No solc repetir activitats, perquè sempre m'estimo més fer-ne de noves, de la mateixa manera que em costa mirar una pel·lícula més d'una vegada o veure capítols repetits d'una sèrie o fins i tot viatjar en una ciutat on ja he estat quan en podria triar una altra. Enguany volia anar al supermercat, comprar-hi carabasses i passar per Michael's i proveir-me de pintura per decorar carabasses (com les que venen a la parada de Porter Sq). Ho tenia tot pensat. Se'm va acudir la primera setmana d'octubre (si no abans) i li vaig dir a A. si voldria que ho féssim juntes a casa meua. Vam quedar així i vam pensar que encara teníem molt de temps. Però després d'un agost i setembre carregats de visites a llocs diferents i bastant de turisme, l'octubre ha estat un mes intens quant al curs acadèmic, que ja ha agafat ritme i a la vida social. Les dues ens hem vist immerses en sopars, festes, quedades... i no hem trobat el moment, tot i que aquest mes ens hem vist més q…\nApunto des del mòbil una nota breu amb dues reflexions. En primer lloc, vaig escriure fa poc que hi havia una manca d'equilibri entre les activitats i les iniciatives de formació per a investigadors postdoctorals humanitats respecte de les que m'arribaven en ciències experimentals i, potser, tecnologia. Aquest curs el nou director (em penso que és nou) d'aquesta secció de la meua universitat és de formació humanística i he tingut accés a moltes sessions enfocades per a doctorands i postdocs en aquest àmbit (a vegades, n'hi ha prou d'incloure els postdocs en activitats que en principi es podrien haver considerat per a doctorands que acaben la tesi).\nEn segon lloc, la informació sobre un dels col·lectius lligat a la universitat, el de Veïns, que actua com a nucli de contacte social per a les persones de l'entorn universitari (en un sentit ampli) i que té molts de grups que faciliten la integració dels nouvinguts (grups de conversa en anglès i en diferents llengüe…\nAprofito que al final no he sortit a sopar (estava massa cansada i famolenca) per explicar-vos on he anat avui en sortir de la feina (no puc dir "en sortir de la universitat" perquè era a Harvard mateix, com tantes activitats). No m'esperava acabar anant a tantes sessions del cicle d'enguany de Science and Cooking perquè les conferències s'acaben a dos quarts de nou, molt encabat de l'hora de sopar d'aquí, i per tant tinc la sensació que és molt tard, tot i que és l'hora perfecta perquè el treballador estàndard (sempre em sorprenen les persones molt enèrgiques i que me'n considerin) hi acudeixi després de la feina. Però al final, també animada perquè cada vegada hi hem anat un grup més gros, hi he estat molt més regular que en altres actes que d'entrada vaig pensar que m'interessarien més o m'anirien millor per horari.\nLa de José Andrés ha estat l'única conferència en dimarts. Va ser alumne de Ferran Adrià a El Bulli. Ell té molts…\nHi esteu convidats: 19 de desembre, Glopades de riu a Tivenys\nEl dinou de desembre, Glopades de riu es presentarà per primera vegada al poble que el va inspirar. No hi trobareu una presentació tradicional: veniu preparats per recórrer els espais del llibre en un ruta literària i, després, tertúlia a la pastisseria La Fornera.\nAvui, quan anava cap al supermercat, no he pogut evitar pensar com hauria estat la meua vida sense ell. La primera vegada que el vaig veure en directe va ser el dia abans que m'examinés de la selectivitat. Recordo que em sobrava una entrada, però que cap amic no va apuntar-s'hi perquè es pensaven que havia embogit pel fet d'anar-hi el dia abans d'una prova que podia decidir el nostre futur acadèmic. Hi vam anar tota la família i, encabat d'aquell espectacle, ens hi vam enganxar tots.\nVa ser així com ma germana i jo vam fer la primera escapada juntes, quan jo en devia tenir divuit i ella quinze. Era la primera vegada que anàvem a València i ens vam disfressar per anar al circuit, juntament amb altres noies del club de fans.\nPer a ella, va ser el moment decisiu per aprendre italià de forma autodidacta. A vegades em parlava a mi en aquesta llengua, però jo no en sabia ni un borrall. Tanmateix, quan al segon curs de llicenciatura vaig voler sol·licitar un Erasmus (se…\nAquesta tardor m'està passant volant. Encara és més intensa que la passada i amb menys passejades per veure les fulles o observar les decoracions del veïnat (les lumíniques i les comestibles). M'hauria apuntat a fer una excursió. Sobretot a causa de la feina, que el segon any de projecte és més intens i perquè, a més de les trobades amb amics, tenim uns quants de caps de setmanes ocupats amb el programa de mentors. M'adono que al blog es nota de seguida quan he aprofitat el temps lliure per descobrir llocs nous com a l'estiu o la tardor passada, que vaig tenir una lluna de mel amb la zona que encara dura. Segueixo treballant, però avui he fet aquesta fotografia per penjar-la quan anava al supermercat.\nAnit no podia dormir perquè estava eufòrica i em venien al cap les imatges de la presentació i del sopar de celebració que vam fer després amb dos amics d'anglès (fins que ens van fer fora del restaurant; típic americà: ja has acabat? et canviem a una taula menuda, que arriba un grup gran. I això quan ja s'han embutxacat els cinc dòlars per cap de propina). I avui encara he seguit rebent trucades, explicant-ho a J., a M., a mons pares, penjant les primeres fotografies de l'acte a Facebook, a l'espera que m'arribin les de les càmeres bones. Estic ressacosa de l'èxit de la presentació d'ahir: imagineu-vos què significa reunir per a la presentació multilingüe d'un llibre (per tant, en què bona part del públic només podrà seguir-ne parts) tantes persones que els darrers d'arribar (ahir el trànsit va ser un obstacle important) van aguantar drets, al darrere de tot o entre les lleixes, sense acabar de veure-ho bé, tot el que van poder. Que els llibres qu…\nCom sabeu, dissabte el meu editor participarà en una presentació conjunta d'autors ebrencs novells a les Jornades de les lletres ebrenques de la biblioteca d'Amposta i el mateix dia presento el llibre a Cambridge. Us en penjo el programa, que ha requerit més esforç que altres vegades pel caràcter multilingüe. No copio els noms dels traductors i dels lectors aquí, però els trobareu al meu (força nou) compte de Facebook.\n1. Presentació de l'autora. En anglès.\n2. Presentació del llibre per l'autora. En català i anglès.\n3. Lectura de fragments (multilingüe), comentari, preguntes i debat: “Les nines no s’empastifen” (català, fragment).\n“La felicitat d’una mare” (italià, fragment).\n“El calendari” (anglès, sencer).\n“El cocodril” (castellà, sencer).\n“Ella” (català, fragment). 4. Torn de preguntes i comentaris generals dels lectors del volum (previsiblement en català/anglès).\n5. Venda i signatura de llibres.\nTot i que el ponent i l'acte no s'ho mereixen i volia explicar-vos-en un munt de detalls, avui hauré de ser breu perquè ja és gairebé la una de la nit i no he trobat el moment d'escriure-us des de dilluns, que va ser un dia acadèmicament molt intens. Dimarts vaig treballar en el projecte com una tortuga i avui he tornat a anar atabalada de feina. Però vull escriure aquesta entrada avui perquè no vull que s'ajunti amb la que m'agradaria escriure entre dissabte i diumenge sobre la presentació del llibre a Schoenhof's a Cambridge, que em té neguitosa i amb moltes ganes. [I al final m'ha tocat la una explicant a casa un problema amb la targeta, que ja no em funciona amb el nou sistema que estan instal·lant a algunes botigues].\nPrecisament avui hem parlat a anglès de la creativitat. De si pensàvem que era cert que els EUA són país innovador. Ho pensem. I ho pensem també en relació als propis països. No dic que Catalunya no ho sigui, que no tingui capacitat d…\nAhir va ser un dia atrafegat. A primera hora i vestida amb americana vaig anar al Stata Building del MIT perquè hi féiem la sessió informativa inicial per als mentors i hi presentava la nostra especialitat. Va durar més de dues hores (la directora va portar cookies, galetes grosses i una mena de paneretes de coco i em van comprar dos llibres! Així els podran llegir abans de la presentació. Que consti que no els vaig anar a vendre, però em van p…\nSóc al llit, tapada. L'estufa escalfa l'habitació. Sóc de son profund, però des que visc sola dec tenir l'instint afuat. Estan burxant el pany de la porta que separa els dos "apartaments". Segueixo al llit, immòbil, ara amb els ulls oberts de bat a bat. Sento aigua molt a prop, com si algú s'hagués deixat una aixeta oberta o fes un riu. No m'atreveixo a sortir de l'habitació, encara, però sospito que hi ha algú a casa meua. Ara sí que miro l'hora al mòbil. Són les tres de la matinada. M'incorporo. M'aixeco del llit i veig llum per davall de la porta. Surto al passadís, desarmada. Els llums estan oberts. Miro dins al lavabo i no hi ha ningú. No he sentit la cadena. La porta que dóna al meu estudi és oberta.\nL'he deixat tal com estava i he escrit a mons pares perquè em reconfortessin. A Catalunya ja era de dia. Aquest matí seguia oberta, la porta. Jo he dormit malament. He anat a parlar amb el senyor C., propietari del pis i veí meu i m&…\nScience and Cooking 2015-2016: ciència i emocions, deliciós o fastigós?\nAvui, dilluns, ha estat Columbus Day, que ja veig que ha estat una celebració polèmica internacionalment. A Harvard era festa (ara m'és més fàcil de controlar-ho perquè em vaig comprar l'agenda de la universitat), mentre que al Canadà ha estat Acció de Gràcies, però el cicle de ponències de Science and Cooking ha tingut lloc de totes maneres a l'edifici de ciències (és obert al públic general). Us en recordeu que el curs passat vaig anar a una de les conferències del cicle amb A. (de fet la vaig conèixer allí: per veure Ferran Adrià s'havien de recollir entrades i ella en va sortejar al seu blog, aquell cap de setmana que havia sortit de Boston per anar a l'embruixada Salem i en què vaig participar al meu primer Meetup). Aquella va ser l'única vegada que hi vaig anar. Es fan a les set (hora de després de sopar) els dilluns i, tot i que molta gent va a aquestes activitats quan plega de la feina, normalment jo estic massa cansada i a vegades encara tinc feines d…\nVoltant i girant, no us he parlat gaire del meu barri. De fet, no l'he començat a descobrir fins fa poc. Sabeu que visc a Somerville, que estic ben comunicada amb la universitat (dues parades de metro, de la T) i heu vist les casetes amb decoracions (per cert, ja hi comencen a haver carabasses, encara sense tallar perquè si no es fa malbé abans de Halloween) i algunes de les festes que s'hi celebren. Però no us he parlat de la plaça on se situen tots els negocis d'entreteniment al meu barri: restaurants, cafeteries, gelateries, cinema, pubs, música... Es tracta de Davis Sq. En efecte, quan vaig veure el pis l'agent immobiliari em va dir que de Cambridge només me'n calia conèixer dues places: Harvard Sq (que coneixeu bé) i Central Sq (més a prop del MIT). A Somerville hi ha tres places que t'has d'aprendre, des de la vora de Cambridge fins a la meua zona: Union Sq, Porter Sq i Davis Sq. A Porter hi tinc el supermercat i hi ha una altra parada de metro, Mich…


La policia de Girona fa més controls d´alcoholèmia però baixen els positius - Diari de Girona\nLa policia de Girona fa més controls d´alcoholèmia però baixen els positius\nL'any passat es van fer el doble de proves que el 2010 i hi va haver menys sancions que el 2011\n21.01.2013 | 01:00\nGIRONA | TAPI CARRERAS La policia municipal de Girona continua augmentant els controls de velocitat, alcoholèmia i documentació a dins de la ciutat. Especialment els que busquen detectar els conductors que estan al voltant sota els efectes de l'alcohol. Des que l'equip de govern de CiU va entrar al govern la quantitat de controls d'aquest tipus s'ha multiplicat per dos. L'any 2010 es van fer 2.270 controls, mentre que el 2011 van ser 4.292 i l'any passat la quantitat es va enfilar fins als 4.619.\nTot i que hi ha aquest increment de controls, han baixat el total de positius. Mentre l'any 2011 es van atrapar 446 conductors que conduien sota el efectes de l'alcohol, l'any passat la xifra va reduir-se a 337, tot i que es van controlar més de 300 xofers més que l'any anterior.\nEl regidor de Seguretat, Mobilitat i Via Pública de Girona, Joan Alcalà, explica que l'increment de controls no té cap intenció recaptatòria. Segons el representant municipal, l'objectiu és assegurar-se que els conductors compleixen les normes de circulació i no posen el perill la seguretat de tercers ni la seva. A més, defensa que aquests operatius es puguin fer a totes hores, no només al vespre. En aquest sentit, recorda que s'ha enxampat persones a totes hores que conduïen un cotxe tot i anar beguts.\nPel que fa als controls de velocitat, la tendència també és a l'alça respecte de fa dos anys, tot i que les dades són difícils de comparar perquè el dispositiu va estar un temps sense funcionar perquè s'estava reparant. Mentre que ?l'any 2010 la quantitat de controls de velocitat va quedar-se en 15.446, l'any següent la quantitat va pujar fins a 90.803.\nPel que fa a l'any 2012, la xifra hauria estat similar o superior segons es podria veure en els mesos en què va funcionar l'aparell. No obstant això, al final només han estat 49.517. Val a dir que actualment el radar ja torna a funcionar amb tota normalitat. De la mateixa manera que amb les proves d'alcoholèmia, Joan Alcalà apunta que l'Ajuntament de Girona està implantant diferents mesures per millorar la fluidesa en la circulació de vehicles però remarca que els conductors han de respectar els senyals de trànsit.\nEl representant municipal de l'àrea de Seguretat ha posat de manifest que aquest any el nombre de controls de velocitat amb radar s'incrementaran. De fet, entre les mesures per incrementar la fluidesa hi ha l'eliminació d'alguns ressalts, la sincronització de semàfors i l'augment de la velocitat permesa en alguns carrers. "Això no vol dir que es puguin infringir les velocitats", remarca Joan Alcalà.


