El jurat 2019 | ADG-FAD\nEncert i prestigi\nL'experiència s'alia amb l'ull crític. La responsabilitat amb el coneixement. I l'exigència amb la capacitat de veure més enllà, d'entendre el context, d’encertar, d'establir relacions amb el que succeeix al món. Arribat de tot arreu, un jurat de luxe que dóna prestigi als ADG Laus.\nDissenyadora gràfica, artista, educadora, crafter i blogger. Especialitzada en Disseny Editorial i Corporatiu, compagino la docència amb el treball a l'estudi i l'activisme social a través de la creativitat i l'artesania, impartint xerrades i conferències a escoles, universitats i congressos especialitzats de tot el món.\nNeix a Barcelona en 1979. Després de llicenciar-se l'any 2001 en Publicitat i RRPP per la Universitat Ramon Llull, inicia la seva carrera professional com a directora d'art a les agències de publicitat Dayax, Euro RSCG i *S,C,P,F. Al febrer de 2007 entra a ruiz+company on s'apropa al món del disseny gràfic i desenvolupa projectes vinculats al sector de la moda col·laborant amb fotògrafs i directors de renom internacional, entre els quals destaquen Terry Richardson, Mario Sorrenti o Johan Renck. Ha treballat per a clients com Tous, Camper, Puig, BMW, Canal+, MACBA, Medwinds, Vanity Fair Lingerie o Finger in the Nose, en projectes que van des de la realització de campanyes de publicitat a imatges corporatives i packaging. El seu treball ha estat premiat en nombrosos festivals com Red Dot Awards, ADCE, European Design Awards, El Sol, Laus o The Annual of Creative Review. Des del 2013 treballa de manera independent des del seu propi estudi desenvolupant treballs de consultoria creativa, direcció d'art i disseny gràfic per a clients nacionals i internacionals.\nDissenyadora industrial i sòcia fundadora, SERIESNEMO\nSERIESNEMO és una agència de branding i packaging especialitzada en el sector de vins i espirituosos. Pel fet que gran part de l'equip de SERIESNEMO es compon de dissenyadors industrials, en els seus productes la concepció de l'envàs sol ser molt protagonista. És sobre aquest volum on imprimeixen la personalitat gràfica, tipogràfica i cromàtica que caracteritzarà al producte.\nSERIESNEMO s'ha convertit en el partner estratègic de disseny de cellers, destil·leries i companyies d'alimentació. Alguns dels seus productes són un referent en el sector: GinMARE, Master's, Aqua, Codorníu Ars Collecta, Cava Mistinguett, GinRAW, Gin Alkemist, Porrón Molón, Tónica 1725, Gin MG, Capucana, NOMAD Outland Whisky, Kabuki (concept), Ginabelle, The London Nº1, Le Tribute (tònica, ginebra i mezcal)...\nLa trajectòria de SERIESNEMO ha estat reconeguda a nivell nacional i internacional amb més de 50 premis (Pentawards, IF Awards, Anuaria, Laus, Red Dot, German Design, BestPack, Good Design Awards, Letra, etc), convertint-se és una de les agències referents en el disseny de begudes.\nDirector creatiu i Co-fundador, Commission\nCommission és una consultoria de disseny i branding amb seu a Londres creada i dirigida pels directors creatius David McFarline i Christopher Moorby. Fundada amb l'ambició de crear un disseny bonic i intel·ligent, el nostre treball abasta projectes de print, packaging, editorial, publicitat i mitjans digitals. Creem identitats de marca, disseny gràfic i direcció d'art pels sectors de la moda, l'art, la cultura i el comerç.\nDissenyador gràfic i director d'art freelance, també Head of Design a Séptimo\nSóc un dissenyador gràfic i director d'art amb seu a Barcelona, Espanya.\nTreballo tant en el mitjà imprès com digital enfocat en direcció d'art, identitat corporativa i visual, revistes, llibres i disseny web. El meu àmbit de treball inclou també la conceptualització, el disseny de senyalètica i el desenvolupament de campanyes així com altres mitjans de comunicació.\nEn els últims anys he treballat per a estudis i agències tals com Folch, Clase i Firma.\nActualment sóc Head of Design a Séptimo, una oficina de disseny i branding amb seu a Barcelona. També treballo per a clients nacionals i internacionals d’una àmplia varietat de sectors oferint disseny gràfic i direcció d'art com a freelance. Recentment he tingut el plaer de treballar amb i per a diversos reconeguts clients com Bershka, Lacoste, Puig o Nike.\nDissenyadora, Bendita Gloria\nAlba Rosell és la meitat de Bendita Gloria, un estudi de disseny fundat en 2007 al costat de Santi Fuster. Des del seu inici, l'estudi ha renunciat a créixer amb la finalitat de ser molt selectiu amb els projectes en els quals participa i, alhora, permetre una immersió total en cadascun d'ells. El disseny es concep en l'estudi com un llenguatge amb el qual pensar primer, per a comunicar després. En aquest sentit, la radicalitat conceptual i la correcta traducció de les idees en formes, és una preocupació constant en els projectes de Beneïda Gloria. El treball de l'estudi ha estat a vegades controvertit, però també premiat nacionalment i internacionalment. El seu camp de treball salta entre diferents àmbits de forma habitual, encara que és en identitat i editorial on han desenvolupat els seus projectes més rellevants. Dels realitzats en últims anys destaquen el llibre "Postcards From Home" (Roc Herms), el llibre "L'Internacional. Nova York's Archaeological Sandvitx" (Antoni Miralda, Montse Guillén), la identitat d'Anna Bonny i la identitat de l'Escola Massana.\nDirectora creativa, fagerström®\nPuli Arancibia és dissenyadora gràfica de l’IED Madrid. Després de passar per diversos estudis i agències de branding, funda fagerström®, un estudi de disseny especialitzat en identitat visual, branding i packaging, on desenvolupa projectes per a tota mena de clients; grans, mitjans i petits. fagerström® ha treballat i actualment desenvolupa projectes per a clients de diferents llocs del món, tals com Madrid, Paris, l'Índia, Nova York, Munic, Corea del Sud, Estocolm, Aràbia Saudita, Nova Orleans, Bangkok o Los Angeles.\nDirector d’art i dissenyador, Quim Marin Studio\nDirector d'art, dissenyador, creatiu publicitari, professor, conferenciant... durant aquests 20 anys de carrera, crec haver tocat totes les tecles.\nDesprés d'una llarga trajectòria com a director d'art en diferents estudis i agències, tant a Barcelona com a Madrid, decideixo crear el meu propi estudi per oferir un tracte proper, aprofundir més en l'experimentació gràfica i atorgar una veu pròpia als projectes.\nMirada amb perspectiva, la meva obra està especialment enfocada al branding i al món de l'espectacle, aquest últim sempre m'ha empès a estar en constant evolució creativa. En un entorn amb tanta pol·lució visual, miro d'obtenir dissenys frescos, perdurables, amb una clara voluntat de buscar la puresa i l'eficàcia comunicativa.\nGràcies a la dedicació i a una mirada molt personal del disseny gràfic, hem tingut el privilegi de treballar per a grans projectes tant nacionals com internacionals: FIAT UK, Sony, Peugeot, Open de Tenis de Madrid, Teatro Real, Rehlat Kuwait, Fundació la Pedrera, Ayuntamiento de Madrid, San Miguel MasiMas Festival, Electro Brunch Dubai, Metro Madrid, Typeform, Generalitat de Catalunya, Ajuntament de Palma, Yeah! Indie Club, Café del Mar Ibiza... i més recentment per a la candidatura Más Madrid 2019.\nAssessora de comunicació\nEs va llicenciar en Psicologia i va complementar la seva formació amb estudis relacionats amb el lideratge d'equips i habilitats de comunicació, sector en el qual va treballar durant els primers anys després de llicenciar-se. La seva vida professional va donar un gir el 2002 quan va entrar a treballar a Base Design com a Account Manager i gràcies a un gran equip de professionals, va aprendre tot el que envolta el disseny i la comunicació de projectes gràfics. En el 2013 va entrar a treballar a Carlitos y Patricia, i el 2016 a Bisgràfic com a Project Manager. Després de quinze anys vinculada al disseny gràfic i la direcció d'art, actualment treballa com a assessora de comunicació per a l'Ajuntament de Barcelona. Complementa el seu treball impartint classes de Gestió de Projectes en Disseny Gràfic a l'Escola Elisava. Forma part de la junta de l’ADG-FAD des del 2015.\nMarta Cerdà és una artista, dissenyadora, tipògrafa i directora d'art independent amb seu a Amsterdam. El seu treball principal està centrat en els límits entre la tipografia i la il·lustració. A finals de 2008, després de treballar a agències i estudis de disseny entre Barcelona, Düsseldorf i Munich, Marta va guanyar l’ADC Young Guns i va decidir fundar el seu propi estudi. Des de llavors, ha treballat en projectes globals que requereixen de disseny, il·lustració i tipografia personalitzada per a clients de sectors de l'art, la cultura i la publicitat. Marta ha estat premiada a importants certàmens de disseny com The Type Directors Club i Art Directors Club, entre d’altres. També imparteix conferències sobre disseny a trobades creatives i universitats a nivell internacional. El seu treball ha estat publicat a destacades revistes de disseny i blogs com Computer Arts, Adweek, It's Nice That o Typorn.n.\nDissenyador gràfic i soci, Pentagram\nSascha Lobe, un dissenyador gràfic que treballa en la intersecció entre l'arquitectura i el disseny gràfic, es va unir a Pentagram com a soci al juny de 2018.\nAnteriorment, Lobe va fundar i va exercir com a director creatiu a L2M3, on va dur a terme projectes de gràfica en espais, senyalística, print, branding i identitat per a algunes de les empreses i institucions culturals més reconegudes del món.\nEntre els seus clients s'inclouen Mercedes Benz, Vitra, Adidas, Hugo Boss, Kunstsammlung Nordrhein-Westfalen, Kunstmuseum Stuttgart i Württembergischer Kunstverein. Lobe també va crear la celebrada identitat del museu Bauhaus-Archiv, i ha col·laborat amb arquitectes tan reconeguts com Daniel Libeskind. En 2018, Lobe va concloure un projecte de branding amb David Chipperfield Architects per a la seu central d’Amorepacific a Seül, Corea del Sud.\nLobe ha rebut més de 100 premis internacionals a totes les àrees de la comunicació visual, incloent el Type Directors Club New York, Red Dot Design Award i European Design Award. Lobe va ser designat membre de Alliance Graphique Internationale (AGI) el 2009 i és catedràtic de Tipografia a HfG Offenbach. del Museum für Gestaltung Zürich, Neue Sammlung München, Kunstbibliothek Berlin, Bibliothèque Nationale de France y Museum Angewandte Kunst Frankfurt.\nDirector a Solo. Director d'art a Vogue Espanya\nLa Corunya, 1983. Després d'haver viscut a Xile, comença els seus estudis de disseny gràfic a EINA, Barcelona. En el tercer any de carrera, comença a col·laborar i posteriorment a treballar a alguns dels estudis més prestigiosos de la ciutat. Aquesta experiència és definitiva a l'hora de fundar Solo, un estudi de disseny gràfic i direcció d'art, de caràcter racional, des d'on desenvolupa projectes per a clients de diferent escala i sectors, com Simon Miller, El País, Oysho o El Bulli. Alguns d'aquests projectes han estat guardonats amb premis Laus, D&AD o ADC, en diferents categories i anys. Solo té una forta orientació editorial i de marca, on la cura per la tipografia i la contundència formal conformen una identitat reconeixedora en el sector. En paral·lel a l'activitat professional, cobra especial importància la docència com a coordinador del grau de disseny gràfic a l’IED Barcelona així com a professor de publicacions periòdiques en el màster en disseny editorial d’Elisava, entre els anys 2011 i 2017.\nDes del 2017 i havent-hi traslladat Solo a Madrid, ocupa el càrrec de director d'art a l'edició espanyola de Vogue.\nChief Experience Officer i Partner, Runroom\nChief Experience Officer i Partner a Runroom, consultora de negoci digital amb seu a Barcelona i Bilbao especialitzada en la Transformació de l'Experiència de Client.\nMés de 15 anys treballant en la creació de productes, serveis i estratègies digitals per a empreses líders en diferents indústries i mercats.\nJuntament amb els seus socis lidera un equip de 60 professionals en un context de cultura Agile orientada a la millora contínua, aportació de valor i autonomia de persones i equips.\nDes de 2014 dirigeix el Màster en Disseny d'Experiències Digitals al Centre Universitari BAU.\nUX-UI Lead, Glovo\nNascut i crescut a Barcelona, sempre vaig tenir un interès natural pel disseny gràfic i la interactivitat. Treballant com a creatiu gràfic a diverses agències de comunicació de Barcelona, vaig descobrir aviat el meu amor pel món digital, el píxel design i l'experiència d'usuari. Després de tres anys treballant a Londres com a UX-UI Designer, tant en el sector B2C com a B2B, vaig tornar a Barcelona per seguir el meu camí on he tingut l'oportunitat de treballar per a brillants projectes com Beezy, Whisbi i ara a Glovo, com a Lead d'un genial equip, on he trobat el meu encaix perfecte.\nCEO i Fundador, Putos Modernos\nDiplomat a la Universitat de Navarra en Enginyeria Industrial (1999). Després d'exercir com a enginyer, mentre es formava en camps relacionats amb la creació de webs, el branding i el disseny; decideix allunyar-se de l'enginyeria per mudar-se a Barcelona i dedicar-se per complet al disseny, la programació, el màrqueting i el branding, completant els seus estudis a l'Escola Superior d'Imatge i Disseny IDEP de Barcelona (UAO); escola en la qual actualment imparteix classes de Branding Digital.\nJa a Barcelona, va treballar en diferents empreses com a director d'art i director de projectes digitals. Finalment, el 2010 compleix el seu somni –encara que de vegades malson– de ser el seu propi cap i crea PMGrafika, un estudi a Barcelona especialitzat en el disseny i desenvolupament de webs i e-commerces així com en la creació d'identitats corporatives i màrqueting digital, que després d'alguns canvis i el pas del temps es transformaria en el que actualment és “Putos Modernos”. En aquest camí ha treballat amb diversos clients entre els quals es troben Sala Apolo, Ajuntament de Barcelona, Pans&Company, Filmoteca de Catalunya i Grup RBA, entre d’altres. El 2016 rellança la marca de productes PutosModernos® sortint al mercat amb El Puto Calendario i amb molts d’altres després, que actualment es venen en més de 1000 punts de venda de tota Europa.\nHead of Visual / UX, La Despensa\nHistoriadora de l'Art de formació, vaig arribar a la publicitat a través de l'amor pel disseny. Porto treballant en creativitat digital des de fa més de 10 anys, 5 d'ells a La Despensa Ingredientes Creativos. He treballat com a Directora d'Art Digital, Visual Designer i UX designer; i actualment com a Head of Visual / UX.\nHe tingut l'oportunitat de formar part d'equips multidisciplinaris, creant sites de marca, experiències interactives i campanyes digitals.\nEn aquests anys he treballat amb clients com Cerveza Corona, Budweiser, Bifrutas, Beefeater, Movistar, Cabify, Banco Popular, Médicos del Mundo o Viajes El Corte Inglés\nDirector executiu, Random Studio\nDaan Lucas (1974) va estudiar dret abans d'aventurar-se en el camp creatiu. Random Studio es va fundar el 2004 i es va transformar d'un estudi de producció digital a un estudi de disseny d'experiències. Treballen en la intersecció art, disseny i tecnologia, allò físic i allò no físic per a clients d’alta gama, principalmente de moda i luxe.\nCEO i Co-fundador, mendesaltaren\nDanny Saltaren és dissenyador de producte amb més de 9 anys d'experiència enfocat a dissenyar productes digitals.\nÉs soci fundador d'una boutique de disseny, mendesaltaren, en la qual es dissenya i programen productes digitals per a grans i petites empreses. Compagina el seu dia a dia com a dissenyador impartint classes a empreses i a escoles com Mr. Marcel School o Ironhack a Madrid.\nPonent habitual a conferències relacionades amb els sistemes de disseny i el producte digital.\nDirectora creativa, Wieden + Kennedy\nDirectora Creativa a Wieden+Kennedy London des de gener de 2014, ha estat responsable dels comptes globals de Finish i Halls i actualment treballa per a Honda, Arla Foods (Arla, Lurpak, Cravendale) a nivell europeu i Coca-Cola a nivell mundial. Abans d'incorporar-se a aquesta prestigiosa agència, va ser Co-directora Creativa Executiva a BMF Austràlia, on va tenir un paper clau en el ressorgir creatiu de l'agència. Prèviament a Espanya, va desenvolupar treball local i global com a estratega creativa a LOWE, TBWA, BBDO, Publicis i durant cinc anys a Señora Rushmore –una de les boutiques creatives més destacades del grup WPP–col·laborant amb clients com Coca-Cola o el Comitè Olímpic Internacional. El seu treball ha estat reconegut a tots els principals festivals internacionals, incloent D&AD, Cannes Lions, The One Show, British Arrows o Clio Awards i ha estat jurat o conferenciant en múltiples ocasions.\nDissenyador i director d’art, Söderhavet\nDissenyador i Director d'Art multidisciplinari, Sergio ha treballat als àmbits del disseny i el branding durant els últims 6 anys en diferents països (Espanya, Regne Unit i Suècia). En l'actualitat treballa com a Dissenyador Sènior a Söderhavet, agència estratègica de disseny i branding situada a Estocolm. Prèviament ha treballat per a d’altres agències de comunicació, participat a projectes com a freelance i també ha format part de l'equip gràfic de la marca Acne Studios.\nDirector creatiu, Superunion\nRubén és actualment director creatiu de la consultora de marca Superunion del grup WPP, treballant i desenvolupant marques com Vodafone, Iberia, Cepsa, Wizink, entre moltes altres. Compta amb més de 16 anys d'experiència dins de l'àrea de disseny. Abans d'incorporar-se a Brand Union, va treballar durant dos anys a Interbrand on va supervisar, desenvolupar i implementar marques com Repsol, Iberia o Renault, i va col·laborar en la creació d'altres marques com Amadeus, Bonté o Caja Laboral.\nVa començar la seva carrera treballant per a diverses agències de publicitat com a Director d'Art i Director Creatiu per a clients com Mazda, Ford, Citibank, Intermon Oxfam o J&B, entre d’altres.\nAmb especial gust per les tipografies, els seus t reballs han estat publicats a diferents revistes especialitzades de disseny internacionals i nacionals, com les angleses ‘Computer Arts’, ‘IdN’ i ‘Creative Review’ o l'espanyola ‘Yorokobu’.\nDirector creatiu, Sr. y Sra. Wilson\nNeix a Esplugues de Llobregat al 1978. Després d’estudiar un any d’Enginyeria de Telecomunicacions a La Salle, ho deixa i estudia disseny a l’escola BAU. Combina els seus estudis amb feines com a dissenyador gràfic i interactiu a dues agències, EFEBEI i CSP. Al 2004 estableix el seu propi estudi, Coated, que poc a poc va especialitzant-se fins a convertir-se en una agència creativa digital, i col·labora amb agències de publicitat com Euro RSCG, Grey Barcelona, Contrapunto, Doubleyou i SCPF*. Ha treballat en projectes per a marques com Tous, Reebok, Gas, Natural, Seat, Nokia, VollDamm, Magro Cardona, Letsbonus, BBC, Editorial Andamio, Club de Creativos, entre d’altres. Alguns dels seus projectes en disseny digital han rebut el reconeixement dels Premis Laus i The Lovie Awards. Al 2013 es reinventa com a estudi de disseny, amb un nou nom: Sr. y Sra. Wilson, i s’enfoca al disseny de marques, realitzant projectes de branding, direcció d’art/creativa, disseny digital i disseny editorial.\nDirectora creativa, DoubleYou\nVaig estudiar Publicitat i Relacions Públiques i, posteriorment, Disseny Gràfic a Barcelona. Després de provar la branca de Mitjans (i veure que no era lo meu), vaig començar a treballar en comunicació digital el 1998, quan en aquest àmbit estava tot per inventar. Van ser uns anys apassionants. Primer com Copywriter i més tard com a Directora Creativa, he treballat per a clients nacionals i internacionals a DoubleYou Barcelona. Actualment compagino la publicitat i la comunicació amb projectes personals de disseny gràfic, il·lustració i graphic recording.\nDirectora creativa i Co-fundadora, Wednesday Studio\nCo-fundadora i Directora Creativa a Wednesday Studio. Representats a través de Strange Beast a Gran Bretanya i Estats Units, i Passion Paris a França. Especialistes en contingut 2D visualment distintiu de format curt per a marques, anuncis, organitzacions benèfiques i pel·lícules.\nLaura Martinova és una directora catalana que va estudiar Cinema a la UPF (Barcelona) i FAMU (Praga). Des de 2012 dirigeix i produeix vídeos musicals, curtmetratges, anuncis i documentals. Ha treballat per a marques, agències i revistes d'avantguarda com a Vice, Metall Magazine, Nowness, C-Heads, Esquire, McDonald’s o Bulldog. L'any passat va ser escollida millor directora femenina per “Tinder Stories” al Festival de Cine de Madrid.\nFacilitador de disseny\nL’Alejandro és un creatiu amb esperit emprenedor i una àmplia experiència en projectes enfocats a la cultura dels joves.\nEl que desperta més el seu interès és analitzar i entendre els moviments socials i culturals actuals, per així crear estratègies que ajudin a marques i organitzacions a contribuir al present/futur.\nEn els últims vuit anys s'ha mogut del disseny gràfic a l'estratègia i al disseny de processos creatius per a equips. Va començar la seva carrera a Base Design i ha estat soci fundador de The Pop Up Agency, una consultoria creativa nòmada que el va dur a treballar i viatjar per tot el món.\nTotes aquestes experiències i projectes l’han ajudat a entendre que el seu punt fort són les visions àmplies i els reptes. L’apassiona lluitar per fites en les quals pugui marcar diferència i crear idees que apostin per una societat més justa i avançada.\nEn l'actualitat l’Alejandro treballa com a freelance dirigint equips creatius i ajudant-los a assolir objectius majors. També ensenya sobre procés creatiu a Elisava, alhora que s'encarrega de desenvolupar Triggers, un producte per a generar idees que ell mateix va crear.\nBiel Capllonch va néixer a Palma de Mallorca i resideix a Barcelona, on té establerta la seva base.\nFormat a Belles Arts, compagina el seu treball més personal i artístic amb projectes vinculats al món de la moda i la publicitat. El seu treball en fotografia proposa una visió més conceptual i heterodoxa, una mica apartada de les convencions comercials a l'ús i sempre amb un marcat accent personal, patent en totes les seves col·laboracions.\nHa participat a campanyes de Sonar, Vueling, BS, Etnia Eyewear, Sitges Film Festival, Sybilla, Camper, Revlon, Ikea, JB, Panasonic, Vodafone, 4Kilos, Nike, Clipper, Dewars, Martini, Damm, entre d’altres, i ha col·laborat regularment amb mitjans de comunicació independents com Candy, B Guided, Metal, El País, Magazine, Eyemazing, Ordinary, S-Moda, Suite, WAD. Les seves fotografies han estat exposades a nivell nacional i internacional tant en exposicions col·lectives com individuals.\nBeatriz Vilariño exerceix el seu treball com a realitzadora tant en ficció com en publicitat.\nDes de 2013 ha treballat per a diferents marques, entre elles Lacoste, Mango, Bershka, Pantene o Tous. Així mateix, ha realitzat diversos projectes de ficció experimental, resultant seleccionats a festivals com el Lucca Film Festival (Itàlia), el Berlín Experimental Film Festival o el Festival NAU de Porto.\nDesprés d'acabar la llicenciatura en Belles Arts per la Universitat del País Basc es trasllada a Barcelona per a estudiar disseny a l'Escola Elisava. Comença la seva carrera professional en disseny gràfic de la mà de Jordi Cano a l'estudi Eumografic. Després d'un breu pas per DDB Barcelona passa a formar part del departament d'art de l'agència SCPF on participa en la creació de grans campanyes per a clients com Nokia, Ikea, Vueling. El 2012 funda Commission juntament amb Marius Zorrilla centrant la seva pràctica entorn a la sublimació de la direcció d'art.\nDissenyadora de tipografies & Font engineer, Klim Type Foundry\nNoe Blanco és dissenyadora de tipografies i ‘Font engineer’ amb base a Barcelona.\nGaudeix per igual del dibuix i la producció de fonts amb un especial interès en el procés on tipografia i tecnologia es troben.\nDesprés de graduar-se a BAU amb un Grau en Disseny gràfic i un Màster en Tipografia avançada a EINA (Barcelona), decideix traslladar-se a Holanda on cursa el Màster Type and Media de la KABK de l’Haia. Des de llavors es dedica per complet al disseny i la producció de tipografies, així com l'optimització de fonts per a pantalla.\nNoe ha treballat per Underware i des de 2013 ha col·laborat de manera independent amb diferents foses com Tobias Frere-Jones, Blackletra, Suitcase i FosterType entre d’altres. Actualment treballa per a la fosa neozelandesa Klim Type Foundry, alhora que col·labora estretament amb diverses foses tipogràfiques.\nHead of Art and Design, PlayGround\nLaia Miret és la Head of Art & Design de PlayGround. Publicista de formació, després del seu pas per Nova York, on va estudiar al SVA, va co-dirigir les galeries 151 i Wallplay i va treballar com a producer a Milk Studios. Ara enfoca la seva carrera cap a la creativitat en impacte social i l’anti-direcció d'art a XXSS. Amb l'equip de PlayGround ha guanyat un grafit en D&AD Impact entre d’altres premis. És professora al màster Postgráfica de Mucho, a Brother i a Complot Escuela de Creativos.\nDissenyador, Young Talent 2018\nJordi Giménez Tur (1996, Eivissa) viu i treballa a Barcelona. Graduat en Disseny per BAU Universitat de Disseny (2018). Amb treballs com Disegno desde el helio atmosférico (2017, reconegut amb el premi Laus Young Talent 2018), Mort Nature (2017) o Unheimlich (2018), els projectes del Jordi Giménez treballen la pròpia noció del disseny a través d’un esperit radical amb aquest, juntament amb una visió contemporània i transgressora sobre les nocions de ser humà i natura.\nDirector creatiu i dissenyador gràfic, Estudi JJ Bertran\nEstudi JJ Bertran és un equip de disseny barceloní especialista en la creació d'identitats de producte i marca, dedicat principalment al sector del vi i d’altres productes com vermut, oli d'oliva, vins espumosos o cervesa.\nDes del Priorat fins a La Rioja, de Mendoza a Sud-àfrica, el Penedès i Austràlia, durant els últims 15 anys l'estudi s'ha mimetitzat amb els seus clients per a crear missatges precisos i complexos. Nascut i criat al Penedès, al voltant dels seus vinyers, Joan Josep Bertran ha conceptualitzat productes per a grans petits viticultors independents, cellers i grups vitivinícoles locals i internacionals, distribuïdores de vins i grans cerveseres, i ha contribuït juntament amb d’altres que han dedicat la seva atenció al sector de les begudes alcohòliques a elevar el gènere del disseny d'etiquetes a un espai on l'agricultura i el grafisme es donen la mà per a generar missatges de significació cultural que tant poden parlar-nos d'origen i territori com de qualitats emocionals i abstractes.\nLa solidesa del seu treball ha estat reconeguda als àmbits local i internacional amb diversos premis Laus i Pentawards d'Or. El seu treball cobreix des d'interpretacions inusuals i molt personals fins a identitats basades en la relectura de la tradició, passant per cuidades execucions de productes de consum més massiu. Sempre, sense comprometre la claredat conceptual i els acabats de producció gràfica cuidats al detall.\nDesprés de diversos anys treballant en solitari, Joan Josep Bertran ha format un petit equip que li ha permès oferir les seves propostes de forma més efectiva a antics clients i abordar nous projectes. Actualment l'estudi s'està obrint cap a noves indústries d'aliments i begudes, a les quals també ofereixen serveis de consultoria de disseny.\nDirector d’art, Requena Office\nDesprés d'un llarg periple per estudis i agències de tota índole, el 2014 Requena posa en marxa la seva pròpia oficina de disseny. Requena Office neix amb el ferm propòsit de la independència formal i la integritat resolutiva. La voluntat de l'estudi sempre ha estat romandre en petit format per mantenir així la precisió sobre el discurs, la capacitat de selecció i la complicitat amb el client. Els conceptes sòlids i les solucions valentes són els senyals d'identitat en tots els seus projectes, és per això que ha estat guardonat amb 5 premis Laus. Encara que l'estudi aborda diferents disciplines com el naming, el disseny editorial i el packaging, és en identitat visual on Requena s'ha especialitzat aprofundit en les possibilitats expressives dels sistemes gràfics i les narratives visuals. A més, Andrés combina el treball en l'estudi amb la docència i l'activisme gràfic.\nDissenyadora gràfica, Emeyele\nLaura Armet és dissenyadora gràfica independent. Fundadora juntament amb Marius Sala de l'estudi Emeyele, ha traslladat la seva passió pel món editorial, el llenguatge dels objectes i l'art a cadascun dels seus treballs, en els quals combina un gran sentit de l'estètica amb una particular paleta de colors que fan dels seus projectes reconegudes peces úniques, guardonades amb premis ADCE i LAUS i publicades en llibres, revistes i blogs internacionals. Alguns dels seus clients són: Lievore Altherr, Arper (Italia), Andreu World, Platek (Italia), Pepè children shoes (Italia), Limokids, Ajuntament de Barcelona, MNAC, MACBA, BCN Cultura, Virreina Centre de la Image, Zum Zeig, etc.\nLaura Meseguer és dissenyadora gràfica i de tipografies amb seu a Barcelona, on va néixer el 1968. Va estudiar a la Llotja i es va iniciar professionalment treballant a diverses agències de publicitat i a alguns estudis, entre els quals destaca el de Pati Núñez. Més tard fundaria el seu propi estudi, Cosmic Grafica. El 1992 es va integrar al col·lectiu tipogràfic Type-Ø-Tones que, fins a dia d'avui, segueix sent la seva pròpia fosa des de la qual publica i promou tots els seus dissenys de tipos.\nEn els anys 2003-2004 va ser alumna de Type&Media, el curs especialitzat en disseny de tipos de l'Acadèmia de Belles Arts de l'Haia (KABK) a Holanda, obtenint un MA en Disseny. A partir del 2005 va iniciar la seva activitat com a freelance, que es desenvolupa en l'àmbit de treballs comercials així com en projectes personals. Està especialitzada en disseny editorial i en el disseny de lletres o caràcters a mida, des d'un monograma fins a un alfabet complet, per a identitat i publicacions. Una altra de les seves activitats és la docència de tipografia, des del disseny al seu ús. A més dona tallers de lettering i de disseny de tipos a escoles nacionals i internacionals.\nÉs l'autora de "TypoMag. Tipografía en las revistas" (IndexBooks) pel qual va obtenir un premi Laus i, juntament amb Cristóbal Henestrosa i José Scaglione, co-autora del llibre “Cómo crear tipografías. Del boceto a la pantalla” (Tipo e), que s'ha traduït al polonès, portuguès, anglès i xinès. Va col·laborar en el comissariat de l'exposició "Helvetica. ¿Una nueva tipografía?" amb la Fundació Comunicació Gràfica.\nDes del 2018 és membre de la junta de la Association Typographique Internationale (ATypI).\nPremi Gràffica 2018.\nDirectora d'art, Cocolia Studio\nMireia Ruiz, 1983, Barcelona. Artista plàstica. Va cursar els seus estudis superiors de disseny gràfic a l'escola de disseny BAU de Barcelona (2001-2005). Després de formar part de DGestudio, el 2008 es va unir a Cocolia Studio, on es va fer càrrec de la direcció d'art del mateix. Avui dia, dirigeix aquest estudi creatiu intercalant projectes fotogràfics creatius, que van des de la fotografia de producte al set design, amb la seva passió més artística. També exerceix com a professora a l'escola de disseny IDEP Barcelona, impartint classes de “Projectes experimentals i creativitat”, als postgraus de Moda, Gràfic i Fotografia. Combina la seva professió com a directora d'art amb la seva faceta més artística, que aborda l'ús del color com a eina comunicativa.\nCom és, com actua\nEl jurat és divers i nombrós per tal de generar debat. Els seus membres són especialistes de les diferents disciplines de les categories que jutgen. Coneix i es guia pels criteris d'avaluació que figuren a les bases dels premis.\nNi el jurat ni els chairmen o chairwomen poden presentar obra en la categoria que jutgen.\nL’organització posa a disposició del jurat tota la informació recollida en la inscripció de les obres que jutja, mantenint l’anonimat dels autors.\nEl jurat dedica presencialment un dia sencer –dos en el cas de la categoria de Disseny Gràfic– a jutjar les peces presentades.\nLa votació respon al criteri establert per l’organització, i el jurat es lliure d’aplicar aquest criteri de la forma que consideri més justa i equilibrada. El jurat ha de justificar coherentment el perquè del seu veredicte.\nEl veredicte del jurat és inapel·lable i secret, i no es donarà a conèixer fins la Nit ADG Laus. El jurat es compromet a no revelar el resultat.\nEl chairman o chairwoman és la persona escollida per la junta directiva de l'ADG-FAD per a vetllar pel bon funcionament del jurat. És la persona de referència per als membres del jurat, s’encarrega de recordar-los les bases, de resoldre’n els duotes i de marcar els temps i les fases del procés. No té vot; només intervé en les decisions del jurat per assegurar el correcte funcionament del procés.També és la persona responsable de recollir els resultats de les votacions i donar-ne fe, juntament amb el jurat. Vetlla perquè s’atorguin tots els premis que corresponen a cada categoria. I recull l’opinió del jurat en relació amb l’elecció del Grand Laus de la seva categoria.\nEls chairmen i chairwomen de totes les categories es reuneixen per a escollir els projectes premiats amb el Laus Aporta.


