncia a Inspecció de Treball contra Grupo Jorge per cessió il·legal de treballadors.\nA més, representa l’estocada final a les falses cooperatives que operaven a Grupo Jorge ja que amb el pacte s’aconsegueix no només que els empleats hagin passat a règim general (que això ja s’havia aconseguit amb la incorporació a Axparia), sinó que a més els treballadors siguin contractats per l’empresa a qui presten el servei, extrems que ja es recollien en la modificació de la llei de cooperatives. Així mateix, l'empresa "reconeix i manté els acords i les garanties" per als delegats sindicals escollits mentre han esta treballadors d'Axparia Trade.


LA GUERRILLA COMUNICACIONAL: LA REPRESA DE LA DESTRUCCIÓ DEL MEDI AMBIENT POST COVID19\nSembla que tot tornarà a la normalitat; o a la nova-normalitat, segons es vegi. Això vol dir que, reprendrem la destrucció del medi ambient quan s'aixequi el confinament? Abans del confinament un dels temes imprescindibles era la destrucció del planeta. El ritme de consum, d’explotació de la terra i d'exhauriment dels seus recursos era tan malaltís que moltes veus amb autoritat científica parlaven d’un canvi irremeiable de la manera de viure. Fins i tot, algunes s'atrevien a posar dates no gaire llunyanes.\nMalauradament, el desconfinament i l’ansietat per consumir ens retornen al punt de partida d’un ritme frenètic. Sembla que els dies de tancament ens han servit per elucubrar de quina manera ens ho faríem per continuar destruint, malmetent i explotant els recursos un cop ens creguéssim lliures de nou. Ja està passant tot, i per tant, ja pots realitzar els teus plans per carregar-te la natura quan puguis sortir de casa; tot i que, aquesta part menys ecològica, segurament ni la tindràs en compte ni l’explicaràs. Ja tens una llista de tots els llocs exòtics on vols anar consumint combustible contaminant? O potser, la llista és de coses que voldràs comprar i que no necessites malgrat que t'has cregut imprescindible consumir estant a casa?\nCom a exemplificació més brutal d’això, podem pensar en la insostenibilitat ecològica dels viatges en avió al ritme anterior al confinament. Podríem plantejar com i de quina manera es podrien limitar aquests tipus de desplaçaments? Segur que plantejar-ho podríem; però de seguida ens sorgeix que, com a conseqüència d’una limitació així, només viatjarien el rics. De fet, podem intuir que si no ajudem a les companyies aèries a sortir de la crisi econòmica per l'aturada forçada, moltes aerolínies s'enfonsaran, el preu dels viatges augmentarà i per tant viatjar en avió serà un luxe només a l'abast dels rics. Així doncs, se’ns podria imposar una suposada democratització dels viatges aeris acompanyada de subvencions a aerolínies. Però, és impossible plantejar-se un sistema de quotes? Un mecanisme redistributiu que garanteixi la possibilitat de viatjar però sense excessos? Un sistema que garanteixi les emergències, el repartiment equitatiu i la reducció de vols comercials?\nArribats aquí, es fa més urgent que mai una praxis i discurs alternatiu al capitalisme, rupturista amb les dinàmiques neocolonials i trencador amb el model de consumisme. No obstant, amb la quantitat d'ímputs d'ostentació, luxe i malbaratament que la societat occidental exhibeix, es fa molt difícil desenvolupar una praxis coherent amb les necessitats reals i la supervivència de la humanitat. Resulta complicat explicar a les noves generacions tant desgavell absurd i tanta inconsciència quan es premia i s'incentiva tota aquesta superficialitat. Com fem pedagogia? Com fer entendre que aquestes presumptes necessitats ens han estat creades allà on no hi eren per un sistema econòmic que genera desitjos a cop de manipulació psicològica i publicitat? Cal subvertir l'escala de necessitats buides i anhels materials alienants que, a més, creen desigualtats i injustícia social (especialment a països colonitzats per l’imperialisme i a les dones o sectors laborals feminitzats).\nAl sac de les necessitats s'hi han ficat per igual les bàsiques i les supèrflues. Pels mercats tant és l’alimentació que una roba esportiva de marca. L’especulació econòmica no discrimina i no té límit. Les necessitats bàsiques acaben sent un producte de luxe pels qui es mouen en els marges. És el mateix luxe alimentar-se bé que adquirir l’últim model d’aparell electrònic o de la marca de moda. Però, hi ha una diferència abismal entre unes coses i les altres. Sense les essencials i per les que hem de lluitar no podem viure. En canvi, només sobreviurem sense les altres; i segurament tindríem una vida més equilibrada, responsable, sana i millor. Haurem de redirigir les energies que bolquem a desitjar i aconseguir tot el que no necessitem a aprendre a viure i descobrir que és el que realment necessitem; energies per lluitar contra els mecanismes de control i consum que ens manipulen i destruir les seves estructures de poder.\nCreiem que el camí de lluita que més ens pot portar a això és la conquesta de l'autodeterminació en tots els seus sentits, en tots els seus àmbits. Una autodeterminació com a exercici permanent i quotidià de la sobirania personal i col·lectiva: amb sobirania laboral, residencial, alimentària, educativa, reproductiva, sanitària, energètica... Un munt de combats i trinxeres que necessiten de moltes persones al darrere, de combatents i militants implicades, de militàncies i experiències compartides. Una autodeterminació plena, carregada de continguts i lluites, ecològicament sostenible, antipatriarcal, antiimperialista, i que realment ens empoderi i ens faci lliures i no acrítics consumidors.


Escola Pia de Terrassa | Els alumnes de batxillerat van al teatre: "1714: crònica d'un setge" |\nEstàs a: Inici / Què fem? / General / 1714 / Els alumnes de batxillerat van al teatre: “1714: crònica d’un ...\nEl dimecres 13 de novembre tots els alumnes de Batxillerat han anat a veure el musical “1714, crònica d’un setge” al Jove Teatre Regina de Barcelona, obra que intenta explicar de manera intel·ligible el que va passar a Catalunya ara fa vora 300 anys. És un bocí de la nostra història que molts tenim present un cop l’any, l’11 de setembre, però sense saber realment què representa, quin és l’origen de totes aquestes celebracions. L’obra intenta explicar aquest origen a través del teatre musical i de manera força assequible.A l’espectacle s’han explicat els motius, les raons, les intrigues, les traïcions i els interessos que van abocar el nostre país a una situació tan extrema. A les portes del tricentenari de l’11 de setembre del 1714 aquesta obra ha aportat als nostres alumnes elements que els permetin tenir un millor coneixement de causa del nostre passat per poder tenir criteri a l’hora de plantejar-se el que pot ser el nostre futur. L’espectacle ha estat molt ben valorat tant per part dels alumnes com dels professors. Ha estat un dia diferent a les portes de la setmana de controls trimestrals de la darrera setmana de novembre. Per cert, molta feina i sort per tothom!.\nEtiquetes: 1714, Batxillerat\nPrimera jornada de reflexió i testimonis pels alumnes de grups de confirmació... Tallers Familiars: Taller creatiu de tardor


Oltra i Sánchez acorden constituir una mesa tècnica per elaborar un decret d’harmonització i planificació de serveis socials – Coalició Compromís\nPublicat el 27 de Març de 2017 en Governs amb Compromís Sanitat i Benestar\nLa Vicepresidència i Conselleria d’Igualtat i Polítiques Inclusives i la Diputació d’Alacant constituiran una mesa teòrica de treball per elaborar un decret per a la planificació i finançament harmonitzada del sistema de serveis socials.\nAixí ho ha anunciat la vicepresidenta del Consell, Mónica Oltra, després de la reunió que ha mantingut avui amb el president de la Diputació d’Alacant, César Sánchez, en la qual s’han abordat diferents qüestions relacionades amb la coordinació financera i de posada en marxa de infraestructures socials a la província.\n“Cal un canvi cap a un model de cooperació entre institucions que centre les persones en l’acció política”, ha defensat la vicepresidenta, que ha confirmat la intenció d’ambdues institucions de posar en marxa una política de col·laboració institucional “per millorar el treball de cara a la ciutadania i posar en el centre les persones”.\nLa vicepresidenta, que s’ha mostrat molt satisfeta i agraïda pel diàleg de fraternitat i col·laboració que s’ha mantingut durant la reunió amb César Sánchez, ha destacat la necessitat que hi haja una cooperació entre les diputacions d’Alacant, Castelló i València i la Generalitat per elaborar un marc normatiu “estable i que done seguretat jurídica” establint un repartiment de treball i competències entre totes les institucions.\nAixí mateix, durant la trobada Oltra ha plantejat a César Sánchez la necessitat d’elaborar un pla d’infraestructures en el qual col·laboren els municipis de la província, la Diputació i la Generalitat que done resposta “a les presents i futures necessitats de la població”, i en aquest sentit ha destacat la importància de treballar des d’una taula tècnica “en què participen tots i es treballe amb projectes, planificació, amb rigor i amb números”.\nD’altra banda, la vicepresidenta del Consell ha convidat el president de la Diputació d’Alacant a participar en el fons de cooperació perquè tots els ciutadans i ciutadanes d’Alacant “tinguen els mateixos serveis, drets i atenció que la resta de ciutadans de la Comunitat Valenciana”, i ha insistit que aquest fons de cooperació incloga també” els temes socials”.\nLa vicepresidenta ha recordat el dèficit anterior que existia en la gestió de les polítiques socials a la província d’Alacant i ha assegurat que des de la Conselleria d’Igualtat i Polítiques Inclusives s’ha donat resposta a aquestes deficiències “amb l’obertura de noves places per a persones amb diversitat funcional, amb la inversió en renda i amb el canvi en la gestió de la dependència”.\nPel que fa als canvis en matèria de dependència, Oltra ha assenyalat que va ser a la província d’Alacant on es va iniciar de manera pilot que les valoracions de les sol·licituds de dependència es realitzaren des dels serveis socials municipals, “perquè era la província que més necessitats tenia en aquest àmbit”.\nEls canvis en la gestió de la dependència han permès que a hores d’ara 17.798 persones en situació de dependència de la província d’Alacant estiguen sent ateses a través d’algun servei o prestació econòmica, el que suposa que, des de juliol de 2015 la Conselleria d’Igualtat i Polítiques Inclusives, s’ha reduït en 5.780 persones la llista d’espera, de manera que actualment hi ha 9.550 persones que estan pendents de ser ateses.


