Gran part dels mitjans de comunicació s’ha fet ressò aquests dies de les més de 10.000 persones que es van concentrar a Vistalegre en suport al projecte de Vox, el partit d’ultradreta que va oferir un espectacle de banderes espanyoles i càntics de “que viva España” . Durant la trobada no van deixar cap dubte sobre els seus enemics a batre: encara que ells van pronunciar “independentisme, feminisme i migració”, es referien més aviat a plurinacionalitat, dones i migrants pobres.\nVox va exaltar durant tot el seu míting una Espanya idealitzada, uniforme i nostàlgica del passat. Una Espanya on els avenços i drets que hem conquerit les dones durant tots aquests anys són una “ideologia totalitària” i on òbviament cal expulsar els migrants pobres, culpables segons ells, de tots els nostres mals (sobre els migrants rics, aquells que compren edificis sencers, especulen o juguen a futbol professional evadint impostos, hi va haver un silenci significatiu).\nTot i que les enquestes els estiguin donant percentatges mínims de vot, el “moment Vox” coincideix a escala internacional amb una sèrie de moviments importants del que s’ha anomenat la internacional de la nova dreta. Aquesta “internacional reaccionària” està confrontant de manera explícita amb l’únic moviment que actualment s’està col·locant a la mateixa escala: el moviment feminista. Els últims episodis d’aquest xoc van succeir la passada setmana al continent Americà. El Senat dels Estats Units ha confirmat a Brett Kavanaugh, acusat de violència sexual, com a candidat conservador del president Trump per jutge del Tribunal Suprem, en meitat d’una onada de protestes de dones a les portes del Capitoli fartes de la complicitat amb la violència. En plena onada del #MeToo, la posició de Trump és inequívoca.\nAl mateix temps que succeïa això presenciàvem la victòria en primera volta de Bolsonaro al Brasil a pocs dies de les massives manifestacions convocades pel Moviment de Dones Brasileres contra el Feixisme sota el lema # EleÑao (“ell no”). L’estratègia de Bolsonaro en contra dels drets de les dones i la temible “ideologia de gènere” inclou la criminalització de l’avortament i de la diversitat sexual. De la mateixa manera que Trump, també Bolsonaro triomfa en un context de mobilització de milions de dones a Argentina, a Xile, a Centreamèrica que reivindiquen amb una força descomunal el dret a decidir sobre el propi cos.\nCom és possible que aquestes posicions, que ja haurien d’estar a l’abocador de la història, no els suposin un cost electoral? Com hem d’afrontar que l’anti-feminisme està sent un dels principals eixos ideològics del rearmament de l’extrema dreta global?\nL’auge d’aquestes forces reaccionàries pot considerar-se, en part, com una actitud defensiva de caràcter neomasclista davant l’avanç del feminisme, després de convertir aquest en un moviment que en molts països ha aconseguit aglutinar àmplies capes de la societat. El poder patriarcal es resisteix amb força als avenços de les dones i els col·lectius LGTB. Tot i assumint que es tracta per ara d’una organització inflada mediàticament, és en aquest context en el que hauríem d’entendre Vox. El perill que suposa aquest partit per a la democràcia i per als nostres drets no resideix (per ara) tant en la seva potència electoral, com en la capacitat que pot tenir de desplaçar el debat polític al voltant d’aquestes posicions reaccionàries.\nCom enfrontar-se llavors a la nova extrema dreta?\nEn primer lloc, cal subratllar que la responsabilitat ens pertoca a totes, no és un problema que només afecti els sectors feministes més mobilitzats. El dilema és clar: o resistim i avancem en conjunt, construint àmplies aliances que sàpiguen oferir certeses a la gent comuna, o ens dirigirem ràpidament a un clar retrocés. El futur del feminisme va lligat al futur de la democràcia. Per aplicar l’equitat de gènere es necessita llum, calen espais transparents de decisió on es puguin debatre, avaluar i rendir comptes de les decisions en termes de gènere. I a l’inrevés: no podem quedar-nos satisfetes amb una democràcia que exclogui la veu i els drets de la meitat de la població. Democràcia i feminismes caminen junts perquè el projecte feminista és un projecte de radicalitat democràtica.\nA Barcelona hem pogut desenvolupar un exemple d’aquestes polítiques feministes des de les institucions. Però aquest progrés no està gravat a pedra per l’eternitat. Des de les administracions ens toca refermar els avenços aconseguits, aprofundir-los i comunicar-perquè es normalitzin a les nostres ciutats i en les nostres regions.\nA les feministes ens tocarà seguir endavant i potenciar la riquesa de la transversalitat intergeneracional, ens tocarà continuar treballant des de la diversitat, que és el nostre major potencial, i seguir connectades a les nostres lluites i mobilitzacions globals. Que les grades plenes a Vistalegre el passat dia 7 no ens facin oblidar la imatge preciosa i potent de centenars de milers de dones recorrent els carrers el 8 de març.


Jordi Tarragona | Predicar i donar blat\nPredicar i donar blat\nper Jordi Tarragona 'Coach' i conseller d'empresaris 09 d’abril de 2020 05:30\nDiu la dita que “no és el mateix predicar que donar blat”. I puc afirmar per experiència pròpia que és ben cert en el cas de la gestió empresarial de la crisi de la COVID-19. Igual que “no és el mateix estar davant del brau a l’arena que darrere la palissada”. Però que no sigui el mateix donar consells que haver de prendre i executar decisions no vol dir que en moltes ocasions convingui tenir el suport d’un extern independent, amb criteri i experiència, i amb visió multidisciplinària abans de prendre decisions de vital importància per a l’empresa.\nL'extern pot ser un amic, un altre empresari, un consultor o el sursumcorda. L’important és que aporti un altre punt de vista, informació, idees, metodologia i sobretot faci les preguntes adients. Però no oblidem que la responsabilitat de la presa de decisions recau sobre la direcció, el govern i la propietat de l’empresa; que ara tenen una oportunitat d’or per a demostrar la seva professionalitat en la presa i execució de decisions.\nEl fet d'haver de prendre decisions evitant la “paràlisi per anàlisi” no impedeix que hem de reflexionar i fer un pas enrere per “evitar que l’arbre tapi el bosc”. Hem de preveure les conseqüències col·laterals i a llarg termini de les decisions a curt; i els escenaris alternatius al previst. La primera decisió d’actuació pot ser fruit dels nostres prejudicis, de les nostres experiències anteriors, del que fa el veí; i pot-ser hi ha altres alternatives.\nA la presa de decisions intervenen en diferent grau el cap, el cor i l’estómac. El primer ens diu el que hauríem de fer, el segon el que ens agradaria fer i el tercer ens dóna senyals d’alerta positiva o negativa. En situacions de crisi s’activen els instints primaris regits per l'hipotàlem, i tendim a reaccionar de forma impulsiva, és a dir, sense reflexió. És per això molt important que, dins del possible, veiem si hem seguit totes les passes per prendre decisions racionals. Després podrem decidir amb el cor o amb l’estómac, però convé comprovar que hem tingut en compte al cap.\nHem tingut en compte tota la informació? Tots els escenaris? A tots els implicats (família, socis, col·laboradores, clients, proveïdors...)? Els seus interessos i sentiments? Totes les alternatives, els seus pros i contres? El curt i el llarg termini? Tenim els mitjans per portar a terme amb èxit el pla d’acció decidit?\nTornem un moment a les alternatives. Hem sigut creatius o només hem pensat en “les de sempre”? És difícil amb la que està caient ser creatiu i parar a pensar en noves oportunitats per aprofitar les nostres fortaleses i actius empresarials i personals (poden ser intangibles). “No hi ha mal que per be no vingui”, potser és el moment d’encetar els plans aturats per no haver de canviar el “com ho hem fet sempre”. En tot cas, quedar-se ajupits lamentant-nos no és cap camí creatiu; “qui plora dóna pena, però no te crèdit” em van dir amb encert una vegada; i per sortir d’aquesta necessitarem tota mena de crèdit, no només bancari. Diuen que “la fam aguditza l’enginy”, aquesta és una ocasió immillorable per demostrar-ho.\nEl que decidim avui serà jutjat demà, a aigua passada, en virtut dels seus resultats. En aquest sentit és important recordar que decidir be és important; executar be és imprescindible; i una bona execució requereix seguiment i adaptació als canvis respecte al planificat. Si el resultat final no és el desitjant el més important és tenir la certesa de què es va prendre i executar la millor decisió possible.\nTornant a la dita de “no és el mateix predicar que donar blat” recordar la de “ser cuiner abans que frare” prové de la més llarga de què “qui ha sigut cuiner abans que frare, el que passa a la cuina sap”.\nSolitud empresarial covid-19


El Magnànim presenta un nou número de la revista «Debats» centrat en la relació entre cultura i Estat | Valencia Extra\n«La democràcia està sent buidada de contingut per la desigualtat», afirma el catedràtic de Sociologia, Antonio Ariño, en una entrevista que s’inclou a la publicació\nLa Institució Alfons el Magnànim-Centre Valencià d’Estudis i d’Investigació de la Diputació de València presenta hui, a les 19:00 hores, a la sala de la Muralla del Col·legi Major Rector Peset de València, l’últim número, el 130/2, de Debats. Revista de cultura, poder i societat. En l’acte participaran el diputat de Cultura, Xavier Rius, el director de l’Institut de Ciències Socials i de la Cultura del Magnànim, Antonio Ariño, i Joaquim Rius, director de Debats.\nL’acte servirà, a més, per a presentar l’edició de l’anuari en anglés, que reuneix en un volum els articles publicats al llarg de l’any en els seus diferents números. Així com la nova aplicació mòbil, ja disponible per a Android i Apple, que possibilitarà l’accés a tota la col·lecció de la revista en format PDF.