Mor el novel·lista i periodista Tom Wolfe als 87 anys\nWolfe és l'autor de novel·les com 'La foguera de les vanitats'.\nEl novel·lista i periodista nord-americà Tom Wolfe ha mort aquest dilluns als 87 anys d'edat en un hospital de Manhattan a causa d'una infecció, s egons ha informat la cadena CNN , que cita al seu agent, Lynn Nesbit.\nTom Wolfe: "El periodisme és un pati de col·legi, estan els que manen i els que pringuen"\nWolfe és l'autor de novel·les com 'Elegits per a la glòria', 'La foguera de les vanitats' o 'Ponx d'àcid lisèrgic', grans èxits de vendes, però també és reconegut com a assagista i periodista, àmbit en el que va impulsar el conegut com Nou Periodisme costat de Truman Capote, Joan Didion i Hunter S. Thompson.\nUna de les seves especialitats era la "informació de saturació", en què el periodista segueix a una persona durant un llarg període de temps registrant cadascuna de les seves accions gairebé al minut per assegurar-se estar present en el moment en què es produeixi una revelació.\nVa néixer a Virgínia el 1931 i va treballar com a periodista des que va sortir de la universitat, primer en el 'The Springfield Union News' de Massachusetts i després a Washington i Nova York.\nVa arribar a la Gran Poma en 1962 per treballar en el 'The New York Herald Tribune' i des de llavors no va abandonar la ciutat, on va viure amb la seva dona Sheila i els seus dos fills.