Així seran els nous fulls de nòmina – INTERSINDICAL – CONFEDERACIÓ SINDICAL CATALANA\nFoto: arxiu CSC\nLes nòmines dels treballadors hauran d’incloure des del 12 de novembre un important canvi: a més de recollir la base de cotització i el tipus de retenció de l’IRPF i cotitzacions aportades per l’empleat, també reflectiran l’aportació de l’empresari a la Seguretat Social | Així es contempla en una ordre ministerial publicada el dia 11 de novembre al BOE, disposició que va entrar l’endemà en vigor | Les empreses tindran, segons el Ministerio de Ocupación, un període de sis mesos per adaptar el seu sistema al nou model de nòmina.\nFins ara, al rebuts dels salaris dels treballadors únicament es reflectia l’aportació de l’empleat: per contingències comunes (un 4,70% per a tots els treballadors) i desocupació i formació professional (un 1,55% en el cas dels treballadors amb contracte indefinit i un 1,% pels quals tenen contracte temporal). És a dir, en la nòmina només apareixia l’aportació del treballador per finançar les pensions, les ajudes per desocupació i les accions de formació professional que finança l’estat.\nAra, a més del que aporta el treballador, també s’haurà d’incloure l’aportació de l’empresa: el 28,3% per contingències comunes; el 5,5% en contractes indefinits per desocupació ( 6,7% en cas de treballadors temporals, independentment de si té jornada completa o a temps parcial); la cotització per al Fondo de Garantia Salarial (FOGASA) (0,2%); i Formació Professional (0,6%).\nEn termes pràctics, si es tenen en compte les últimes dades disponibles de l’Instituto Nacional de Estadística (INE), el salari més freqüent a a l’estat, són 15.500 euros anuals. En aquest cas, un treballador amb aquest sou rebrà uns 1.300 euros mensuals (amb les pagues extra prorratejades) i en la seva nòmina apareixerà que, a més d’aquesta quantitat, l’empresari abona a la Seguretat Social per aquest assalariat 390 euros més cada mes.\nÉs més si aquest treballador té un contracte temporal, l’aportació de l’empresari a la Seguretat Social seria alguna cosa major. En concret, pagaria 4.805 euros a l’any o 403 euros al mes per aquest assalariat independentment del tipus de la seva jornada.\nA què corresponen aquests diners que paga l’empresari i que es reflectiran a partir d’ara en les nòmines dels treballadors?\nL’empresa abona tots els mesos el 23% de la base reguladora del treballador (que és pràcticament equivalent al seu salari brut) per concepte de cotització per contingències comunes. Amb aquests diners es paguen les pensions dels quals estan ja jubilats i les baixes mèdiques per malaltia comuna dels treballadors ocupats.\nA aquest percentatge se suma un altre 5,50% de la base reguladora del treballador que l’empresari abona en concepte de cotització per desocupació. Amb el recaptat per aquesta quota s’abonen les prestacions contributives per desocupació dels aturats que tenen dret a això. Si el contracte és temporal, la qual cosa paga l’empresa per desocupació és una mica més, un 6,70%\nFinalment, un últim grup de cotitzacions empresarials són les del Fons de Garantia Salarial pel qual l’empresa paga el 0,20% de la base reguladora del treballador, amb el que es paguen els salaris i indemnitzacions d’empreses en fallida i el 0,60% per finançar la formació dels ocupats.\nEn total, la quota patronal, que és com es denomina la suma de totes aquesta cotitzacions ascendeix al 30% de la base reguladora dels treballadors indefinits i al 31% de la dels treballadors temporals.\nEn definitiva, amb aquest nou model de nòmina publicat es dóna compliment a l’article 104.2 del text refós de la Llei General de la Seguretat Social, que va ser afegit amb efectes des de l’1 de gener de 2013. En aquest article es recull que l’empresari “descomptarà als seus treballadors, al moment de fer-los efectives les seves retribucions, l’aportació que correspongui a cadascun d’ells”. A més, s’afegeix que en els justificants de pagament de les retribucions, “l’empresari haurà d’informar als treballadors de la quantia total de la cotització a la Seguretat Social indicant, d’acord amb l’establert en l’article 103.2, la part de la cotització que correspon a l’aportació de l’empresari i la part corresponent al treballador, en els termes que reglamentàriament es determinin”.\nhttps://www.intersindical-csc.cat/2014/11/13/aixi-seran-els-nous-full-de-nomina/ 2014-11-13T11:36:16+01:00 @cscAcció SindicalCSC,laboral,legislació,nòminaLes nòmines dels treballadors hauran d'incloure des del 12 de novembre un important canvi: a més de recollir la base de cotització i el tipus de retenció de l'IRPF i cotitzacions aportades per l'empleat, també reflectiran l'aportació de l'empresari a la Seguretat Social | Així es contempla en una...@csc jesus.palomar@intersindical-csc.catAdministratorINTERSINDICAL - CONFEDERACIÓ SINDICAL CATALANA\nCSC, laboral, legislació, nòmina\n« Refugiats i apàtrides. L’asil polític i la protecció internacional a l’Estat espanyol\nViolències contra les dones indígenes a Colòmbia, xerrada dimecres 19 de novembre »