Acció Social regala paraigües a treballadors del servei - Diari de Girona\nAcció Social regala paraigües a treballadors del servei\nUGT ha criticat la mesura i considera que és malbaratament de diner públic\ngirona | o.p. 14.04.2010 | 02:00\nEl paraigua d'Acció Social. diari de girona\nEl paraigua d'Acció Social.\nLa cinquantena de treballadors dels serveis territorials del Departament d'Acció Social i Ciutadania a Girona tenen paraigua nou des de fa unes setmanes. Es tracta d'un regal que el delegat territorial, Josep Viñas, ha fet al seu personal, que no ha estat ben rebut per tothom.\nLa secció sindical de la UGT al departament ha criticat la mesura i assegura que és un exemple de malbaratament de diner públic. En una nota interna assegura que Viñas "no és un exemple d'un bon gestor públic" i demana que "si sobren diners que es destinin a altres partides deficitàries". "Sembla estrany que un polític/economista es presti a aquest joc", afegeixen.\nResponsables de la Federació de Serveis Públics del sindicat van lamentar que "en un moment de greu crisi econòmica, que els treballadors d'Acció Social perceben cada dia, és intolerable que hi hagi pràctiques com aquesta". Per aquest motiu, la secció sindical de la UGT ha demanat als treballadors que "rebutgin el regal, perquè no tenim necessitat de cap ajuda d'aquesta mena". En la nota difosa entre el personal, la UGT es pregunta: "Què vol aconseguir amb aquest paraigua? Quans diners s'ha gastat el nostre departament en l'adquisició dels paraigües?"\nDiari de Girona va intentar contactar ahir amb Josep Viñas, que va remetre als serveis de premsa del departament. Aquests, van explicar que els paraigües formen part del merxandatge del departament, que s'encarrega per regals institucionals.\nTot i que normalment aquesta partida es gestiona habitualment des de Barcelona, van afegir que l'encàrrec dels paraigües va ser una idea plantejada pel propi Viñas i que la seva confecció es va encarregar a una empresa de les comarques de Girona.


El galerenc Miguel Ángel Villarroya, candidat a Jemad del Govern Espanyol ~ EbreDigital.cat\nJesús Ferrando2019-08-13T17:42:56+02:0013 d'Agost de 2019|Política| Madrid|govern espanyol, Jemad, Miguel Ángel Villarroya, Pedro Sánchez|0 Comentaris\nSegons informen diversos diaris estatals, el mes vinent l’executiu espanyol dirigit per Pedro Sánchez té la intenció de renovar la cúpula de l’exèrcit espanyol.\nEntre els llocs que es barallen està el de Jemad (cap d’estat Major de la Defensa), és a dir, l’oficial militar de les Forces Armades d’Espanya de més alt rang. Per aquest càrrec s’especula que serà ocupat pel galerenc Miguel Ángel Villarroya Vilalta. Nascut a la Galera (Montsià) el 1957, Villarroya estaria bé vist tant al PSOE com al PP, però també a la Zarzuela ja que compta amb una dilatada experiència, tant en destinacions nacionals com internacionals.\nLa renovació de la cúpula militar no és un assumpte urgent per a l’actual Executiu però si Pedro Sánchez aconsegueix formar Govern en les pròximes setmanes o mesos, és molt possible que aquest pas es done en el primer semestre de 2020. Els últims canvis es van dur a terme al març de 2017, sota el mandat de Mariano Rajoy, i a pesar que només han passat dos anys i mig dels últims nomenaments, en cercles polítics i castrenses es dóna per descomptat que el nou president del Govern triarà a un nou Jemad.\nCada vegada que es renova la cúpula militar s’aplica la regla no escrita de la rotació entre els tres Exèrcits i ara toca que el pròxim Jemad, el lloc pel qual somia tot militar quan entra en les Forces Armades, isca de l’Exèrcit de l’Aire.\nDe la mà de Cospedal\nSegons informa el diari Vox Populi, l’opció de Villarroya és la de major pes per la seua actual comesa de cap del gabinet tècnic de la ministra de Defensa, Margarita Robles, un lloc clau dins del Ministeri. Només li fa ombra per al futur càrrec de Jemad l’actual cap del Comandament de Suport Logístic de l’Exèrcit de l’Aire, Miguel Ángel Martín, en un grup de tinents generals amb només huit possibles candidats.\nVillarroya va accedir al seu actual acompliment en Defensa en temps de l’antecessora de Robles, María Dolores de Cospedal, per la qual cosa ha donat mostres de saber treballar amb responsables del PP i PSOE, un aspecte sempre valorat entre els polítics.\nEl Ministeri de Defensa té una complexitat orgànica que li diferencia de la resta de ministeris. El titular de la cartera compta amb un gabinet civil -al front del qual està ara la exsecretaria general del CNI, Esperanza Casteleiro- i un altre tècnic, compost per professionals de les Forces Armades, generalment oficials generals.\nPilot del rei Juan Carlos\nEn el nodrit currículum de Villarroya consta el seu pas pel Grup 45, destinat a transport d’autoritats, on va ser instructor personal del rei Joan Carlos. Prèviament va estar als Balcans en diverses funcions i a principis dels noranta va participar en l’operació internacional aliada per a l’alliberament de Kuwait, així com en l’evacuació de civils de la guerra civil a Ruanda.\nEl general Villarroya ha realitzat un total de 9.500 hores de vol com a pilot, ha exercit llocs de comandament en l’OTAN i ha sigut analista d’Intel·ligència en la Caserna General del comandament aeri sud de l’Aliança Atlàntica, amb seu a Nàpols.


I ara què? El 10-J un any després ~ Manifestació 9J\nI ara què? El 10-J un any després\nEditorial Racó Català\nAra fa un any el Tribunal Constitucional espanyol va decidir esmicolar el que quedava del nou Estatut de Catalunya. Espanya certificava i finia així el procés autonòmic i deixava sense arguments regionalistes i autonomistes; la tria era (i és) clara, o ser regió i part de la indissoluble nació espanyola, o tenir un Estat propi. La reacció al cop de porta final del TC que esbudellava el darrer crit d'auxili de l'autonomisme va ser una manifestació massiva pel dret de decidir. El 10-J va marcar un abans i un després que ha acabat portant-nos a un "i ara, què?". Molts van fer aleshores el salt mental que suposa acceptar que l'independentisme havia guanyat la batalla dels arguments i que l'autonomisme, el federalisme, l'encaixisme i l'unionisme les havien perdut.\nMolts el van fer però no tots. Dèiem fa un any que era hora d'assumir el moment històric que oferí la reacció del 10-J contra el menyspreu dels catalans, perquè la història de la humanitat és plena de pobles que no van aprofitar els seus. I d'altres que sí els van aprofitar: Estònia, Letònia, Lituània, Eslovènia, Bòsnia, Timor Oriental, Kosovo, Montenegro, Croàcia ... tots plegats estaven en Estats que també tenien lleis intocables que prohibien la independència unilateral d'aquests pobles. Tots ells van assolir la llibertat, malgrat les lleis, perquè no es pot anar contra la voluntat majoritària d'un poble. Allà els defensors de la independència també van haver de suportar les burles i les crítiques dels unionistes. Dels del "qué pone en tu DNI", dels que riuen a cor què vols quan se sent la paraula independència.\nPerquè quan la majoria de catalans tingui clar que amb Espanya no s'hi pot fer res, les lleis espanyoles deixaran de tenir importància. Tot això no importarà el dia que els catalans ho tinguin clar. Tots aquests Estats que es passaven les demandes independentistes pel forro dels descosits i es burlaven dels seus anhels, ara tenen embaixadors en aquests nous països. I no passa res. Fins i tot es voten els uns als altres a Eurovisió. Ho exemplifica molt bé l'impecable editorial de Vicent Partal a Vilaweb sobre el cas eslovè.\n"I ara què?" ens preguntem. Aprofitarem el moment que encara no s'ha esvaït del tot, aprofitarem la desafecció, el TC, el 10-J, el creixement de l'independentisme, la crisi econòmica, per fer el salt mental cap a l'Estat propi? Cal una nova manifestació? Sortirà CiU de la seva migdiada nacional després d'haver assolit l'històric combo Generalitat - Diputacions - Ajuntament de Barcelona (i molts d'altres)? Els catalans li han donat tot el poder que les minses institucions d'autogovern poden donar-li. La pilota és ara més que mai a la teulada convergent. I a la del poble, és clar. La història no ens esperarà eternament.


La Generalitat adquireix més de 77 milions de productes sanitaris via marítima carregats en 60 contenidors i garanteix les necessitats dels pròxims sis mesos | Valencia Extra\nLa comissionada de Presidència per als subministraments covid, María José Mira, destaca que els valencians i les valencianes “poden estar tranquils perquè hem obert una via fluida de material tant en l’exterior com a la indústria local”\nLa Generalitat ha adquirit més de 77 milions d’unitats de material sanitari que han arribat via marítima en 60 contenidors i que es tracta, en la seua gran majoria, de productes que no es fabriquen en la Comunitat Valenciana. Aquestes compres, unides als 46 milions de productes encarregats al ‘clúster’ sanitari valencià, “garanteixen la cobertura de les necessitats per als pròxims sis mesos”, ha destacat la Comissionada de Presidència de la Generalitat per als subministraments Covid, María José Mira.\n“Aquest subministrament, sol·licitat en els mesos de juny i juliol, forma part de les tasques de planificació que està duent a terme el Consell per a estar llestos davant qualsevol eventualitat relacionada amb l’evolució de la pandèmia”, ha destacat María José Mira.\n“Amb això, i amb les comandes que continuem realitzant, comptem amb unes reserves suficients per a respondre amb garanties a les necessitats a les quals hàgem de fer front en els pròxims sis mesos”, ha afegit Mira. “La ciutadania pot estar tranquil·la perquè hem obert un llit fluid de material tant en l’exterior com a la indústria local”, comenta.\nAquesta mateixa setmana ha arribat a Fira València material procedent d’un vol i un vaixell amb contenidors al Port de València encarregats fa més d’un mes. Des del centre logístic de Fira València se centralitzen les comandes per als hospitals dels diferents departaments de salut i dels centres sociosanitaris amb la finalitat d’atendre les seues necessitats de subministrament.\nDels 60 contenidors contractats només falten per arribar els quatre que es van embarcar en un vaixell que va partir de la Xina el passat 21 de juliol carregat amb 10 milions de guants, l’arribada dels quals a les instal·lacions portuàries de la ciutat de València està prevista per al 19 d’agost.\nCal destacar que la gran majoria del material adquirit en els últims dos mesos són productes que no es fabriquen en la Comunitat Valenciana, com succeeix amb els guants, bussos i ulleres de protecció. En concret, han arribat 55 milions de guants; 340.000 ulleres de protecció; 63.000 bussos, 550.000 bates; 5,1 milions de calces; 1,2 milions de capells de protecció; a més de 14,7 milions de màscares (d’elles, 2 milions són infantils).\n“Hui dia, la millor forma de prevenció contra la pandèmia, a més d’extremar el compliment de les mesures de protecció, és disposar del material necessari que evite els contagis. La meua responsabilitat és que no falte i que arribe als centres sanitaris i residències”, ha indicat Mira.\nEl 39% de material fungible, comprat a empreses valencianes\nMaría José Mira ha destacat, a més, que actualment la Generalitat ha limitat les seues compres en l’exterior a material sanitari que no es fabrica en la Comunitat Valenciana. L’adquisició de subministraments, així com garantir vies d’aprovisionament segures, figuren en el Pla de Contingència elaborat per la Conselleria de Sanitat Universal i Salut Pública.\nAquest document recull els increments de recursos, procediments i millores organitzatives desenvolupades per a donar una resposta ràpida a les exigències que vaja plantejant l’epidèmia. El pla reflecteix que, entre les reserves emmagatzemades en els departaments de salut, les existents en el centre logístic de Fira València, i tot el material encarregat i pendent de subministrament, la suma adquirida per la Generalitat supera els 200 milions d’unitats de material sanitari.\nBona part d’aquests productes s’ha comprat al ‘clúster’ sanitari valencià, amb una despesa total de 46,2 milions d’euros. De fet, si es té en compte només el tipus de material fungible que es fabrica en la Comunitat Valenciana, les compres en el mercat valencià suposen ja el 39%. Tot això gràcies a la reconversió de nombroses empreses valencianes que han reorientat la seua producció per a fabricar material sanitari.\nRecentment, el Consell va rebre i ha distribuït entre els hospitals de la xarxa pública valenciana els 100 respiradors encarregats a l’aliança d’empreses valencianes Temel-Power Electronics, fabricats en la planta de Llíria de l’empresa de components electrònics. Aquest encàrrec, a més, és ampliable fins a un total de 500 equips.