Secció Europea - Skyline Benidorm Film Festival\nCurtmetratges seleccionats en la Secció Europea\nA continuació podeu consultar la Secció Oficial Europea de Skyline Benidorm Film Festival 2022.\nCemile és una ambiciosa lluitadora de kick-boxing. Mentre prepara el combat decisiu, descobrirà que cree en si mateixa, però no en les seues emocions.\nSiri, de 12 anys, i la seua estricta àvia es dirigeixen a recuperar el seu acte robat. Mentre busquen al lladre en la seua pròpia casa, Siri coneix al seu primer amor, Meio, un neonazi de 17 anys. Sense adonar-se del significat dels símbols, entra en un moviment que ni ella ni la seua àvia comprenen.\n2021. Regne Unit\nCom reaccionaries si l’últim desig del teu pare fora una mica per ací? Per als germans Roz i Elli, es converteix en un camp de batalla per a determinar qui determinarà el viatge final del seu pare.\nHaurien de complir-se els últims desitjos de tots els homes?\nKenza, de 15 anys, i el seu germà xicotet Madhi, de 13, s’humilien regularment en les xarxes socials. En l’autobús, Kenza posa a prova al seu ingenu i romàntic germanet: per a professar el seu amor per Jada, la xica a la qual Madhi mestressa, encara que ella no el coneix.