Capítol 1: Records i llàgrimes\nAquella calor, aquella olor, li portaren a la ment tots els bons moments que havia viscut en aquell barracó: aquell dia que la seva àvia el va visitar i li va regalar una cistella plena de petites xocolatines amb forma de flors, el primer puzle que va aconseguir muntar sense ajuda dels seus pares, les classes de llengua que li venia a fer la professora, els llibres que li llegia la seva mare a ell i al seu germà petit abans d'anar-se'n al llit o quan els tres varen fer un pastís gegant de nata. La dona era una gran pastissera, coneixia de memòria una quantitat de receptes inimaginables i les realitzava sense cap tipus de dificultat: que si flams, pastissos de pera, coques d'ametlla, bescuits amb maduixes... Sempre intentava aprofitar les fruites que cultivaven a l'exterior de la casa per fer els seus meravellosos plats. Un dia en Li Huan li va preguntar per què les seves postres sempre sortien el doble de bones que les dels altres. I aquesta es va acostar a la seva orella i li va explicar que tenia un ingredient màgic perquè això succeís i que molts oblidaven afegir mentre cuinaven. El petit noi d'ulls verds i cabells castanys va quedar sorprès en pensar que era una cosa concreta la que feia tan especial la seva rebosteria, va fondre la mirada en els blaus foscs de la seva mare i li va murmurar que què era allò oblidat per tot el món, i no obstant això, tan important a l'hora de cuinar. A la qual cosa, sense deixar d'observar-li el rostre, li va respondre amb veu dolça: "amor".\nEn aquell mateix instant, encara davant la porta d'aquell magatzem, el jove va agenollar-se sobre el darrer esglaó de l'entrada i, tapant-se la cara amb totes dues mans, una llàgrima li va caure per la galta. Recordar els seus pares li produïa un profund dolor, ja que encara que el seu pare mai va tenir temps per ell, la seva mare li va donar tota l'atenció i afecte que li va fer falta. Però tot allò va acabar un dia, aquell horrible dia on, des de la finestra de la seva habitació ell i el seu germà, amb els ulls plorosos, observaven com un grup d'homes uniformats amb vestimenta militar se n'emportaven el més valuós de les seves vides, allò que els va ajudar a créixer i ser com ara eren, aquells que donaven tot pel benestar dels seus fills, aquells que els coneixien millor que ningú, aquells que sempre feien el possible per treure'ls un somriure, els seus pares. Se'ls endugueren i mai més els tornaren a veure.\nEn Li Huan es va llevar les palmes del rostre ple de patiment i records materialitzats en petites gotes. Se sentia dèbil, quasi sense forces per mantenir-se de genolls, perquè encara que portés tota la seva vida intentant no caure davant les memòries, ser més fort que elles, la seva sensibilitat no li havia deixat, i l'escut que davant el seu cor havia construït, sempre acabava trencant-se... Tenia la visió fixa en la part baixa de l'entrada, però va tornar a la realitat en veure que aquesta estava lleugerament oberta. Quan ell va anar-se'n a la guerra amb l'esperança de poder recuperar el que els hi havien llevat, el seu germà decidí quedar-se al barracó.\nAmb la mirada encara clavada en el petit buit entre el marc i el portal, una lleu preocupació va començar a inundar-li el cos. Era molt estrany que aquesta no estigués tancada amb forrellat com li va dir que havia de fer a en Tian, el seu germà, abans de deixar-lo sol. Va reunir forces, es va posar de peu i va apuntar la vista per on sortia aquella flaire que li portava tants de record. Tot estava fosc, no hi havia cap llum encesa, tampoc cap senyal de vida, i no podia distingir absolutament res a banda d'aquella inconfusible aroma a lavanda que pareixia haver quedat a cada racó de la casa degut al cultiu d'aquesta planta que hi havia darrere el barracó. Va posar la mà al pom. Era fred, fins i tot havia arribat a formar-se una fina capa de gel. Tenia por d'entrar i ni tan sols sabia per què. Una sensació desconeguda feia bategar el seu cor amb rapidesa. Ja ni reconeixia si tremolava de fred o de terror, o tal vegada de totes dues coses. Encara estava en posició d'entrar quan en el moment que anava a donar la passa i travessar la porta, s'escoltà una greu veu a les seves esquenes.\nCapítol 2: Cinc paraules\nEn Li Huan es va quedar paralitzat. Encara tenia la mà en aquella bola de gel que sortia de la porta i semblava estar transformant-se en un eriçó que li punyia la pell i intentava apoderar-se d'ella ja que se l'hi havia quedat lleugerament aferrada, com si el pom l'estigués agafant, obligant el noi a no moure's, a no girar-se, a no mirar enrere. Amb un gest brusc va aconseguir desfer-se d'ell, però li va provocar un fort dolor que el va obligar a deixar anar una ganyota de patiment.\nVa tornar a sonar aquella veu greu, freda i apagada. Potser era així degut al temps que feia. Suzhou havia estat en els darrers mesos una de les ciutats més fredes d'Àsia. Grans quantitats de neu queien de les capes de cotó que flotaven pel cel a una velocitat increïble degut a les fortes ràfegues de vent.\nAquells flocs caient de l'atmosfera recordaven les persones d'avui dia: les quals gairebé corren inconscients per la vida. A la feina, al mercat, a casa, a la biblioteca i una vegada més cap allí cap allà... No obstant això, hi havia gent que gaudia de la vida, gent que comprèn que només vivim una vegada, gent que sap quan va començar tot i que la mort és desconeguda per tothom. Arriba per sorpresa i no li importa si has viscut la millor vida o te l'has passada assegut amb l'esquena recolzada en la porta del bany mentre ploraves per les teves penes. La gent que es troba en el cicle viciós on no es gaudeix, pensa que provant, experimentant, tafanejant el que fan els altres sentiran el mateix que ells, la mateixa satisfacció, que sentiran felicitat igual que ells, ara bé, el que no entenen és que copiar les respostes no sempre funciona, ja que cada petit ser d'aquest món té les seves pròpies preguntes.\nEncara que, els soldats de Suzhou estaven fent que tota aquesta alegria i totes aquestes emocions que seguien existint en alguns llocs, desapareguessin ràpidament com un estel fugaç. El nou rei va dir que tots aquells mals, assassinats, morts i malalties que ocorrien a la ciutat, eren deguts als sentiments, que eren els culpables de tot, que si fossin eliminats tot aniria millor. Per aquesta senzilla raó la gent ara era així, doncs no els hi quedava altra opció, ja que el monarca havia enviat centenars de militars als carrers, per esborrar de les persones aquest enemic per la humanitat: els sentiments. Igual que ja havien fet amb els pares d'en Li Huan i d'en Tian.\nUn pes va caure en l'espatlla esquerra de Li Huan, el que va fer que se sobresaltés. Al girar-se, va poder contemplar la figura d'un home a pocs centímetres del seu cos. Vestit totalment de negre, amb un frac elegant que devia d'anar-li si més no, dues talles gran, ja que per les mànigues tan sols apuntaven les puntes dels dits, netes, però humides pel clima. No era capaç d'analitzar el que expressava aquell rostre, sense emocions, sense vida. I que vivia? O era només una profunda ombra que es dedicava a vagar pels carrers?\n-Que m'escoltes o què et passa? -va deixar anar aquell home que movia a poc a poc la mà en front de la cara del noi.\n-S...ss...sí, disculpi'm -digué en Li Huan.\nEl cor li bategava amb força i li varen començar a suar les extremitats.\n-Vius aquí? -li va preguntar deixant de fer gestos amb la mà i portant-la a la butxaca.\nEl noi li respongué amb un subtil moviment de cap.\n-Doncs tengui el periòdic del mes.\nI sense dir res més, aquella figura va desaparèixer entre la boira que començava a formar-se en la vall a causa del capvespre.\nSense desviar la vista cap al diari el va ficar en la petita motxilla que portava damunt i es va dirigir fermament cap a l'interior de la casa. Un aire calorós i carregat se li va tirar damunt després de tancar la porta a la seva esquena.\n-Tian? -va cridar sense alçar molt la veu. Tian?- va tornar a repetir, però aquesta vegada amb més força.\nRes, ni un petit soroll. Encara que això no li va fer perdre les esperances que el seu germà seguís allí dins. Va obrir la porta que es trobava a la seva dreta. En aquella sala no es veia més que la taula rodona de vidre en el centre de la sala envoltada de sofàs i les butaques que gaudien de la calor de la xemeneia la qual, famolenca, s'apoderava dels tions de fusta.\nS’enfonsà fins al final del passadís i va pujar les escales que van començar a semblar-li infinites. Va passar pel bany, que tenia la porta oberta, però no hi havia ningú, ni res que no estigués com sempre. Va obrir l'última porta amb més brusquedat que la que havia utilitzat per desfer-se del fred pom de l'entrada. La porta va xocar contra la paret amb força i l'agressiu cop va retrunyir per tota la casa, el qual es va barrejar amb la veu de Li Huan que, després de veure l'habitació buida, va deixar anar un xiscle de dolor com si tota la vida se li acabés de fer trossos.\nNerviós, caminava per l'habitació buscant alguna cosa, que ni tan sols sabia que era. Li van començar a tremolar les cames i la seva respiració s'accelerava sense control; cada vegada l'aire era més pesat. Semblava com si el foc volgués apoderar-se també d'ell carregant l'ambient amb densos núvols de cendres. Es va tirar al llit i va enfonsar la cara en el gran i suau coixí que decorava l'habitació; llavors va lliscar les mans per baix amb els punys tancats fortament. Es va estremir quan de sobte va notar que la seva mà fregava amb un objecte. Va obrir la mà i va embolicar amb ella la cosa per a així lentament treure-la de l'amagatall. Es va acomodar i va veure el que havia agafat: un petit paper de color groc que el va sobresaltar.\n-El paper per emergències!\nVa recordar que en Tian i ell havien acordat que cada color del paper serviria per una ocasió determinada i just aquell era el que no volia veure mai. Va desplegar-lo i va poder veure cinc paraules amb lletra gran que deien: "Soldats capturar-me. Venen per tu". Just en aquell instant s'escoltà un soroll que pareixia sortir de les parets. Uns segons després en Li Huan va advertir que pujaven per les escales...\nCapítol 3: L'últim gra del rellotge de sorra\nEs va quedar paralitzat per un moment. Dirigí la mirada cap a la porta de l’habitació i posteriorment va tornar a contemplar el paper: “Soldats capturar-me. Venen per tu”. Un cop més va mirar en direcció a l’entrada del dormitori, que es va obrir. En aquell moment en Li Huan va poder distingir-hi una figura fosca que li semblà familiar. Va trigar poc en relacionar-lo. Era l’home que li havia entregat el periòdic! Maleí al seu cap per no haver-se’n adonat abans.\nVa pegar un salt per baixar del llit i va treure el cap per la finestra, que es trobava completament oberta, i després de calcular que només hi havia uns dos metres de distància fins al sòl, cobert d’una capa de fulles seques, s'hi va llançar sense dubtar-ho. Va aterrar lleugerament, tot i que, per desgràcia va caure en unes ortigues que li havien passat desapercebudes i que li causaren algunes ferides. Va intentar desfer-se de les fulles que tenia a sobre i començà a córrer amb tota la seva força fins arribar al poble.\nUna vegada allí es va dedicar únicament a observar. Buscava una manera de fugir i tenir, una altra vegada, al costat, al seu germà. Veia els rostres de la gent que passejava de pressa pels carrers, no es comunicaven ni es miraven entre ells, cadascú es trobava aïllat en el seu propi món. A més a més, pareixia que no tenien sentiments. En acabar de travessar el mercat, va arribar a un port molt transitat. Vaixells gegants amb contenidors metàl·lics de colors esperaven en el moll fins que fos l’hora de recórrer blaus i profunds mars.\nEn Li Huan va analitzar amb atenció cada un d’aquells vehicles que suraven sobre l’aigua: les grans veles que tenien alguns, les ancores de fins cinc metres de llargària, les cares que es veien darrere les finestres dels passatgers... Va descobrir una nau de fusta prou gran que pareixia que anava a embarcar aviat, així que va accelerar el pas i, al veure que no hi havia cap guàrdia a la vista, es va colar per una porta petita propera a l’entrada.\nTot era fosc allà dins. Estava ple de caixes de fruites i verdures collides dels horts dels voltants de la vila. També hi havia el que semblaven ser trossos de tela, possiblement utilitzats per fer peces de roba, i algun que altre carruatge vell i desgastat. Al fons de la sala es podia veure un accés de metall oxidat, cap al qual es va dirigir el noi. En arribar-hi va posar les dues mans sobre el pom i va exercir una lleu pressió cap avall, que va causar un horrible soroll que ressonà per tot arreu. Se li va gelar la sang, però passat trenta segons va tornar a repetir el mateix moviment després d’assegurar-se que ningú l’havia descobert. Aquesta vegada es va obrir. En Li Huan va donar un pas endavant amb el qual es va situar en el mig del que semblava ser una espècie de taller. Hi havia eines i papers per tot, el desordre era considerable. Entre un martell i una serra va treure un rotlle de cinta negra que pareixia ser d’una alta resistència, la qual cosa va fer que se li encengués una petita llum d’esperança al cap i, eufòric, es va dirigir cap a l'antic carruatge que havia vist abans. Una vegada el tenia davant, va arrastrar-se pel fred i humit sòl per ficar-se per sota de la carreta i aferrar-se ambdues mans i cames a la part inferior d'aquesta amb la cinta adhesiva que havia trobat.\nNo va tenir que esperar molt fins que el renou dels motors va desaparèixer i les ones del mar deixaren de colpejar furioses l'estructura de la nau. Es va obrir la gran porta de la popa i la gent començà a baixar de la primera planta per les escales. De seguida els soldats i oficials es van posar a treure les caixes de mercaderia amb prou dificultats . Dos d'ells, amb sabates fosques i pantalons llargs del mateix color, van aparèixer al costat de la cara d'en Li Huan, qui a penes podia respirar aferrat contra els taulells de fusta i es limitava a veure com trepitjaven amb força enfront els seus ulls. També va veure quatre potes blanques d'un animal que es dirigien cap a la part davantera de la carreta, els taulells de fusta del terra cruixien amb les seves passes. Uns instants més tard les rodes començaren a rodar gràcies a la força exercida per un cavall.\nEl camí va ser tranquil fins que arribaren al camp, on creixien des d'altes plantes amb flors fins petits i rodons cactus. A més a més, grans pedres es creuaven pel recorregut de la calessa, el que feia que en Li Huan temés caure en cada moment ja que, amb els salts que donava degut a l'irregular terreny, se li estaven afluixant la cinta que el subjectava ferme a la base. Una gota de suor li lliscava pel front com en un tobogan aquàtic en ple estiu. Sentia els braços cansats i adolorits, els músculs li tremolaven i sabia que no aguantaria molt més allí sota.\nNo obstant això, es va sentir alleujat quan el soroll de les potes de l'animal cavalcant va anar disminuint cada vegada més fins aturar-se per complet. Els soldats van abandonar el vehicle i quan el jove ja no va percebre cap so, es va deixar caure sobre el dur terra de pedra.\nTota la tensió del seu cos va desaparèixer i començà a relaxar-se gràcies al cant dels ocells que descansaven a les branques dels arbres propers. Sense moure's del lloc, sota aquell carretó, en Li Huan va caure en un lleu somni que no va durar molt degut a un grup de nins que corrien a prop seva i cridaven paraules que no va entendre. Es va incorporar per poder observar-los i se n'adonà que tots vestien completament igual: amb les mateixes sabates fosques, els calçons llargs, tot igual que el suposat carter que es va presentar davant la porta de la seva casa. Va sobresaltar-se en reconèixer una de les veus dels infants, li era familiar, el cor se li va destrossar en distingir el rostre d'en Tian.\n-Encara ets viu! -va pensar emocionat.\nQuan el grup de criatures va decidir allunyar-se, en Li Huan va aprofitar que el seu germà passava a prop del carruatge per, des de la posició en que es trobava, agafar-li del peu. En Tian va ensopegar, però no va caure al terra. Estranyat, va apuntar la seva petita cara pel buit i va descobrir qui era el que li havia agarrat de la cama, impedint-li caminar amb normalitat.\n-Però què fas tu aquí? -Digué en Tian sorprès.\n-M’he colat en un vaixell dels soldats per venir a buscar-te -li respongué\n-Que t'has tornat boig o es que no has vist el meu missatge?\n-N'és clar que sí que l'he vist, per això mateix he vingut!\n-Espera'm aquí, ara torno.\nEl germà petit va desaparèixer amb rapidesa, no obstant, de seguida tornava a trobar-se davant en Li Huan, aquesta vegada però, amb una vestimenta com la seva a les mans.\n-Posa't això ràpid! Sinó et descobriran -li digué murmurant perquè no ho escoltés ningú.\nUna vegada canviat de roba, els dos germans passaren una bona estona passejant pel gran camp on els soldats eren entrenats i educats per crear un món com el rei el volia. La conversació dels dos nois era freda i distant per evitar problemes amb el guàrdies, que impedien que la gent s'expressés entre ella.\n-Tian aquesta veu no et resulta molt familiar? -va dir de sobte en Li Huan quan s'aturà prop d'una sala amb la porta lleugerament oberta.\n-Es el pare! Què hi fa aquí? Però si està manant ordres als soldats! -va dir el noi sorprès.\nEl germà gran va apropar la vista i va veure al seu pare a dalt d'una espècie d'altar, donant explicacions a crits. Ara ho va comprendre tot.\n-Es ell... -va dir en Li Huan amb els ulls plorosos.\n-Ell qui? -li contestà en Tian amb estranyesa.\n-El rei de tot això. El que està convertint el nostre planeta en una bola de gel sense esperança de poder gaudir de nou un primer amor i les papallones que et fa sentir a l'estòmac, de l'orgull d'haver aconseguit un objectiu en la teva vida o de la eufòria després de rebre una bona nota en un examen, el qual t'havies preparat durant setmanes. Tampoc de poder expressar sentiments de tristesa per la pèrdua d'un familiar o per un simple problema que se'ns creua pel nostre camí. Resulta estrany, però els moments dolents també s'han de poder expressar tot i que sigui amb llàgrimes. Hi ha que adonar-se'n de que sense la tristesa, la felicitat no tindria cap valor, igual que sense la pluja no sortiria l'arc de Sant Martí i no podríem gaudir de la seva bellesa o sense un gran esforç, on has hagut de sofrir molt, no arribaries a la gran recompensa que aconsegueixes a canvi. Perquè al cap i a la fi són les ensopegades les que ens fan guanyar, sense elles no avançaríem, ni milloraríem, tots els nostres assoliments neixen d'allí, de les nostres errades. No els hi temis. Aprofita tot el temps que puguis per estar amb la teva família, perquè el rellotge no s'atura i ningú és etern. Viu, sent, riu i plora si es necessari. Observa la naturalesa, doncs aprendràs moltes coses d'ella. Arrisca't a fer el que sempre has volgut però t'ha fet por. No et tanquis a casa, no t'aïllis del que t'envolta. Evitant això, començaràs a viure la vida, i tots envejaran el que sents i iniciaran també el seu camí per sentir-se com tu. Llavors, és quan començaran a viure...\n-Bé Fabià, jo crec que ja n'hi ha prou per avui de llegir, demà si vols, un capítol més.\n-D'acord papi, gràcies. Segur que altres nins m'envejaran perquè jo llegeix llibres i m'ensenyen molt. I de gros tendré bonics sentiments perquè aprendré a gaudir de tot, a observar i a conversar, mentre que ells estaran submergits en el seu petit món, que no sol mesurar més de dotze centímetres. Aquell món que tot i ser tan petit, s'ha apoderat de totes les relacions entre les persones i dels seus sentiments, com en aquest conte papi. Estan perdent el seu propi temps, i no entenen que es el més valuós de la vida, que no és una cosa que puguis comprar, i que no saps quan te'n queda, ja que en qualsevol moment pot caure l'últim gra del nostre rellotge de sorra. I s'acaba el temps per viure.