Treball proveeix allotjament als joves de la tancada a la UdG - Diari de Girona\nTreball proveeix allotjament als joves de la tancada a la UdG\nDes del grup de suport a la tancada alerten, però, que als nois els costarà molt renovar el permís de residència\ncristina navarro 08.07.2020 | 23:56\nEls joves van ocupar la Facultat d'Educació de la UdG a principis de març. ANIOL REsCLOSA\nEls joves van ocupar la Facultat d'Educació de la UdG a principis de març.\nEl Departament de Treball, Afers Socials i Famílies va anunciar ahir que ha trobat allotjament i una «solució educativa» per als 34 joves que van participar a la Tancada per Drets a la Universitat de Girona. Aquesta protesta pretenia denunciar la desprotecció dels joves migrats a l'arribar a la majoria d'edat.\nDesprés del desallotjament a causa del coronavirus, el Departament va habilitar l'Alberg Cerverí de Girona per poder-los acollir a l'espera de solucions definitives. Des de l'assemblea de la Tancada, promoguda per les organitzacions antiracistes de la ciutat, s'ha reclamat «pa, sostre, papers i treball» per tots els joves migrats sols.\nDesprés de diferents reunions amb la Generalitat, la Subdelegació del Govern i l'Ajuntament de Girona, informa el Departament, s'ha aconseguit «un recurs residencial per a tots», estudiant de manera individualitzada cadascun dels casos.\nLa DGAIA (Direcció General d'Atenció a la Infància i l'Adolescència) s'ha compromès a fer un seguiment dels 34 joves a través de diferents empres com la Fundació Cepaim o Suara, que busquen ara una solució habitacional d'emergència mentre es troba la definitiva.\nMalgrat tot, en declaracions al Diari de Girona, Adrià Feliu, membre del grup de suport a la tancada, apunta que una de les majors complicacions amb la qual es trobaran a partir d'ara és la sentència 1155/2018. «No s'està renovant el permís de residència a ningú que no pugui justificar el 100% de l'IPREM (Indicador Públic de Renda d'Efectes Múltiples) durant el primer any». És a dir, la quantitat de diners que l'Estat estima que són necessaris per viure, actualment uns 6.550 euros anuals.\nSegons Feliu, «que s'hagi de justificar per mitjans propis dificulta molt la regularització dels joves», que fins ara, i especialment els joves tutelats i extutelats, rebien l'ajuda del centre o de l'Àrea de Suport al Jove per fer-ho.


bloc Enric Bague: CRIPTOGRAMA amb JOSH RITTER\nDijous vaig anar a dinar amb el Xavi. Va pagar ell (gràcies nen) però el restaurant el vaig escollir jo.\nA mi me l´havia recomanat el Miquel Àngel que és un reconegut sibarita i gastrònom. Jo no en sé tant, ni de bon tros. De fet no he pogut trobar mai res dintre d´un vi. Jo flipo quan em diuen que té un toc antic de barrica de roure americà, un deix de vainilla..... A mi o m´agrada o no m´agrada.\nPerò si algun dia esteu per Barna al migdia( entre setmana) no us perdeu un lloc molt petit que es diu EMBAT, al carrer Mallorca a l´ alçada del carrer Bruc, vorera de mar.\nSi la cuina era genial més genial va ser la conversa. D´un tema a l´altre amb una varietat, agilitat , fluidesa, ironia, cinisme i un puntet de mala llet que feia fredat. Vaig disfrutar com un nen petit amb una pilota.\nLes últimes dues últimes setmanes havien estat bestials de curro i necessitava tenir un dinar així, un dinar que havíem ajornat no se quantes vegades per culpa de la maleïda i necessària feina.\nVàrem parlar de tot menys de feina( uf); d´amics comuns, de pares, de mares, i de dones sense dones . Vàreu sortir prou afavorides trobo jejeje...Què faríem nosaltres sense vosaltres????. Suposo que res.\nTornant en tren i tornant a gaudir com vedella rumiant de l`àpat vaig concloure "para mis adentros" que és una llàstima que pel camí es perdin potencials grans conversadors. El mimetisme es decanta sempre pel costat xungo .\nSi no entrenes la xerrera se t´acaba oblidant que tot el que s´aprèn s´aprèn dels altres.-\nSi parleu només de vosaltres acabeu siguent un patètic i sorollós monòleg a dos veus. I la doble veu la deixem per l´ òpera que aquests són uns professionals.\nSi només parles amb tontos t´acabes atontant( ....perdoneu però algú ho havia de dir)\nSi el que parla no es sincera i no buida tu tampoc ho fas. I es sabut que els diposits massa plens tenen tendències suicides i que la retenció de líquids és dolenta dolenta per la salut.\nVam sortir fets uns xavals , cascats per fora i uns nens per dintre.\nI per acabar una mica de misteri. Sabeu que m´agrada molt el Josh Ritter, un crack el tio.\nNormalment acaba els seus concerts amb aquesta cançó que a més dóna nom al seu disc més ben parit.\nUs podeu imaginar perquè?\nApa, siau, me´n torno a la platja, uuhmmmm, la meva platja, on sóc feliç\nThey're never looking round for me—their eyes are on the sky or the ground below\nHello blackbird hello starling, Winter's over be my darling\nIt's been a long time coming, But now the snow is gone\nBut I'm singing for the love of it—have mercy on the man who sings to be adored\nIt's been a long time coming But now the snow is gone\nI'm underneath your window now—it's long after the birds have gone to roost\nHello brown one hello blue one, Last night's feathers exchanged for new ones\nPublicado por enric bague en 8/04/2012 06:23:00 p. m.\ncantireta 5 de agosto de 2012, 0:28\nXerrar, menjar, riure... Si véns a la Fira del Teatre ho podem fer!\ncantireta 5 de agosto de 2012, 0:32\nI quina cançó més maca, nen...\nSílvia 6 de agosto de 2012, 11:03\nMolt bona la cançó, pel que expliques a l'alçada de la trobada. Vaig a fer un vol pel teu bloc, m'agrada!


Signatura digital d'actes - Departament de Pediatria, Obstetrícia i Ginecologia i Medicina Preventiva i Salut Pública - UAB Barcelona\nSignatura digital d'actes\n27.01.2011 Institucional -\nEn el marc de la participació de la Unitat Docent de Ciències Mèdiques Bàsiques de la Facultat de Medicina en la prova pilot de signatura digital d’actes de qualificació, l’Oficina de Gestió de la Informació i de la Documentació (OGID) desplaçarà, amb un horari establert** (consulteu el calendari), part del seu personal al nostre centre, per tal de facilitar-vos l’obtenció del vostre certificat IdCAT.\nPer tal d’agilitzar el procediment d’expedició del certificat, podeu fer una sol·licitud prèvia (prevalidació) mitjançant l’adreça http://www.idcat.net/.\nPodeu trobar les indicacions per fer aquest tràmit al document “Sol·licitud del certificat mitjançant el web d’IdCAT”.\nQuan aneu a recollir el certificat caldrà que aporteu una fotocòpia del vostre DNI i, si heu optat per fer la sol·licitud mitjançant el web d’IdCAT, a més, el document de prevalidació que es genera al final del procediment.\nUn cop disposeu de l’IdCAT, és molt important que feu la instal·lació i configuració del programari necessari per la signatura digital, segons les instruccions del document “IdCAT. La teva identitat digital”, que us lliuraran amb el certificat, i comproveu el seu funcionament (Per exemple amb la signatura d’un document PDF).\nActualment no és possible més d’una signatura per acta de qualificació.\nNo obstant, el grup de treball de signatura digital d’actes està desenvolupant aquesta possibilitat que en un futur estarà disponible.\nSi trobeu qualsevol dificultat no dubteu en trucar al CAS (2100) o al SID de la Facultat el qual farà intervencions personalitzades per solucionar-ho.\nUs recordem que l’obtenció d’aquest certificat, a més de permetre signar digitalment les actes de qualificació, us pot servir en la tramitació d’altres procediments administratius telemàtics.\nAgraint-vos la vostra col·laboració, rebeu una cordial salutació,\n* Consulteu el comunicat del Comissionat de la rectora per a la Societat de la Informació aquí\n** Calendari i horaris d'expedició de certificats IDCat\nCalendari i horaris d'expedició de certificats IdCAT. Febrer de 2011\nEscola d'Enginyeria Dilluns, 24 de gener\nFacultat de Biociències Dimart, 25 de gener\nFacultat de Ciències Dimecres, 26 de gener\nFacultat de Ciències de l'Educació Dilluns, 31 de gener\nFacultat de Medicina Dimarts, 1 de febrer\nFacultat de Traducció i d'Interpretació Dimecres, 2 de febrer\nHorari d'expedició a tots els centres: de 10 a 13.30h i de 15.30 a 17h\nEXPEDICIÓ PERMANENT: Arxiu General i Registre ( Ed. Rectorat ) i al Campus de Sabadell