Fragmentari, el bloc d'en Bernat Villarroya: de desembre 2006\nPublicat per Bernat Villarroya i Garcia a 4:45 Cap comentari:\nPublicat per Bernat Villarroya i Garcia a 18:55 3 comentaris:\nPublicat per Bernat Villarroya i Garcia a 17:15 1 comentari:\nS’ha mort. El traïdor s’ha mort. L’assassí s’ha mort. L’11 de setembre de 1973 jo encara no havia nascut, però en conèixer la noticia de la defunció d’Agusto Pinochet m’han assaltat molts records de l’octubre de 1998, a la Facultat de Dret.\nEl curs 98-99 va ser el període de la meva vida en que vaig participar de més manifestacions, ja que, en representació de l’Associació d’Estudiants Progressistes assistia regularment a tot tipus de convocatòries. Sens dubte, la que recordo amb més alegria va ser aquella manifestació gairebé improvisada que van organitzar els exiliats xilens pels carrers de Barcelona quan va córrer la noticia que el dictador Augusto Pinochet havia estat detingut a Londres.\nVa ser una manifestació diferent, una manifestació d’alegria perquè es començava a fer justícia després de tants anys, una manifestació amb un càntic que sempre recordaré: “¡Es carnaval!, ¡Es carnaval! ¡Anda preso el general!” I es que semblava increïble, però era cert. La impunitat tradicional dels genocides havia sofert la primera esquerda.\nRecordaré també sempre la felicitat enorme a les cares d’aquelles persones que tant havien patit, aquella felicitat expressada en una terra per a ells estranya on havien anat a raure fugint de l’horror i la barbàrie. Aquest record em permet comprendre una cosa que, a primera vista podria semblar incomprensible: Com pot ser que tanta gent s’alegri de la mort d’un ancià de cabells blancs?\nPotser els que no conegueu a fons la història de Xile us feu aquesta mateixa pregunta. Per què qui era i que va fer Augusto Pinochet? Doncs, en poques paraules, Pinochet va ser un militar traïdor al seu país, perquè es va posar sota les ordres d’un govern estranger, el dels Estats Units d’Amèrica del Nord, amb la missió d’enderrocar el govern democràtic del seu país, que dirigia el metge socialista Salvador Allende (el segell per al doctor Allende, no pas per a l’assassí). Traint l’home que l’havia nomenat al capdavant de les forces armades, i a tot el país, Pinochet va liderar un sagnant cop d’estat, ordenant el bombardeig del Palau presidencial de La Moneda on Salvador Allende va resistir fins que va poder, deixant per a la història el seu últim discurs emès per radio ja sota el so de les bombes.\nPinochet va ser un assassí que va ordenar la detenció de milers de simpatitzants del govern democràtic, concentrant-los a l’estadi de Santiago de Xile abans de procedir a l’extermini del molts d’ells i a la “desaparició” dels seus cossos. Allà, per exemple, al cantautor Victor Jara li van destrossar els canells a cops de culata per tal que no pogués tocar la guitarra mai més.\nPinochet va perseguir-los a tots, de forma implacable. Els i les que va agafar van ser sotmesos a tortures brutals, en molts casos abans de morir o “desaparèixer”. Fins i tot els que van aconseguir fugir del país van ser perseguits i, en molts casos, torturats i assassinats, ja que, en aquella època els règims com el seu van proliferar arreu de l’Amèrica del Sud, seguint les odres i les instruccions de com torturar que venien de l’Amèrica del Nord.\nAquest tipus de règim de terror feixista el retrata molt bé Mario Benedetti al relat “La vecina orilla”. Un text que NO us recomano, perquè no us deixarà dormir, i perquè no vull amargar-li el Nadal a ningú, però que podeu llegir si us sembla que en faig un gra massa.\nCom a últim detall, cal saber que la fortuna personal de Pinochet es va veure notablement incrementada durant el període en que va manar. L’home doncs es va cobrar, a costa dels xilens, tots els serveis prestats.\nTornant al 1998, també recordo que les diferents Facultats de Dret del nostre país van tardar a reaccionar davant la noticia de la detenció de Pinochet. En un primer moment, a les classes de dret penal gairebé no es va comentar aquest fet històric per a la ciència jurídica. Era una novetat total. Encara hi ha molts entrebancs, per establir una justícia penal internacional, però des d’aquell dia els personatges com Pinochet que hi ha pel món ja no dormen tant tranquils, i sembla que, mica en mica, cada vegada hi dormiran menys. Des d’aquests fets que van canviar la concepció del dret penal, diversos estats han ratificat el tractat del tribunal penal internacional i/o han incorporat a les seves lleis les mesures que permeten perseguir aquest tipus de crims que fins ara quedaven sempre impunes.\nPinochet era ja ancià. Jo no m’alegro de la seva mort. Hagués preferit escoltar les seves explicacions davant dels tribunals.\nAra bé, Pinochet no va actuar sol. Massa gent li va fer el joc a Xile... i a la resta del món. L’expresident nord-americà Nixon, un dels seus principals avaladors, ja és mort. Però no així molts dels seus assessors, com Henry Kissinger, el cervell de l’operació, segons sembla.\nConfio en que algun dia ells també hagin de respondre davant dels tribunals. Ells i els seus deixebles que segueixen al front de l’administració nord-americana.\nTot i que ja no pot viatjar a molts països perquè seria detingut, encara sembla que en Kissinger ho té tot controlat. No es confiï Henry. A cops, sense que ningú sàpiga com ni per què, succeeixen coses que semblaven impossibles, s’esdevenen canvis imprevistos, i la justícia s’obre camí enmig de la foscor. No passa gaire sovint, però a vegades passa. Com aquell dia d’octubre de 1998 que mai oblidaré...\nPublicat per Bernat Villarroya i Garcia a 18:38 2 comentaris:\nDRETS HUMANS, PREMSA I POBRESA\n1. Porto uns dies redactant a remolc de les efemèrides, i avui no serà una excepció. Disculpeu-me doncs si em faig pesat en qüestions jurídiques, però entengueu que, per a un professional del dret, un dia com el d’avui és un dia important: El dia internacional dels Drets Humans.\nEn algun lloc vaig llegir fa temps que, si les persones progressistes del món es trobessin per tal d’escriure un “programa electoral mundial comú” aviat acabarien la feina perquè aquesta ja està feta per la organització de les Nacions Unides des de 1948: La Declaració Universal dels Drets Humans.\nLa ONU no passa per un moment gaire bo: La seva Carta Fundacional ha estat i està sent vulnerada de dalt a baix sota l’impuls dels més poderosos del món que han “trobat” en George W. Bush el titella perfecte per portar a la pràctica els seus plans, i en la resta de mandataris occidentals el decorat més adient per representar aquesta obra macabra. Aquells principis de resolució pacífica de controvèrsies, de respectar la sobirania dels pobles, de no exercir ni amenaçar amb l’ús de la força, etcètera, estant sent vulnerats de forma constant i descarada.\nDe la mateixa forma la Declaració Universal dels Drets Humans està ben lluny de ser una realitat pràctica a la majoria del món. Ara bé, el fet que aquestes dues normes jurídiques estiguin sent ignorades i vulnerades no les converteix en irrealitzables. Que, en el present, no s’apliquin NO VOL DIR que siguin intrínsecament inaplicables. Al contrari, sinó s’estan complint es perquè hi ha un seguit de poders que fan tot el possible perquè això succeeixi exactament de la manera en que està succeint. Quedi dit.\nSovint, quan es parla de Drets Humans, la qüestió es simplifica als drets civils i polítics i s’oblida tot el demés. En aquest sentit val la pena prestar atenció a la sentència de l’alta comissionada de les Nacions Unides per als Drets Humans, Louise Arbour, quan afirma amb rotunditat que:\n“Hoy en día la pobreza prevalece como el mayor problema de derechos humanos del mundo.” \nEstà bé que algú ho digui així de clar. Lamentablement, als mitjans de comunicació més massius no es sol sentir cap veu que parli de Drets Humans en termes de pobresa. I això em porta un altre tema: L’amic Dani Garcia, fa un interessant comentari de mitjans de comunicació, tant massius com alternatius, al seu bloc. Amb subtils tocs d’humor crític, analitza a fons la línia editorial dels mitjans massius, i proposa diverses formes alternatives d’accedir a la informació. No us perdeu la seva llista!\n2. Seguint a remolc, i sense canviar del tot de tema, celebro que avui atorguin el Premi Nobel de la Pau a en Muhammad Yunus (foto). Aquest senyor va fundar un banc “diferent”: l’entitat atorga micro-crèdits a les persones més pobres de Bangla Desh, especialment les dones. Com que no tenien res per avalar els crèdits, Yunus va confiar en la paraula d’aquestes persones. El banc funciona, i gairebé totes les usuàries retornen els crèdits obtinguts. Des d’aquí la meva felicitació.\nDesitjo (tot i que molt em temo que no serà així) que ben aviat altres persones amb iniciatives similars, i d’orígens més humils, com per exemple Nora Castañeda, rebin també el reconeixement que es mereixen... O potser això ja seria demanar massa?\nPublicat per Bernat Villarroya i Garcia a 13:36 Cap comentari:\nPublicat per Bernat Villarroya i Garcia a 11:43 1 comentari:


Pare del calçat esportiu\nL’empresari il·licità, de 88 anys, va caure amb el seu cotxe en una bassa de reg a prop de la seva finca a Múrcia\n18 de de juny del 2021. 19:55\nEl fundador de les populars esportives Paredes, l’il·licità José Paredes Castaño, un dels empresaris més rellevants del País Valencià de l’últim mig segle, ha mort als 88 anys en un accident quan circulava en un tot terreny per una finca de la seva propietat als voltants de Múrcia.\nFonts pròximes han informat a Efe que el sinistre va produir-se dimecres passat entorn de les 20 hores a la finca agrícola situada a la pedania de Sucina, al terme municipal de Múrcia.\nVa caure a una bassa d’aigua\nEl fundador de Paredes circulava en un vehicle 4x4 quan, en circumstàncies que s’investiguen, va enderrocar una tanca i es va precipitar a una bassa d’aigua amb una profunditat d’uns 7 metres.\nAvisats per la família, van acudir diversos cossos d’emergències, entre ells els bussejadors de la Guàrdia Civil per recuperar el cos de José Paredes, mentre que el personal d’una ambulància va tractar algun pròxim per ansietat.\nEl mort era considerat per molts pare de la primera sabata esportiva espanyola i havia situat Elx com el bressol del calçat.\nParedes Castaño estava casat amb Genoveva Coves Hernández i va tenir cinc fills, Antonio, Francisco, Clara, José i Rafael.\nDes dels 12 anys tenia clar que volia ser empresari i va aprendre des de molt petit l’art de la costura gràcies al seu pare. Després de finalitzar el servei militar, el 1953, va fundar la seva primera empresa dedicada a la fabricació de sabates de cavaller al pati de casa seva.\nSabates de cavaller\nTan sols un any després, el 1954, va crear la marca Paredes per a sabates de cavaller, tot i que anys després es va reinventar per introduir-se al món del calçat de muntanya i de seguretat laboral.\nEl seu caràcter visionari el va empènyer el 1973 a obrir un nou camp amb el calçat esportiu i de temps lliure, introduint per primera vegada a Espanya el concepte del calçat ideal per fer esport.\nL’èxit que va aconseguir José Paredes va ser tan ampli que a partir d’ell i de la seva marca en van començar a sorgir altres de nacionals, moltes d’elles il·licitanes, el que va convertir Elx en un referent nacional en la fabricació de sabates.\nL’empresa, en mans dels seus fills des dels 80\nParedes es va convertir en líder nacional de vendes de sabata esportiva fins i tot finals de la dècada del 1980.\nAquest dissabte el preu de la llum repunta un 6% després de quatre dies a la baixa\nA partir d’aquell moment, el fundador de Paredes va cedir les regnes de l’empresa als seus fills tot i que mai va arribar a desvincular-se’n completament perquè no entenia la seva vida sense posar el seu gra de sorra en aquest projecte tan personal.\nActualment, la família Paredes no només té com a model empresarial el calçat ja que, a través del Grup Paredes Holding, han diversificat els negocis familiars per incloure sectors tan dispars com la construcció, l’agricultura i l’automoció.\nProvíncia d'Alacant Múrcia Accidents de trànsit


Circular a Asturias Amb track | Senderators\n> Circular a Asturias Amb track\nCercant Circular a Asturias Amb track: s'han trobat 45 resultats\nEl Picon (antena) - Cerredo (pueblo)\nDegaña - Degaña en Asturias - Principat d'Astúries (Espanya)\nLa ruta El Picon (antena) - Cerredo (pueblo) la recomano a tots. El camí circular de 6.35 km fa que aquesta ruta sigui dificilíssima. Vam sortir de Degaña i a partir d'aquí a gaudir del camí. Vegem algunes dades destacades de la ruta [...]\nEmbalse de San Andres, circuito desde Gijon\nLieres - Lieres en Asturias - Principat d'Astúries (Espanya)\nLieres és la població de sortida i arribada de la ruta Embalse de San Andres, circuito desde Gijon . Quan em vaig animar a realitzar aquesta assequible aventura circular, els paisatges que vaig trobar en els seus 28.44 km i 937 m de [...]\nCollada la Fumarea - Picu Cima - Monte Valdornon - Rioseco\nArgañoso - Argañoso en Asturias - Principat d'Astúries (Espanya)\nLa ruta Collada la Fumarea - Picu Cima - Monte Valdornon - Rioseco és difícil. Així ho diuen els seus 6.05 km i 494 m de desnivell acumulat. Els seus camins i senders atractius fan que aquesta ruta circular sigui una bona opció per omplir el [...]\nPicu Mancebon - Picu Garabo - Alto Cruz de Barro - Campa Santiellos\nParlero - Parlero en Asturias - Principat d'Astúries (Espanya)\nLa ruta Picu Mancebon - Picu Garabo - Alto Cruz de Barro - Campa Santiellos la recomano a tothom. El camí circular de 8.42 km fa que aquesta ruta sigui assequible. Vam sortir de Parlero i a partir d'aquí a gaudir del camí. Si et cal tenir [...]\nPicu la Laguna - La Carbazosa - Bosque los Cuayos - El Conco - Llananzanes - La Paraya\nCasomera - Casomera en Asturias - Principat d'Astúries (Espanya)\nAquesta ruta circular que us presento parteix de Casomera i té una longitud de 6.50 km. Cal tenir present que el desnivell acumulat és de 1357 m. Vaig tenir temps suficient per gaudir de l'entorn durant el seu recorregut. Per als que [...]\nAlto la Fumarea - Campo las Cruces - Alto la Campa\nAquesta ruta circular que us presento parteix de Argañoso i té una longitud de 8.92 km. Cal tenir present que el desnivell acumulat és de 644 m. Vaig tenir temps suficient per gaudir de la natura durant el seu recorregut. Vegem algunes [...]\nLa Collaona - Levinco\nCabañaquinta - Cabañaquinta en Asturias - Principat d'Astúries (Espanya)\nLa ruta La Collaona - Levinco és difícil. Així ho diuen els seus 5.40 km i 833 m de desnivell acumulat. Els seus camins i senders atractius fan que aquesta ruta circular sigui una bona opció per omplir el teu temps lliure del cap de setmana. [...]\nPeña Blanca - La Nava - Las Xareras - Cortines\nEl Mazuco - El Mazuco en Asturias - Principat d'Astúries (Espanya)\nLa ruta Peña Blanca - La Nava - Las Xareras - Cortines enllaça un recorregut circular de 8.26 km i 1259 m de desnivell acumulat. Amb sortida i arribada a El Mazuco , el dia que vam completar aquesta assequible ruta vam gaudir de bones [...]\nPeña Cabrera - Niao - Viñon\nViñon - Viñon en Asturias - Principat d'Astúries (Espanya)\nAlguna vegada has visitat Viñon ? Si t'animes, tindràs l'oportunitat de realitzar aquesta ruta circular de 2.44 km que vam realitzar l'altre dia. L'única cosa que has de tenir en compte de la ruta Peña Cabrera - Niao - Viñon és que el seu [...]\nEntre 5 I 10 Km (16)\nMenys De 5 Km (10)