Ajuntament de Cardedeu - Actualitat - Notícies - El Museu de Cardedeu inaugura dues exposicions: una sobre restauració i l'altre sobre nissagues farmacèutiques\nEl Museu de Cardedeu inaugura dues exposicions: una sobre restauració i l'altre sobre nissagues farmacèutiques\nLes dues mostres s'inauguren divendres 10 de març, a les 7 de la tarda.\nEl Museu Arxiu Tomàs Balvey (MATBC) estrena aquest divendres 10 de març dues noves exposicions: "Recuperem la memòria. Restaurem!" a la planta baixa ¡ "5 nissagues farmacèutiques" a la segona planta. La inauguració, a càrrec de l'alcalde, Enric Olivé, i la regidora de Desenvolupament Econòmic, Núria Hernández, tindrà lloc a les 7 de la tarda.\nExposició: "Recuperem la memòria. Restaurem!"\nDel 10 de març al 17 de maig, a la planta baixa del MATBC\nEl Museu de Cardedeu custodia un fons ampli i heterogeni aconseguit originàriament per Tomàs Balvey i Bas, fundador del museu i que, amb els anys, s'ha anat ampliant amb donacions, compres i dipòsits de particulars, empreses, institucions i artistes.\nAquest fons consta de col·leccions molt diverses: arqueologia, ciències naturals, història i etnografia, indumentària, objectes d'ús personal, arts decoratives i ceràmica, numismàtica, art i la Farmàcia Balvey, un dels elements més significatius del museu. Amb l'exposició "Recuperem la memòria. Restaurem" es mostren les problemàtiques que comporta la conservació del fons així com les tasques en conservació preventiva i restauració que s'han dut a terme al llarg dels anys i que han permès ampliar l'estudi i la difusió de les col·leccions del MATBC.\nUna exposició produïda pel Museu Arxiu Tomàs Balvey amb la col·laboració de la Generalitat de Catalunya i la Oficina de Patrimoni Cultural de la Diputació de Barcelona.\nExposició: "5 Nissagues farmacèutiques: Balvey, Forés Carulla, Cuatrecasas, Esteve i Oliver Rodés"\nDel 10 de març al 15 d'octubre, a la segona planta del MATBC.\nLes Nissagues Balvey, Esteve, Forés-Carulla i Cuatrecasas han estat famílies vinculades al món de la farmàcia rural des dels segles XVI-XVII i han viscut, de primera mà, el pas des de l'apotecaria, on es dispensaven i preparaven medicaments, a la farmàcia tal i com l'entenem avui.\nAquestes nissagues, juntament amb la nissaga Oliver Rodés de la ciutat de Barcelona, han donat valor al patrimoni farmacèutic conservant i difonent una faceta important del patrimoni històrico-professional del nostre país: el farmacèutic.\nL'exposició mostra com petites farmàcies rurals evolucionen cap a nous laboratoris, amb homes de ciència i grans humanistes al capdavant excepte la nissaga Oliver Rodés que a diferència de les altres va centrar la seva tasca farmacèutica en l'anàlisi i la potabilitat de l'aigua a la ciutat de Barcelona.\nUna exposició produïda pel Museu Arxiu Tomàs Balvey de Cardedeu i la Xarxa de Museus de Farmàcia i amb la col·laboració del Museu de la Farmàcia Catalana, el Museu de la Vida Rural de l'Espluga de Francolí, la Fundació Concòrdia Farmacèutica i els laboratoris Esteve i Oliver Rodés.


4 min. Berlín 01/04/2020 18:03\n651x366 Una estació de metro de Munic, al sud d'Alemanya / CHRISTOF STACHE / AFP Una estació de metro de Munic, al sud d'Alemanya / CHRISTOF STACHE / AFP\nA principis d’aquesta setmana, un informe estratègic del ministeri de l’Interior alemany apuntava que a finals d’abril Alemanya vol fer 200.000 tests de coronavirus al dia. Els científics i experts es van posar les mans al cap, però de seguida van començar a estudiar com aconseguir-ho. No hi ha dades definitives de quants tests es fan al país perquè es manté amb cert secretisme quants laboratoris hi estan implicats. Els mitjans alemanys calculen que es fan entre 300.000 i 500.000 tests setmanals en més de 86 laboratoris, que analitzen els resultats. A principis de març, n'eren 84.000 setmanals.


Collada Dobres - Soto de Valdeon - Senderisme\nDescripció Collada Dobres - Soto de Valdeon\nLa ruta Collada Dobres - Soto de Valdeon enllaça un recorregut circular de 5.93 km i 622 m de desnivell acumulat. Amb sortida i arribada a Soto de valdeon, el dia que vam fer aquesta fàcil ruta vam gaudir de bones vistes al llarg del recorregut.\nLa ruta es mou entre els 955 m corresponents al punt més baix, fins als 1567 m que corresponen a la màxima altura. Per a que et facis una idea, l'altura mitjana es troba situada als 1174 m. Aquestes dades proporcionen a la ruta un desnivell positiu de 5 m.\nAixí doncs, com a resum, sempre he associat Soto de valdeon a la ruta . Quan m'escapo per aquestes contrades, aprofito per repassar algun racó que tenia oblidat.\nCollada Dobres - Soto de Valdeon (En español)\nTorre Bermeja - Camino del Burro - Vega Huerta (a 0.00km)\nRuta del Cares (a 1.79km)\nEn los Picos de Europa (a 7.99km)