La Cotorra de la Vall: INFORME: Agressió al medi ambient de la Valldigna: el petroli, el gas natural i el xapapote o no ens menjarem una rosca si hi ha alguna cosa a guanyar perquè l'Estatutet valencià no contempla aqueix tipus de gestió\nINFORME: Agressió al medi ambient de la Valldigna: el petroli, el gas natural i el xapapote o no ens menjarem una rosca si hi ha alguna cosa a guanyar perquè l'Estatutet valencià no contempla aqueix tipus de gestió\nTorna a ser actualitat el debat sobre les prospeccions petrolieres davant de les costes valencianes i en el cas de la Valldigna, fins i tot es preveuen dins del nostre territori interior. Alta tensió, autopista A-7, nacional convertida en autovia prompte i una previsió d'autovia enmig de la vall i ara , torres petrolieres. Anem aviats amb poca roba!\nI els treballs podrien començar pròximament en estar autoritzades pel govern espanyol. Enmig de declaracions i acusacions mútues, tots els partits amb representació a les Corts Valencianes s’han mostrat desfavorables a la qüestió, per la qual cosa es preveuen actuacions parlamentàries que tractarien d’aturar l’execució de la recerca.\nPous de petroli, pous de gas?? Algú pot pensar que això pot suposar una font de riquesa, però mai no redundaria en cap benefici econòmic per als valencians per la simple qüestió que el País Valencià no té en l'Estatut de mini-mínims aprovat pel PP i PSOE la possibilitat de que li siga transferida la gestió del litoral, cosa que si tenen els estatus d'Andalusia o Catalunya.\nEs torna a parlar de la recerca de petroli a les costes valencianes, sobretot des què el govern espanyol donara llum verd el passat 23 de desembre als treballs d’investigació d’hidrocarburs sobre una àmplia zona marítima situada just davant del litoral de València i Castelló. El limit més prop es troba a uns escassos 5 quilòmetres del far de Cullera, com aquell que diu a tacar amb la punta dels dits de la platja de Tavernes. I tenim també al damunt el possible permís a la zona Polifemo, més terrestre i que afecta gran part de la Valldigna.\nEl vicepresident del Consell i conseller de Medi Ambient, Juan Cotino, del PP, fa pocs dies cridava a “fer una cadena humana per tot el litoral amb tal d’evitar que les màquines perjudiquen el turisme, base de l’economia”. I el nostre mig-paisà, Antonio Clemente, secretari general del PPCV, ho atribuïa a “l’actitud dictatorial” de l’Executiu de Zapatero.\nMentre, Jorge Alarte, secretari general del PSPV, responia a l’arrancada de regionalisme victimista llançant pilotes fora: reconeixia que la recerca de petroli és un “greu error”, però recordava que “Camps ha d’explicar per què el PP valencià no es va oposar en el seu dia als sondatges que Aznar va autoritzar a les Columbretes”.\nEnric Morera, de Compromís, confirmava la presentació d'una proposició no de llei per impedir-ne les prospeccions i Esquerra Unida, mitjançant Lluís Torró demanava contundència al Consell.\nCal recordar que és un afer que porta anys de recorregut i va començar el govern que presidia José María Aznar quan l’any 2002 autoritzava la recerca de petroli a les nostres costes i va atorgar la concessió a la companyia petroliera anglesa British Gas. Aquesta, va fer campanyes sísmiques en set zones que cobrien una àrea de més de 600.000 hectàrees i fins i tot va arribar a perforar un pou petrolier a pocs quilòmetres al nord de les Illes Columbretes.\nNi el president de la Generalitat, Eduardo Zaplana, ni el senador Esteban González Pons, vicesecretari general del PP va obrir la boca contra les prospeccions quan Espanya era governada pel PP, però ara justificava la seua rotunda oposició per la por que tenim els valencians a un posible xapapote. I és que el xapapote del govern d'Aznar sembla ser millor i afavoridor del litoral, cosa que no ho és el socialista. Entre els uns i els altres anem apanyats els valencians!!\nEl govern municipal del PP de Tavernes tampoc va obrir la boca per oposar-se, com tampoc es va oposar després al pas de l'Alta Tensió. I és que segons qui o com, els projectes afecten o no el medi ambient de la Valldigna.\nL'any 2006 l’empresa Medoil PLC va voler iniciar noves prospeccions a casa nostra, però el permís d’investigació va ser ajornat indefinidament pel govern espanyol. Dos anys després, Capricorn Spain, que havia absorbit Medoil, va ampliar la sol·licitud de permís per a una zona situada a 25 quilòmetres al sud de les Columbretes, arxipèlag declarat reserva natural que alberga diverses espècies protegides.\nL'executiu de Zapatero resolia el passat mes de desembre autoritzar Capricorn a iniciar els treballs de recerca, que podrien començar d’ací a poc. Segons la nota del govern, “un permís d’investigació no comporta un permís d’explotació dels potencials jaciments”.\nPero quan arribem ací ens podem preguntar: ¿Guanyaria res el poble valencià en cas que finalment es descobrira petroli en la nostra zona marítima? I la resposta ens l'ha donada el socialista Manuel Chaves, quan de visita a Aldaia, indicava que “l’Estat no pot transferir les competències sobre la gestió del litoral a la Comunitat Valenciana, com ha fet amb Andalusia o Catalunya, perquè això no està recollit al seu Estatut, a diferència d’altres”.\nO siga que, si hi ha petroli... ni penseu en la remotíssima possibilitat de que qualsevol petroeuro s'ingresse a les arques dels valencians. Pensar que podríem tindre algun benefici econòmic sembla ser a hores d'ara pecar d’ingenuïtat.\nSi pensar en que l'obtenció de petroli davant les nostres costes ens reportaria beneficis econòmics als valencians és pecar d'ingenuïtat, doncs, més ingenu és aquell que a hores d'ara encara es planteja aquestes qüestions a un poble, com el valencià, que renega dels seus simbols històrics i identitaris i ofrena glòries i més glòries als invasors.\nDestacar que el PP valencià és clientelar, això a hores d'ara no és res nou. Igual que el PSOE valencià. Aquests dos partits sols miren els interessos de partit i personals dels que els formen. Mai miren pel poble que els vota ni miraran perquè, facen el que facen, els vots que obtindran seran més o menys els mateixos i seguirant manant, fent i desfent en gana, uns ara i els altres després i així successivament. I això és el que vol la societat valenciana, una societat generalment inculta, aborregada, covard i moltes coses més.\nAra va i us sorpreneu perquè el PP valencià ha votat en contra de les prospeccions petrolieres a les nostres costes, cosa que no va a servir de res perquè en un tres i no res, prospeccions que tindrem. Segur que quan manen a Madrid no votaran en contra de res que des d'allí es decidisca i que ens afecte als valencians, una perquè l'Estatut de merda que tenim no ens concedeix competències en aquest sentit i la'ltra perquè ens farien el mateix cas que ens han fet al llarg dels temps.\nAixò mateix ho traslladaria a Tavernes on per unanimitat, segons la premsa comarcal, la corporació municipal ha votat una moció en la que s'oposen a les prospeccions petrolieres. Tots els partits d'acord i cap ni un li ha refregat al PP local que ara molta defensa del medi impedint fer prospeccions a la costa, mentre va permetre el pas d'una línia d'alta tensió aèria al costat de casa, en contra del que aparentment opinava la majoria del poble, cosa que després, en diferents convocatòries electorals no es va traduir en fer fora als traïdors sinó en donar-los més poder, si s'escau. Aleshores, qui son els hipòcrites i cínics, els del PP o tots els partits representats a l'Ajuntament? Segur que després de votar això se'n van anar tots a fer-se'n una. O dues.\n31 de gen. 2011, 12:35:00\nHi ha partit que eixa reflexió que tu fas també la fa i li va recriminar al PP eixa doble vara de medir que té, recordant-li el tema de l'alta tensió i com allí havia estat a favor sempre d'Iberdrola i també desfeia i afectava el mediambient.\nQue el que es publica en la premsa no és tot el que es diu en els plens i en comissions.\nJa m'estranya que la Cotorra no se'n ferà eco, donat que sembla sempre estar molt informada de les coses i postures del Bloc.\n31 de gen. 2011, 16:45:00\nINFORME: Agressió al medi ambient de la Valldigna:...\nXIII Campionat valencià de lliga de curses per mun...\nCompromís presenta a les Corts una proposició de l...\nL’equip Aleví-femení del C.B. Tavernes fa història...\nSort que només han sigut quatre gotes....\nLes voreres i els rebaixos a les obres de l'avingu...\nPresentació del llibre "D'un país que ja anem fent".\nLA MIRADA DELS AMICS DE LA COTORRA: Més fer i desfer\nEl govern de Madrid autoritza les prospecciones de...\nCarlos Revert Espí afronta el futur immediat de la...\nLA MIRADA DE LA COTORRA: Ordenances municipals\nINFORME: La Nova Fe o sobre el sistema de sanitat ...\nLA MIRADA DELS AMICS DE LA COTORRA: Voreres\nINFORME: Al sistema educatiu valencià cada día més...\nARTICLE D'OPINIÓ: LA POR DEL PODER\nLa Banda del Centre Professional “Mestre Arnau” i ...\n¿Quina cooficiliatat en les terres valencianes?\nLA MIRADA DE LA COTORRA: ¿El Fangar?\nSimat i Benifairó mancomunaran els serveis de les ...\nValencians que reneguen de la seua llengua\nJuan José Sala seguirà presidint la SIUM de Tavernes\nOferta: Canyes per a forquetes, debades\nTEMA D'ACTUALITAT: El PP i el PSOE fan front comú ...\nL'equip de curses del GMValldigna comença la tempo...\nEl gat escaldat o ¿una nova cortina de fum de car...\nActivitat del GMValldigna el passat cap de setmana\nLa Banda Simfònica de la SIUM de Tavernes inicia l...\nLA MIRADA DE LA COTORRA: El botelló del cap de set...\nEls "problemillas" de la piscina\nARTICLE D'OPINIO: LA NOVA LLEI\nBloc-Compromís presenta una llei per a donar supor...\nBloc-Compromís fa gestions a Brusel·les per frenar...\nLa nova subestació s'adapta a la duplicació de lín...\nÉs l'objectiu de la Unio Europea, vore camps i cam...\nAjuda a la nostra llengua\nARTICLE D'OPINIO: EL CIGARRET\nTavernes es queda fora del canal comarcal de telev...\nPOBRA EDUCACIÓ PUBLICA!: Font de Mora constitueix ...\nL'Or Negre ens farà rics? O simplement ens destros...\nMare, quin desastre!!\nLA MIRADA DE LA COTORRA: Ja som la Comunitat Pija 501\nLA MIRADA DE LA COTORRA: L'Avinguda de la Marina a...\nINFORME: Al contrari que a Espanya, seguim perdent...\nLA MIRADA DE LA COTORRA: Esport popular els dies f...\nLa Senda dels Amoladors està en perill de desaparè...\nInvertir en utilitat pública, com el Parc de Canta...\nARTICLE D'OPINIO: Un flagell està per caure a Beni...\nARTICLE D'OPINIO: La fam i les ganes de menjar\nEls Reis de Tavernes eren tan màgics que foren vis...\nEncarna Mifsud ha estat escollida com a candidata ...\nJA TENIM INSTITUT\nLa Generalitat no ha pagat els 3'4 milions que deu...\nEl tren Gandia -Dénia i l'estació de Tavernes\nRegal de Reis: us descobrim el secret més ben guar...\nINFORME: En l'autonomia de la prosperitat, Francis...\nMorera: “Alarte li ha donat oxígen a Camps i ha de...\nUn nou èxit del PP: Som la segona comunitat on més...\nEls grans èxits del PP: La valenciana és la segona...\nLa mirada de la Cotorra: Santa Bàrbara beneïda...\nINFORME: Amb el PP, cada dia que passa més pobres\nMorera: “Camps torna a mentir amb un discurs elect...


Hong Kong reclama democràcia en un referèndum no oficial\nDESAFIAMENT A PEQUÍN\nÈxit d’una consulta ciutadana que Pequín qualifica d’il·legal\n3 min. Hong Kong 30/06/2014 00:00\nUn referèndum no oficial que reclamava fer la selecció del cap del govern executiu de Hong Kong més democràtica es va tancar ahir amb un èxit inesperat després d’haver aconseguit atreure el vot d’una quarta part de l’electorat de la ciutat, segons el recompte dels organitzadors.\nEl moviment prodemocràtic que va convocar el referèndum -Occupy Central- es va mostrar esperançat que aquest altíssim grau de participació i la manifestació prevista per dimarts -coincidint amb l’aniversari del traspàs de sobinaria del Regne Unit a la Xina- faran que les autoritats de Pequín es replantegin el procés d’elecció del govern de Hong Kong.\nHan estat 10 dies de votacions per reclamar que aquesta elecció sigui més oberta a la participació ciutadana, lluny de l’actual procediment, en què Pequín es reserva l’última paraula. La Xina es va comprometre a aprovar el sufragi universal directe per l’elecció del cap de l’executiu el 2017 i del Consell Legislatiu el 2020. Però tots els candidats hauran de rebre el vistiplau de Pequín, un aspecte que rebutgen els moviments prodemocràtics.\nAl tancament de les urnes, gairebé 800.000 ciutadans de Hong Kong amb dret a vot havien dipositat la seva papereta a través d’una aplicació de telèfon mòbil, la pàgina web de la consulta o els col·legis electorals que s’havien habilitat per a l’ocasió. El vot no tenia les garanties d’un escrutini oficial, però el nombre de votants que hi va haver va ser de prop del 25% dels 3,5 milions de persones registrades al cens electoral de Hong Kong. A les últimes eleccions per al Consell Legislatiu de Hong Kong, el 2012, van ser aproximadament la meitat dels votants registrats els que van anar a votar.\n“Aquesta és una xifra molt més alta del que ningú s’esperava, inclosos nosaltres i el govern xinès”, va dir ahir Benny Tai, professor de dret a la Universitat de Hong Kong, que és un dels líders d’Occupy Central, el grup que va idear el referèndum. “Veiem senyals que el govern xinès entén que el referèndum, encara que no sigui oficial, és una expressió de l’opinió pública que ha de ser considerada seriosament”, va assegurar Tai.\nEls organitzadors van assegurar que, si les reformes electorals no garanteixen genuïnament el sufragi universal, convocaran protestes de desobediència civil al centre de Hong Kong, on tenen la seu els bancs i les grans companyies que operen a la ciutat.\nCondemna per il·legal\nPerò el govern xinès va condemnar la iniciativa i va qualificar el referèndum d’il·legal. Michael Tien, un membre del Consell Legislatiu de Hong Kong afí a Pequín, va assegurar que la consulta hauria hagut de tenir molts més vots per forçar el govern de Pequín a reconsiderar qualsevol canvi. “Si haguessin votat tres o quatre milions, llavors sí que crec que la Xina es replantejaria del tot la situació”, va dir.\nLa següent fita per mesurar la contestació contra Pequín serà demà a la manifestació del dia en què Hong Kong va canviar de mans, el 1997. “Si ve molta gent, es confirmarà el missatge que la gent de Hong Kong estem realment compromesos a lluitar per una veritable democràcia”, va assegurar Tai.\nSegons Joseph Wong Wing-ping, un ex alt dirigent de Hong Kong, no és fàcil que el govern xinès reconegui públicament que actua sota la pressió del carrer, però, si el descontentament es manté, es podria desencadenar alguna concessió de Pequín que sempre seria, diu Wong, lluny dels focus.