Dante Alighieri: 700 anys d'immortalitat - Converses a Catalunya\nDante Alighieri: 700 anys d’immortalitat\nRavenna, 14 de setembre de 1321. Mor, als 56 anys, el poeta florentí més gran d’Itàia, un geni d’alçada universal, un home lloat per tot el món, l’únic home que ha rebut el favor que un papa li dediqui una encíclica: Dante Alighieri. En ocasió del sisè centenari de la seva mort, el 1921, ara fa cent anys, el Papa Benet XV escriu l’encíclica In Præclara Summorum dirigida als professors i estudiants de la literatura i de l’alta cultura del món catòlic.\nAl llarg de tot l’any 2021, malgrat la pandèmia, tot Itàlia s’ha unit per celebrar aquest aniversari sobre la figura de l’autor de la Commedia\nPerò fa uns anys, l’octubre de 2012 va tenir lloc, a Roma, la primera iniciativa per la celebració del VII centenari de la mort del Dante. A l’església del Gesù hi va haver una vetllada literari-musical per obrir l’Any de la Fe, convocat per Benet XVI, amb el títol: La Fe de Dante on es ressaltava el vincle que uneix la figura de Dante Alighieri i la seva obra amb la fe cristiana. Es va llegir el Cant XXIV del Paradís, en el que Dante professa la seva fe, i es van cantar peces musicals de la Doctora de l’Església Hildegarda de Bingen. Enguany un conjunt d’esdeveniments se succeiran a diferents ciutats per tal de retre-li homenatge.\nAquesta institució lingüística publicarà 365 targes dedicades a la seva obra. Cada dia, des de l’1 de gener fins el 31 de desembre, publica el que anomena “la paraula fresca del dia”, una paraula treta de la Commedia per tal de remarcar l’actualitat i l’extraordinària llegibilitat del poeta així com per saber coneixements essencials sobre el seu vocabulari i estil, amb breus notes d’acompanyamment.\nLes paraules de Dante són una oportunitat per recordar, rellegir, descobrir i aprofundir la gran herència lingüística que ens va deixar.\nPetita ciutat de l’Emilia-Romagna on es va refugiar Dante durant un temps, a casa d’una família gibel·lina. És una manera de revaloritzar el lloc i la comarca.\nExposició Dante. La visione dell’arte, on s’il·lustrarà la figura del pare de la Divina Comèdia i de la llengua italiana a través d’una selecció d’obres des de l’Edat Mitjana fins al segle XX. Aquesta serà la joia de les exposicions: una gran mostra, amb préstecs de museus i particulars de tot el món, com els retrats de Dante i Farinata de Andrea del Castagno, el de Cristofano dell’Altissimo i un dibuix de Miquel Àngel d’un condemnat a l’infern.\nEs tracta d’un itinerari de 300 obres mestres, de les quals 50 provenen del museu florentí dels Uffizi. Per primera vegada, aquesta mostra analitza i reconstrueix en la seva totalitat l’íntima relació entre Dante i l’art, presentant als artistes que han assumit el gran repte de plasmar en imatges la força visionària de Dante, de les seves obres i, en particular, de la Divina Comèdia.\nEs podran veure obres de grans mestres com Miquel Àngel, Giotto, Fra Angelico, Filippino Lippi, Tintoretto, Sartorio, Boccioni i Casorati.\nMuseo Bargello Nazionale\nMostra on es podrà veure la relació de l’escriptor amb la seva ciutat natal.\nDes del mes de gener es poden visitar per primera vegada en línia, al lloc web, tots els dibuixos que il·lustren el poema realitzats a la fi del segle XVI pel pintor Federico Zuccari, durant la seva estada a Espanya, i més conegut pels frescos de la cúpula de la catedral de Santa Maria del Fiore. Aquestes il·lustracions han estat fins ara amagades al públic, només consultades pels experts.\nL’epicentre de les peregrinacions serà la casa museu. No hi ha relíquies de gran valor però sí materials divulgatius i bibliogràfics. El valor simbòlic d’aquesta torre és que la casa es troba en el lloc exacte on va viure la família Alighieri, i al costat de l’església de Santa Margherita dei Cerchi, on Dante i Beatriu acudien a resar sovint. El museu aprofundeix en la relació de Dante amb la seva ciutat natal, a la qual maleeix i elogia el mateix temps en diversos versos de la Divina Comèdia, i on sempre aspira a tornar amb els honors restituïts.\nLa gran personalitat intel·lectual del Dante fa que sigui un filòsof-poeta, un polític i un teòleg. Dante pertany a l’Edat Mitjana i a l’Humanisme. Poc se sap de la seva formació acadèmica, però és molt probable que cursés, en llatí, totes les disciplines de les set Arts Liberals del Triviumi el Quadrivium, així com estudis de teologia i filosofia. Als vint-i-pocs ja coneixia Aristòtil i Sant Tomàs.\nÉs un home d’una figura tràgica, en estat de perpètua protesta, en batalla sense treva contra el món, amb una indignació implacable fins a la medul·la fruit de la seva implicació política, cultural i religiosa al bàndol dels güelfs blancs. Apassionat, nerviós, violent, perseguit, desterrat, exiliat, privat dels drets, exclòs d’una amnistia, condemnat a ésser cremat si tornava a la seva estimada Florència… Va haver d’emigrar i “estar” −que no pas viure− a Verona, Pisa, Arezzo, Forli, Sarzana, Lucca, i finalment s’estableix a Ravenna, on mor. Dante només podia viure a la seva estimada Florència, on somia que hi podrà tornar algun dia, tal com diu en el cant XXIV del Paradís: “tornaré, i sobre la font del meu baptisme hauran de coronar-me”.\nAls 9 anys coneix Beatriu, una nena de la que s’enamora a l’acte i que fa que li dediqui tot el seu amor. Composa per a ella un primer sonet, però Beatriu mor als 23 anys. Fins i tot morta, serà la musa que inspirarà tot el seu escriure. La vida real de Dante no anava pel camí de Beatriu. Enamorat d’una dona amb la que no es casa, es casa, als 26, amb Gemma Donati amb qui va tenir quatre fills. Des que marxa a l’exili la seva família cau en l’oblit.\nAixí va haver de viure Dante Alighieri. Aquest fervor personal, que farà d’ell un home desgraciat, amararà tota la seva producció literària. Però com tot gran creador desperta respecte i simpatia. Dante va ser capaç de convertir una llengua vulgar en una llengua literària i que fos la llengua d’Itàlia. I la seva gran capacitat creadora va aconseguir, encara que hagués escrit en vulgar, el grau de poeta summe per la seva “inventiva, expressió pura i bella, i gran saviesa”.\nAls 18 anys Dante ja era l’encarnació de la poesia i la seva gran empresa lingüística va ser convertir les llengües “vulgars”, la que es parlava a cada territori de la península, en una llengua literària i que fos la llengua d’Itàlia. Va construir un monument de veritable humanisme amb arquitectura medieval i posà les bases de l’italià modern.\nLa Commedia no deixaria de ser una crònica del segle si el seu geni poètic no l’hagués transfigurat, si la seva inspiració no l’hagués elevat a l’alçada de sublim creació.\nDante va ser capaç de convertir una llengua vulgar en una llengua literària i que fos la llengua d’Itàlia Click To Tweet


La Capital de la Cultura Catalana proposarà establir una col.laboració amb la Capital Britànica de la Cultura\nActe d’inauguració de la Capital de la Cultura Catalana Badalona 2010. D’esquerra a dreta: Xavier Tudela, president de l’organització Capital de la Cultura Catalana; Mateu Chalmeta, regidor de Cultura i Patrimoni Cultural de Badalona; Antoni Martí, cònsol major (alcalde) de la Capital de la Cultura Catalana d’Escaldes-Engordany 2011; Jordi Serra, alcalde de la Capital de la Cultura Catalana Badalona 2010, i Santi Vila, alcalde de la Capital de la Cultura Catalana Figueres 2009.\nEl president de l’organització Capital de la Cultura Catalana, Xavier Tudela, ha anunciat avui que proposarà establir una col.laboració específica amb la recentment creada Capital Britànica de la Cultura.\nAbans del proper estiu serà elegida la primera capital cultural del Regne Unit, que entrarà en vigor el 2013. Les ciutats finalistes per assolir la designació són Birmingham, Derry, Norwich i Sheffield.\nSegons que ha declarat Xavier Tudela “el Regne Unit és el primer gran país europeu que ha decidit establir la seva capital cultural nacional, atès l’èxit d’aquesta iniciativa que va néixer a Europa el 1985 i que amb el pas dels anys s’ha estès arreu del món”.\nEl president de l’organització Capital de la Cultura Catalana ha afegit que “som capdavanters en l’establiment d’una capital cultural pròpia per a un àmbit lingüístic específic. A més, la capitalitat de la cultura catalana és també un instrument d’integració europea, ja que s’adreça a quatre estats europeus”.\nFinalment, Tudela considera que “aviat el Regne Unit i l’àmbit lingüístic català tindrem en comú el fet de tenir una Capital de la Cultura específica i això hauria crear sinèrgies molt positives entre ambdós territoris”.\nLa Capital de la Cultura Catalana (www.ccc.cat) s’adreça a tot el domini lingüístic i cultural català. Té com a objectius els de contribuir a ampliar la difusió, l'ús i el prestigi social de la llengua i cultura catalanes, incrementar la cohesió cultural dels territoris de llengua i cultura catalanes i, finalment, promocionar i projectar el municipi designat com a Capital de la Cultura Catalana, tant a l'interior com a l'exterior. El Parlament de Catalunya va donar el seu suport a la Capital de la Cultura Catalana, per unanimitat de tots els grups parlamentaris, l'any 2004. Fins ara, han estat elegides com a Capital de la Cultura Catalana: Banyoles 2004, Esparreguera 2005, Amposta 2006, Lleida 2007, Perpinyà 2008, Figueres 2009, Badalona 2010 i Escaldes-Engordany 2011. D’altra banda, l'organització Capital de la Cultura Catalana desenvolupa també periòdicament campanyes de promoció i dinamització cultural. Entre altres ha desenvolupat campanyes sobre el patrimoni cultural material de Barcelona, Badalona i de Catalunya; sobre les persones més sàvies de Catalunya; entorn els personatges que més han influït en la cultura europea, sobre el patrimoni cultural immaterial de Catalunya i Andorra, etc.