Els viatges del Xavi: Perperikon i Tatul\nBuff !!!! Escrivint entrades endarrerides del blog... Quan un entra en la voràgine de la rutina diària costa enllestir els deures de viatge..\nDoncs res, retrocedim al dia 23 d’Agost, fa més d’un mes. Toca Perperikon. No sé que em trobaré quan hi arribi, però vària gent m’ha recomanant que hi vagi. Incomprensiblement se’m va escapar en el planning original del viatge: Planificar qualsevol viatge implica renúncies, però no era el cas de Perperikon i Tatul, i de ser-ho no ho recordo, senzillament no els vaig incloure al viatge. Avui, visitaria el Perperikon, i si hi havia temps, també Tatul.\nAixí que ho empaqueto tot, o això crec (oblidaré la tovallola a casa en Rado), deixo les alforges amagades al seu jardí per si quan torno no hi és, i enfilo cap a Perperek després d’una parada tècnica per esmorzar. Uns 25 km després, alguns més del que indiquen les guies o s’intueix al mapa, arribo al pàrquing . He sortit d’hora de Kardzhali i arribo al pàrquing que els venedors de records encara estan muntant les seves paradetes. Sorpresos, comença l’interrogatori de rigor del d’on ets i on vas, així com les afirmacions solemnes de que Stoikov ha estat un dels millors jugadors que han passat pel Barça. Em mostren on lligar la bici, i em diuen que no em preocupi, que estant ells per allà no li passarà res. Abans de dirigir-me cap al sender que condueix a Perperikon, però em compro un mapa del lloc arqueològic així com una guia escrita per dos dels principals arqueòlegs que han excavat al lloc: Nikolai Dimitrov Ovcharov i Daniela Georgieva Kodzjamanova, i qui em ven la guia em comenta que en aquest moments es troben a dalt, que si hi vaig em firmaran un autògraf de la guia. Sorprès, enfilo cap a l’entrada tot preguntant-me si la parella d’arqueòlegs són uns Eudals Carbonells a la búlgara, la cara mediàtica i popular de la història i l’arqueologia. En tot cas, sempre estarà millor que s’idolatri a un arqueòleg que a un milionari que segueix una pilota, no?\nAmb la guia a la mà, començo a fer-me una idea del que em trobaré i enfilo sender amunt cap al que es podria considerar-se l’entrada al recinte. Totes les restes es troben en un turó, però n’hi ha molt vàries, diferents i diverses èpoques. L’entrada es fa pel que en el mapa està definit com a passatge d’entrada... Una pujada empedrada protegida per uns immensos rocs . Un cop dalt, el Palau. Tot i du el mapa a la mà, costa una mica ubicar-me, però un cop ubicat començo a reconèixer estances i detalls: Que si les tombes, que si la sala reial, l’altar, la trona excavada a la roca, però se m’escapa la deessa Umay.... La veritat és que impressiona. Tant per les dimensions del lloc com per totes les restes arqueològiques.\nPerò n’hi ha més, m’enfilo fins dalt del turó fent tota una volta per una zona on s’hi està excavant. Arribo a dalt, i més restes: La torre, acròpolis, la basílica, una cisterna de dimensions descomunals (a quanta gent va proveir d’aigua)? M’hi passejo i tirant direcció est arribo a un bosquet on hi ha tota una colla de gent descansant. Entre ells, els dos arqueòlegs. M’hi atanso, i un encarregat, al veure’m amb la guia del Perperikon a la mà, me la recull, li dóna a Ovcharov i aquest me la signa. I jo que resto allà mig al•lucinat per la situació. Aprofito l’avinentesa per intentar formular-li una pregunta. Sembla que m’escolta amb atenció fins que dic algo que dic l’incomoda, diu quelcom a l’encarregat i aleshores aquest se m’acosta i suaument però amb la seva ma ferma a la meva espatlla m’allunya del lloc. No entenc res. Ho deixaré comentat en el facebook, i dos missatges d’en Gregorio Luri hi afegiran intriga: un dogmáticos, per una banda, sobre les dubtes, crec, de la traiciciat –perdoneu la paraulota – de les restes arqueològiques , i sobretot un de Ovcharov te cuento a la vuelta, em deixen intrigat. La conversa encara resta pendent.\nBé, passat el moment surrealista, continuo una estoneta més passejant-me per Perperikon abans no tornar a posar rumb a Kardjali. Hi arribaré a les tres de la tarda tocades. Faig un truc al Rado per saber si volta per allà i passo per casa seva a recollir les alforges després haver dinat en un restaurant turc. Una horeta i poc després soc a Mochilgrad. Pel camí, saludo a una parella d’autoestopistes. Són bulgars, però la noia estudia a Madrid, i fem petar la xerrada una estoneta. Aprofito la tarda per descansar i actualitzar el blog, l’endemà visitaré Tatul.\nI així és com el dia següent visito Tatul. Abans però hauré anunciat a mig Masnou a través del Facebook que la balconada de l’ajuntament s’ha desprès i ha caigut sobre el passeig. Entre que m’alço d’hora i la diferència horària soc el primer en assabentar-me de la notícia tot i ser lluny de casa.\nArribo a Tatul després d’una quinzena de quilòmetres. L’objectiu és visitar-ne el santuari solar, amb el seu altar, sembla que de culte òrfic. Hi ha qui considera el lloc la tomba d’Orfeu. És un turonet petitó. Res similar a la magnitud de Perperek visitat el dia abans. Hi arribo i m’hi estic sol. M’enfilo dalt el turó tot travessant les restes de la fortificació que hi ha. Estan mig reconstruïdes, però potser perquè anava avisat no trobo la reconstrucció tant desastrosa com les de Veliko Preslav o Pliska. Mitja hora després torno cap a Mochilgrad on després de modificar una errada en una entrada del blog i dinar, agafo la bici i poso camí a Ardino.\nOpto per seguir una ruta diferent a la d’anada. He escollit una carretereta secundària d’aquelles que quan les veus al mapa t’ensumes que te bona pinta. I així és. Surto en direcció Djebel oi tot seguit enfilo cap a Mishevslo. Les vistes no tenen preu. Quan un s’atança al poble el veu dalt del turó amb el seu prominent minaret en primer terme. Hi arribo que el muetzí està cridant a l’oració, però els turcs del bar on paro, al costat de la mesquita, els hi atrau més el turista ciclista que no pas els seus deures religiosos.\nDesprés d’una Coca Cola continuo amunt, direcció al port d’Ardino, on hi hauria d’arribar a través d’una carretera secundària. El paisatge de les Rodopes es fa impressionant. Vaig flanquejant les muntanyes amb unes fabuloses vistes sobre altres vall i muntanyes no massa agrestes però cobertes per frondosos boscos com els pels que de tant en tant s’endinsa la pista, ara ja no està asfaltada, per on pedalo.\nArribo a dalt del port d’Ardino com tenia previst i començo a baixar per l’altra banda. Creuo el poble sense localitzar l’hotel on tenia en ment dormir. M’he equivocat. No hi ha hotel, m’he confós de poble. Segueixo pedalant i arribo al trencall de Byal Izvor on dos dies abans havia parat a dinar. Pregunto si hi ha algun hotel a prop i em volen enviar a més de 10km de distància, que no veuen que és gairebé fosc?. Per sort, un dels clients del bar treballa a València, i ens posem a parlar en castellà. Costa fer-els-hi entendre que no necessito res glamurós. A Byal Izvor hi ha d’haver algun hotelet, per cuchitril que sigui. I sí, al final reconeixen que n’hi ha un. Si no me l’han ofert de primeres al veure’m guiri, cal que em calci. Faig cap al poble i un quilòmetre i pico més tard ja hi soc. L’hotelet és senzill, sense dutxes a l’habitació i amb mobiliari atrotinat, però està net.\nAllà amb trobo amb un altre valencià que em fa de traductor tant mentre negocio l’habitació com sopant. Ha de tornar a València en dues setmanes. Treballa a la construcció i te feina. És un afortunat. M’acomiado d’ell havent sopat i me’n vaig a dormir. Demà vull arribar a Devien, per acabar el dia amb un banyet d’aigües termals.\nPublicat per xtarafa a 10:56 p. m.\nEtiquetes de comentaris: bici, bicycle, bulgaria, orfeo, perperikon, tracia


Barres de Begudes i Servei d'aperitiu en festes, concerts i casaments\nServei de primera qualitat amb les marques més conegudes del mercat.\nLa barra básica inclou:\nPossibilitat de canviar qualsevol producte per un altre de valor i qualitat similar\nRESERVA-LA ARA +34 667 531 034\nServei professional i primeres marques per als esdeveniments més exclusius.\nLa barra premium consta de la barra bàsica més els articles de la barra premium\nLa barra premium inclou:\nLa nostra barra de Cocteleria\nLa Barra més completa amb els coctels més originals.\nLa barra de cocteleria inclou:\nFruit Mojito: maduixa · coco · mango · sindria · etc...\nFruit Caipirinha: maduixa · coco · mango · sindria · etc...\nFruit Caipiroska: maduixa · coco · mango · sindria · etc...\nPinya Colada · Gin Fizz · Tom Collins · Daikiry · Daikiry Strawberry · Wisky Sour · Margarita · Varietat de "xupitos"\nServei professional d’una barra exclusiva de vermuteria.\nLa barra de vermuteria inclou:\nVermut Blanc · Vermut Negre · Olives farcides El Tafaner · Xips premium de tall fi El Tafaner\nDisponibilitat per poder muntar.\nBarra de vins i caves\nBrandys i armagnacs\nDegustació de Whiskys\nPossibilitat de muntar carta i degustació d'havans.


per Redacció - Fotografia: Balàfia Volei Lleida 25/06/2015 00:00h\nEl Balàfia Vòlei Lleida jugarà a 1a Nacional| Redacció - Fotografia: Balàfia Volei Lleida\nEl Balàfia Vòlei Lleida jugarà la propera temporada 2015-2016 a la lliga estatal de 1a Nacional. L'equip, que un any més estarà dirigit per Mario Martinez, ha formalitzat aquest dijous la seva inscripció a la Real Federación Española de Voleibol, un cop ha obtingut la conformitat de la Federació Catalana de Voleibol de pagar l'aval de 2.100 euros per poder jugar i, alhora, que hi hagi els màxims equips catalans a la competició per tal d'abaratir els costos de la mateixa.\nFinalment, la FCVB ha comunicat al club lleidatà que aquesta temporada no es podrà assolir el grup català a la 1a Nacional però es treballa per aconseguir-ho de cara a la propera temporada 2016-2017. Malgrat això, el Balàfia Vòlei Lleida ha decidit competir a la 1a Nacional esperant que el grup que s'acabi formant estigui integrat per 2 o 3 clubs catalans i altres de la comunitat valenciana i balear.\nL'entrenador del primer equip, Mario Martínez, ha explicat que "finalment hem decidit afrontar aquesta temporada a la 1a Nacional perquè els jugadors s'ho mereixen després d'haver aconseguit guanyar la Fase d'Ascens i també perquè és bo per acabar de consolidar el club com el referent del voleibol masculí lleidatà i català". A tot això, ha destacat Martínez, "cal sumar la contribució que faran els jugadors que provenen de l'Alpicat, alguns dels quals formaran part del primer equip i altres, juntament amb jugadors del Balàfia, constituiran un segon equip a la 1a Catalana, amb la qual cosa aconseguirem que tots els jugadors del nostre club tinguin continuïtat".\nAra, el Balàfia Vòlei Lleida té un altre objectiu important per endavant. I és aconseguir un patrocinador fort que aporti part del pressupost del primer equip. "Necessitem uns 10.000 euros d'aportació externa perquè el projecte de 1a Nacional sigui viable econòmicament", ha posat de relleu Martínez. A això caldrà sumar l'aportació que facin les administracions, com per exemple l'Ajuntament de Lleida, ja que en la recepció que es va fer a l'equip el passat mes de maig "hi va haver un compromís ferm per ajudar-nos econòmicament", tot i que de moment "ningú ens ha comunicat res, esperem que no es facin enrere".\nCal destacar que la resta de patrocinadors que fins ara tenia el club ha manifestat la seva voluntat de seguir col·laborant amb el Balàfia Vòlei Lleida, per la qual cosa la viabilitat de la resta d'equips (infantil, cadet, juvenil, sènior B) està garantida.\nEl pressupost global del club per a la propera temporada serà de 60.000 euros, dels quals 30.000 es destinaran a l'equip de 1a Nacional.