Per què estudiar Periodisme avui en dia - Report.cat\nPer Martí Figuerasel 07/04/2021 08/04/2021\nUna aula d’estudiants de Periodisme de la URL | Foto: Sergi Reboredo (Capçalera)\nEl periodisme és un ens viu que ha anat mutant al llarg dels últims cinquanta anys, en paral·lel amb els canvis socials i tecnològics. Actualment, té moltes més cares, tantes com mitjans o canals existeixen. De fet, hi ha qui diu que des de fa anys que el periodisme està en crisis. Però malgrat tot, les facultats continuen emplenant-se d’estudiants de periodisme.\nSegons la Secretaria d’Universitats i Recerca, l’any passat es van matricular 3.012 alumnes a les diferents facultats catalanes. El curs 2000-01 en van ser 2.312. Per tant l’increment de les matrícules durant el que portem del segle XXI ha estat del 30,27%. Però créixer no ha estat la tendència habitual durant aquest inici de segle. L’any en què es van aconseguir més matriculats va ser el 2013 amb un total de 3.294. Des de llavors hi ha hagut un desinflament progressiu.\nMalgrat tot, el periodisme continua sent una carrera atractiva pel jovent. I gran part de la culpa la té el Pla Bolonya. Actualment ja no s’estudia únicament la carrera de periodisme, sinó un grau que molts cops està compartit amb una altra matèria: Periodisme i Ciències Polítiques, Periodisme i Comunicació Corporativa, Periodisme i Comunicació Audiovisual, Periodisme i Publicitat i Relacions Públiques i Màrqueting, etc. El periodisme muta, doncs, en moltes cares.\nLa majoria, amb feina\nMalgrat aquest augment, cada cop costa més que els periodistes professionals, els que ja tenen el seu bagatge i els acabats de llicenciar, trobin la feina justa pels seus estudis i les seves expectatives. O això és el que sembla. L’Agència per la Qualitat del Sistema Universitari de Catalunya es dedica a elaborar cada any estudis sobre la inserció laboral dels graduats en Periodisme. Val a dir, però, que aquest estudi resulta del tot insuficient per la falta de col·laboració de moltes universitats. Al final, els resultats només ens parlen de la incidència en tres universitats catalanes, com són l’Autònoma de Barcelona, la Ramon Llull i la Pompeu Fabra.\nA la UAB el 86,5 % dels graduats en el curs 2019-20 està ocupat; a la UPF és el 72,7%; i a l’URL puja fins al 94,3%. Aquesta mateixa agència mesura l’Índex de Qualitat Ocupacional a través de quatre barems: contracte, satisfacció amb la feina, retribució i adequació. Com més elevats els valors, millor qualitat ocupacional. Així, pels alumnes de la UAB, l’IQO és del 61,8%; per la UPF és del 67,2%; i per l’URL és del 64,8%. La mitja general és del 62,5%.\nMalgrat tot, la sensació és que els nous estudiants de periodisme, els que enguany han començat el grau de periodisme, ho tindran més difícil per dedicar-se a la professió. Però com que el periodisme no entén de percepcions, val més preguntar a professors i alumnes com veuen l’estat del periodisme en l’actualitat i quines són les possibilitats laborals que se’ls hi presenta als més joves en el futur.\nPer això hem parlat amb la majoria de les facultats de periodisme i comunicació de Catalunya per dibuixar un mapa intuïtiu. Un total de vuit universitats, onze professors i tretze alumnes. Com no podria ser d’altra manera, no hi ha una resposta homogènia sobre l’estat del periodisme. Uns veuen l’ampolla mig buida, els altres mig plena. Uns veuen les noves generacions molt perdudes i amb unes capacitats minvades per l’auge de les xarxes socials; els altres creuen que aquests nous canals incentiven la creació i que a través d’aquests s’està reformulant el periodisme.\nPerò el millor és començar per una pregunta fundacional, sobre la qual es basa tot: Per què vull ser periodista? Els professors més veterans, aquells que han passat per diferents càrrecs de responsabilitat en l’àmbit universitari, remarquen que els movia la curiositat, les ganes d’explicar el món. Són la generació que va fundar el periodisme que durant dècades s’ha anat desplegant. “La nostra generació va voler informar sobre una nova realitat i això ens va donar un cert poder perquè els diaris necessitaven aquest nou periodisme”, explica Jaume Guillamet, catedràtic de la Universitat Pompeu Fabra. “La democràcia obria noves oportunitats. Era una època molt florida pel periodisme. En aquests moments, aquesta situació no es dona”, afegeix Joan Maria Clavaguera, professor de la Universitat Ramon Llull.\nPer altra banda la generació dels noranta van accedir a uns estudis que s’ampliaven amb la irrupció de noves universitats. Era un ofici ben valorat i de cara enfora, fins i tot, un punt idealitzat. Per Bernat López, professor dedicat a la recerca de la Universitat Rovira i Virgili “hi ha molt de romanticisme en aquesta feina, una feina dinàmica, canviant, que et permet viatjar i que et permet influir en el món, en el teu entorn, en la societat. Però la professió té molts més elements de misèria que heroics o glamurosos i no ho veus fins que acabes la carrera”. Però al cap i a la fi, la motivació per ser periodista és transversal: entendre el món i explicar-lo. Tanmateix, és una “professió que interpel·la al poder, que es pregunta les coses i que dona respostes a la societat”, resumeix Sergi Solà, professor de la Universitat de Vic.\nFer-se preguntes, buscar respostes\nRespostes semblants donen alguns dels estudiants de primer curs, interpel·lats sobre les seves motivacions. “Sempre m’ha agradat saber què és el que passa al meu voltant, sempre he estat molt curiosa”, comenta Paula Flores des de la Universitat Internacional de Catalunya. “De petita jo era la típica nena que ho preguntava absolutament tot, i preguntant vaig descobrir que amb la mateixa pregunta s’obtenen respostes completament diferents, la qual cosa m’obria els ulls a descobrir coses que no m’havia plantejat”, respon Maria Martínez Boc de l’Autònoma de Barcelona.\nSón joves que des de ben petits han demostrat curiositat pel seu entorn i, d’una manera inconscient, s’han fet seu el dubte permanent, per fer-se preguntes i buscar les respostes. I quan arriben a la universitat molts ho fan amb una idea molt clara sobre el qual volen ser, amb uns referents molt clars. Uns volen treballar a la ràdio, els altres aspiren a ser bons comunicadors per la televisió i molts volen dedicar-se al periodisme esportiu.\nEstudiants a l’entrada de l’edifici de la UPF | Foto: Sergi Reboredo (Capçalera)\nImmaduresa i vocació\nEl periodisme és una professió tradicionalment vocacional, tot i que n’hi ha algun que fa la carrera sense tenir molt clar per on tirar. “Em dona la sensació que cada cop són més immadurs. Emocionalment, estan més immadurs. Fins a tercer o quart no fan el salt i troben el que és seu” diagnostica Marta Montagut, professora de la Universitat Rovira i Virgili.\nPer la seva banda, Enric Pinyol, periodista de TV3 i professor de la Universitat de Lleida, classifica els alumnes “en dos grups: els que no saben què volen fer, s’han apuntat sense saber massa perquè i ho van descobrint sobre la marxa. I després hi ha els vocacionals”.\nPerò hi ha alumnes que saben on estan i senten com si tinguessin una missió: ajudar a transformar el periodisme. “La crisi del sector periodístic i la consegüent preocupació pels termes purament econòmics que es posen per davant del rigor professional, acaba repercutint de manera negativa en la societat. Vull fer que la societat recuperi la confiança en els mitjans de comunicació” declara, convençut, David Muñoz, alumne de periodisme de la Universitat Autònoma.\nPer la seva part, Nicolás López, de la Universitat Internacional de Catalunya, el secunda. “Vull renovar el periodisme i intentar fer canviar la visió que té la gent sobre aquest ofici”, afirma. Però n’hi ha d’altres que rebaixen les expectatives i no creuen que ells puguin acabar sent els ‘salvadors’ del periodisme. La situació econòmica i la dependència dels mitjans amb els poders fàctics no els fa ser precisament optimistes. “Sí que potser farem petits canvis, però no arribarem a aquest objectiu de refundar, de fer una volta de cent vuitanta graus al periodisme i canviar el periodisme com a tal” avisa la Paula Flores.\nEl 2021 el periodisme ja fa uns quants anys que va mudant la pell, però l’essència no s’ha de perdre. David Sancha, professor de la Universitat Oberta de Catalunya, ho sintetitza. “L’essència és explicar les històries i que s’entenguin bé, amb el teu to. Ser fidel a les fonts i contrastar-les. Aquesta base està recollida al codi deontològic”. Per la seva banda Anna Bernal, també professora a la UOC, té molt clar com ha de ser un bon periodista. “Els drets humans han de ser la guia del periodista, és la línia vermella que mai es pot traspassar. Si es fan periodistes, és per informar amb responsabilitat a la ciutadania”. Bernal afegeix que creu que el futur del periodisme dependrà dels periodistes, però també “de la mateixa ciutadania, dels processos d’alfabetització mediàtica que aconseguim, de si realment la gent és conscient i sap reaccionar davant d’una fake new abans de compartir res”.\nDe fet, aquí hem topat amb un dels conflictes que qualsevol estudiant de periodisme avui en dia ha d’aprendre a encarar. Les fake news atempten directament a les essències del periodisme i s’ha de saber combatre-les. I no és fàcil. “Tot passa pels mitjans digitals i les xarxes socials. Però la sobreinformació i, per sobre de tot, les fake news em fan molta por”, comenta Margot Cavanaggia, alumne de la Pompeu Fabra. Els alumnes que comencen periodisme són nadius digitals, molts es passen gran part del temps penjats a les xarxes socials, uns juguen a videojocs, altres són youtubers, influencers o consumeixen informació en qualsevol altre format digital. Aquesta és la seva dieta comunicativa, segons destaca Bernat López. “L’alumne arriba amb unes deficiències, com per exemple la lectoescriptura i, sobretot, la disminució de la capacitat de concentració d’aquesta joventut, de venir a classe i escoltar sense fer res més”, afegeix.\nDebat al voltant dels nous formats\nPerò està clar que aquests nous canals són actualment més populars a l’hora de comunicar i transmetre informació periodística que no els mitjans tradicionals. I aquí entrem en un debat agre, amb opinions molt enfrontades. “El que es mira les notícies a través de les xarxes socials mira titulars i poca cosa més. No consumeixen mitjans de comunicació, així de clar. I aquests són els que s’hi volen dedicar” es queixa l’Enric Pinyol des de Lleida.\nPerò molts alumnes tenen molt clar que el seu futur professional passa per aquests nous canals. Pau Lizana, alumne de primer de la UPF, creu, per exemple, que els podcasts són una eina bastant potent per desenvolupar nous projectes periodístics. “És com el YouTube de la ràdio. Et permet ser molt flexible, permet escoltar-lo quan vulguis. És el moment què el periodisme pensi en com s’ha de ficar en aquests canals. Crec que és molt important, que és primordial”, assegura.\nA l’altra banda de la balança hi ha l’opinió de la Sara Pla, alumne de la Universitat de Lleida. “No crec que aquests canals puguin arribar a tenir el mateix potencial que té la televisió. No m’he plantejat mai fer res en aquests canals. Considero que YouTube, TikTok o els que sigui són més mitjans d’entreteniment”, afirma.\nDe totes maneres, majoritàriament, els estudiants veuen potencial en aquests nous canals, on “tothom pot fer periodisme, qualsevol es pot obrir un canal de YouTube o fer un podcast, però ho haurà de fer de manera independent” diu Martí Oliver, alumne a la Universitat de Vic.\nClar que, molts ens preguntem, realment aquests canals són els més adequats per transmetre informació periodística? Alumnes com l’Àlex Fuentes, de la Rovira i Virgili, no ho veuen clar: “Actualment és més complicat perquè hi ha més possibilitat d’intrusisme. Els periodistes s’han d’esforçar molt més per a fer arribar la informació, ja que qualsevol pot donar una notícia en deu segons a Twitter”.\nPerò el segle XXI aquell que no és “multiplataforma està mort, però darrere de tot això, hi ha d’haver una base”, comenta Joan Maria Clavaguera. “Nosaltres formem periodistes perquè tinguin la capacitat tecnològica idònia, per ser bons comunicadors, però també des d’una teoria que implica saber a qui han de contactar, saber fer bones entrevistes, tenir la capacitat de discernir què és notícia i que no és notícia, etc.”, afegeix. Sempre s’ha de tornar a l’essència del periodisme, és el radar i a partir d’aquí està sempre en “un aprenentatge continu, que és el que caracteritza i caracteritzarà la vida professional en general” remarca l’Anna Montero, alumne a la UOC.\nEl periodisme muta, però continua sent una opció professional atractiva pels joves. Però el futur professional de cada un dels estudiants que avui comencen el grau de periodisme és més incert que abans. Josep Rovirosa, professor associat a la Pompeu Fabra ho sintetitza molt bé: “L’alumne que entra ara a periodisme té un món per inventar-se. Mentre nosaltres teníem la il·lusió d’inventar-nos la democràcia, ara tenen la il·lusió d’inventar-se com explicar aquestes històries”. I és que sempre és millor veure el got mig ple.\nAquest article està publicat a la secció Anàlisi amb les etiquetes alumnes periodisme, estudiar periodisme, facultats periodisme, rovira virgili, uab, UOC, UPF. Si t'interessa pots guardar o copiar l'enllaç permanent.