Hotels a Fortià\t>\nNúria, Spain, Espanya (19 jul. 2013)\nCan Bayre , 5 habitacions\nLes habitacions del Can Bayre presenten bigues de fusta i mobles d'estil rústic. Disposen de calefacció central, ventilador i banys amb assecador.\nL'hotel ofereix un bufet d'esmorzar amb productes locals frescos. Hi ha 2 restaurants a Fortià que serveixen dinars i sopars.\nEl Can Bayre té una terrassa exterior encantadora i un saló espaiós amb llar de foc. L'hotel també ofereix una selecció de jocs de taula.\nLa Casa-Museu de Salvador Dalí a Cadaqués es troba a 35 minuts amb cotxe del Can Bayre. L'aeroport de Girona és a 45 minuts amb cotxe.


CaixaBank i sindicats pacten l’ERO més gran de la banca a l’Estat - Regió7\nCaixaBank i sindicats pacten l’ERO més gran de la banca a l’Estat\nLes extincions s’han rebaixat a 6.452, tot i que el pacte també inclou 570 recol·locacions directes\nLa direcció i els sindicats de CaixaBank van arribar ahir a un acord sobre l’Expedient de Regulació d’Ocupació (ERO) derivat de la fusió amb Bankia, el més gran de la història de la banca a l’Estat, que se saldarà amb 6.452 sortides voluntàries d’empleats a Espanya, 1.839 menys que les previstes inicialment, segons fonts sindicals.\nDesprés d’una marató negociadora que va arrencar dimarts, l’últim dia del període de consultes de l’ERO, la direcció del banc i els sindicats van allargar la negociació fins assolir ahir a la tarda un pacte que evita acomiadaments forçosos i preveu prejubilacions a partir dels 52 anys.\nEls contactes entre les parts van arrencar l’abril amb un ERO que afectava a 8.291 persones; les extincions de contractes s’han rebaixat a 6.452, tot i que el pacte contempla també 570 recol·locacions directes en empreses del grup i 138 vacants en filials que s’oferiran a tota la plantilla. Fonts sindicals van dir que l’ERO evita acomiadaments forçosos i aposta per la voluntarietat, i van afegir que tampoc contempla clàusula de tancament, és a dir, que l’empresa no podrà forçar aquest nombre total de sortides de l’entitat si no hi ha prou voluntaris.\nDos esculls separaven les parts: la mobilitat geogràfica dels treballadors, que quedarà limitada per motius organitzatius a 40 quilòmetres, encara que el banc oferirà compensacions econòmiques als afectats, i les aportacions als plans de pensions dels empleats de CaixaBank, que creixeran un 2 %. Malgrat la voluntarietat, l’acord contempla contingents màxims de sortides per territoris i per franges d’edat. És a dir, que es limiten les sortides de 52 i 53 anys a un màxim de 750 empleats, i a 1.750 les de treballadors de 54 i 55 anys.\nEl personal de 63 o més anys percebrà la indemnització mínima legal: 20 dies per any treballat amb un topall de 12 mensualitats. Els treballadors d’entre 54 i 63 anys amb una antiguitat d’almenys 6 anys percebran una indemnització equivalent al 57 % del seu salari fix fins als 63 anys, així com el pagament del conveni especial amb la Seguretat Social fins a aquesta edat i una prima d’adhesió a l’ERO d’entre 18.000 i 28.000 euros bruts, segons l’antiguitat. Els empleats de 52 i 53 anys amb sis anys d’antiguitat que decideixin acollir-se a l’ERO, cobraran un 57 % del seu salari fix multiplicat per 7 anualitats, fraccionat en mensualitats fins als 63 anys, així com el pagament del conveni de la Seguretat Social fins als 63 anys i una prima única de 38.000 euros. El personal menor de 52 anys que vulgui marxar percebrà 40 dies per any treballat amb un límit de 36 mensualitats, amb una prima d’entre 13.000 i 23.000 euros en funció de la seva antiguitat.


L’AMIC supera els 350 mitjans associats - comunicació21\nRedacció|2019-05-07T09:30:11+02:006 maig 2019|Comunicació21\nL’Associació de Mitjans d’Informació i Comunicació a l’abril va arribar als 356 mitjans associats, dels quals 147 són impresos i 209 digitals. De les 356 capçaleres associades, 198 estan auditades per OJD, incloses pràcticament la totalitat de les més importants, fet que potencia el rigor en les dades dels mitjans, segons remarca l’AMIC.\nL’entitat destaca la recent incorporació d’un gran nombre de mitjans d’Andorra, i de mitjans de proximitat i temàtics, impresos i digitals, del País Valencià. Per la seva part, el creixement de mitjans associats segueix sent important a Catalunya, i se’n manté el nombre a les Illes Balears.\n“En conjunt, aquestes incorporacions ens consoliden com la principal associació del nostre àmbit territorial, que basa la seva tasca diària en generar utilitats per als associats i estar molt enfocada a oferir serveis que permetin als editors tenir millors eines de treball per informar millor als seus lectors”, assenyala l’AMIC.\nDels 356 mitjans associats, 294 són de Catalunya, 34 de les Illes Balears, 16 del País Valencià, 8 d’Andorra, 2 de la Catalunya Nord i 2 d’altres territoris.


Can Batlló presenta un llibre sobre la revolució social de Can Tunis als anys 30\nPer Redacció El 3\nCan Batlló va acollir la setmana passada la presentació del llibre Rastros de rostros en un prado rojo (y negro) del geògraf Pere López, que ha estudiat la revolució social dels anys 30. Segons López es tracta d’una revolució molts cops negada, atípica, fonamentada en la quotidianitat, en el dia a dia de les persones que la protagonitzen.\nL’autor va explicar durant la presentació que per documentar-se va “remoure molts arxius, massa, però també va parlar amb les persones del barri” de què parla, de Can Tunis, als actuals barris de la Marina. El llibre partia d'una pregunta: com aquella gent va ser capaç d'arribar a fer una revolució.\nEren gent que vivia a les cases barates i que abans havia estat en barraques. L’autor va agafar els fets del 36 i es va preguntar què havia passat abans i després: el 1929 es va fundar el barri perquè amb l'exposició internacional calia fer fora a la gent de les barraques de Montjuïc. El projecte inicial preveia que hi hagués 490 "casetes i hortets" i es van acabar fent 533 vivendes, encaixonant edificis i eliminant els hortets. El 1930 ja havien constituït un ateneu autogestionat i una secció sindical de la CNT i el 1931 inicien la vaga de lloguers que va durar cinc anys, malgrat els assalts policials i els desallotjaments. L'any 1936 molts van marxar al front, la majoria a l'Aragó, com a milicians i milicianes, per a combatre el feixisme. Mentrestant a Can Tunis es va fer un "comitè d’abastos" per a què ningú passés gana, una col·lectivitat agrícola, i l'"administració popular urbana" per autoorganitzar el barri, construint equipaments i regulant l'habitatge, patrulles de control, etc. “Van fer la revolució, però va durar poc”, comenta l’autor.\nEl 23 de desembre del 1938 van afusellar a Montjuïic a cinc persones, tres de les quals eren de les cases barates. Aquí es va acabar la revolució i a partir d’aquell moment va començar la repressió. Però el barri no va desaparèixer i sota la idea de "viure al barri" van seguir sent una comunitat unida que “vivien junts, pensaven junts, eren una comunitat de lluita”.\nAquesta és, sintèticament, la història que recull l’autor que a la vegada, tal com va expressar en la presentació, es pregunta perquè aquesta història no s’ha donat a conèixer ja que considera que ens cal aprendre d’aquelles persones. “Si n'aprenem alguna cosa, jo estic satisfet amb la meva feina”, va concloure Pere López.\nReportatge publicat a El 3, el 25/09/2013


UMH - ENGINYERÍA I TECNOLOGÍA AMBIENTAL\nPAS: ENGINYERÍA I TECNOLOGÍA AMBIENTAL\nENGINYERÍA I TECNOLOGÍA AMBIENTAL\nProcessos industrials i contaminació. Tractament de residus i abocaments. Aigües de consum i potabilització.\nEsta assignatura ajudarà als futurs graduats en Ciències Ambientals a conéixer les tècniques necessàries per a la prevenció i disminució de la contaminació generada per l'activitat humana, així com els processos relacionats amb la producció d'aigua potable.\n01L'alumne serà capaç d'identificar la problemàtica dels processos industrials i la contaminació\n02L'alumne serà capaç de diferenciar els fonaments científics i tècnics dels tractaments de potabilització d'aigües\n03L'alumne serà capaç de càlculs bàsics sobre tractament de potabilització d'aigües\n04L'alumne serà capaç de diferenciar els fonaments científics i tècnics de la caracterització de residus\n05L'alumne serà capaç de diferenciar els fonaments científics i tècnics del tractament de residus\n06L'alumne serà capaç de realitzar càlculs bàsics sobre tractament i valoració de residus.\nU1Processos industrials i contaminació\nU2Aigües de consum i potabilització\nU3Tractament de residus i efluents\n6 U2,U3 0 0 5 5\n9 U2,U3 2 4 6 12\n10 U2,U3 10 0 6 16\n11 U2,U3 8 0 6 14\n13 U2,U3 6 0 6 12\n14 U2,U3 0 2 6 8\n15 U2,U3 0 2 6 8\nAgència Ambiental Europea\nL'AVALUACIÓ FINAL de l'assignatura consta de tres apartats: 1. Un examen de PROBLEMES (P) numèrics, relatius a un sistema de tractament d'aigües o residus. Inclourà balanços de matèria i energia. Caldrà lliurar tots els càlculs realitzats per a la seua avaluació i passar els resultats a una plantilla de respostes. 2. Un examen TEÒRIC (T) tipus test. En l'examen tipus test, caldrà triar l'opció correcta entre quatre possibles opcions. Cada pregunta resposta erròniament resta 1/3 d'una correcta. Les preguntes no contestades no computen. Només es tindran en compte les respostes que apareguen en la plantilla del test. 3. Activitats PRÀCTIQUES: 3.1. PRÀCTIQUES DE LABORATORI (L): Se sol·licitarà que lliuren en finalitzar les pràctiques un quadern de laboratori amb els càlculs realitzats durant els experiments i l'explicació a les qüestions que s'hagen plantejat. La nota obtinguda en el quadern de laboratori ha de ser igual o superior a 5 punts sobre 10. En cas de no aprovar el quadern de laboratori o no realitzar els experiments, l'alumnat tindrà dret a realitzar un examen de qüestions teòriques, explicacions metodològiques i/o càlculs. La nota obtinguda en aquest examen ha de ser igual o superior a 5 punts sobre 10. 3.2. PRÀCTIQUES D'INFORMÀTICA (I): Se sol·licitarà la presentació d'un informe de les pràctiques realitzades en l'aula d'informàtica. La nota obtinguda en l'informe ha de ser igual o superior a 5 punts sobre 10. 3.3. EIXIDA DE CAMP (C): Es realitzarà un qüestionari de la visita a una *ETAP. 3.4. ASSISTÈNCIA A PRÀCTIQUES (LABORATORI, INFORMÀTICA I CAMP) (AP): Es valorarà l'actitud i interès mostrat. 3.5. RESOLUCIÓ DE QÜESTIONS D'INTERÈS CIENTÍFIC (Q): Al llarg del curs es plantejaran qüestions científiques d'interès, que l'alumnat deurà resoldre cercant i analitzant informació científica rellevant. Les qüestions seran resoltes individualment, devent presentar-se per escrit una breu explicació i la bibliografia emprada. Nota final: 0,5·P + 0,35·T + 0,05·L + 0,03·I+0,02·C + 0,03·AP + 0,02·Q Per a poder fer la mitjana entre teoria i problemes és imprescindible obtenir una nota mínima de 4 punts sobre 10 en cadascuna de les parts (T i P). La nota ponderada de l'examen de teoria + problemes (0,50·P+0,35·T)·10/8,5 ha de ser superior a 5 sobre 10 perquè se sumeix a la nota de pràctiques. En el cas que no s'obtinga un aprovat en la nota ponderada de l'examen, es podrà guardar la nota de T o P quan siga igual o superior a 4 punts sobre 10 (fins a la convocatòria de desembre), sempre que s'haja obtingut un mínim de 3 punts sobre 10 en l'altra part que no es guarda. Per a aprovar l'assignatura és necessari aprovar les pràctiques de laboratori (L) i informàtica (I), mitjançant la correcta presentació del quadern de laboratori (o examen alternatiu) i informe de pràctiques d'informàtica. En les activitats proposades en les pràctiques de l'assignatura es valoraran aspectes tals com la presentació, rigor científic en les explicacions i exactitud en els possibles càlculs plantejats. Se sancionarà el plagi. Es realitzarà un examen de teoria eliminatori de matèria, sempre que la nota siga igual o superior a 5 punts sobre 10.