El taller d’espelmes del Programa d’Acció Solidària compleix el seu primer any en funcionament - Parc Sanitari Sant Joan de Déu\nEstàs aqui: Parc Sanitari de Sant Joan de Déu > Notícies > Institució > El taller d’espelmes del Programa d’Acció Solidària compleix el seu primer any en funcionament\npublicat 25 Abril 2013\nEl taller d’espelmes del Programa d’Acció Solidària compleix el seu primer any en funcionament2013-04-252019-09-20https://www.pssjd.org/wp-content/uploads/2020/03/logoweb.pngParc Sanitari Sant Joan de Déuhttps://www.pssjd.org/wp-content/uploads/2019/09/04_2013_WEB_velas_gran.jpg200px200px\nAra fa poc més d’un any, va començar a funcionar el taller d’espelmes que es realitza des del Programa d’Acció Solidària. No ha estat un projecte fàcil però les ganes dels usuaris i l’empenta dels professionals del programa han fet realitat aquesta iniciativa.\nTot va començar l’any 2011 quan usuaris i professionals van participar en un curs de formació organitzat conjuntament amb l’Associació de Familiars del Baix Llobregat. Pocs mesos desprès, al gener del 2012, el Programa d’Acció Solidària va impulsar la posada en marxa del taller d’espelmes i va posar a disposició d’usuaris i professionals tot el material necessari per començar a funcionar.\nDesprès d’un període d’aprenentatge i especialització, va començar a rutllar el taller i els productes elaborats van integrar-se dins el catàleg de productes que s’ofereixen des d’Acció Solidària. De fet, és un dels productes amb millor acollida i s’han fet servir com a regal per a ponents i participants en diversos congressos, jornades i cursos que s’han celebrat al Parc Sanitari Sant Joan de Déu.\nEl Programa d’Acció Solidària neix a iniciativa dels usuaris i professionals dels Serveis de Rehabilitació Comunitària del Baix Llobregat amb la intenció d’ajudar les persones que més ho necessiten. El articles artesanals realitzats es posen a la venda i la recaptació es destina a projectes solidaris que es decideixen a les assembles.\nEn el que portem d’any 2012, s’ha realitzat una donació:\n300 euros a la Fundació Arrels. Ajuda a la reinserció de persones que viuen al carrer (www.arellsfundacio.org)\nA més a més, s’ha visitat les instal·lacions de Aldeas Infantiles a Sant Feliu de Codines (http://aldeesinfantils.org) arrel la donació que va fer-se al centre el passat mes de novembre.


adidas Xploric Gris comprar i ofertes a Trekkinn\n´´ Aquesta parka està feta per a la calor i el desgast quotidià. Un tall llarg i un aïllament sintètic tanquen el fred, mentre que els materials duradors mantenen l’ús quotidià. Una capa de caputxa de pell sintètica és desmuntable.\nBOSCET DE PESTI INTERIOR: per mantenir totes les pertinences segures\nConcha: teixit 100% niló; Llenç: 100% poliéster\nButxaques frontals de pedaç amb tancaments instantànis i encaminadors de cable; Butxaca amb cremallera\nCremallera completa; Pell de pell exterior desmuntable\nNecessites algun producte més de muntanya de la marca adidas? A trekkinn, la teva botiga online de muntanya, tens una àmplia varietat de productes de muntanya que podràs utilitzar amb adidas Xploric. En aquests moments adidas Xploric està en estoc. Volem satisfer les necessitats de tot esportista, per això prestem especial atenció en seleccionar els millors productes de muntanya.


Institut de Ciències de l'Educació > Innovació docent > Grups d'innovació docent > GID Narratives en Educació Social\nUdG ICEInnovació docentGrups d'innovació docentGID Narratives en Educació Social\nLes vivències i opinions de les persones que són usuàries del suport de les educadores i educadors socials constitueixen un element bàsic per orientar accions socioeducatives realment centrades en les persones.\nPer aquest motiu, és necessari que en la formació inicial dels professionals de l’acció socioeducativa s’incloguin espais on els futurs professionals puguin escoltar les veus dels usuaris, les seves preocupacions, les dificultats que es troben, i el tipus de suport que desitgen, entre altres.\nLa inclusió de narratives digitals en les activitats formatives constitueix una estratègia que pot afavorir la formació de professionals de l’acció socioeducativa més conscients de les necessitats reals de les persones amb les que treballaran, complementant les visites i participacions presencials. Construir un repositori de narratives personals digitalitzades d’usuaris i usuàries pot constituir, des d’aquesta perspectiva, una eina bàsica de formació per als professionals de l’acció socioeducativa. Amb aquest plantejament, es proposa constituir el Grup d’Innovació Docent amb una durada inicial de dos cursos (2017/18 i 2018/19).\nElaborar una guia pedagògica per al pràcticum a partir de les aportacions i experiències del professionals de l’àmbit.\nImplementar, consolidar i avaluar l’assignatura optativa Expertesa i Transformació Social, amb participació d’estudiants del grau i persones usuàries de serveis.\nElaborar relats digitals personals de persones usuàries de serveis.\nConsolidar el grup de reflexió-acció de professionals i acadèmics sobre la participació de les persones usuàries de serveis.\nAnna Armengou Balaguer Pedagogia\nFrancisco Calvo García Pedagogia\nEduard Carrera Fossas Pedagogia\nGemma Díaz Garolera Pedagogia\nJudit Fullana Noell Pedagogia\nEdgar Iglesias Vidal Pedagogia\nCarme Montserrat Boada Pedagogia\nMaria Pallisera Díaz Pedagogia\nCarolina Puyaltó Rovira Pedagogia\nCarme Trull Oliva Pedagogia\nCoordinació: Maria Pallisera i Anna Planas\nPublicacions GID NES\nActivitats GID NES


Com clavar el sondeig del 14-F\nEntendre + les eleccions\nDesprés d’haver estimat amb un nivell d’encert molt notable els resultats de les eleccions al Parlament a la seva enquesta a peu d’urna per a EL PERIÓDICO i Betevé, la directora del GESOP explica la lletra petita d’una sèrie de sondejos que han detectat fidelment les tendències de l’electorat.\nEspecialista en Quan puc escric sobre història, literatura fantàstica i de ciència ficció, ornitologia, llengua, fotografia o Barcelona.\n15 de de febrer del 2021. 22:41\nDesprés de cada convocatòria electoral és habitual escoltar variades raons per justificar per què les enquestes no han aconseguit detectar el volàtil comportament electoral. No és tan freqüent que els responsables d’un d’aquests estudis estiguin en condicions d’argumentar l’endemà com han detectat amb precisió per on bufava el vent, com ha sigut el cas de l’enquesta a peu d’urna del Gabinet d’Estudis Socials i Opinió Pública (GESOP) per a EL PERIÓDICO i Betevé, que a diferència de l’encarregada per les televisions públiques pràcticament clavava des del minut u el resultat final, al vaticinar que el PSC seria el partit més votat, seguit d’ERC i JxCat, amb entre 31 i 33 escons tots ells –van ser 33, 33 i 32– i de Vox amb entre 10 i 11 (van ser 11). De fet, segons el portal Electomania, les tres enquestes publicades entorn dels comicis del 14-F amb més grau d’encert van ser aquesta, seguida de l’enquesta també del GESOP per a EL PERIÓDICO que es va publicar el 7 de febrer i del ’tracking’ diari realitzat pel mateix gabinet i difós a través d’El Periòdic d’Andorra (amb desviacions globals sobre els resultats finals de 0,66, 0,73 i 0,95, davant el 2,52 de l’enquesta més errada publicada en altres mitjans, 1,85 del CIS o 1,96 del CEO).\n#14F Cataluña. Balance de encuestadoras 🧮\n👉🏽 En general bien, por debajo de márgenes de error\n👉🏽 Extraordinaria GESOP\n👉🏽 El ElectoPanel, muy acertado ☺\n👉🏽 El CIS peor, pero mejor que en vascas y gallegas\n👉🏽 GAD3 último de la clasificación ordinariahttps://t.co/O1QjhinQLU pic.twitter.com/QYlzcv25Bl\n— EM - electomania.es (@electo_mania) 15 de febrero de 2021\nÀngels Pont, directora del GESOP, explica que l’enquesta de la nit de diumenge no va ser estrictament, o no només, un sondeig a peu d’urna: «És el resultat de treballar amb el ‘tracking’ de tots els dies anteriors, amb enquestes telefòniques assistides per ordinador, i una última el dissabte mateix, més un tast reduït, una mostra de 1.200 persones a vuit meses seleccionades molt expressament per validar els resultats». No és que aquestes meses siguin el nostre Ohio (l’Estat que deien que servia per predir el comportament electoral dels EUA) sinó que tenen «determinades condicions» que permeten revisar, per exemple «que Vox anava molt fort» o «acabar de decidir la posició dels tres primers, que estaven tan a prop que podia passar qualsevol cosa».\nAixí, a part de la recepta màgica d’aquestes vuit meses (en realitat, quatre de desdoblades a causa de la Covid), la clau ha sigut valorar adequadament l’evolució de les principals tendències i de com diversos punts d’inflexió han modificat la seva evolució. El primer, el produït per l’anunci de la candidatura d’Illa. «Ha sigut el més important, el que més ha marcat la campanya respecte als resultats anteriors», precisa Àngels Pont. Una enquesta del GESOP, publicada per EL PERIÓDICO el 8 de gener, va ser la primera que va donar al PSC com a vencedor. La segona gran tendència, que ha deixat els resultats d’ERC i JxCat més ajustats del que indicaven els sondejos de precampanya, és que «entre ERC i JxCat, que tenen una frontera electoral molt gran, la marca de partit més fort era la d’ERC, però la candidata més forta era Borràs», cosa que es va anar notant a mesura que augmentava l’exposició dels candidats, però sense arribar a neutralitzar el primer factor. «Després hi ha hagut petites coses que han provocat moviments, però que hem d’estudiar encara quina ha sigut la seva influència real en el resultat final», valora la directora del GESOP. Per exemple, el cas Bárcenas va tenir un impacte directe en els resultats del PP. «L’endemà de la seva declaració ni un sol enquestat va dir que votaria el PP», apunta, a tall d’anècdota no estadísticament fiable però sí qualitativament significativa. La influència dels debats, considera, és escassa. Tot i que alguna hi ha: «Chacón va començar a treure el cap, rascant vots de l’únic lloc que ha rascat, que és JxCat, i en aquell moment Borràs va començar a confrontar el PDeCAT com no havia fet abans.» També va tenir algun efecte la sortida dels presos de la presó, per exemple. Però, afirma, durant la campanya «no hi ha hagut grans canvis».\nUna excepció sí que seria l’efecte que va tenir, concretament sobre la notable abstenció, l’intent d’ajornar les eleccions al·legant inseguretat sanitària, i la seva revocació als tribunals. «Dir que votaràs és acceptable socialment; quan el 75% de la gent et diu que segur que anirà a votar saps que serà menys; ¡però després d’aquest episodi es va baixar al 60%, quan a les eleccions del 2017 el 90% deia que aniria a votar!», apunta. Tot i que, creu Pont, la pandèmia no és l’única causa de l’abstenció: «la gent està molt cansada de la situació i l’ambient polític, es nota en l’augment de les negatives a contestar».\nCompensar el vot ocult\nL’enquesta d’EL PERIÓDICO, la que més va encertar els resultats del 14-F\nPont admet que el fenomen que se li «va escapar una mica» va ser el nivell del desastre del PP. «La tendència era molt clara, però el PP sempre surt molt baix a la intenció de vot directe i s’ha de corregir al alça; a les municipals no ho vam fer prou, i aquesta vegada el factor a l’alça va ser excessivament alt». El mateix succeeix amb Vox, les dades del qual requereixen d’una correcció similar per aproximar-se als resultats reals –«la intenció directa de vot de Vox estava sobre el 2%». Una cosa difícil de calibrar quan una força irromp per primera vegada –de fet la resta d’enquestes van subestimar clarament l’entrada de la ultradreta al Parlament mentre que la del GESOP va encertar al situar-lo clarament com a quarta força– però que segons Pont es podia fer amb cert marge de confiança «perquè ja porten dues eleccions generals», les últimes amb 243.000 vots a Catalunya. «La sensació és que se n’ha anat més vot de Cs a Vox –que absorbeix vots únicament i exclusivament de Cs i PP- que a l’abstenció del que crèiem al principi» .\nL’abstenció ha afavorit, valora Pont, a la CUP, a Vox i també als comuns, combinat amb l’«increment important de la notorietat i del reconeixement pels seus de Jéssica Albiach, amb un efecte fidelitzador.» Efecte que també és el que explica la victòria d’Illa. La baixa participació també confirma que «l’independentisme, a un país partit entre una meitat que vol la independència i una altra que no, només pot superar el 50% en un context de baixa participació».\nEnquestes Eleccions Catalunya Enquestes electorals Enquesta GESOP