Durada: 12.38 '\nProductor/s executiu/s: Albert Espel , Nathalie Martínez\nDirector/s: Maxi Valero\nGuió: Maxi Valero , Albert Espel\nUna gran nau rellotge és el taller d’un estrany rellotger. Els rellotges que fabrica marquen el destí, vida i mort dels éssers humans que viuen en el mon inferior. Un rellotge que fabrica marca un nou naixement, un rellotge que s’atura marca la mort. Les lleis de la nau rellotge son estrictes: el rellotger no pot intervenir en el destí dels éssers humans. Tot i així, el seu petit ajudant, un nen robot, enamorat d’una nena humana que observa a través d’un telescopi, canviarà el destí de la nena amb conseqüències imprevisibles.


Frank Kline – Rierart\nInici / Frank Kline\nCategoria: Frank Kline\nPublicat el maig 31, 2020 juny 10, 2020 per Toni Riera — Deixa un comentari\nReflexions sobre la pràctica del “pintar”_Sobre Frank Kline\nFrank Kline (1910-1962)\nSi agafem aquesta pintura de Frank Kline, important representant de l’expressionisme abstracte i integrant de l’escola de New York als anys 40 i 50, podem fer alguna reflexió sobre la seva pràctica del pintar:\nPartim de la base de que tenim la tècnica de l’oli sobre un suport convencional de tela o fusta, base llisa sense accidents superficials i preparada per la correcta pràctica de la tècnica.\nL’aplicació del gest a través de palatines de format mitjà agafant el material des d’una superfície externa que condiciona l’amplitud del moviment. Es troba en dependència de la quantitat de pintura que pot agafar amb la paletina. Aquesta limitació el porta a construir formes lineals d’amplada igual a paletina i longitud a base del sumatori d’accions correlatives amb direccionalitat definida. Per tant, una forma que podria ser resolta d’una sola passada, és feta a base d’una suma d’accions\nAquestes accions són rectificatives, ja que es van construint. Aquest efecte dóna molta plasticitat a la pintura, ja que la forma construïda és resultat de pinzellades flotants, dubitatives i en ple estat transitori. L’accidentalitat de la línia gestual aporta soroll d’encaix entre les peces ajustades. Cada petit rastre dibuixa una intenció dins el conjunt a la vegada que mostra una falsa inhabilitat com a fruit de la intel·ligència en l’abandonament de cada pinzellada.\nÉs un calvari i un neguit d’intencions, dona la falsa aparença com aquell que no pot comunicar per mala cal·ligrafia. L’efecte resulta interessant i emotiu. Frank Kline gestualitza una intenció expressiva simple i única contra una realitat obligada a la suma d’accions dirigides i donar a la vegada una imatge viva filla de la reiteració, de la rectificació i del recobriment.\nLa meva impressió és que hi ha una lluita contra el medi que li aporta una resistència real o física al moviment gestual que pot haver desitjat. La tercera llei de Newton parla de la proporcionalitat de la reacció contra una acció. D’aquesta forma, diria que el suport amaga guarismes energètics d’accions reprimides a l’artista. Forces hostils que obliguen a resoldre la voluntat de forma adequada a les possibilitats.\nProva d’això és que Frank Kline s’alia amb la part resistent i potencia les zones del suport rectificant la base de la forma gestual plantejada d’origen. Quan sumo construeixo i em dono temps a rectificar i quan resto també rectifico per aprofundir en la intenció original.Al final, l’astúcia pictòrica acaba formant una obra on la dificultat aporta virtut i humanisme com a fruit de visualitzar la debilitat.\nPersonalment penso la pintura de Frank Kline és més la construcció formal d’un paisatge que no pas una acció expressiva com a tal, encara que segurament sobreviu una intenció que rau penetrada en el silenci del suport.\nCategories: Action painting, Expressionisme abstracte, Frank Kline, Informalisme, Mediateca, Pintura, Pintura abstracta, Sobre Toni Riera


fòrum AMEC 2019 amb la presència de Coatresa Group - Coatresa\nfòrum AMEC 2019 amb la presència de Coatresa Group\nHem visitat l’edició de fòrum AMEC 2019 on s’han analitzat nous escenaris de competitivitat. La revolució tecnològica, els canvis geopolítics, la recerca del desenvolupament sostenible o l’impacte social de les activitats d’empresa són varis dels factors més importants a tenir en compte de cara a dibuixar el futur de cada negoci.\nA Coatresa Group, com experts en aplicació de recobriments tècnics per a la industria amb presència internacional, ens hem interessat per les tendències exposades des del fòrum AMEC Empresa 2030 Megatrends. Ens agrada poder formar part d’una taula de debat on es comenten tòpics com els escenaris de futur des del punt de vista d’empreses líders en els seus sectors o la internacionalització d’empreses industrials.\nPrecisament en el marc del futur i tenint en compte la importància d’una bona gestió mediambiental, la sostenibilitat és un altre dels factors clau en el que hem donat especial atenció durant aquest esdeveniment #ForumAmec2019.\nDes de Coatresa Group seguim informant-nos amb motivació de futur i millora contínua.\n⟵Retansa Coat col·labora amb l’ONG Aspanafoa\nCoatresa Grup col·labora amb la publicació Autorevista⟶