XVIIIa edici� de les Catifes de Corpus a l�Ametlla de Mar - Diari m�s Ebre\tmés ebre\nXVIIIa edici� de les Catifes de Corpus a l�Ametlla de Mar\nAquest diumenge, 10 de juny, els carrers de la Cala es tornaran a omplir de colors, dibuixos i frag�ncies amb les catifes elaborades pels ve�ns del municipi, lligant un itinerari per on transcorrer� la process� de Corpus.\t08/06/2012\nEl dissabte a la nit per�, s�ha convertit darrerament en un nou atractiu, donat que es el moment m�s �lgid del treball de confecci�, i centenars de ve�ns, grans i petits ocupen els carrers creant un magn�fic ambient de germanor i col�laboraci�, el qual invita a passejar, con�ixer les t�cniques de confecci�, intercanviar conversa i fins i tot, perqu� no, donar un cop de ma que ser� benvingut. Els ve�ns i ve�nes de les cinc agrupacions hauran treballar de valent, durant tota la nit, per tenir a punt les catifes a primera hora del mat�. �al darrera de les catifes hi ha un gran esfor� ciutad� que nosaltres recolzem. Es d�agrair la implicaci� que hi ha per part de les cinc agrupacions de ve�ns i ve�nes que contribueixen a que al llarg d�aquests dies ens visiti molta gent i evidentment aix� es bo per a l�economia i la promoci� local�, ha explicat Vicent Mart�, regidor de Turisme de l�Ajuntament de l�Ametlla de Mar.\nFa vint-i-vuit anys que unes ve�nes del carrer Andreu Llambrich de l�Ametlla de Mar van comen�ar la tradici� de les catifes de Corpus. Les catifes s�han anat estenent pels carrers del nucli urb�, Llibertat, Pau Casals, Pla�a Nova, Prim, Bruch i Pla�a de l�Esgl�sia, per on es realitza la process� de Corpus. Sanefes, colors, frag�ncies, figures religioses i laiques es barregen a les catifes que, aquest any, es podran visitar el diumenge 10 de juny. Cal tenir en compte que tot i ser una iniciativa ve�nal l��rea Municipal de Turisme de l�Ajuntament de l�Ametlla de Mar sempre ha recolzat la iniciativa pel seu atractiu tur�stic i l�alt valor tradicional que t�. Des del consistori es patrocina el treball de les agrupacions atorgant 5.000 euros als grups ve�nals, per obtenir la mat�ria prima per elaborar les catifes, a la vegada que s�encarrega de la coordinaci� i la promoci� de la festa. L�Ajuntament de l�Ametlla, t� un conveni amb l�Institut Mare de D�u de la Candelera per tal que els alumnes de 2n i 3er d�ESO realitzin els dibuixos de les catifes i que el dissabte a la nit col�laborin en la confecci�. La tarda de diumenge, seran els nens i nenes que aquest any han fet la 1� Comuni� els qui assumiran el protagonisme recorrent en process� tot el recorregut floral. La Missa comen�ar� a les 18h i posteriorment s�iniciar� la process� de Corpus.


Empat al derbi penedesenc de la Tercera Catalana entre Moja i Riudebitlles — Ajuntament d'Olèrdola\nEmpat al derbi penedesenc de la Tercera Catalana entre Moja i Riudebitlles\nEmpat al derbi penedesenc de la Tercera Catalana entre Moja i Riudebitlles L’equip de Sant Pere de Riudebitlles es va posar dos cops per davant però el Moja va poder empatar amb un darrer gol al temps afegit http://www.olerdola.cat/news/empat-al-derbi-penedesenc-de-la-tercera-catalana-entre-moja-i-riudebitlles http://www.olerdola.cat/news/empat-al-derbi-penedesenc-de-la-tercera-catalana-entre-moja-i-riudebitlles/@@download/image/image\nL’equip de Sant Pere de Riudebitlles es va posar dos cops per davant però el Moja va poder empatar amb un darrer gol al temps afegit\nJornada amb només una victòria olerdolenca. A la Tercera Catalana el Moja va empatar a dos davant del Riudebitlles, amb un partit especial per 5 dels integrants actuals del Moja, ex del Riudebitlles. L’equip visitant es va avançar al minut 14 amb un gol d'Adrià Galindo, 5 minuts després el Moja va disposar d’un penal per mans dins l’àrea d'un jugador visitant, però Roger va enviar el xut al travesser. Al descans es va arribar amb el 0-1 en contra. A la represa va arribar el gol de l’empat. David Cugat amb un xut de fora de l’àrea va posar les taules al minut 17, fins la part final del partit no es va moure més el marcador, amb un contraatac Galindo feia l'1-2, amb una jugada desafortunada on Bernat, el porter local, es va lesionar. Marcos substituïa Bernat, Pau Feixas va poder empatar però el porter visitant va aturar el xut i ja amb el temps acabat, aquest cop sí Pau Feixas podia empatar el partit amb un llençament de fora de l’àrea. Finalment es va sumar un punt, amb el primer empat a casa de la temporada. El proper partit del Moja serà de nou a casa davant del Montserrat d’Igualada.\nA la Quarta Catalana el Sant Miquel / Montagut va tornar a caure aquest cop davant del Quintinenc a Moja per 1-3, en un partit on fins la part final va tenir opcions l’equip olerdolenc de treure al menys un punt. Tot i avançar-se 0-2, Francis amb un gol al minut 10 de la segona part va posar emoció al partit que finalment es va resoldre amb un gol a manca de 9 minuts per acabar. Per altra banda el Base Olèrdola Femení va aconseguir la primera victòria de la temporada al camp del Vallirana. Les noies de Senén Ullate van capgirar un primer gol de les locals al minut 2 amb gols d’Esther als 15 minuts, Estefi als 4 de la represa, Nahiara al minut 15 i Alba amb dos gols als minuts 23 i 28. Les locals marcaven al minut 25 i 43 per deixar el definitiu 3-5.


Apartmán Martin Lipno nad Vltavou República Txeca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nApartmán MartinLipno nad Vltavou 500, Lipno nad Vltavou, Lipno nad Vltavou, República Txeca, 382 78 - Veure al mapaExcel·lent8,7Basada en9comentarisVeure totes les 40 fotosVeure al mapa8,9UbicacióParticularitats que li encantaranWi-Fi gratuït en totes les habitacionssaunabalcó/terrassajardí\nConvenientment situat a Lipno nad Vltavou, Apartmán Riviera Lipno 500 és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. A Apartmán Riviera Lipno 500, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com habitació familiar, lloguer de bicicletes. L'ambient de Apartmán Riviera Lipno 500 es reflexa en cada habitació. calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses centre esportiu, sauna, piscina coberta, esquí, pesca, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Apartmán Riviera Lipno 500 és una elecció inteligents per a viatgers a Lipno nad Vltavou, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nCal que informeu el Apartmán Martin de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. En arribar, cal abonar un dipòsit de 250 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.