Dilluns, 02 Març 2020 16:55\nFoto: Miquel Àngel Ballester Miquel Àngel Ballester\nDesprés de la primera de les mobilitzacions convocades per la Plataforma contra l’ampliació encoberta de l’Aeroport de Palma que va concentrar més de 1000 persones davant de la Delegació del Govern, avui s’han registrat físicament les més de 450 al·legacions que es sumaran a les registrades electrònicament i que són gairebé ja 2.000. Un nombre que pot créixer encara al llarg del dia d’avui en que acaba el termini.\nDes de la Plataforma recordam que el projecte que ha estat a exposició pública no inclou les modificacions que AENA ha anunciat i que tanmateix són considerades irrellevants per part de la Plataforma perquè no impliquen en absolut una restricció de l’operativitat de l’aeroport de Son Sant Joan. Tot el contrari. Des de la Plataforma asseguren que la reformulació que ha anunciat Aena del seu projecte consisteix només a llevar el pàrquing de cotxes i l'àrea de remots per a avions, la qual cosa suposa una part molt petita dels quatre projectes que tenen en tramitació relatius a Son Sant Joan.\nDes de la Plataforma recordam les nostres reivindicacions són:\nPer últim recordar que avui encara és dia hàbil per fer arribar al·legacions a ENAIRE. Recomanam enviar el model proposat per la Plataforma a través de la pàgina web https://aeroport.aguait.cat.\nMés en aquesta categoria: « Es convoca la primera mobilització per exigir la retirada dels projectes d’ampliació de l’aeroport\tLa Plataforma contra els Megacreuers presenta les seves propostes sobre el Pla Estratègic del port de Palma »


Venda de productes - Sonostudi Audiovisuals Barcelona\n(+34) 933 001 630\nInici > Vendes\nLa selecció continuada i la informació dels nous materials audiovisuals fa que Sonostudi pugui oferir els millors productes de les millors marques.\nSonostudi compta amb una excel·lent relació amb els principals fabricants i importadors de material de so, il·luminació i vídeo professional de totes les marques. Aquestes relacions permeten a Sonostudi oferir equips complets o materials audiovisuals en les millors condicions.\nTarifa de preus (pdf)\nEspecialistes en música i pel·lícules (Cd's, DVD's i BluRay):\nA la nostra delegació i botiga de Granollers som importadors i disposem de materials exclusius. Demana'ns els teus encàrrecs personals de música i pel·lícules (Cd's, DVD's i BluRay) per telèfon o pots utilitzar el nostre Formulari de Contacte. Estem a la teva disposició per qualsevol assessorament personal. Materials d'ocasió\nMaterial d'ocasió (pdf)\nAssociació Catalana d'Empreses Audiovisuals\nAlmogàvers, 166. 08018 Barcelona\nLloguer d'equips àudio, instal·lacions audiovisuals, sonoritzacions, il·luminació, vídeo, borsa de treball, venda, plasmawalls, videowalls\nSonostudi Audiovisuals 2010-2011. Tots els drets reservats


Desafíos del nuevo escenario educativo by Brian Urcia 771 views\nprezentace – Fabrizio Barca.ppt by akashag11111 475 views\nPortafolio de presentación by Mappy Zc 167 views\nPortafolio de evaluación by Mappy Zc 191 views\nPortafolio de trabajo by Mappy Zc 173 views\nACTIVIDAD DRECURSOS WEB by K-therin 208 views\nAra us presenteram un power poi\n1. PARC NATURAL AL MONTSENY\n2. ÍNDEX: 1.Què és un parc natural? 2.On es localitza 3.Mapa 4.Fauna 5.Vegetació 6.Muntanyes 7.Normes 8. Resum de l'excursió\n3. 1.QUE ÉS UN PARC NATURAL?

Un parc natural és una zona que està protegida. No es pot construïr, caçar i altres coses.

Hi ha parcs naturals perquè ara l'home està destruint molta natura, i els protectors del parcs naturals pensen que si no ho fan en el futur no quederan cap bosc de gran extensió, per això ho fan.

 1

\n4. 2.ON ES LOCALITZA :

Com veureu al mapa següent...

El parc natural del Montseny,ocupa una extensió de 30.120 hectàries, distribuides entre 18 municipis que pertanyen a tres comarques:

( Osona, la Selva i el Vallès Oriental )

També els limits naturals, són la Riera de Arbúcies, els cursos alts de la Riera Major i el riu Gurri, el Congost i la plana del Vallès.

 2

\n5. 3.MAPA: El Parc Natural el Montseny té una extensió de 30.120 hactàreas\n6. 4.FAUNA:

En el Montseny hi ha diferents tipus de mamífers:

El sengla

La geneta

Aquests són els mamífers

més coneguts del parc

natural del Montseny.

L'astor

El gaig

El pit-roig

Aquests són les aus més

conegudes del parc natural del

Montseny.

 4

\n7. 5.VEGETACIÓ:

La vegetació del Montseny.

A les parts baixes hi ha:

Alzinars

Suredes

Pinedes

Faigs

En les parts del mig de la

muntanya hi ha:

Alzinar Muntanyec

Rouredes

Per ultim en les parts més altes

per sobre del 1000 metres hi

ha:

Fagedes

 Avetoses 5

\n8. 6.MUNTANYES:

En el Parc Natural del Montseny s'hi troben diferentes muntanyes.

Com les que us direm a continuació:

-Les Agudes amb 1703 metres.

-El Matagalls amb 1697 metres.

-El Turó de l'Home amb 1706 metres.

-El Puig Drau amb 1344 metres.

La muntanya més alta com podeu

veure és el Turó de l'Home amb una

alçada de 1706 metres.

VIDEO

 6

\n9. 7.NORMES:

Com a qualsevol parc natural hi ha unes normes les quals s'han de respectar.

Ara us direm algunes d'elles:

-Respectar els animals i les plantes.

-No fer foc.

-No llençar res a terra.

-No lleçar deixalles en el riu.

-No construir res.

-No es pot conduir amb vehicles amb motor.

I moltes coses més que hem de respectar perquè aquella zona sigui sent un parc natural.

 7

\n10. 8.RESUM

L'excurció va ser molt divertida,vam poder observar molts animals.

Primer vam arribar on tenien l'entrada, arribavem bastant marejats però després de l'esmorzar ja se'ns va passar.

Ens vam dividir en dos grups i vam anar a explorar.

Vam trobar molts tipus d'animals, com:

-Tritó

-granota

-llangardaixos

I més coses interesants.

Després ens vam reunir tots, vam dinar i vam marxar cap a l'escola.

Va ser una sortida molt bonica.

 8

\n11.

FI

 TREBALL FET PER: Joel Fijo i Laia Angerri.