Front Estudiantil Unitari\nLa situació actual a les Escoles Oficials d'Idiomes\nAls darrers anys l’educació pública està patint una sèrie d’atacs i reformes als diferents àmbits educatius. No podem deixar de banda que les Escoles Oficials d’Idiomes (EOI) també s’estan atacant progressivament.\nCada cop més estudiants necessiten un títol de nivell que certifiqui el coneixement d’un idioma per a poder acabar els seus estudis. O bé, a l’hora de buscar feina és com requisit acreditar un certificat d’idioma dins del marc europeu comú. Com a conseqüència, la majoria de la població recorre al mètode ràpid, oficial i més econòmic, i aquest és a les EOI. L’actual nombre de demanda d’alumnes a les diferents Escoles Oficials d’Idiomes han fet un gir en el funcionament d’aquestes.\nEn primer lloc, l’accés a aquests centres s’efectua per sorteig. Aquest sorteig no té cap consideració amb l’alumnat amb menys recursos econòmics, per tant, deixa a l’atzar la possibilitat per a l’alumnat que no té altra alternativa. En segon lloc, les taxes de l’escola s’incrementen dràsticament curs rere curs i equiparant aquests estudis públics amb una acadèmia privada. Això fa que cada cop més estudiants no puguin assumir el cost d’aquests estudis. A més, si un estudiant ha de repetir curs se’l penalitza pagant al curs següent el doble de la matrícula. Així mateix, va succeir el darrer juny a l’examen de nivell avançat d’anglès (5è curs) a Catalunya, l’índex d’aprovats va ser del 24%, una xifra baixa que porta aquestes conseqüències als repetidors. En tercer lloc, l’assistència juga un paper primordial en les EOI, ja que l’obligatorietat d’assistir a classe suposa un problema. De fet, la majoria d’alumnat són estudiants i treballadors, per tant, impossibilita combinar i conciliar la vida laboral amb els estudis. L’assistència a classe a l’hora de qualificar a l’alumnat no es valora en absolut ni és té en consideració, sobretot quan els exàmens són de caràcter oficial a 3r i 5è curs.\nEn global, podem afegir se’ns prepara per a un examen i no se’ns ensenya la llengua. Els exàmens oficials no avaluen el conèixer o dominar una llengua sinó determinats continguts específics.\nCreiem que el model de les Escoles Oficials d’Idiomes s’està enfocant cada cop més a un model privatitzador, com està succeint a les universitats, instituts de secundària, centres de FP, conservatoris de música... D’aquest mode, restringeix cada cop més que l’accés a l’estudiantat de classe treballadora i d’extracció popular a les EOI. L’estudiantat d’aquest àmbit mai han mobilitzat a aquesta comunitat educativa. Però mai és tard si prenem consciència de la situació actual i comencem a organitzar-nos a cada centre d’estudis.\nCrònica vaga 22O\nAvui, 22 d'octubre, el Front Estudiantil Unitari de Catalunya hem tornat a sortir als carrers per manifestar el nostre rebuig a les contra-reformes educatives: LOMCE, FP dual, EU2015 i 3+2. El seguiment de la vaga ha sigut d'un 30%. La manifestació ha comptat amb més de 500 estudiants.\nAquesta vegada, no obstant, amb una peculiaritat que ha convertit aquesta jornada en un repte: és la primera vaga en la història del moviment estudiantil que es convoca des de la base, per part dels sindicats de cada territori de l'Estat espanyol, organitzants pel Comité de Coordinació Estatal.\nEls estudiants d'ESO i batxillerat s'han centrat en la LOMCE (Ley Orgánica de la Mejora de la Calidad de la Educación), ja que és la reforma que afecta els seus cursos directament. En les sessions informatives s'han remarcat els trets més alarmants i específicss d'aquestes: el caràcter profundament anti-democràtic per la pérdua d'importància del consell escolar; el no-respecte a la cultura, història i llengua nacional; l'eliminació d'assignatures no-rentables per a les empreses; l'eliminació de les proves PAU; la limitació d'oferta de batxillerat, etc.\nA més, als instituts amb Formació Professional han centrat les seues forces en evidenciar el rerefons mercantilitzador i privatitzador que te aquesta reforma, amb la ultilització de l'estudiantat com a mà d'obra barata o gratuïta per a les empreses, que a més, podran dissenyar els cursos a la seua mida, ajustant-los a les seues necessitats i interesos immediats.\nFinalment, a les universitats on ens trobem (UB, UPC, UAB i UPF), hem focalitzat el discurs entorn a la reducció d'oferta educativa i la disposició d'aquesta al servei d'interesos de qui vol fer de la nostra educació un negoci. Consqüentment en contra de la pujada de taxes i la reducció d'oferta de graus. Remarquem també el canvi en la forma de governança de la uiversitat, la qual passarà a justificar una forma d'organització tirànica per part del rectorat. A més, considerem que les exigències entorn a les notes per a obtindre beca són exessives i es troben ben allunyades de la realitat de la juventut actual, que no te en compte les condicions a les que ens veiem abocats (treball precari per poder pagar la matrícula, etc.).\nEl fet d'haver pogut dur aquesta vaga endavant ens ha servit per a provar les nostres forces actuals i per a consolidar un moviment estudiantil emergent que s'ha posicionat al capdavant de les mobilitzacoins a nivell estatal. Ja que, encara que som conscients que encara estem lluny d'aturar per complet les classes i buidar les aules, el dia que això arribe ho durem amb l'orgull d'haver-ho aconseguit mitjançant la conscienciació, i no únicament tallant els accessos a aquestes. Nosaltres, a diferencia d'altres estructures espontàneistes considerem la vaga com una ferramenta d'apropament a l'estudiantat i d'expansió del nostre discurs, sense necessitat d'assetjar ni cremar l'immobiliari. Per a nosaltres, és una obligació continuar el treball a l'endemà de cada vaga per tal d'acumular forces, aprendre dels errors, seguir avançant i superar les trabes organitzatives que es puguen donar.\nAmb la jornada de hui donem per iniciat un curs que es presenta agitat en l'àmbit educatiu. Ja que res ha canviat des de les darreres mobilitzacions. Com des del FEU i el CCE tenim ben clar, aquestes reformes no venen donades des d'un govern o generalitat d'un o altre color, sino que respon a les necessitats econòmiques de l'oligarquia europea.\nEn conclusió: privatitzadores, classistes, segregadores, elitistes, i imposades és com podriem definir aquestes contra-reformes. Les quals sabem que sols podrem combatir amb treball diari, creixement constant, conscienciació centre a centre, i resposta unitaria per part de l'estudiantat d'arreu de l'estat, deixant de banda les barreres culturals.\nComunicat VAGA 22O\nDes del Front Estudiantil Unitari- FEU Catalunya, volem convocar a tot l’estudiantat de Catalunya a la vaga convocada pel Comité de Coordinació Estatal pel proper dia 22 d’octubre, per movilitzar-nos en contra dels principals atacs, com són el 3+2, la LOMQE i les pràctiques no remunerades.\nHistòricament l’únic que ha fet augmentar els nostres drets ha sigut la lluita, com la instauració de la jornada laboral de 8 hores a l’estat espanyol, que va ser a causa d’una vaga de la Canadenca, o l’educació pública que va ser gràcies a la lluita del moviment obrer i l’estudiantil durant el final de la dictadura i la transició, per tant, si parar els atacs i tornar a conquerir els nostres drets i conquerir d’altres només tenim una sortida, l’organització i la lluita que aquest any comença amb la vaga estatal del 22 d’octubre.\nAquesta vaga ha estat convocada pel Comité de Coordinació, en el qual es trobem sindicats de tot l’estat que lluiten per una educació pública i que creuen en un moviment estudiantil semblant, hi ha sindicats de la majoria del l’estat com Madrit, Màlaga, Castella i Lleó, el País Valencià etc..\nPer acabar, des del FEU volem fer una crida a la movilització el 22O, no només a tot l’estudiantat, sinó també a la resta d’organitzacions estudiantil de Catalunya per tal de començar el curs amb una movilització forta i demostrar al govern i les grans empreses que l’estudiantat s’ha fartat de seguir aguantant tots els atacs.\nDes del FEU construïm, moviment estudiantil!\nContra les retallades ni un pas enrere!\nNILEC, NI LOMCE, NI 3+2 NI PRÀCTIQUES NO REMUNERADES!\nCrònica II Assemblea General\nEl passat dissabte dia 9 de maig de 2015 es va celebrar la II Assemblea General del FEU Catalunya a la Universitat Autònoma de Barcelona. En aquesta segona Assemblea General s’han consolidat les bases del projecte de cara a futures reivindicacions.\nPrimerament, es va aprovar la carta de normes i tot seguit s’escollí la mesa que va moderar els debats, prendre acta i garantir l’ordre al llarg de tota l’Assemblea. El primer document a debatre fou el full de ruta on ens marca unes pautes que ens serviran d’ajuda de cara a l’organització del proper curs. Al més es parlava sobre traduir qualsevol mobilització en organització. També es feia al·lusió a la construcció del sindicat estatal\nEl segon document en passar a debat fou el de “Reivindicació i discurs”, el qual recollia els punts bàsics per construir el model educatiu d’acord amb la línia del sindicat. A més, al llarg del text es defensa que el FEU és una associació que lluita per una educació pública, gratuïta, de qualitat i al servei del poble treballador. Aquest document va estar aprovat per àmplia majoria.\nCom a últim document a debatre estaven els estatuts interns del FEU. Aquests defineixen el FEU, com militar i qui pot militar, es descriu l’estructura interna del sindicat. El màxim òrgan de representació és l’Assemblea General i s’organitza en nuclis de base, coordinadores territorials i assemblees de federació. Aquest document novament va quedar aprovat per majoria.\nUna vegada tots els documents van quedar debatuts, es va dur a terme l’elecció de responsabilitats generals del sindicat i Adrià Junyent ha estat escollit com a nou coordinador general del FEU Catalunya. Per posar punt i final a la llarga i intensa jornada, el nou coordinador va fer un discurs per encoratjar a la militància a continuar amb la lluita.\nContra els atacs a l'educació, organitza't i lluita!\nLa comunitat educativa es vesteix de dol\nTota la comunitat educativa i la societat en general ens vam sentir consternats per la tragèdia que va succeir a un institut de la Sagrera, on un jove de segon d’ESO va irrompre amb una ballesta provocant una mort i quatre ferits.\nDes del FEU, volem expressar la nostra solidaritat i el nostre dol amb els afectats, especialment amb els familiar del professor que malauradament ha mort en aquest incident i a tota la resta de la comunitat educativa del centre. Donem suport a tots els actes de recolzament que es facin els propers dies.\nAquests incidents es podrien evitar si els centres tinguessin més recursos per fer un seguiment més personalitzat dels alumnes, no només a nivell acadèmica sinó també a nivell emocional i psicològic, que moltes vegades també pot afectar al rendiment de classe dels estudiants.\nAixò només es pot fer si garantim la presència a cada centre d’estudis d’un equip docent i de suport suficient per a cobrir totes les necessitats d’aquests establiments, així com que aquest posseeixi unes capacitats suficients per a dur a terme la seva labor docent.\nL’educació no només ha de servir per dotar de coneixements acadèmics als estudiants, també s’han de formar persones crítiques i es necessari dotar dels recursos que calguin perquè es pugin desenvolupar aquestes tasques.\nImatge de la concentració/minut de silenci convocat pel FEU a la facultat d'FTI de la UAB.\nLa reforma de la UB, o com desmantellar la Universitat de Barcelona\nInforme d’experts d’en Wert 2013: “Se recomienda igualmente que las universidades reflexionen sobre su estructura de centros (véase también el cap. III) para abordar si fuera necesario ‐como ya han hecho algunas de ellas‐ una reordenación de sus facultades, escuelas y departamentos, con el fin de racionalitzar y maximizar el buen uso de los recursos existentes. (pàg. 70)”\nEl passat mes de maig el rector de la UB, Dídac Ramírez, amb el suport del seu equip va presentar un borrador de la reforma de la UB que volia reduir el nombre de facultats de 18 a 10 i el de departaments de 106 a 55, entre altres mesures.\nTota la comunitat universitària va demanar temps per analitzar i discutir la reforma, ja que la direcció de la UB volia aprovar-la a l’estiu perquè no es pugui organitzar una resposta. Al final no ho van poder fer i ho han hagut de retardar fins aquests curs 2014-2015.\nEns trobem en un context de crisi estructural, en que la privatització i mercantilització de l’educació pública són una via d’escapament perquè les grans empreses puguin remuntar els seus beneficis. La reforma de la UB la podríem emmarcar dins de EU2015 i els atacs que rep l’educació en època de crisi.\nEn referencia a les facultats hi hauran tres grans canvis:\n- Medicina, infermeria i odontologia es fusionaran en una Facultat de Medicina i Ciències de la Salut.\n- Filologia, Geografia i Història, Biblioteconomia i Documentació, i Filosofia es fusionaran en la nova Facultat d’Humanitats. Belles Arts passarà a ser un centre inscrit d’aquesta facultat.\n- Es crearà una Àrea de Ciències i Enginyeries (amb les facultats de Biologia, Física, Química, Geologia i Matemàtiques inscrites).\nEl més curiós es que ni tan sols ells mateixos compleixen els criteris que han marcat en el document de la reforma, que no és més que un altra forma de retallar l’educació pública, disminuir la qualitat i el servei de la universitat i permetre l’entrada de capital privat en aquesta.\nNo hi ha cap relació demostrada entre eficiència i concentració de facultats, en la pràctica altres universitats al món que han fet aquestes reformes no han millorat el seu rendiment.\nLa reforma dels departaments en sí mateixa una vergonya. No han analitzat si realment hi ha departaments que podrien funcionar millor junts, simplement han demanat que es redueixin al 50%, de 106 departaments a 55. Sense cap anàlisi seriós ni argument.\nCap de les possibles millores pressupostaries venen de la reforma de les estructures sinó de altres afegits que han posat a la reforma. O de subvencions que tindran de la Generalitat si la fan, es a dir que la mateixa generalitat esta fent xantatge a la Universitat de Barcelona perquè faci aquesta reforma.\nTant la Generalitat com el govern central tenen deutes milionaris amb les universitats, si realment disposen de recursos per millorar el finançament haurien de posar-los al servei de la universitat sense cap tipus de xantatge.\nEs una reforma que principalment afectarà als professors i no tant els alumnes, però que d’alguna manera també ens afectarà. Doncs si estem reduint les estructures i els recursos de la universitat en realitat també disminuïm la qualitat docent i si facilitem que en un futur redueixin graus o serveis també ens afecta.\nLa solució no es intentar canviar aquesta reforma, sinó posicionar-nos frontalment en contra. Professors i estudiants junts, perquè ens afecta a tots dos.\nEl problema no es només, com sempre, la reforma o les propostes en sí. Mentre siguin els grans empresaris, l’estat o la generalitat i no nosaltres el que tingui la màniga per la mà cap de les propostes que facin ens afavoriran de cap manera. L’única sortida que tenim per millorar l’educació pública es plantejar nosaltres mateixos les millores.\nJavier Alcalà Sevilla, responsable de la federació d’UB\nCrònica vaga i manifestació 24M.\nAhir, 24 de març, des del FEU i part de l’alumnat català s`ha tornat a dir no a l’EU2015, el 3+2 i la LOMQE en una jornada de vaga que malgrat la pluja va agrupar més de mig miler de persones en una manifestació pel centre de Barcelona.\nAquesta jornada de lluita ha sigut estatal: els sindicats del professors de l’Estat espanyol, tret de Catalunya i El País Basc, van convocar als i les seves treballadores a la vaga pels seus drets, ja que és fàcilment prceptible que amb el 3+2 centenars de professors universitaris aniran al carrer, ja que si s’elimina un any de carrera i no augmenta la oferta de màster públic, que de moment s’ha anunciat, el resultat és que hi faran falta molts professors.\nEl moviment estudiantil català segueix fent passos de formiga per seguir creixent i dir no als atacs que venen. Per això ahir es va seguir amb les movilitzacions en contra de les últimes reformes del Govern, dictaminades per la Unió Europea i les empreses privades, que davant la crisi necessiten obtenir més benecifis i per això volen entrar al mercat de l’educació.\nLa manifestació va recòrrer els carrers de Barcelona sense incidents, de Pl. Universitat a Pl. Sant Jaume. Durant tot el recorregut es va mantenir la combativitat amb consignes com: “ Contra el 3+2, ORGANITZCIÓ!”, o “ Ni LEC, ni LOMQE, ni precarietat, l’educació pública i de qualitat!”.\nDes del FEU no ens resignem que se’ns apliquin aquestes reformes. És per això que ja podem avançar que durant aquest curs se seguiran fent movilitzacions i no només per dir no a aquestes lleis, sinó per seguir construint el moviment estudiantil que el dia de demà ens permeti conseguir les reivindicacions que, com a estudiants, ens afecten.\nContra el 3+2, ORGANITZACIÓ!\nNI EU2015, NI LOMQE!\nCONTRA ELS ATACS A L’EDUCACIÓ, ORGANITZA’T I LLUITA!