Avís legal - Olis de Catalunya\nOlis de Catalunya / Avís legal\nPer qualsevol tipus d’observació respecte possibles incompliments dels drets de propietat intel·lectual o industrial, així com qualsevol dels continguts inclosos a l’espai web, es poden posar en contacte a través del següent correu electrònic: info@olisdecatalunya.es.\nContingut. OLIS DE CATALUNYA, S.L. no es fa responsable de la informació i continguts publicats per tercers a la pàgina web propietat d’OLIS DE CATALUNYA, S.L. No obstant això, i en compliment del que disposen els articles 11 i 16 de la Llei 34/2002, d’11 de juliol, de Serveis de la Societat de la Informació i del Comerç Electrònic, OLIS DE CATALUNYA, S.L. es posa a disposició de tots els Usuaris, autoritats i forces de seguretat, per col·laborar, de forma activa, en la retirada o en el seu cas, bloqueig de tots aquells continguts que puguin afectar o contravenir la legislació nacional o internacional, drets de tercers, o la moral y l’ordre públic. En caso de que l’Usuari consideri que existeix en l’espai web algun contingut susceptible d’aquesta classificació, es prega que sigui notificat de forma immediata a l’administrador de la pàgina web.\nOLIS DE CATALUNYA, S.L. garanteix en tot cas a l’Usuari, l’exercici dels seus drets d’accés, rectificació, cancel·lació, informació i oposició, en els termes que disposa la legislació vigent. Per això, de conformitat amb el que disposa la Llei Orgànica 15/1999, de 13 de desembre, de Protecció de Dades de Caràcter Personal, l’Usuari podrà exercitar els seus drets, remetent un correu electrònic a la següent adreça: info@olisdecatalunya.es.\nTot procés de contractació que que comporti la introducció de dades personals de caràcter alt (salud, ideologia,…) seran sempre transmesos a través d’un protocol de comunicació segura (https://,…), de tal forma que cap tercer pugui tenir accés a la informació transmesa per via electrònica.


Sagnant en verd: Sibthorpia africana: un endemisme balear\nLa Sibthorpia africana és una planta molt discreta, insignificant, humil, tímida, molt peludeta, que viu arrelada damunt la molsa i els líquens que emplenen les encletxes rocoses fresques i humides orientades cap al nord. Tem el sol directe i per a evitar-lo, com si la seva timidesa li impedís guaitar, quan les seves tiges en el seu creixement tapitzant arriben a la vora de l'encletxa es peguen a les roques calcàries i a la molsa, adoptant l'aspecte d'un tapís verd. D'aquesta manera només rep els rajos esbiaixats de la matinada i del capvespre, o sigui del nord-est i del sud-oest, romanent a l'ombra durant les hores centrals del dia.\nTija florida de Sibthorpia africana a principis de maig creixent sobre la molsa que emplena una encletxa rocosa de la Serra de Tramuntana de Mallorca a 110 msnm. Les tiges poden assolir els 40 centímetres de longitud.\nSibthorpia africana a finals d´octubre al seu hàbitat preferit, l´encletxa d´una roca orientada cap al nord.\nEn aquesta imatge la heliofobia de la Sibthorpia africana és tan evident que cap fulla s'atreveix a sobresortir fora de l´encletxa.\nEl botànic que la va batejar va sofrir un lapsus i la va anomenar africana sense ser-ho, doncs en realitat es tracta d'un endemisme estrictament balear que viu a totes les illes de l'arxipèlag excepte a Formentera. Curiosament l'única planta d'aquest gènere que viu a Àfrica és la Sibthorpia europaea.\nPrimera flor de Sibthorpia africana a finals d´abril. Les flors d´aquesta Scrophulariaceae solen ser solitàries. Excepcionalment es poden trobar dues flors damunt la mateixa tija.\nEl gènere Sibthorpia compte només amb cinc espècies a tot el món, distribuïdes per regions subtropicals i temperades d'Europa, Àfrica i Amèrica. Són plantes perennes i rastreres les tiges de les quals tenen tendència a arrelar quan els seus nuus toquen la terra, facilitant així la seva supervivència i la seva expansió cap a encletxes contigues.\nUna altra flor a principis de maig. La Sibthorpia africana viu des del nivell del mar fins als 1300 metres d'altitud. Floreix a l'abril, maig i juny.\nLa majoria de flors de Sibthorpia africana són pentàmeres amb cinc pètals d'un viu color groc llimona, molt rarament blancs, cinc estams i un pistil. Excepcionalment poden presentar fins a vuit pètals.\nVisió lateral d'una flor de Sibthorpia africana en la qual s'aprecia l'abundant pilositat del calze i de la cara inferior de les fulles. Els pèls poden ser no excretors els més llargs i glandulífers amb una minúscula glàndula a l'extrem els més curts. En cap cas superen els dos mil·límetres de longitud.\nLes fulles són reniformes amb la vora dentada i molt piloses, sobretot per la seva cara inferior. Cada fulla presenta entre 5 i 14 dents amples, d'agudes a obtuses i un pecíol densament pelós més llarg que el limb.\nIgual que la molsa damunt la qual creix, la Sibthorpia africana sobreviu als llargs, calorosos i ressecs mesos de l'estiu balear entrant en estivació, amb la majoria de fulles deshidratades, esperant pacientment les primeres pluges de la tardor.\nPublicado por Juan Bibiloni en 9:01


Convocatòria propera Junta AFA, 9 de juliol a les 21h - AFA de CEIP Dolors Monserdà-Santapau (antiga AMPA)\nHome / Blog antic 2006-2014 / AFA / Convocatòria propera Junta AFA, 9 de juliol a les 21h\nConvocatòria propera Junta AFA, 9 de juliol a les 21h\n4 julio, 2018 in AFA, avisos, Comissió AFA, Comunicacions junta AFA, escola, Famílies del DMS, participació\nBenvolguts totes i tots !!\nEl dilluns 9 de juliol a les 21h hi haurà la propera Junta de l’ AFA a on, com sempre, hi esteu tots convidat.\nAdjuntem l’ Ordre del Dia que tindrà per objecte el debat i preses de decisions en els àmbits següents:\n1. Retorn darrer Consell Escolar.\n2. Tancament AFA curs 2017-2018: Valoració del funcionament i activitat de l’AFA al llarg del curs i resum breu de fites assolides. Finalment, comentar projectes i reptes pel curs vinent i el corresponent calendari.\n3. Pressupost AFA curs 2018-2019: Pressupost a compartir amb l’escola perquè puguin fer les seves previsions.\n4. Funcionament AFA: Eines i mode de funcionament (organització, comunicació, treball, etc.).\n5. Sortides i noves incorporacions: Formalització.\n6. Espai Migdia: Valoració i propostes de millora del funcionament de la comissió derivada del Consell Escolar que s’ocupa de l’Espai Migdia. I de com s’integra en la seva “dinàmica” l’activitat i participació de la nova comissió de l’AFA.\n7. Camí escolar: Valoració de la represa d’aquest projecte.\nEns veiem dilluns amb ganes de continuar treballant amb i per l’escola!!


Des de Quíbia: 05/07/15 - 12/07/15\nSovint he sentit a dir que Mallorca era una societat agrària, més o menys endarrerida, però que amb l'arribada del turisme a finals dels seixanta, va esdevenir una societat moderna, rica i feliç. Aquest relat és molt interessat perquè no té res a veure amb la realitat, almenys amb la meva realitat. Quan jo vaig néixer, a Felanitx, se sentia el renou de les sirenes de les fàbriques i una munió d'obrers s'ocupaven en tasques industrials. Hi havia dotzenes de cups i cellers, amb la meravella arquitectònica del "Sindicat" o Celler Cooperatiu, únic a l'illa; hi havia diverses fàbriques d'embotits que venien els seus productes també fora de les Illes; fusteries, fàbriques de begudes carbòniques, ferreries, fàbriques de perles i bijuteria, tapisseries, forn de calç industrial, configuraven un panorama molt allunyat de les pagesetes amb capell de palmes que aplegaven quatre figues amb una cabreta bruna al costat. Si ens estenem a la resta de l'illa veurem que hi havia altres llocs on la presència de la indústria era encara més forta, com Sóller, Manacor, Inca, Lloseta, Llucmajor, Pollença, etc.\nSembla que hi hagi interès a esborrar aquest passat que no encaixa amb les Illes paradisíaques esperant el mannà turístic, per això fins i tot els edificis que encobeïren les activitats industrials són abandonats, menystinguts i esbucats sense cap mercè. Per al sistema qualsevol crivell per on s'escoli una versió dels fets diferents a la beneïda oficialment és molt perillós. Podria desembocar en la catàstrofe de fer créixer altre cop el sector productiu de la indústria, actualitzat als temps que corren, i disputar el monopoli als\nsàtrapes dels hotels.\nPublicat per Mart de Garriga a 9:03 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: indústria, patrimoni industrial


El mercat majorista aspira a obtenir fons Next Generation EU per accelerar en digitalització i sostenibilitat\nMercabarna preveu invertir 200 milions d’euros en els pròxims cinc anys per a ampliar el seu espai i modernitzar la infraestructura. En una entrevista publicada aquest dilluns a ‘El Periódico’, el director general de Mercabarna, Jordi Valls, detalla que aquesta quantitat inclou l’adaptació dels 180.000 metres quadrats que s’estan negociant amb el Consorci de la Zona Franca de Barcelona –Valls preveu que l’acord es tanqui aquest 2021- i la posada en marxa de nous projectes centrats en digitalització i sostenibilitat. En aquest sentit, el director general del mercat majorista assegura que una part dels projectes podrien comptar amb finançament procedent dels fons Next Generation EU.\nSi bé encara no s’han sol·licitat ajudes de manera formal, Valls creu que els fons de la Unió Europea es podrien utilitzar per obrir noves línies d’inversió. Entre elles es troben la implantació de mesures de suport a la descarbonització de l’activitat alimentària, la inversió en energia fotovoltaica i la instal·lació d’equips de recàrrega per a automòbils, entre d’altres. En l’àmbit de la digitalització, el mercat té previst instal·lar uns sistemes de control d’accessos al recinte per tenir dades a temps real sobre el volum de productes que entren i surten, d’on provenen els vehicles i a qui es venen.\nSegons Valls, la crisi de la covid-19 ha reforçat la importància que dóna la població al sector de l’alimentació. Per altra banda, però, reconeix que la cadena de distribució és “massa llarga” i que això pot provocar “ruptures en alimentació”. En relació amb aquesta qüestió, creu que Mercabarna ha d’apostar per reforçar els segments de productes ‘bio’ i productes barats, així com el dels productes més convencionals. “Els productes de ‘km0’ i vegans estan molt buscats”, comenta.