\nDesafíos del nuevo escenario educativo\nprezentace – Fabrizio Barca.ppt\nACTIVIDAD DRECURSOS WEB


L'Astella - Vilanova de Bellpuig: CIU\nBenvolguda gent de l’Estella:\nEn primer lloc us volem felicitar per l’èxit que us atribuïu al vostre blog, però especialment per la publicació de la primera revista l’Estella. Vareu demostrar tenir un humor intel·ligent sense ser barroers, cosa que sense una espurna d’agudesa mental és molt difícil. Ho vareu aconseguir. Enhorabona.\nEn quan a la vostra anònima invitació a participar en aquest espai internauta, tot i la dificultat que comporta la comunicació unidireccional, ens sembla oportú i educat per part nostra no defugir-la, en el ben entés que opinem que no és el lloc adequat per debatre idees ni projectes i que no tenim cap mena de voluntat d’obrir un fals canal de discussió emparat en aquest anonimat.\nEns presentem a aquestes eleccions municipals un grup de gent amb ideologies polítiques variades i privades, però que ens agrupa un únic interès comú: treballar per la gent de Vilanova, fent de Vilanova un poble on tots ens sentim a gust tant per viure, com per treballar, com en l’esbarjo, fent realitat les idees de desenvolupament municipal que tots i cadascun de nosaltres pugui aportar. Estem convençuts que al poble no s’ha de fer política partidista, i per això totes les persones que formem la nostra candidatura som gent que no destaquem per la nostra militància política, sinó perquè en molts moments hem treballat o hem col·laborat en agrupacions culturals, clubs esportius o altres entitats municipals.\nCreiem que tots els veïns i veïnes del poble ens coneixeu. Molts de nosaltres no és la primera vegada que ens presentem a les eleccions, i sempre ens hem sentit orgullosos i responsables de haver comptat amb el recolzament majoritari de la població en totes les escomeses electorals en que hem participat, fet que en el sistema democràtic comporta la responsabilitat de governar. I governar és prendre decisions, i ja sabem que mai plou al gust de tothom. Tampoc creiem ser posseïdors de la veritat absoluta, però sempre decidim i actuem després d’haver reflexionat profundament i demanat el consell de una gran quantitat de gent que estan en les diferents comissions i grups de treball que col·laboren habitualment amb les diferents regidories de l’Ajuntament. Aquesta forma de treball ens dóna la tranquil·litat de pensar que totes i cadascuna de les decisions presses per l’Ajuntament compta amb el recolzament de la majoria de la població. Som conscients de l’existència d’un sector molt minoritari de gent que mai no trobarà res ben fet del que es faci, però que sàpiguen que també els tenim presents en les nostres reflexions per intentar posar-nos a la seva pell i veure les coses des de la seva òptica.\nMolt aviat rebreu a la vostra llar el programa electoral que hem elaborat i on trobareu de forma detallada tots els projectes de les diferents regidories que conformen l’Ajuntament. Valoreu-lo en la seguretat que us dóna la nostra dilatada experiència de govern municipal. Hi trobareu moltes propostes, totes elles realistes, amb el nostre compromís d’execució. Amb elles Vilanova anirà caminant amb pas ferm cap un futur que somiem brillant, però pel nostre grup, la prioritat absoluta al llarg de la propera legislatura girarà al voltant dels serveis socials i de forma especial en l’assistència a les persones. No en debades diem i creiem que ens presentem per treballar pels nostres veïns. Per fer-ho possible, el proper dia 27 de maig necessitem del vostre recolzament com més majoritari millor.\nPer tu, per tots, per Vilanova, vota’ns. Hi sortirem guanyant tots!!!.\nCandidatura de CiU a les eleccions municipals de Vilanova de Bellpuig\nPenjat per lastella a les 2:24\neixam ha dit...\nEls que diferim de vosaltres senyors/es de Convergència, no som una minoria tant ridícula com preteneu en el vostre article; recordeu, si no, la diferència de vots que hi va haver en les anteriors municipals!!\nAh!! presumiu de la vostra no militància política, per què doncs el vostre article l'encapçala el "logo" de CiU??\n14 de maig de 2007, a les 3:58\n14 de maig de 2007, a les 4:05\nOstres!! Ha sortit dues vegades el meu comentari, amb una ja n'hi havia prou, però avegades la técnica....\n14 de maig de 2007, a les 4:08\nEm pensava que això era una revista satírica. Quina serietat CIUs!!\nSembla un discurs institucional. Penso que us manca una mica d'humor.Sabiau que el reure afavoreix la secreció d'endorfines? Proveu-ho us millorara l'ànim.\nPetons, abraçades i pessigolles...Veiam si així feu us de la rialla i el bon humor.\n14 de maig de 2007, a les 4:44\nEl logo de CIU, no l'han triat ells, a sigut iniciatica de l'Astella per falta de foto per ilustrar el post.\n14 de maig de 2007, a les 4:45\nNo som una minoria ridícula, el que passa és que us encanta ignorar-nos.\nLa veritat és que aquí som molt conservadors i per tant és molt provable q torneu a guanyar, ara bé aquest cop espero que l'oposició ens informi bé de tot el que feu i el que proposen ells i no s'escolta. El poble ha de saber-ho tot.\n14 de maig de 2007, a les 5:21\nSenyors convergents sou molt bons comercials amb paraules sabeu cap girar la realitat, el vostre discurs encara te compradors, pero aneu amb compte perque cada vegada teniu menys clients ..........\n14 de maig de 2007, a les 6:51\nJo no tinc tant clar que no facin política partidista.\n14 de maig de 2007, a les 8:38\nNomés falta que això surti aquest dijous al "Polònia" i de paraules del Mas!! jajajjaja\nAh! una altra cosa!!!\nSi que aneu sobrats???? no poseu ni cartells ni pancartes, res de res!!\nO hi ha algú que no volia sortir a la foto tot i "ser" a la llista??\n14 de maig de 2007, a les 9:23\nEi, panteres! Vosaltres deveu ser una majoria ridícula, doncs... On s'és vist? Ni tan sols no teniu ningú que us ajudi a corregir el que escriviu! Una altra vegada us aconsello que feu ús del corrector del word: és de franc!\nAh! I la revista es diu l'Astella, no l'Estella... I no serà pas perquè no l'heu vist enlloc!\n14 de maig de 2007, a les 10:32\nJa és trist que la gent es dediqui a observar parides com aquestes: si Astella va amb a o amb e... Per favor! És que no teniu res més per debatre? Realment: molt trist!\n14 de maig de 2007, a les 11:06\na l'anonim anterior, crec que no es el mateix que et diguis Albert i et diguin Elbert per possar un exemple tots tenim el nostre nom hi ha ningú li agrada que li canvïin.\nCrec que aquest error no es d'escriptura sino de la poca atenció que li presta CIU a L'Astella pq. sino expliqueu-me a que es deu aquest canvi de nom\n14 de maig de 2007, a les 12:09\nPer l'últim anònim: no saps que entre vocals no s'escriuen mai les dues esses? jeje... Es diu posar i no "possar", ja que, per donar un altre exemple, no és el mateix que et diguis Rosa i que et diguin ROSSA!!! O sigui, que tu tampoc mostres massa atenció, au, descansa una mica, que ja treus falces afirmacions quan dius que aquest error és perquè CiU no mostra prouta atenció a la revista!Com ja he dit: lamentable, almenys, a mi, em sembla un comentari trist!\n14 de maig de 2007, a les 12:54\nA l'últim anómin: Busca "prouta" al diccionari i si hi és: Premi!!\n14 de maig de 2007, a les 14:32\nLa nostra llengua és prou valuosa com per respectar-la, i una manera de fer-ho és cuidant l'ortografia, la redacció, l'expresió...\nEls de CiU haurien de buscar un assessor/a lingüistic/a.\nEs un consell de bons amics...\n14 de maig de 2007, a les 15:08\nPresisament avui surt, a la contra de la Vanguardia, el tema de l'escriptura i de les faltes d'ortografia i especialment en el món dels blog i de les webs, realment és un tema interessant.\nPerò espero que el debat no es centri al voltant d'això, doncs seria molt trist, que després de voler un canvi de gobern, la justificació fos que els components de CiU fan faltes d'ortografia.\n15 de maig de 2007, a les 2:58\n15 de maig de 2007, a les 2:59\nho sento, no era la meva intenció repetir-me tantes vegades!!\n15 de maig de 2007, a les 4:16\n15 de maig de 2007, a les 5:24\ntranquil, pepet, ens ha quedat clar, home!\n15 de maig de 2007, a les 6:35\nMagazine d'última hora:\n" Crida a tota la població!\nUn cop solventat(o no...) el problema de la fòbia anti presumptament provocada pel virus anomenat "Arreplegatus Jipiae", sembla ser que un brot inesperat (o no...) d'un nou virus anomenat " Tripartitus Governantus" està inoculant àtacs de fòbia a la pèrdua de poder, a la població de Barcelona ciutat, essent especialment sensibles a aquest virus totes aquelles persones amb miltància a CIU o afins.\nEs per això que en aquests moments, membres de la Joventut Nacinalista de Catalunya estan recorrent els carrers de la capital catalana, tot i repartint condons per evitar que el virus en qüestió es "mantingui al poder", paraules textuals.\nEsperem que la dita fòbia no s'estengui més enllà de la població condal, ja que donat el seu caràcter cosmopolita, el que ha començat com una petita epidèmia sense importància podria acabar en catàstrofe mundial.\nA hores d'ara, els diferents serveis sanitaris consultats convergeixen tots en un sol punt:\n"Els Ciuafectats haurien de fer un major consum de verdures i fruites per lo de l'aportació de vitamines i minerals, ja que sembla que últimament van justos de defenses. I al mateix temps, els hi relaxaria la zona peristàltica, que també sembla que la tenen un xic encongida.\nDes de Bacrelona capital, Janus Pret.\nAlguns dels fets d'aquesta crònica NO son pura casualitat (si és que la casualitat existeix).On anirem a parar!\n15 de maig de 2007, a les 7:20\nGovern s'escriu amb "v". A part que ells no han comés una falta ortogràfica sinó que han canviat el nom a la revista, que no és el mateix.\nUna falta ortogràfica seria escriue per exemple possa en lloc de posa i el que han fet ells és l'equivalent de dir-te joan enlloc de Josep. No se si m'explico i que consti en acta que no soc dels independents, però si que crec que aquí l'han vessat els de CIU.\n15 de maig de 2007, a les 8:29\nOstres, a veure si algú em pot ajudar... és que he sentit a parlar de no sé quina notícia que es veu que surt avui a la Vanguardia... algú me'n podria fer cinc cèntims (o sis)? :)\n15 de maig de 2007, a les 13:34\n16 de maig de 2007, a les 6:11\nCiu diu que necessiten el nostre recolzament com més majoritari millor. Doncs, no entenc que reflexionant tan profundament (com diuen que fan) i demanant el consell a tanta gent (com diuen que fan) i que sabent que ho fan tan bé per la majoria del poble (diuen que ho saben), encara tinguin que demanar el vot i com més millor. Què fan doncs?, ja ho sé!! ens demanen el vot a nosaltres, la minoria!! (ja que la majoria ja la tenen, diuen). De tota manera, sort que ens tenen presents en les seves oracions perdó reflexions. Però no vull pas saber quina mena de reflexions deuen ser. Deu ser culpa d'aquestes reflexions que, de tant en tant, en venen imatges de la Xina, d'Austràlia, de gulags,...\nÀnims a tots els que senten que formen part d'aquesta minoria, que de més verdes n'han madurat!!\n16 de maig de 2007, a les 9:32\nEstaria bé que llegisiu el comentari que ha penjat la Montse Raluy una mica més avall a :Ja tenim llistes!! del 25 d'abril\n17 de maig de 2007, a les 9:03