Badalona posa en marxa un nou servei de suport i vigilància als accessos dels centres educatius de la ciutat | Àrea Besòs\nInicio Societat Badalona posa en marxa un nou servei de suport i vigilància als...\nL’Ajuntament de Badalona ha posat en marxa un nou servei de suport i vigilància als accessos dels centres educatius de la ciutat per garantir la seguretat de l’alumnat, les seves famílies i els treballadors. A partir d’aquest dimarts 3 de novembre totes les escoles de la ciutat, públiques i concertades, disposaran d’un Agent d’Accés Escolar que realitzarà tasques de suport a les entrades i sortides dels centres i que adaptarà la seva actuació a les necessitats de cada escola en funció de les seves característiques i demandes. D’aquesta manera, els nous agents podran desenvolupar funcions diverses com vetllar perquè es compleixi amb les mesures de distanciament social i seguretat establertes als accessos dels centres, vetllar per la seguretat viària o reforçar els controls que es fan a les escoles de neteja de mans i presa de temperatura corporal.\nLa implantació d’aquest nou servei respon al compromís que el govern municipal va adquirir amb les direccions dels centres i FAMPAS de la ciutat per tal de garantir la seguretat enfront de la pandèmia de la Covid-19 i les seves conseqüències. El govern considera que aquest és un servei imprescindible i per això es mantindrà fins a la finalització del curs escolar 2020-21 amb la possibilitat d’allargar-ho mentre duri aquesta situació excepcional.\nPer posar en funcionament el nou servei de suport i vigilància als accessos dels centres educatius s’han contractat 56 persones que faran la funció d’agent. Totes les persones que formen part del servei aniran identificades per fer la seva feina i seran supervisades per tècnics de Protecció Civil i d’Educació de l’Ajuntament de Badalona.\nLa voluntat del govern municipal a l’hora d’engegar aquesta iniciativa ha estat cobrir una doble necessitat: garantir i millorar la seguretat i oferir una primera experiència laboral o una oportunitat d’inserció al mercat de treball a persones amb dificultats per trobar un lloc de feina. Per això, les 56 persones que han estat contractades per fer d’Agents Agent d’Accés Escolar són joves, aturats de llarga durada, dones o persones amb dificultats d’inserció laboral.\nEls nous agents han rebut aquest dilluns 2 de novembre una formació a càrrec de tècnics municipals. Posteriorment, a la tarda, s’ha fet la presentació del servei a l’Institut escola Sant Jordi, situat al barri de Pomar. Durant l’acte l’alcalde Xavier Garcia Albiol ha conversat amb els nous agents i ha valorat “la seva bona actitud i predisposició per desenvolupar aquesta important tasca amb la màxima professionalitat possible”. L’alcalde ha explicat que “aquest servei és una gran notícia per a Badalona, ja que millora la qualitat del servei dels nostres centres escolars i alhora permet entrar al mercat laboral i disposar de recursos a persones que ho necessiten, especialment en l’actual context de crisi”.\nArtículo anteriorL’alcalde de Badalona es reuneix amb la presidenta del Gremi d’Hostaleria i Turisme del Barcelonès Nord i Maresme Sud per trobar fórmules que afavoreixin el manteniment del sector en l’actual context de crisi\nArtículo siguienteBadalona i la Cambra Oficial de Comerç, Indústria, Serveis i Navegació de Barcelona obren vies de col·laboració per dissenyar el futur de Badalona


19 dones famoses sobre el poder del príncep - Príncep\nMantenir-Se Al Dia Dels Errors De La Continuïtat\n19 Dones famoses en el poder del príncep\nEn honor dels 57 anys del príncep a la Terra, hem recollit algunes reflexions de moltes dones famoses que s'han comptat entre els seus col·laboradors, amics i fanàtics del primer lloc, inclosos Chaka Khan, Misty Copeland i Gwen Stefani. Continua llegint els seus pensaments sobre el poder incomparable del príncep.\nella intenta Macpherson\n'És l'únic home que he vist mai que encén l'escenari en el foc, deixant-lo cremar dins d'un moviment frenètic, llums, guitarres elèctriques, diapositives, pianos, danses, veus, partits i cançons. Oh, Déu meu, cançons tan poderoses que estàs canviat per sempre. Cançons que fan riure, plorar, pensar i ballar. Cançons que em feien mirar la cançó com històries que són passions innombrables que moren per ser escoltes. A causa d'ell, mai no he volgut ser com ningú més que jo. Per la seva música, la meva música té ales per ser diferent. ' - Saló de la fama del rock and roll, 2004\n'Recordo com ens vam colar al Westwood Theatre de LA per veure l'estrena de Purple Rain. Tots dos anàvem disfressats. Ens semblava bastant dolent. Ens vam asseure allà, vam beure refrescos i vam menjar crispetes. I el príncep continuava fent bromes publicitàries en veu alta. La gent els agradava tant com la pel·lícula, però no sabien que era príncep. - Ebony, Novembre de 1984\n'Em dirigeixo a la meva nit de lluna de mel a Santa Bàrbara de L.A. i surt' Little Corvette Roja '. Ens agrada, oh Déu meu, és príncep Així que començo a cantar totes aquestes paraules i m'agrada que: 'Estireu, hem d'aconseguir un reproductor de cassets! I ho hem de gravar! ”Estic escrivint al cotxe: aquí estem, recent casats, i arribem al nostre hotel, i estem muntant la gravadora, i he creat tota la meva nova melodia per [la cançó]. Així que no he sortit la cançó, perquè admeto que ho he fet. Així que entrem a un estudi a Los Angeles un parell de setmanes més tard i localitzo el número de telèfon de Prince, i com que sóc Stevie Nicks, puc aconseguir-ho ... el truco i mai no pensava que li respondria ni això. seria ell, o que el trobaria alguna vegada, i ell respon. Vaig dir: 'Príncep, es tracta de Stevie Nicks, i vaig escriure una cançó a la teva cançó' Little Red Corvette ', i ara mateix estem al Sunset Sound, i em pregunto: en primer lloc, volia dir-te que Et dono el 50 per cent de les [royalties] si mai va a qualsevol lloc, però estàs a la ciutat? Si ho és, com se sentiria per baixar-hi i jugar-hi? ”Mai en un milió d’anys, vaig pensar que seria aquest home, 'Allà estaré allà mateix.' Va estar allà en 20 minuts i va tocar [ella mimant parts instrumentals de la cançó] a 'Stand Back', i va estar-hi una hora i mitja, i després va marxar. ' - MTV, abril de 2009\n'Prince em va assabentar quan vaig llançar el meu primer EP, Metropolis. Va ser quan vaig ser convidat a casa seva. Ell era molt conscient del meu tracte: tenia el meu propi segell de gravació, essent propietari del negoci, associant-se amb Sean Combs i Atlantic. Es va alegrar que estiguem en control, de manera creativa. Vaig escriure tots els títols de The ArchAndroid en un paper (no recordava el que aleshores havíem anomenat les cançons) i en va obtenir la primera còpia. Va dir: 'Això és increïble, això és increïble, això governarà el món'. I vaig dir: 'Gràcies' '- El guardià, Juny de 2013\n'El príncep, que és un dels meus ídols, em va donar alguns consells quan vaig treballar amb ell:' Alguna vegada has intentat escriure un èxit? Com ara, no tracteu només d’escriure una cançó, proveu d’escriure una cançó d’èxit. ”Jo el recordo dient això i jo pensant, sí, teniu raó. Per què escriuria res més? ” - Ella, Maig de 2011\n'D'alguna manera, es va posar en contacte amb mi i em va dir:' Volia que sabéssiu que crec que hauríeu de tenir el vostre propi disc discogràfic i no hauríeu de fer una còpia de seguretat a la banda de ningú. 'I vaig quedar impressionat i realment sorprès i realment feliç. Va ser molt aclaparador, només venir d’un poble petit i haver passat això. Vull dir, va ser increïble. Com que creia en mi, realment em va donar la confiança de sortir-hi realment quan era el moment perquè les coses passessin pel meu compte i allunyar-me. Prou confiança per poder-ho fer, així que estaré agraït per sempre ”. - Idolador, desembre de 2013\nEn actuar amb Prince als Grammy el 2004:\n“Al principi, em vaig espantar. Començant assajos, em veia tan desbordat, nerviós i aturat. Ens assajem cada dia durant una hora durant una setmana en lloc de assajar durant sis hores el dia abans. I això era tan intel·ligent. Va ser la idea del príncep i suposo que sap que la gent està a la vista perquè és tan increïble i em va fer còmode. Quan va arribar el moment per fer-ho, va ser com una segona naturalesa. Però vaig tenir tanta por i la meva closca als assajos. A l'escenari, ni tan sols li vaig donar el micròfon. [Riu.] I només ho vaig veure. I vaig dir: Què és això? El micròfon se suposava al mig, no davant de la boca! Però això era Sasha. Ella es va fer càrrec ”. - GIANT revista\nA la banda de cobertura Prince, Princess:\n'Havia de ser príncep. No crec que això sigui fort sobre ningú. Es tracta d’una història amorosa de tota la vida. És el meu provat i veritable amor únic de la música. Vaig començar a escoltar la seva música quan era petit, perquè tenia un cosí més gran que portava “Dirty Mind” a casa nostra. Però es va convertir en la meva música quan vaig veure 'Purple Rain'. Així que va començar el camí enrere i no s'ha aturat. ' - SFGate, maig de 2014\n“És molt partidari dels artistes nous. Quan el vaig conèixer el 1978, encara no havia canviat el meu nom. Sheila Escovedo és el meu nom real. Quan el vaig anar a veure per primera vegada fer una actuació a San Francisco, em vaig acostar fins a ell i em va veure venint, es va girar i em vaig donar la mà per presentar-me. Vaig dir: 'Hola, el meu nom és ...' i em va dir: 'Ja sé qui ets'. Vaig dir: 'De debò?' i vaig quedar una mica impactat i llançat enrere perquè no en tenia ni idea. Va dir: 'Sí, he estat seguint la teva carrera durant un temps i t’he estat veient actuar amb George Duke, et veia en programes de televisió i t’he vist tocar de percussió i bateria.' Llavors, ell ja estava a la meva carrera, que va ser fantàstic. No en tenia ni idea. He jugat amb tants artistes diferents fins a aquest moment. Quan sent música nova que gaudeix de debò i artistes nous que realment estan intentant fer-se un camí i tenen aquesta passió, crec que tots som darrere d’artistes nous que volen fer-ho. Estem arrelant per a ells. No és una competició. És més com una celebració de la música. ' - Huffington Post, maig de 2011\n'Seria aquesta noia que es passejava amb un bloc de notes anotant idees i notes. Sempre ho trauria de la mà i es burlava sense pietat de mi i deia: 'Això és una merda', 'Això és un bon cor', o 'Aquest vers xucla', o 'Hauríeu d'acabar amb aquell.' escrivint algunes coses així. Li vaig enviar la lletra a 'The Arms of Orion'. Li va agradar molt, li va posar música i va acabar sent a la banda sonora de Batman. ' - Windy City Times, Agost de 2012\n'El príncep té una manera d'extreure't; de vegades dolorosament i de vegades sense que ni tan sols ho sàpigues. Creativament, treu les millors parts; parts que ni tan sols sabíeu que teníeu o podríeu fer. No sempre va ser simpàtic, però no va ser agradable. Es tractava de concentrar-se i estendre’t. Es tractava d’aprendre a arribar i créixer en una direcció que potser no haureu intentat mai pel vostre compte ”. - Examinador, maig de 2011\n'Sempre m'ha encantat la seva música i la vaig cobrir perquè sentia que era bona cosa. Feia temps que pensava a enregistrar 'I Feel For You', però realment no s'ajustava als estilismes dels meus registres anteriors. Aleshores, quan Warner va voler que sortís amb un registre comercial en aquell moment, el vaig recordar i el vam posar allà. Ara ningú pot semblar que camina cap a mi sense entrar en aquest rap [riu]. Si ho escolti una vegada més ... ni tan sols sabria que la part de la cançó seria en primer lloc. ' - Cantautor, 1996\n'[Vaig conèixer a Prince] fa molts anys (1979) als American Music Awards. Volia que el portés al bany ... Escolta, aquesta és una història veritable. Volia que el portés al lavabo. El seu gerent es va acostar a mi i em diu que aquest noi (príncep) vol saber si el podríeu portar al bany. Vaig dir 'no és una línia i mitja'. No, no ho faré. Vaig dir: 'Pots tornar-ho a ell.' Aleshores ell (Príncep) em va seguir. Es va treure la jaqueta i em va preguntar si em trauria la meva. Vaig preguntar-li: 'Per què?', Va dir: 'Així que puc provar la teva i que pugueu provar la meva.' Així que ens vam provar amb la roba dels altres i ens vam adonar que ens adaptem a la roba. Vaig pensar que era meravellós ... És l’home més romàntic que he conegut a la meva vida! És l'home més romàntic que hi ha hagut. No hi ha cap home que el pugui tocar en la història. Ningú. És extremadament romàntic, ja saps què vull dir. - JET, Maig de 1986\nEn treballar Sota la Cirera Lluna amb Prince:\n“Feia una jugada de Marguerite Duras en un camp quan vaig rebre la trucada. 'Bé. Vols que vagi a conèixer ... EL MEU DÉU! ”, Ja que en aquell moment era el meu Déu. Escoltava 'Raspberry Beret' al meu Walkman en boucle, sense parar, als auriculars grans. L’estava escoltant tot el temps mentre feia el joc de Marguerite Duras. De manera que de sobte em tocava en aquest tipus de jutjat d'aquesta persona estranya i peculiar i brillant que m'havia triat ... no tenia experiència; Mai abans havia fet una pel·lícula. Estava boig, completament boig. ” - A.V. Club, abril 2013\nCom era que el príncep digués: 'Oi, tinc aquesta cançó per tu'?\n'D'alguna manera em va arribar una paraula per anar a Sunset Sound i recollir el cassette de Prince. Ja eren els temps antics de casetes, ja ho sabeu. Hi havia dues cançons, i una d’elles va ser 'Manic Monday' ... [riu) Però només vaig obtenir la cinta i la vaig reproduir a la tornada a l'estudi on hi havia The Bangles ... El títol era realment fantàstic. Simplement em recordava a 'Depressió maníaca', la cançó de Hendrix, i tenia una mena de cosa psicodèlica. I aleshores va tenir aquestes excel·lents harmonies, i no ho sé, hi havia moltes coses sobre això, on només pensava: 'Aquest és un molt adequat per a The Bangles.' Així que estic agraït per ell donant-nos aquesta cançó, perquè va acabar sent el nostre primer èxit de ràdio. ' - A.V. Club, octubre de 2011\n'No hi havia res com la [controvèrsia] al món. No hi ha cap altre àlbum com aquest al món. En aquell moment o ara. Era tot: era polític, era social, era porno suau, era romanç, era religió. Va ser tot. És un dels cinc primers àlbums per a mi. Veus com la meva veu es fa molt tranquil·la quan parlo d’això? Això és perquè no sóc prou fort per parlar-ne. No sóc digne. Príncep portava un noi grosero a l'àlbum Controversy, al seu botó. Vaig mirar arreu per trobar aquell passador. Vaig ser un stan. ” - Complex, Novembre de 2015\n'La meva única direcció quan era més jove havia de ser príncep. Prince era el meu One Direction ... El primer àlbum que vaig comprar va ser Pluja porpra i venia amb un cartell. Va venir amb un cartell! Sí, l’obres i obtens aquest cartell i jo poso el cartell a la paret. De vegades, sortia sortint de l'habitació i em besaria a príncep. ' El Tonight Show amb Jimmy Fallon, Març de 2015\n“Conèixer-lo personalment ha estat per a mi un artista tan obert com a artista. Estar al voltant d’un altre artista que li apassiona tant el que fa, sento que he crescut tant en els darrers dos anys. Només cal veure de primera mà un geni musical i veure que està bé estar immers en el que feu. Aquests són els millors artistes. Ell només ha estat un gran mentor i amic ... Va passar alguna cosa, es va fer alguna cosa quan vaig conèixer el que em va donar aquesta confiança a l'escenari. Només m’ha ajudat a veure la imatge més gran: no estar tan centrat en les coses polítiques que passen a la meva companyia i amb els ballarins al meu voltant, i centrar-me realment en mi i en el que faig. No sentir-se jutjat per altres persones ”. - Un dia a la vida, Setembre de 2011\nbones històries de sexting\n'Vaig fer una entrevista amb Tavis Smiley, molt a prop de Prince, i va pensar que Prince volia escoltar la meva música. Potser feia quatre anys que va contactar amb el meu director i li vaig enviar una demostració que tenia, perquè ni tan sols tenia un registre. Aleshores Príncep em va demanar que vingués a Las Vegas i emprengués amb ell i ens vam fer amics. Si jo fos jo escoltant algú que digués tot això, pensaria que també és una bogeria, però Prince només és una persona tan meravellosa, creativa i amorosa. És una bola de foc de talent, creativitat i intel·ligència i convida a la gent a la seva àrea de discussió, per la qual cosa l’admiro i a qui li eixuta el que fa ”. - Essència, Agost de 2010\nAquesta imatge espel·lent és una idea de la dona 'perfecta'\nKylie Jenner vol ser normal\nMotius per estimar Nova York\nUn policí de Chicago que va disparar a 16 anys de 16 anys, va trobar la culpabilitat de l'assassinat\nArizona Muse es talla els cabells\nAra podeu confeccionar la vostra roba interior petita per a mantells de préssec