Entrenaments Torre Mossèn Homs - Terrassa: de juny 2021\nSi la millora pel que fa a dades sobre la pandèmia progressa positivament, continuem pensant que al setembre farem una convocatòria, seguint protocols i consells per donar-nos seguretat a la trobada que moltes i molts de vosaltres esteu manifestant com a desitjable. Hem anat a alguna cursa, i aprenem de com s'ha de fer les coses i creiem que, encara estem en pandèmia, però es van trobant mecanismes per donar seguretat. Ja podem anar lliurement sense mascareta per llocs com el carrer, sempre i quan no hi hagi proximitat amb grups de persones. Esperem que en aquests dos mesos i escaig que encara manquen, poder donar-vos bones notícies per poder #correrxerrar #corrergaudir .\nCom veureu, la riquesa fotogràfica de cada setmana és genial, i ens apropa a la vostra tasca d'afavoriment a l'esport des de llocs molt diversos i que ens estan enriquint d'allò més, i als llocs que ens regaleu junt amb la vostra imatge ens estan meravellant. Hem volgut destacar els entrenaments individuals, que és el que se'ns demanava i sabent que ha estat un gran sacrifici, donat que l'aposta per les trobades dels dissabtes ja va més enllà dels quinze mesos, i això fa forat.\nBé, continuem endavant i feu-nos arribar la vostra fotografia que ens ajuda a gaudir i a imaginar-nos com esteu passant la setmana. Ja hem encetat la setmana i a partir d'ara mateix ens pots enviar aquella fotografia que quedarà per "in secula, seculorum". Gràcies de nou i fins aviat!!\nMarta Cirera, Calasanz a la província d'Osca\nJordi Mas Jordi Mas, Carlos Rodríguez\nBernat Serrán, autor del llibre "Atletes de Terrassa"\nPep, Josep Maria, Anna, Fran a la presentació del llibre deBernat Serrán, "Atletes de Terrassa"\nRosa, Cesca i Assumpta, del grup d'entrenament de Can Palet dels dimarts\nToni Granados David Hernández i Carmelo Luque\nPep Moliner i... uuuuuuu!!!!\nMigue Moreno, anant a treballar Javier Véliz i Jaume Fontanet, pujant al Matagalls\nJordi Viñeta, Turbón., 2492 m el prepirineo d'Osca\nPublicat per Pep a 21:03 Cap comentari:


Mossos independentistes posen en perill companys constitu...\nActualitat Al Carrer Mossos independentistes posen en perill companys constitucionalistes\nMossos independentistes posen en perill companys constitucionalistes\nEn un comunicat posen nom i destí del mosso que va dir “idiota” a un guarda forestal el 21-D\nAl Carrer 27/12/2018 18:00\nMoment de l'enfrontament verbal entre un mosso i un agent rural el 21-D\nAmb el nom de ‘Guilleries’, un grup no identificat d’agents dels Mossos d’Esquadra publiquen comunicats entre els agents del cos de la policia catalana en els quals defensen la independència de Catalunya i diuen que treballen per a una futura república catalana.\nEn el darrer comunicat de ‘Guilleries’ es denuncia l’actitud del mosso d’esquadra que el passat 21-D va dir a un agent forestal que es manifestava en contra del Consell de Ministres que es feia a Barcelona: “Quina república ni que collons? La república no existeix, idiota!”.\nEn el comunicat del col·lectiu de mossos independentistes es pot llegir que el 21-D “malauradament un cop més es van donar algunes escenes gens satisfactòries, com l’insult a un ciutadà per part de l’agent Octavio de la Brigada Mòbil”.\nEl comunicat segueix dient que “aquest mosso és membre de la coneguda Unitat 6a, on es concentra la flor i nata de la fatxenderia policial, amics de Jusapol i que llueixen samarretes de les unitats d’intervenció de la policia espanyola”.\nLa publicació d’aquestes dades personals i professionals de l’agent en qüestió, a banda d’anar en contra de les normes internes del cos, posen en perill la seva integritat davant de possibles identificacions per part de persones que volguessin actuar en contra.\nLa nota de ‘Guilleries’ afegeix que “volem donar suport als mossos d’esquadra que públicament defensen la República catalana i que per això han estat assenyalats per altres mossos que no combreguen amb aquesta idea de país”.\nAquest extrem fa referència a una publicació de El Mundo en la qual s’explicava el cas d’un agent dels Mossos de la comissaria d’Esplugues de Llobregat que hauria dit públicament que el 21-D demanaria festa per anar a manifestar-se amb els CDR, als qui s’especulava que els passaria informació policial.\nEl desgovern dels Mossos posa en perill la seguretat ciutadana a Catalunya\nMossos d'Esquadra Mossos per la independència


Justícia tardana per al ‘carnisser de Bòsnia’ - Janine di Giovanni\nJustícia tardana per al ‘carnisser de Bòsnia’\nJustícia tardana per al ‘carnisser de Bòsnia’ PETER DEJONG / EFE\nNomés vaig veure Ratko Mladic en persona una vegada. Era el general que comandava la màquina de guerra que assolava Bòsnia i supervisava el setge medieval de Sarajevo, la capital, on jo vivia i treballava de periodista. Em passava els dies al dipòsit de cadàvers comptant els morts i als hospitals visitant nens que havien quedat cecs a causa de la metralla.\nUn dia gèlid del 1993, mentre una pluja de bombes fustigava Sarajevo, vaig pujar en cotxe al mont Igman, una muntanya estratègica situada al sud-est, travessant les línies serbobosnianes del front. En un camí de terra envoltat d’un bosc de pins, vaig trobar el general Mladic plàcidament assegut al seu totterreny i, dubtant, em vaig acostar a la finestra del vehicle per preguntar-li per l’operació humanitària de Sarajevo. Feia temps que no s’havien repartit aliments, li vaig dir, i la població es moria de gana. ¿Deixaria passar els camions carregats de vitualles?\nEl carnisser de Bòsnia, un sobrenom que al meu parer quedava una mica curt, em va mirar fixament i va xiuxiuejar alguna cosa al seu ajudant de camp. L’ajudant em va dir: “El general diu: «Digues a la noia periodista que si s’acosta més, l’atropellaré»”. Tot seguit va afegir en anglès: “I ho farà”.\nDimecres, a l’Haia, el Tribunal Penal Internacional per a l’Antiga Iugoslàvia va declarar Mladic culpable de genocidi i crims de guerra. El conflicte de l’antiga Iugoslàvia, que va durar tres anys -del 1992 al 1995-, va ser un enfrontament aferrissat que va provocar 100.000 morts i 2,2 milions de desplaçats. Més de 50.000 dones van ser violades. Es van esquinçar i destruir vides anònimes.\nCada dia d’aquella terrible guerra, quan em pensava que ja havia sentit explicar la pitjor violació dels drets humans possible, acabava passant alguna cosa encara més esgarrifosa. Després de cobrir la guerra, vaig passar els vint anys següents seguint la pista a Mladic: des que es va amagar a Sèrbia fins als seus dies a l’Haia i la seva condemna final, passant per la seva pròpia tragèdia personal -la mort de la seva filla, que, molt probablement, es va suïcidar pels crims del pare.\nDe vegades, s’acaba una guerra, però mai no s’arriba realment a fer justícia. Aquest mes fa 22 anys que en una base aèria d’Ohio es va posar fi a la cruenta Guerra de Bòsnia amb els Acords de Pau de Dayton, negociats pel diplomàtic nord-americà Richard Holbrooke. Els acords van aturar les matances immediates, però també van congelar els fronts i no van garantir del tot que els malfactors paguessin pels seus actes.\nDurant molts anys, la majoria dels peixos grossos responsables dels pitjors crims de guerra (Mladic, el líder serbobosnià Radovan Karadzic i el president de Sèrbia Slobodan Milosevic) es van moure amb llibertat mentre les seves víctimes eren mortes o havien de viure amb el fet que aquests homes seguissin impunes. En llocs allunyats de l’Haia -a Sarajevo, Zvornik i Mostar, indrets on es van cometre autèntiques atrocitats-, hi havia poca fe en l’efectivitat del Tribunal.\nEl tribunal de crims de guerra, constituït el 1993, ha imputat més de 160 persones. La condemna de Mladic és l’última peça, la culminació dels relats de 5.000 testimonis sobre els fets d’aquells dies foscos.\nPerò aquesta és una xifra ínfima en comparació amb el nombre de dones violades, localitats sotmeses a una neteja ètnica i la humiliació i l’agonia de les persones que van veure com la seva vida s’aturava en el temps mentre la guerra es feia interminable. Com vaig poder comprovar de primera mà, els homes que havien comès els actes més perversos -els que havien disparat a dones i criatures, cavat les fosses comunes de Srebrenica o participat en les violacions col·lectives a Foča i altres localitats bosnianes- estaven lliures. Al meu parer, els veritablement malvats eren aquells homes.\nMolts anys després de la guerra, a Srebrenica, vaig conèixer una dona que estava mentalment destrossada. Durant el conflicte, quan era una adolescent, l’havien retinguda al famós institut de Foča i l’havien violada desenes de vegades. Per a ella, la justícia era una il·lusió irrisòria. Em va explicar que cada dia veia un dels seus violadors pel poble d’on eren originaris tots dos. Sabia que a ell mai no el portarien a l’Haia ni hauria de respondre pels seus actes davant de la justícia: el Tribunal ha jutjat molt pocs homes per violació.\nEra ella, la víctima, la que abaixava la mirada avergonyida quan es creuaven pel carrer i ell, el violador, el que li passava triomfant pel costat. No era un cas excepcional. Vaig entrevistar mares i filles a qui havien violat l’una a la vora de l’altra i encara veien els seus violadors per les poblacions a les quals havien tornat després de la guerra.\nMladic anirà a la presó de per vida. Però té 75 anys. Què vol dir tan poc, tan tard? Què passa amb les famílies que encara busquen les restes, els ossos, dels seus?\nQuè passa amb els fills nascuts de les violacions comeses als centres de violació, criatures concebudes en l’odi per diluir el patrimoni genètic dels musulmans amb sang sèrbia o croata? Què passa amb la destrucció d’incomptables llibres otomans extraordinaris del fons de la Biblioteca Nacional de Sarajevo, bombardejada sense descans perquè era un símbol de multiculturalitat? Quantes generacions han de passar perquè s’esvaeixi aquest odi?\nI quina mena de missatge envia el procés a les víctimes de conflictes actuals, als que viuen una situació bèl·lica a Síria, a Zimbàbue, al Iemen? Servirà el veredicte sobre els crims de Mladic, que s’ha gestat durant 22 anys, per donar-los l’esperança que es pot impartir una justícia veritable sense dilació? No ho crec. De vegades, cal temps perquè es faci justícia, però 22 anys són una espera massa llarga.\nCal dotar els mecanismes que garanteixen la justícia internacional de més capacitat per ser incisius i evitar que donin una imatge d’esgotament, cinisme i desencert, com ha fet massa sovint el Tribunal Penal Internacional per a l’Antiga Iugoslàvia. Potser llavors, els Robert Mugabes, els Baixar al-Assads i els Joseph Konys sabran que el que han fet mai no quedarà impune. Que els seguirem, els localitzarem, els agafarem. Que mai no es podran amagar ni escapar.


El CGRF, a la Copa Catalana de Conjunts - Empordà\nEl CGRF, a la Copa Catalana de Conjunts\nRedacció 25.11.2019 | 19:56\nL'aleví va ser tercer en la Copa Catalana de Conjunts Empordà\nL'aleví va ser tercer en la Copa Catalana de Conjunts\nEl júnior marxa cap a Saragossa, on participa en el campionat Absolut de Gimnàstica Rítmica\nTres equips del Club Gimnàstica Rítmica Figueres van participar en la final –entre els vuit millors de Catalunya– de la Copa de Conjunts, a Manresa, aquest cap de setmana.\nL'aleví va ser tercer, i va aconseguir pujar de nivell i tenir opcions, la temporada vinent, de participar en els campionats d'Espanya amb l'equip format per Anahí Moraes, Bet Hernandez, Martina Agustí, Aroa Cabell, Carla Giró i Ivet Pinart.\nL'infantil i el júnior, per la seva banda, van quedar en 4t lloc, certificant una bona actuació en aquesta prova que tanca la temporada de la Federació Catalana.\nA més, la gimnasta del club figuerenc Uma Méndez, integrant de la selecció nacional absoluta, va demostrar el seu nivell amb les seves companyes de selecció en una demostració a la final de la Lliga Iberdrola.\nD'altra banda, dijous, el júnior marxa cap a Saragossa, on participa en el campionat Absolut de Gimnàstica Rítmica del 28 de novembre a l'1 de desembre.\nEl Club Gimnàstica Rítmica Figueres, a Pamplona.


amb ulls de sargantana 2: NO TE RINDAS...\nPublicat per sargantana a 6:37\nTORO SALVAJE 28 de setembre de 2011, a les 7:32\nQuin crack Benedetti.\nPep 28 de setembre de 2011, a les 9:35\nPer començar el dia....llegint coses com aquestes.\nCarme Rosanas 28 de setembre de 2011, a les 9:49\nDóna força i energia!\nDe moment "no me rendiré" :)\nPere 28 de setembre de 2011, a les 11:34\nPorque hoy es un gran día\nAnònim 28 de setembre de 2011, a les 12:25\nEn Benedetti tot un geni ¡¡¡\nnimue 28 de setembre de 2011, a les 21:58\nBenedetti és gran, molt gran! :)\nAudrey 1 d’octubre de 2011, a les 23:50\nBenedetti esperona!, el got mig ple d'esperança.