Dotze detinguts per abastir productes falsificats als 'top manta' | Diari Maresme\nAmb la detenció de dotze persones, els Mossos d’Esquadra donen per desmantellada una organització criminal que es dedicava a la importació de productes falsificats des de Turquia per abastir els ‘top manta‘. La investigació es va iniciar el passat mes de maig quan els agents del Grup de Multireincidents de Barcelona van començar a indagar en l’activitat d’un grup que operava a la capital catalana. Aquesta organització es dedicava a la falsificació, comercialització, importació, exportació, distribució i compra-venda al detall a l’engròs de productes falsificats de conegudes marques comercials. Es calcula que subministraven mercaderia a una part important dels manters de Barcelona.\nEls investigadors van poder identificar els subministradors més importants, un primer esglaó a Mataró i, finalment, van acreditar que des de Turquia s’enviava mercaderia a l’engròs en grans contenidors fins a Huelva per distribuir-les posteriorment a d’altres intermediaris que ho venien finalment als venedors ambulants del “top manta” a tot l’Estat espanyol. Els integrants del grup es dedicaven a importar la mercaderia ja falsificada, i també feien rèpliques del producte original de marques conegudes estampant amb tècniques avançades la seva marca o distintiu.\nDurant un operatiu policial realitzat el passat 23 de setembre, els agents van detenir els principals membres de l’organització. També van registrar dos domicilis de Barcelona, on van intervenir una màquina de serigrafiar, 1.150 samarretes, 145 bosses de mà, rotllos de vinil, milers d’etiquetes de marca, 220 rellotges, 250 sabatilles esportives, jaquetes de marca i diners en efectiu. Al Maresme van registrar un domicili particular, un magatzem i una botiga d’alimentació. En les entrades i escorcolls de Mataró els agents van localitzar 200 samarretes de diferents equips de futbol, una màquina de cosir industrial per enganxar etiquetes als productes tèxtils i 900 euros en efectiu. Els registres a Huelva van ser a càrrec de la policia espanyola, i els agents van intervenir 5.000 peces de roba i calçat, entre d’altres productes falsificats.\nEls dotze detinguts – deu senegalesos, un espanyol i un turc, van passar a disposició judicial el 25 de setembre en diferents partits judicials i van quedar en llibertat amb càrrecs, per la seva presumpta pertinença a organització criminal, delicte contra la propietat industrial i per la venda a l’engròs. Els investigadors calculen que l’organització abastia a gran quantitat de venedors ambulants del “top manta” a Barcelona. La policia dóna la investigació per tancada però no descarta que es produeixin noves detencions.


El bloc d'Iñaki Escudero: 29 de setembre: una vaga justificada?\n29 de setembre: una vaga justificada?\nLa convocatòria de vaga general per dimecres 29, feta pels sindicats majoritaris, s'està trobant amb una resposta dura i desligitimadora per part de les forces polítiques i econòmiques (i els grups mediàtics que controlen) que per activa o per passiva van legitimar i animar les dures mesures contra els treballadors i treballadores proposades pel govern del PSOE.\nPrimer van iniciar una campanya de descrèdit contra els treballadors del sector públic, i ara són els sindicats i els sindicalistes als que els hi toca el rebre.\nTot plegat amb la clara intenció de buscar culpables entre la ciutadania i distreure l'atenció sobre el veritable tema de discussió: en què consisteix la reforma promoguda pel PSOE? Està justificada la convocatòria de vaga general?\nDes del meu punt de vista, la convocatòria de vaga feta pels sindicats està més que justificada. La reforma proposada pel govern Zapatero suposa un retrocés, quant a drets laborals, que ens porta a èpoques pre-democràtiques. Veiem algun exemple:\nNo és veritat que el nostre mercat laboral sigui rígid. Des de que va començar la crisi (2007) fins ara s'han destruït 3 milions de llocs de treball a l'Estat. Així doncs, tan difícil és acomiadar gent? El govern del PSOE sí que ho pensa i és per això que facilita, ampliant-les molt més, les causes d'acomiadament. Ara ja no cal que una empresa demostri pèrdues, ara, amb el simple fet que l'empresa al·legui que l'acomiadament serveix per a millorar la seva situació ja n'hi ha prou. Abans l'empresa havia de justificar dificultats actuals, ara té prou amb al·legar possibles causes futures. D'aquesta manera, s'introdueix el concepte “d'acomiadament preventiu”.\nUn dels motius al·legats pel govern ZP, i dels que li han fet costat, és que hi havia un injust desequilibri entre treballadors fixes (que no indefinits) i temporals o precaris. Efectivament, amb la reforma s'acaba amb aquesta dualitat: ara tots els treballadors seran precaris, ja que s'abarateix durament la indemnització per acomiadament: si el motiu és improcedent, 33 dies per any treballat (en lloc del 45 actuals); si la causa és objectiva, només 20 dies per any, dels quals 8 els paguem entre tots (FOGASA) i amb un màxim de només 12 mensualitats. Si ja era fàcil acomiadar un treballador (es podia fer tot i que no hi hagués causa justificada: acomiadament improcedent), ara, a sobre, serà molt més barat.\nAmb la proposta de reforma és privatitza el servei de col·locació, ja que les empreses privades (ETT) poden intervenir aplicant, per suposat, els seus propis criteris (de rendibilitat econòmica).\nPerò un dels aspectes més sagnants és que és vol acabar amb la principal eina de que disposa la representació dels treballadors: la negociació col·lectiva. D'aquí la campanya de desprestigi que estan patint els sindicats. Abans la modificació d'un acord entre treballadors i empresa (el conveni) només es podia modificar per causes tècniques o econòmiques degudament justificades. Ara amb un acord d'empresa, sense especificar causes, es pot fer. A més els “acords d'empresa” es poden modificar unilateralment només al·legant una “millora empresarial”. Això suposa una clara desprotecció, bàsicament dels treballadors de les empreses petites i mitjanes, que poden veure modificades les condicions laborals pactades en els convenis sectorials.\nEn definitiva, estem davant d'una reforma que no acaba amb la precarietat laboral, sinó que la universalitza. Que no garanteix més ocupació, sinó que facilita l'acomiadament, abaratint-lo. Que deixa a la discrecionalitat de l'empresa, ampliant-les, les causes d'acomiadament. I que deixa els drets dels treballadors, aconseguits en una negociació col·lectiva, en mans de la discrecionalitat de l'empresa.\nSón, al meu entendre, motius més que suficients perquè dimecres fem vaga i sortim al carrer a dir que no volem que es retallin els nostres drets com a treballadors. A darrera d'aquesta reforma ja han anunciat que vindrà la de les pensions, el dia 29 també podem posar la primera pedra per a aturar-la. AIXÍ NO, senyor Zapatero!\ncoordinador d'EUiA a la comarca d'Osona i delegat sindical\n(publicat al 9nou de 27/09/2010)\nEtiquetes 29SET, 9nou, vaga general


Inici - Alpha Espai Coworking\nNo sempre és fàcil interpretar les dades d'un negoci\nInterpretar les dades i acompanyar-te en la presa de decisions, és el que ens diferencia\nMentoring de negoci\n…gestió habitual, obligatòria i necessària per a complir amb les normatives i la legalitat.…\n…Aprenem del teu negoci, l’analitzem i et retornem informació perquè puguis generar mes valor, aplicar el teu coneixement a peu de negoci, i li traslladis un punt de rapidesa empresarial que amb un altre gabinet no tindries…\n…Treballar idees, solucions, estratègia, estructura, finances, etc… amb especialistes i amb format formatiu que et farà créixer com a empresari…\nAutònoms, petites empreses, empreses amb deslocalització d’empleats, emprats amb tele treballo, emprenedors, startups…\nReduir costos, flexibilitat, networking, interacció, motivació…\nHo necessitis, quan ho necessitis i com ho necessitis, tot per a facilitar que puguis fer el teu treball de la millor manera. La flexibilitat és una de les nostres característiques.\nSalas de reunió\nVolem aportar valor a aquells que no necessiteu un espai o entorn de treball fix o únic.\nDes de Alpha espai, sabem que compartir comunitats aporta valor a qualsevol activitat.\nUna opció amb grans avantatges\nGrup de mentors\nSi necessites reconèixer el teu negoci des d’una opinió externa, constructiva, real i franca t’oferim un punt de treball no habitual en les assessories.\nNo serà amb un sol mentor, serem varis amb experiències diferents que visualitzaran la teva activitat des de la seva expertis i coneixement. No val saber de tot per una persona, val compartir visions i coneixement…\nEls nostres coworkres ofereixen productes i serveis que et poden interessar.\nAlpha Espai en el districte 22@


El tinent d'alcalde d'Urbanisme torna a defensar "l'interès per la ciutat" de la modificació del PGM que ha denunciat l'oposició\nDamià Calvet, en primer terme, i Josep Puig, han defensat des de Can Monmany la modificació del PGM, que l'oposició ha denunciat FOTO: Artur Ribera\nEl tinent d'alcalde d'Urbanisme de Sant Cugat, Damià Calvet, ha assegurat que la modificació del Pla General Metropolità que l'oposició ha denunciat públicament per "irregularitats greus" ha suposat un estalvi de 92 milions d'euros per la ciutat. Així ho ha afirmat aquest 26 d'abril, en una compareixença amb el president de l'EMD de Valldoreix, Josep Puig, a Can Monmany.\n"Volem fer valdre la modificació del PGM des de Can Monmany, una finca que hem volgut preservar amb aquesta gestió", ha afirmat Calvet, que ha tornat a lamentar "les greus acusacions de l'oposició", que va assegurar que aquesta modificació havia "enriquit indegudament" determinats propietaris.\n"Ha estat una gestió urbanística intel·ligent, innovadora i que fa ciutat. No ens entra al cap que l'oposició hi pugui posar un contenciós, hi havia moltes formes de diàleg prèvies", ha argumentat el responsable d'Urbanisme. Tot i que part de l'oposició va anunciar un recurs concentciós-administratiu contra aquesta modificació, Calvet ha assegurat que no tenen constància que hagi estat presentada als jutjats.\nLa modificació urbanística del PGM, segons l'equip de govern, tenia el triple objectiu de l'obtenció de zones verdes sense cost d'expropiació, la protecció de les finques de Can Monmany i Can Busquets i el trasllat de tota la zona edificable d'aquests àmbits a l'estació de Valldoreix, Can Mates i Can Cabassa per "completar la ciutat".\n"92 milions d'estalvi"\nAquesta xifra, segons Calvet, és el que l'Ajuntament s'ha estalviat en expropiacions de zones verdes gràcies a "la gestió urbanística" emprada en la modificació del PGM.\nEn total, l'Ajuntament ha adquirit 217.916 metres quadrats de zones verdes a través de convenis amb propietaris. "A través d'aquests acords i de la modificació del PGM, l'Ajuntament ha evitat l'adquisició d'aquestes zones verdes a través d'expropiacions per via judicial. Es calcula que el cost hauria estat de 92,5 milions d'euros", exposen el Consistori i l'EMD de Valldoreix.\n"Ha estat una gestió impecable, hem obtingut 23 hectàrees de zones verdes amb un estalvi de 92 milions per la ciutat", ha argumentat Damià Calvet.\nProtegir Can Busquets i Can Monmany\nEl tinent d'alcalde d'Urbanisme de Sant Cugat i el president de l'EMD de Valldoreix a Can Monmany FOTO: Artur Ribera\n"Hi havia una demanda popular de preservar Can Monmany i Can Busquets i es va fer", ha argumentat el tinent d'alcalde d'Urbanisme, que ha explicat que un altre objectiu de la modificació del PGM era precisament aquest.\n"La modificació ha permès l'obtenció d'aquests espais lliures. Es van comprar per integrar-los al Parc de Collserola i preservar-los; i es van traslladar els aprofitaments urbanitzables a Can Mates, Can Cabassa i l'estació de Valldoreix", ha detallat Calvet.\nEn resum, el Consistori va adquirir les finques de Can Monmany i Can Busquets, que en part eren urbanitzables, i va traslladar les zones aprofitables d'aquests entorns a altres punts de la ciutat.\nTot i això, els projectes d'habitatge previstos per Can Cabassa i Valldoreix, on hi havia projectat un 44% d'habitatge protegit, estan aturats, després de la pressió veïnal, i estan sent revisats a través de la participació ciutadana. Calvet ha assegurat que si el resultat del procés es contraposa a la modificació del PGM, es farà una nova modificació sense inconvenients.\nEl motiu principal de la modificació és estalviar-se el cost de les expropiacions de zones verdes per part de l'Ajuntament, que ja han costat milions d'euros a la caixa santcugatenca.\nEl problema s'inicia amb el Pla General Metropolità del 1976, que va col·locar a Sant Cugat un excés de zones verdes. Aquestes, concentrades en àrees properes a rieres i torrents principalment a Valldoreix i la Floresta, es van posar en llocs on segons el Plan comarcal del 1953 es podia edificar.\nEl PGM va donar 5 anys als Ajuntaments per expropiar els terrenys on encara no s'havia construït però no es va fer. Els anys van anar passant i alguns d'aquests propietaris han volgut compensacions. Els tribunals els han donat la raó i l'Ajuntament ha hagut de pagar expropiacions forçoses al preu de mercat, com si fossin sòls edificables tot i ser zones verdes.\nSant Cugat ja ha pagat molts milions d'euros d'expropiacions de zones verdes, incloent-hi una part important d'interessos. Històricament, ha reclamat a l'Àrea Metropolitana, qui va fer el PGM, que es coresponsabilitzi assumeixi part del cost, encara sense èxit. "Ho seguirem intentant", ha assegurat Calvet.\nPassa endavant per a la reestructuració de les zones verdes de Valldoreix