Augmenten un 10 % les reserves a les agències de viatges | betevé Web\nRedacció btvnotícies dijous 29 de juny, 2017 , 14.32\nSegons dades de l’associació ACAVe, els països asiàtics lideren les reserves de viatges organitzats de llarga distància, seguits dels Estats Units i els safaris a l’Àfrica\nLes destinacions de llarga distància segueixen sent les més demandades a les agències de viatges per a l'estiu. Països asiàtics com el Japó, Indonèsia, Tailàndia, el Vietnam o l'Índia ocupen les primeres posicions. Al darrere, països americans com els Estats Units, el Canadà o Cuba. Pel que fa als africans, els més sol·licitats són Kènia i Madagascar per la seva oferta de safaris. ACAVe assegura que les reserves han augmentat un 10 % i que s'allarga la durada mitjana dels viatges.\nL'Associació Catalana d'Agències de Viatges Especialitzades (ACAVe) atribueix l'augment de les reserves a la millora del mercat laboral. Aquest factor també ha fet que els clients reservin els viatges organitzats amb més antelació: la meitat de les agències de viatges consultades afirmen que la majoria de consumidors reserven amb entre tres i sis mesos de previsió. Un fet que els permet aconseguir millors preus i escollir entre una oferta de serveis més àmplia. Segons Martí Sarrate, president d'ACAVe, les noves rutes intercontinentals que operen des de l'aeroport de Barcelona-El Prat també estan fent augmentar les reserves, tant de barcelonins que viatgen a l'estranger com d'estrangers que vénen a Barcelona i contracten paquets amb agències locals.\nLa durada dels viatges també s'ha allargat fins a entre vuit i 15 dies de mitjana, amb una despesa per persona entre els 1.500 i els 2.500 euros. Segons Martí Sarrate, president d'ACAVe, les agències de viatges "ens hem convertit en una garantia de seguretat per als consumidors, que cada cop valoren més aquest aspecte".\nPel que fa a les destinacions, els països asiàtics lideren les reserves (sobretot el Japó, Indonèsia i Tailàndia), seguits de països nord-americans com els Estats Units i el Canadà i els safaris de l'Àfrica. En els viatges europeus, la demanda es manté estable, amb un lleuger augment de reserves cap a Rússia i els països escandinaus, i un descens de la demanda cap a capitals com Londres o París a causa dels atemptats terroristes. Els creuers es mantenen a l'alça per la bona relació qualitat-preu i la millora de prestacions de les companyies. Pel que fa a destinacions internes a l'estat, lideren les Illes Balears, amb Andalusia en segon lloc i les Illes Canàries en el tercer. Destaquen el País Basc, Navarra i Galícia com a destinacions de muntanya i també La Rioja escala posicions pels seu turisme lligat al vi.\naeroport de Barcelona-el Pratagències de viatgesvacances


Es detecten 4 positius de Covid al Centre Sociosanitari Bernat Jaume - Empordà\nEs detecten 4 positius de Covid al Centre Sociosanitari Bernat Jaume\nLa Fundació Salut Empordà registra dues morts en una setmana i cinc ingressats més\nEMPORDA.INFO 29.03.2021 | 16:08\nL'Hospital de Figueres actualment té 24 pacients ingressats per coronavirus EDUARD MARTÍ\nL'Hospital de Figueres actualment té 24 pacients ingressats per coronavirus\nLa Fundació Salut Empordà (FSE) ha fet un cribratge al Centre Sociosanitari Bernat Jaume i ha detectat quatre persones positives de Covid asimptomàtiques. Es van detectar a partir d'un cribratge proactiu mitjançant la realització de PCR a tots els usuaris. Seguint els protocols sanitaris, s'han dut a terme les mesures d'aïllament oportunes per tal que el centre pugui seguir amb la seva activitat minimitzant els riscos.\nL'Hospital de Figueres actualment té 24 pacients ingressats per coronavirus, cinc més que fa una setmana i s'han registrat dues noves morts. Respecte al personal sanitari, continua sense haver-hi cap cas positiu.\nGirona arriba a la Setmana Santa amb la majoria d'indicadors de la pandèmia a l'alça.\nEs declaren 733 nous casos de Covid-19 a Catalunya i 14 morts.\nEl balanç global, des de l'1 de juliol de 2020, mostra que s'han registrat 992 casos positius de coronavirus, s'han donat 841 altes hospitalàries i s'han produït 106 defuncions.