Mostrar todosRecurso multimedia: Simulación (40)Tarea (16)Versión del alumno (80)Recurso multimedia: Vídeo (48)Recurso multimedia: Actividad (96)Presentación PDI (8)\nPresentació PDI. I. Nombres enters i divisibilitat. Repàs Presentación PDI\nQuan és un nombre divisible entre 2, 4, 5 i 10? Recurso multimedia: Vídeo\nSumar i restar nombres negatius: el nivell de l'aigua Recurso multimedia: Actividad\nTasca 1. I. Nombres enters i divisibilitat. Repàs Tarea\nTasca 2. I. Nombres enters i divisibilitat. Repàs Tarea\nTrobar el màxim comú divisor (MCD) Recurso multimedia: Simulación\nTrobar el mínim comú múltiple (mcm) Recurso multimedia: Simulación\nUn truc Recurso multimedia: Actividad\nUn truc: explicació Recurso multimedia: Vídeo


Redacció 21/01/2018 - 14.51 Actualitzat 22/01/2018 - 09.28\nCarles Puigdemont en una imatge d'arxiu\nEl fiscal general de l'Estat ha comunicat que demanarà al Tribunal Suprem una nova ordre europea de detenció contra Carles Puigdemont si es confirma el viatge del president de la Generalitat a Dinamarca.\nEn un breu comunicat, la fiscalia assegura que està pendent del viatge de Puigdemont i que tenen la intenció d'"actuar immediatament". Demanar al jutge instructor del cas, el magistrat Pablo Llarena, que emeti una nova euroordre per arrestar el líder de Junts per Catalunya.\nEl comunicat de la fiscalia on explica que demanarà al Suprem una nova ordre de detenció europea contra Puigdemont https://t.co/lA76J8qKu1 pic.twitter.com/ncUyDO0TTn\n— 324.cat (@324cat) 21 de gener de 2018\nAl desembre, el jutge Llarena va retirar l'euroordre contra Puigdemont i els exconsellers per evitar que la justícia belga pogués limitar els delictes de rebel·lió i sedició.\nArribaria a temps?\nEls experts consultats per TV3 creuen que hi ha la possibilitat que l'euroordre no arribés a temps a Dinamarca i es fes efectiva quan Puigdemont ja hagi tornat a Brussel·les. Luis del Castillo, president d'honor Col·legi Advocats Penal Internacional:\n"Tinc la convicció plena que han portat l'anunci fins al final i penso que demanarà la pràctica de l'ordre europea en el cas de Dinamarca. Però l'euroordre trigaria un temps, suficient perquè sortís de Dinamarca, tornés a Bèlgica i fes el que la defensa i ell decideixen"\nEn cas d'una hipotètica detenció o citació judicial a Dinamarca, la situació de Carles Puigdemont li complicaria les possibilitats de venir a la investidura. El seu advocat, Jaume Alonso-Cuevillas, explicava aquest divendres que no està descartat que pugui viatjar a Catalunya.\nEl ministre de l'Interior, Juan Ignacio Zoido, ha dit que no té cap dubte que serà detingut si s'activa. En una entrevista a la cadena COPE, Zoido ha afegit que Puigdemont està fugit i no té immunitat.\nPuigdemont valora viatjar a Dinamarca tot i l'amenaça d'una nova euroordre\nLa Fiscalia demanarà l'euroordre de detenció si Puigdemont viatja a Dinamarca


L’alcalde de València Joan Ribó, insta a “afermar la justícia i els drets socials” en la situació de crisi actual – RiberaTV\nL’alcalde de València Joan Ribó, insta a “afermar la justícia i els drets socials” en la situació de crisi actual\nRibó participa en la presentació de la XIX edició del congrés de la Confederació Espanyola de Directius i Executius, que se celebra a València el 21 d’octubre\nL’alcalde Joan Ribó ha participat este matí en la presentació de la XIX edició del Congrés de Directius organitzat per la Fundació de la Confederació Espanyola de Directius i Executius (CEDE), que se celebrarà el 21 d’octubre al Palau de les Arts. El primer edil ha instat a “afermar i avançar en la justícia i els drets socials” en una situació de crisi com l’actual i ha posat l’accent que “la igualtat, la justícia social, la distribució de la riquesa i la sostenibilitat ocupen la fi última de les nostres decisions”, en referència als “directius d’allò públic i privat”.\nL’alcalde ha centrat el seu discurs en l’impacte de la pandèmia. “La crisi del coronavirus transformarà la manera en què es relacionen les economies, però també les persones i els servicis públics i privats”. Per al primer edil, “les grans crisis de la humanitat com l’actual poden ser un bon moment per afermar i avançar en la justícia i els drets socials”. Per això ha instat que “directius d’allò públic i privat apostem per una gestió basada en principis i valors ètics sòlids, on la igualtat, la justícia social, la distribució de la riquesa, la sostenibilitat ocupen la fi última de les nostres decisions”.\nRibó ha agraït la CEDE haver triat València com a seu del seu Congrés de Directius, que en esta XIX edició porta per lema ‘El temps del lideratge transformador’. “No podria tindre millor escenari, millor seu, que la ciutat de València”, ha indicat el regidor. “Reconeguda internacionalment com a una ciutat transformadora i innovadora, atractiva i acollidora, dialogant i reflexiva, que de bon segur posarà el millor d’ella”.\nL’alcalde ha participat en la presentació del congrés junt amb el president de la Generalitat, Ximo Puig; el vicepresident de la Fundació CEDE, Ramón Adell; el president de la Diputació de València, Toni Gaspar, i la presidenta del comité organitzador, Anna Colom. L’acte ha tingut lloc al Palau de la Generalitat.\nL’alcalde de València Joan Ribó, insta a “afermar la justícia i els drets socials” en la situació de crisi actual added by Ribera Televisió on 7 octubre, 2020


Taller de Diàlegs – Showrunners Barcelona\nTaller de Diàlegs\nImpartit per Sergi Pompermayer\nEscriure diàlegs dramàtics no és com escriure qualsevol altra cosa, perquè allò que escrivim no és per ser llegit, si no per ser dit. Les seves normes, per tant, són diferents a les d’altres disciplines literàries. Per exemple, a vegades hi ha persones que escriuen mot bé narrativa però es troben amb dificultats a l’hora d’escriure diàlegs dramàtics que semblin orgànics, on els personatges no expressin de forma explícita els seus desitjos o temors, i que el que realment prengui pes en tot el que diuen és el subtext.\nEn aquest Taller de Diàlegs farem exercicis i analitzarem diàlegs de grans mestres en aquest estil, com per exemple Aaron Sorkin, David Mamet o Martin McDonagh, per aprendre a utilitzar les eines de què disposem perquè els nostres diàlegs semblin el més naturals i reals possibles.\nPer posar-ho a prova, als alumnes se’ls demanarà que escriguin una peça breu on el pes recaigui en els diàlegs.\nEl diàleg, una estilització de la parla del carrer.\nUna forma de parlar feta a mida per cada personatge.\nDiàlegs que posin de manifest el conflicte i la urgència dels personatges.\nLa gestió de la informació: aprendre a dir el que és estrictament necessari i a obviar tot el que no cal.\nEl difícil art de reescriure.\nDinàmica de les classes\nDurant les classes es faran diferents tipus d’exercicis i visionarem i llegirem escenes d’autors referents en l’art de dialogar. A partir dels exercicis dels alumnes, de les seves propostes de peça breu, i dels diàlegs d’autors consagrats parlarem dels conceptes bàsics a l’hora de dialogar, de quines eines tenim al nostre abast per fer dir millor als nostres personatges allò que volem que transmetin i que, en definitiva, els nostres diàlegs, un cop sentits, semblin tan naturals que ningú diria que algú els ha escrit.\nEl professor: Sergi Pompermayer\nGrups reduïts (entre 8 i 12 persones)


Articles amb l'etiqueta lligaraspall15 - PilotaViu\nArticles amb l'etiqueta lligaraspall15\nDilluns, 3.8.2015 10:15h\nLa Diputació acull hui dilluns la presentació de la final de la Lliga de Raspall\nPilotaVeu / València. La seu de la Diputació de València acollirà hui dilluns de matí a les 12.00h el tradicional acte de presentació de la final de la Lliga de Raspall - Trofeu Diputació de València, la competició per equips més important de l'àmbit professional de la modalitat. La partida es jugarà divendres que ve al trinquet de Piles (23.30 hores) i els aspirants al títol són l'equip de la Llosa de Ranes de Guille, Moro i Tonet II i el representatiu de Genovés amb Sergio, Alberto i Roberto. Llegir més\nDissabte, 1.8.2015 09:45h\nSergio, Alberto i Roberto completen la final de la Lliga de Raspall\nPilotaVeu / Llosa de Ranes. Després que el passat dissabte dia 25 l’equip de Guille, Moro i Tonet II es classificara per a la final de la XXII Lliga Professional de Raspall Trofeu Diputació de València al guanyar en la semifinal celebrada al trinquet de Bellreguard 25 a 10 a Ian, Canari i Miravalles, ahir era el torn per a la segona semifinal. L’escenari escollit per a la segona semifinal era el trinquet de la Llosa de Ranes, on ahir a la nit amb el trinquet ple com de costum en les cites important reunia dos trios per jugar-se el pas a semifinal en una única partida. Llegir més\nDimarts, 7.7.2015 16:15h\nLa Lliga de raspall visita hui el trinquet de Bellreguard i divendres el de Genovés\nPilotaVeu / València. La Lliga Raspall – Trofeu Diputació continua hui dimarts al trinquet de Bellreguard, on l’equip de Sergio, Alberto i Roberto s’enfrontarà a l’únic equip de la competició que està invicte, i que per tant és el líder de la classificació, el de Guille, Moro i Tonet II, que compta les seues tres partides per victòries i és l’equip que millor s’ha acoblat i està ratllant a un nivell molt alt. L’equip de Sergio compta amb una victòria i una derrota les seues actuacions en la lliga, i si guanya al trinquet de la Safor, es podria col·locar provisionalment en segona posició. Llegir més\nDivendres, 3.7.2015 11:45h\nLa Lliga de raspall continua a Dénia\nPilotaVeu / València. La Lliga de Raspall va completar dimecres a Castelló de Rugat una nova jornada de la fase regular. L'equip de Punxa, Sanchis i Gabi s’imposaren a Sergio, Alberto i Roberto pel resultat de 25-5. L’equip guanyador fou superior durant tota la partida, en la que van jugar molt compenetrats i liderats pel rest de Piles Punxa. La competició continuarà el divendres al trinquet de Dénia on Moltó i Coeter II s'enfrontaran a Ian, Canari i Miravalles, un duel molt decisiu si volen continuar vius en la lliga amb esperança de classificar-se per a semifinals. Llegir més\nDimecres, 1.7.2015 11:00h\nGuille, Moro i Tonet II se situen líders de la Lliga de Raspall\nPilotaVeu /Bellreguard. Dimarts continuava l’activitat de la Lliga de raspall en este cas al trinquet de Bellreguard on l’equip de Guille, Moro i Tonet II va superar el de Ian, Canari i Miravalles pel tanteig de 25-5. Waldo va superar Moltó diumenge a Xàbia en un intens cap de setmana Diumenge al matí al trinquet de Xàbia fins l’equip de Waldo i Brisca va superar el de Moltó i Coeter II per 25-0. La confrontació va estar dominada clarament pels guanyadors des del principi i solament es va poder veure cert equilibri a l’últim joc, en el qual Moltó i Coeter II van disposar de val per a anotar que finalment no van poder concretar. Llegir més\nDimarts, 9.6.2015 18:15h\nJa es coneixen els equips de la XXII Lliga professional de raspall\nPilotaVeu / València. Segons ha informat la Federació de Pilota Valenciana i Valnet en les seues respectives webs, el Comitè de trinqueters de raspall es va reunir ahir dilluns en la Federació de Pilota Valenciana per a configurar els equips que participaran en la XXII Lliga de Raspall Diputació de València, la competició per equips més important de la modalitat. El campionat començarà a finals del present mes de juny i constarà d’un total de 18 partides (15 de lliga regular, dos semifinals i la final) encara que la data concreta així com el calendari de competició es donaran a conèixer en la presentació, que tindrà lloc el proper dimecres dia 17 a les 13:00h en la seu de la Diputació de València. Llegir més


Sobre Nosaltres - Haiwen Bio-Technology Co, Ltd\nLa companyia ha construït l'equip estàndard plantes amb màquines de tecnologia avançada. Tenim un control de qualitat complet i sistema de control de qualitat i la pròpia HPLC, GC i espectrofotòmetre UV per analitzar i controlar la qualitat dels productes.\nEls nostres productes principals inclouen líquids corticals orals d'esteroides, esteroides anti-estrogen, SARM Els esteroides, hormona sexual masculina i femenina, pèptids i pols d'esteroides com ara acetat de trembolona, boldenona Undecylenate, Drostanolone propionat, decanoat de nandrolona, Methenolone Enanthate, enantato de testosterona, testosterona cipionato, tetracaína, Linocaine, benzocaína, MT-1 i així successivament.\nMitjançant la nostra investigació i el coneixement dels pols d'esteroides anabòlics, estem fabricació i subministrament més segur, millor rendiment i esteroides de major qualitat per satisfer les necessitats d'un món en creixement. Hem establert una sòlida col·laboració amb nombroses empreses químiques i farmacèutiques líders a la Xina. El nostre negoci s'estén a molts camps, incloent camp de gimnàstica, clínica, institució, indústries farmacèutiques i així successivament. Esperem establir una relació comercial a llarg termini amb els clients en tot el món.\nShenzhen Haiwen Bio-Tech Co Ltd ..\nDirecció: 18F, edifici Guanghao, Meilong Road, Longhua District, Shenzhen, Guangdong, Xina\nCorreu electrònic: cathy@haiwenbiotech.com


Feia temps que al bloc no se li prestava atenció al nostre arxiu municipal, però amb aquest post és trenca, afortunadament, eixa dinàmica.\nAhir es va posar en funcionament un deshumidificador a la secció històrica de l’arxiu municipal ubicada a la casa de la família Rico (làm. 1). Aquest fet és una gran notícia, perquè ens permetrà controlar i mantenir en uns paràmetres adequats el nivell d’humitat de la sala on es troba el fons documental. I és que en aquests moments, gràcies a la instal·lació d’un termohigròmetre i els controls que realitzem setmanalment, sabem que la sala no té unes condicions climàtiques òptimes per a garantir el bon estat de conservació dels documents.\nLàmina 1. Deshumidificador instal·lat a la sala de la casa de la família Rico que alberga la secció històrica de l’Arxiu Municipal de Castalla.\nPerò aquesta actuació serà la última. El deshumidificador permetrà controlar la humitat, però no la temperatura. Per això, des de la Regidoria i el Servei Municipal de Patrimoni Cultural treballem per a adquirir un climatitzador portàtil. Perquè, com en el cas anterior, el nivell de temperatura de la sala on es troba el fons documental no és la idònia per a garantir el bon estat de conservació dels documents.\nD’aquesta manera, una vegada aconseguides les condicions climatològiques de temperatura i humitat òptimes –i fins que es realitze la intervenció integral a la casa de la família Rico per a la seua conversió en un edifici cultural de caràcter polivalent–; serà el moment de plantejar-se la realització d’altres com la restauració dels documents més interessants.\nI per a acabar vos comentem que el passat dissabte el Diario Informacion va publica una notícia sobre els últims avanços del Projecte de recuperació social del Conjunt Patrimonial de Castalla. En concret, dels treballs que realitzem a l’Ermita de la Sang. Ací teniu la notícia completa que segur serà del vostre interès.\n« Supervivencia en época de conflicto: la Guerra de la Independencia en las tierras del sur valenciano\nRecta final de la nova edició de la guia de visita del Castell de Castalla »


L’Ajuntament de Miramar aconsegueix una ajuda de 165.000 euros per a la millora del Polígon Industrial – Ajuntament de Miramar\nL’Ajuntament de Miramar aconsegueix una ajuda de 165.000 euros per a la millora del Polígon Industrial\n23 de Març de 2021 23 de Març de 2021 miramarpremsa\nL’Ajuntament de Miramar invertirà, aquest any 2021, 200.000 euros en la millora i modernització del Polígon Industrial ‘Les Vinyes’. Aquestes obres seran finançades amb 165.339,99 euros per l’IVACE (Institut Valencià de la Competitivitat Empresarial) i 34.660 euros de fons propis municipals.\nEn concret, aquestes obres se centraran en la millora de la xarxa viària, amb un nou accés des de la CV-670 i la millora de la mobilitat urbana amb la prolongació del carril bici. A més, continuem apostant per la millora de les zones verdes del polígon industrial amb la instal·lació d’un espai per a la pràctica de cal·listènia.\nA més, la nova actuació en el Polígon Industrial també contempla la millora de la gestió de residus amb la implantació d’una nova illa de contenidors soterrats en la ronda de Ponent. Aquest espai de reciclatge comptarà amb contenidor de recollida selectiva de vidre, envasos, paper i cartó i residus orgànics.\n“Les diferents actuacions que realitzarem aquest any 2021 en el Polígon Industrial busquen, una vegada més, que ‘Les Vinyes’ siga una àrea industrial competitiva, on les nostres empreses puguen créixer i desenvolupar-se, així com que altres puguen vindre a instal·lar-se”, assegura l’alcaldessa.\n← Març | Activitats culturals\nMiramar aplica nanotecnologia contra la Covid-19 als parcs infantils i bio saludables →


EL TRASTERO AZUL: 21 setembre 2018 Presentació del llibre "Les infermeres en l'atemptat del 17A"\n21 setembre 2018 Presentació del llibre "Les infermeres en l'atemptat del 17A"\nEs un honor presentar aquesta noticia, amb la informació publicada a la página de ediciones.santjoandedeu.edu.es\nI sobre tot, agrair públicament la col·laboració dels autors i el editor amb la UAVAT i la excel·lent organització de l’acte de presentació en una sala plena de gom a gom… amb l’afegit de que els beneficis de la venda del llibre anirán a la nostre entitat per continuar la nostre tasca de assistència a víctimes del terrorisme.\nAmb aquesta publicació es vol visibilitzar el treball infermer en una situació d’emergència, generada per un atac terrorista. Molts companys i companyes van ser herois anònims en tant que no es van donar els seus noms i cognoms, però van ser també herois plenament identificats, amb uniformes de bombers, del SEM, de la Creu Roja, pijames hospitalaris, bates o vestits de carrer. Infermers i infermeres que van posar, coneixement, tècnica, valors i emocions al servei de persones que precisaven de la seva atenció i que han volgut explicar com van viure aquella tarda del mes d’agost.\nSón relats naturals, trenats a partir de les seves paraules, que ens transporten a la Rambla minuts més tard de l’atropellament mortal i posteriorment als centres de salut i hospitals de Barcelona i Cambrils.\nDeixem a les futures generacions de professionals per escrit perquè es pugui consultar tants cops com calgui, el relat d’uns fets i unes actuacions que ens honoren com a professió; cal que res no caigui en l’oblit, cal preservar la memòria, cal conèixer la nostre història.\nNuria, Ana i Yousseff, algunes de les\nvíctimes asistents a la presentació del llibre\nNº de páginas: 216 pàgines interiors + cobertes\nDimensiones del libro: 148x210x12,5 mm\nDepósito legal: B 20802-2018


La Xunta comptarà amb un nou remolcador i dos helicòpters per lluitar contra la contaminació del mar | Consumer\nLa Xunta comptarà amb un nou remolcador i dos helicòpters per lluitar contra la contaminació del mar\nEl nou remolcador substituirà al "Comte de Gondomar", que ja té 30 anys\nEl sotsdirector del Servei de Guardacostas de la Xunta, Manuel Chan, ha anunciat que el govern gallec va a disposar d’un equip de lluita contra la contaminació complet per a juny del proper any, després de comprar dos helicòpters i posar en funcionament un buc de reforç i un remolcador nou.\nPer adquirir els helicòpters, la Xunta invertirà uns 22 milions d’euros. Actualment el Govern lloga els de el Servei de Guardacostas, no obstant això han anunciat que adquiriran els seus en propietat el proper any.\nQuant al buc de reforç, que s’està construint en Marín (Pontevedra), suposarà per al Govern una inversió de més de 6 milions d’euros. A més Chan ha aclarit que no serà pròpiament un remolcador, sinó que servirà com a peça de suport al “Sebastián d’Ocampo”.\nQuant al nou remolcador, que costarà uns 7 milions d’euros, ho construiran les Drassanes Cardama de Vigo per aproximadament abril de l’any que ve. Així ho ha anunciat Manuel Chan en la visita que va realitzar a aquesta companyia.\nEl “Sebastián d’Ocampo”, nom que se li ha posat al nou remolcador, passarà a substituir al “Comte de Gondomar”, que ja té uns 30 anys. El nou remolcador comptarà amb un equip d’infrarojos que permet la detecció de canvis de temperatura en el mar, la qual cosa facilita la localització de nàufrags o de taques de fuel tant de dia com de nit a gran distància.\nDes de les drassanes han explicat que tindrà una eslora de 41 metres i 13 de màniga, i per al seu funcionament estarà equipat amb un propulsor de 5.000 cavalls de potència, la qual cosa suposarà una velocitat de 14,6 nusos i autonomia per 4.500 milles. A més comptarà amb un sistema de doble remolc, dos pots salvavides, 300 metres de barreres anti-contaminació, 2 “skimmers” amb capacitat de succió d’entre 40 i 60 metres cúbics per hora, i sis tancs flotants de 25 metres cúbics per a la recollida d’hidrocarburs.\nD’altra banda han explicat que aquests sistemes estaran manejats directament pels dotze tripulants que portarà el buc des d’una sala de control independent del pont de comandament.\nA pesar que la base oficial del nou remolcador estarà situada a Vigo, el seu àmbit d’actuació serà tota la costa gallega, “des de la frontera amb Astúries fins al Miño”, segons el Servei gallec de Guardacostas. Entre les seves funcions destaquen les de salvament de nàufrags, incendis i recerca i formació.\nhelicópteros-ca remolcador Xunta


Casa Figueras Sabater\nCasa Figueras Sabater\nPL. Estació, de l', 001\nDurant les tres primeres dècades de la segona meitat del segle XIX, les construccions vilafranquines importants presenten com a característica comú l'absència d'ornamentació.\nSón les edificacions que es poden englobar dins del neoclassicisme vuitcentista en les que encara no s'ha posat de manifest, almenys en la seva totalitat les influències del romanticisme.\nA partir dels anys setanta, malgrat que la composició de façanes continua movent-se dins de les pautes del classicisme despullat d'ornamentació, comencen a aparèixer alguns intents que s'afiançaran en períodes posteriors.\nAixí la Casa Figueras Sabater, aixecada el 1873, segons projecte del mestre d'obres Miquel Elias i Güell, presenta una façana amb tot el parament modulat per bandes hortizontals, amb un interessant entaulament format per una senefa de quadrats girats, que incorpora tres ulls de bou i una cornisa de coronament. Les obertures, totes adintellades, es componen sobre tres eixos verticals, amb portals laterals i finestra central a la planta baixa, balcó de tres obertures a la planta principal i tres balcons d'obertura única a la planta superior.\nAls valors modernicistes d'aquesta construcció, s'hi afegeix la bondat de l'addició d'una planta amb tribuna el 1901, obra de Santiago Güell i Grau, que sobre una composició simètrica i encara utilitzant recursos clàssics, assaja els primers intents modernistes de l'autor, amb ornamentacions florals, que desrpés trobarem en altres obres de la vila.\nTantmateix la Casa Figueras Sabater presenta uns acurats interiors amb guixeria policromada, relleus ornamentals, mobles i d'altres elements complementaris d'interès.\nÚltima actualització: 30/11/2011


Varius amb cirurgia - Clínica Ferran Solà\nFERRAN SOLApromos web-06\nFERRAN SOLApromos web-09\nLes principals tècniques per a l’eliminació de varius amb cirurgia són:\nExtracció de varius mitjançant talls tan petits que no necessiten l’aplicació posterior de punts per al tancament de les ferides.\nPot realitzar-se mitjançant anestèsia local i la recuperació és gairebé immediata, amb un excel·lent resultat estètic, podent reiniciar les activitats laborals en 48h.\nInidicada en varius de mitjà i gran calibre.\nCHIVA (Cura Hemodinàmica de la Insuficiència Venosa Ambulatòria)\nTècnica que intenta preservar al màxim les venes perquè aquestes continuïn realitzant la seva funció.\nConsisteix en seleccionar els punts de formació de varius i eliminar-los amb petites incisions.\nNecessita d’un eco-doppler venós preoperatori per marcar els punts de fuga o formació de varius.\nEs realitza un tall a nivell de l’engonal per desconnectar el principal punt de fuga (la vena safena) i posteriorment amb petites microincisions s’extreuen els paquets varicosos.\nEl seu objectiu és preservar la vena safena.\nAmbulatòria amb una ràpida recuperació del pacient (48-72h), i un menor temps de baixa laboral (2-3 setmanes). La seva aplicació depèn del tipus de varius i s’ha de personalitzar en cada pacient.\nIndicada en varius de gran calibre.\nStripping o fleboextracció\nTècnica clàssica que consisteix a extreure tota la vena safena.\nProvoca un major temps de recuperació ja que hi ha una major agressió quirúrgica.\nIndicada en varius de gran calibre, amb incompetència i gran dilatació de la vena safena.