Diblogacions: R-TV: Una televisió gran fa un cervell menut.\nJo m'atreviria a aventurar un altre motiu per el qual va guanyar la constitució europea sense oposició com a Fr i Holanda és que estos dos països són contribuents nets al presupost continental mentre que ací hem estat beneficiaris... Vist d'una altra manera, ens han comprat i ens hem deixat vendre.\n24 de setembre de 2014 a les 20:58\nD’una banda el punt de vista essencialista –realista i irreflexiu- és consciència col•lectiva, sedimentada, fragmentada i induïda pels mitjans de comunicació de masses. Per altra banda, l’estructuralista –constructiu i ingenu- és possible que, en no prendre en consideració els “elements cognitius“, passe per alt el fet que els perills tenen efectes destructius, dolorosos i desintegradors i , per tant , un significat caòtic/diabòlic.\n24 de setembre de 2014 a les 22:42\nAnònim potser eixa fora la raó, però no és menys cert que a França i Holanda van haver-hi debats de veritat, on es donava veu tant al no com al sí. Que allà és va explicar el que realment suposava al Constitució Europea, cosa que ací no. Ací se'ns va vendre un conte i tot el món se'l va empassar.


Paarl és una petita ciutat a una hora en cotxe de Cape Town, considerada lloc de naixement de la llengua afrikaans. És un lloc tranquil, on alguns edificis clàssics (victorians, georgians, holandesos) comparteixen espai amb els cafès, restaurants i supermercats al llarg d'una avinguda principal de 12 km de llarg. Paarl està ubicada a la zona vinícola més famosa del país, els voltants estan plens de vinyes i cellers, que són el primer atractiu turístic de la regió. Com són a prop unes de les altres és habitual fer una ruta de tastos perls diferents cellers de la regió. Els preus ronden els 60-80 rands per quatre copes de vi, en alguns cellers hi ha opció d'afegir refrigeris.\nEncara que ens agrada el vi, no som uns experts i no ens ve de gust una llarga sessió de tasts, així que seguin les recomanacions de la direcció del càmping, visitem un centre que a més de vi ofereix tasts de cervesa, xocolata, embotits, pizza, gelats, licors i cafès. The spice route winery és un lloc preciós envoltat de vinyes, les muntanyes a l'horitzó, i zones verdes amb grans ombres per fer la migdiada... Un bon lloc per passar un calorós dia d'estiu. El tast de vins (80 rands) consisteix en dos vins negres i dos blancs de la regió, acompanyats d'un petit refrigeri específic per cadascun d'ells. Les cerveses són CBC, un brewery de tot just quatre anys que fa bàsicament cerveses de tipus alemany, són força fluixetes, 30 rands el tast de 4 tipus, 40 rands 6 tipus. Finalment, ja que amb prou feines hem menjat i hem begut massa, fem una tast d'embotits: llonganissa, llom, xoriço, xoriço picant, i alguna cosa més, per 30 rands. Són massa tendres i els afegeixen espècies, sent originaris (nosaltres) d'un país on aquest producte frega la perfecció és difícil sortir satisfet.\nEn recollir el cotxe tenim una nota al parabrisa d'algú que ens ha donat un cop i enfonsat part del parafangs. Amb aquesta nota (escrita en afrikaans) anem a Stellenbock, on arribem a l'oficina local de First deu minuts abans del tancament. Donem part i ells intentaran posar-se en contacte amb el conductor. De tornada a Paarl parem al centre i està tan mort com Cape Town, a les 17h tot està tancat, tan sols queden oberts els Spar, i algun badulaque.\nBerg River Resort, 430 rands. Càmping enorme i complet. Admet passis de dia per gaudir-ne de les seves instal·lacions. Piscines amb socorrista, circuit mini cars, pistes de patinatge, tobogan d'aigua, minigolf, i centenars de metres verds a la vora d'un riu mans i poc profund ideal per remar. A la nostra parcel·la caben dues tendes de campanya i dos cotxes. Hi ha braai, però sense graella, i wifi a la recepció. No hi ha aigua bullint per al té, però ens la donen a recepció. Molt amables, coneixen Espanya d'haver fet el Camí de Sant Jaume.


Una trentena d’empreses participaran al GSMA Mobile World Congress America de la mà de MWCapital – Barcelonadot\nHome » 03 Catalunya TIC»Una trentena d’empreses participaran al GSMA Mobile World Congress America de la mà de MWCapital\nHi ha el doble objectiu de presentar les darreres innovacions tecnològiques en IoT, Big Data i 5G, i de connectar amb l’ecosistema local per trobar noves oportunitats de negoci.\nUn total de 29 empreses catalanes i espanyoles participaran, entre el 12 i el 14 de setembre, a l’edició d’enguany del 4YFN a GSMA Mobile World Congres Americas (MWCA), que es farà a Los Angeles gràcies a la invitació que els ha fet extensiva la Mobile World Capital Barcelona (MWCapital).\nAquesta expedició tindrà un doble objectiu. Per una banda, les companyies participants podran presentar els seus productes i solucions tecnològics en àmbits com l’IoT, el Big Data o el 5G a representants de la indústria mòbil de tot el món; i per l’altra, podran connectar amb l’ecosistema local per trobar noves oportunitats de negoci. També podran participar en sessions de pitching, fer trobades amb inversors i participar en conferències i panells d’experts sobre innovació digital.\nA més, el dia abans que comenci el congrés, les empreses podran participar en una visita per l’ecosistema emprenedors de Los Angeles i visitar seus d’empreses emblemàtiques de la ciutat.\nAquesta delegació ha estat organitzada conjuntament amb la Generalitat de Catalunya, l’Ajuntament de Barcelona i el Ministeri d’Economia i Empresa del govern espanyol.\nFinalistes als 4YFN Awards\nUna de les empreses que participen en el viatge, Broomx, ha estat seleccionada per participar en la final dels 4YFN Awards i podrà presentar la seva tecnologia per crear experiències immersives en realitat virtual de 360º en espais reals davant del jurat el dia 13 de setembre.\nLa companyia que aconsegueixi el premi com a més innovadora podrà exposar al 4YFN Barcelona 2019 i ser-ne ponent. A més, estarà nominada pels premis GLOMO Startup of the Year, que s’entregaran durant el Mobile World Congress 2019.\nEl Congreso Mundial de IoT de Barcelona mostrará sus aplicaciones en emergencias y medioambiente


CRÒNICA D’UNA MASTERCLASS: ALBERTO MARINI AL SERIALIZADOS FEST | Guió.cat\nCRÒNICA D’UNA MASTERCLASS: ALBERTO MARINI AL SERIALIZADOS FEST\n19 d'abril de 2016 Arnau Margenet\nSi sou dels que tenen un calendari ‘guionístic’ penjat al costat de l’oficial, segur que estareu assabentats de la celebració del 3er Serializados Fest que va tenir lloc fa un parell de caps de setmana a Barcelona. Va ser un cap de setmana dels llargs, farcit d’actes, xerrades, projeccions, tertúlies i vermuts banyats en birra. Tot plegat en un ambient purament serièfil que va fer les delícies tant dels espectadors –fervents prosèlits d’aquesta religió contemporània – com dels professionals –alhora espectadors– que hi van participar. A més, la organització del festival té per costum oferir un ‘cap de cartell’ en forma de figura internacional de la ficció audiovisual. I, collons, si l’han portat. Perquè aquesta tercera edició va comptar amb la presència fulgurant d’un dels grans mites de la creació televisiva mundial com ho és David Simon, ideòleg de LA SÈRIE ‘The Wire’, entre d’altres. En definitiva, una cita pels amants de la ficció televisiva que amb aquesta tercera entrega ha entrat en aquella fase de transformació en ‘efemèride que cal recordar anualment o te’n penediràs durant el temps que resti fins la següent edició’. Avisats esteu.\nLa masterclass, just abans de començar\nUn dels actes programats que més va esperonar a la facció guionística va ser la relativa a la masterclass que oferia el guionista i productor italià Alberto Marini (‘Mientras Duermes’, ‘El Desconocido’, ‘Summer Camp’). Després de l’èxit recollit amb el fantàstic thriller (o mig-thriller, com el propi Marini va matisar) ‘El Desconocido’, érem molts els que esperàvem amb candeletes el relat de la seva experiència com a guionista i alguna pista sobre el seu particular reglament narratiu a l’hora escriure un thriller, un gènere que, personalment, mai ha ocupat un espai d’interès en la meva particular exploració narrativa (potser per por a abordar un dels gèneres més fregits alhora que –i per extensió– complexos). Malgrat que la masterclass va caure en un divendres pel matí, vam ser una bona colla els que ens vam apropar a la sala de l’Arts Santa Mònica. Però si resulta que ets un dels pringats que té feina estable i no vas poder apropar-t’hi, no pateixis, a continuació te’n faig cinc cèntims.\n‘El Desconocido’, un thriller a mitges\nMARINI NO ÉS UN GURÚ, GRÀCIES\nAfortunadament, la cosa va començar bé. Marini posava en avís als assistents només començar. “No vinc a donar lliçons, al contrari, explicaré quines coses tinc en compte a l’hora d’escriure un thriller. En qualsevol moment les podeu qüestionar”. És el que se sol dir. Pròleg de cortesia. Cert. Però s’agraeix el gest de terrenalitat. Si voleu gurús alliçonadors els podeu trobar a l’FNAC al mòdic preu del vostre lliurepensament.\nABÚS DEL TERME THRILLER\nJa de ple en la masterclass, la primera consideració que va fer l’italià girava entorn al terme ‘thriller’ i a l’abús que sovint se’n fa d’ell per classificar moltes pel·lícules que potser no ho són, o que ho són a mitges. Una invitació a fer dels matisos una eina per entendre millor la naturalesa del relat. Segons Marini, el thriller és “un relat amb un protagonista que s’enfronta a un antagonista misteriós en posició de manifesta superioritat”. Una superioritat que es manifesta en el coneixement i ús d’informació que afecta al protagonista i que pot posar en joc per tal d’engabiar-lo. I això ens porta a…\nEXPOSICIÓ DIRECTA DE L’AMENAÇA SOBRE EL PROTAGONISTA\nEl protagonista es veu perillosament afectat per l’amenaça de l’antagonista, sense conèixer-ne els motius. Assetjat per un ens que juga amb el seu destí, sense raó aparent, el personatge es veu atrapat en una situació angoixant, desconcertat i estenallat per la por. És fàcil que en una relació d’afinitat entre espectador i personatge, prèvia i convenientment construïda (des del confiat punt de vista de l’espectador, els personatges, d’entrada, sempre són benèvols fins que es demostra el contrari), el primer se senti identificat amb la víctima i li desperti empatia. Qui no se sentiria angoixat i acollonit viatjant amb els seus fills en un cotxe on hi ha instal·lada una bomba? En aquest sentit, Marini apunta que el thriller també “és una relat d’emocions” i que l’espectador “viu emocions contradictòries i descobreix la veritat a través del protagonista”.\nEl ponent també va explicar que a Filmax, on hi va treballar durant uns anys, arribaven guions amb personatges que no estaven en perill real sinó que el perill era una falca que el guionista havia posat per quadrar el relat segons els cànons del gènere. “Era molt comú trobar-nos guions de ‘polis’ que aborden una investigació el fracàs del qual no reporta conseqüències. Cal posar quelcom en joc, que l’amenaça sigui activa”. Un error comú que Marini convidava a evitar fent bona una de les preguntes fonamentals –tant primigènies com sovint oblidades– que cal fer-se a l’hora d’escriure qualsevol guió: Què perd al protagonista si no assoleix l’objectiu?. “Existeixen poques regles en el cinema, però les que existeixen intento seguir-les. El thriller funciona quan ens importa el protagonista i em crec l’amenaça a la que està exposat”.\nPROTAGONISTA I ANTAGONISTA\n“M’agrada partir dels personatges, no de la història”, assenyalava Marini a l’hora de valorar quina importància tenen els personatges, la seva naturalesa i conflictes, en la consecució d’una història interessant. “No m’agraden els personatges que es dobleguen a les necessitats de l’aventura, m’agrada que siguin els propis personatges que la dobleguin”, apuntava el guionista, que també posava valor en la importància de construir el protagonista i l’antagonista a l’hora, de forma complementària. Una construcció paral·lela que respon a la naturalesa pròpia del relat, que no és sinó una estructura de diferents capes que s’entrellacen fins a obtenir un tot narratiu.\nUna altra de les idees que va llançar el ponent és la importància de enfortir i consolidar l’amenaça que l’antagonista representa per al benestar del protagonista a través “d’idees i suggestions que alimentin la sensació de personatge totpoderós i perillós”. En aquesta línia, Marini advertia que cal vigilar en no caure en arquetips ni llocs comuns que minvin la singularitat de la història.\n“L’amenaça ha de ser activa, i no necessàriament ha de ser física, també pot ser emocional”, afirmava Marini, i afegia que quan és emocional hi ha una necessitat de resoldre el misteri perquè no fer-ho és un fracàs emocional i desemboca en un trauma. Però física o emocional, Marini va subratllar que per sobre de tot ha de ser eficaç, comprensible i creïble. “El pitjor que pot passar en un thriller és que l’espectador tingui la sensació de que l’amenaça no és creïble”, i posava d’exemple a seguir una saga mainstreem com ‘Scream’, els pròlegs dels quals Marini considera il·lustratius de com una amenaça cal construir-la de forma escalada: de ser una broma telefònica a una amenaça real per part d’un antagonista que té la paella pel mànec tota l’estona (manifesta superioritat + perill real).\nEs pensa que és una broma telefónica, pobre…\nUn dels elements essencials del gènere thriller és l’ús del misteri com a mecanisme narratiu. Sobre la relació entre el misteri plantejat i els personatges, el guionista posava de relleu que els personatges han de tenir “la necessitat de resoldre el misteri, no només l’objectiu extern” i que la revelació d’aquest “ha d’anar de la mà del protagonista”. Tanmateix, Marini apuntava que el misteri no ha de perquè girar únicament entorn la identitat de l’antagonista, també ho pot fer entorn a les seves motivacions. Una via que cal explorar amb prudència per no humanitzar excessivament al dolent i acabar traspassant els límits del gènere.\nRespecte a la construcció d’investigacions policials, el guionista aconsellava treballar sobre una escaleta, i respondre a les següents preguntes: Què sap el prota? Què sap el públic? Què vol descobrir el prota? Quina acció emprèn per descobrir-ho? Què descobreix? Descobreix el que vol o el que necessita? Aquest descobriment, quines preguntes genera? Cap a on el porta? En definitiva, el desenvolupament de la peripècia detectivesca s’ha de regir sota la lògica imperativa de la causalitat. Per concloure aquest punt, Marini animava a desglossar pel·lícules i a desentranyar els mecanismes narratius que fan funcionar una investigació o una peripècia de thriller. Un bon exemple, deia, és la mítica pel·lícula de survival ‘Cube’.\n‘Cube’, la primera pel·li de survival que recordo haver vist\nRECURSOS I ELEMENTS DE JOC\nEnfilant el tram final de la conferència, el guionista desvetllava alguns dels recursos, premisses i elements que ell utilitza a l’hora d’idear o construir un thriller.\nUna premissa és la que ell va anomenar ‘Pelis de arenas’ i que ponent i respectables vam convenir traduir amb un ‘pel·lícules de plaça de toros’, i és precisament això, fer de la disposició que esdevé en una plaça de toros entre el torero i el brau una premissa o un escenari narratiu sobre el qual construir el relat. Segons Marini, una plaça de toros com a extracció narrativa és un espai “físic i emocional” ja que limita l’acció del personatge, incrementa l’amenaça, exalta les emocions i imposa al personatge la necessitat d’escapar. Una variable d’aquesta seria la típica ‘compte enrere’, un recurs que juga a favor de la tensió narrativa. Punts de partida interessants que esdevenen en fonts d’idees embrionàries sobre les que poder construir un relat consistent.\nAUTOCASTRACIÓ I SÍNDROME DEL CEMENTIRI INDI\nPer acabar, el ponent va voler identificar dos grans llasts que arrosseguem els guionistes a l’hora de crear històries, i que es fan extensibles a qualsevol gènere. El primer és l’autocastració. “Si no sortim de la pel·lícula de sempre no podrem atrevir-nos fer coses noves”, assegurava Marini, i ho extrapolava al thriller explicant que en ser un gènere d’origen forà, que no forma part de la nostra cultura, tendim a autolimitar-nos. “Un químic espanyol et fa una bomba amb Colacao, i millor que l’americà”, bromejava. Marini creu que cal aprofitar els valors narratius que rauen a la nostra cultura, posar en valor la proximitat cultural a l’hora d’explicar històres. De fet, segons el productor, ens trobem en un moment on cadenes i productores aposten pels thrillers de component localista –en bona part, gràcies a l’èxit de ‘La Isla Mínima’, ‘El Niño’ o ‘Grupo 7’– perquè el component local i idiosincràtic fa que siguin més ‘exòtiques’ i atractives de cara a la seva distribució internacional. Una mica en la mateixa línia, Marini parlava del ‘síndrome del cementiri indi’ com un altre obstacle autoimposat pel guionista patri. Segons aquesta teoria, els guionistes espanyols estem disposats a creure que és més versemblant que un edifici estigui maleït a Estats Units que a Barcelona. “L’important és saber explicar una història tenint en compte la percepció general de la realitat”, concloïa.\nAbout Arnau Margenet\nPeriodista, guionista, realitzador, blogger a brots i hipocondríac a temps parcial. Sóc de l'Escala, empordanès de condició, i això crec que està molt ben vist dins del gremi d'artistes gràcies a la mitologia daliniana i a Estrella Damm. M'agraden les històries que m'agraden, especialment les que m'agraden molt.\nCRÒNICA D’UNA MASTERCLASS: ALBERTO MARINI AL SERIALIZADOS FEST - 19 d'abril de 2016\nAPOSTAR PER VIURE DE LA CULTURA


Ajuntament de Benicarló: El Cicle de Teatre Familiar compleix 20 anys en plena forma\nComunicació i Imatge Institucional\nEl Cicle de Teatre Familiar compleix 20 anys en plena forma\nTres espectacles de primer nivell passaran per l'Auditori aquest Nadal en el marc del Cicle de Teatre Familiar. Un cicle que enguany compleix 20 anys, amb un balanç de més de 80 companyies nacionals i internacionals i més de 27.500 espectadors.\nEl proper dijous 26 de desembre arrancarà la vintena edició del Cicle de Teatre Familiar, tot un clàssic en aquestes dates de Nadal que al llarg dels 20 anys de trajectòria ha vist passar per l'escenari de l'Auditori Pedro Mercader més de 80 companyies nacionals i internacionals i ha acollit més de 27.500 espectadors. El cicle, un dels més consolidats i reeixits de la Regidoria de Cultura, ha programat per aquesta edició tres espectacles per a tots els membres de la família.\nEl cicle començarà amb la representació d''Horta', a càrrec de la companyia L'Horta Teatre, un espectacle per a xiquets i xiquetes de 3 a 6 anys en el qual Joana i Esther ja ho tenen tot a punt per a despertar la terra. Els seus iaios els han ensenyat com fer-ho, ara elles ho compartiran amb els més menuts: preparar la terra, plantar, regar.\nDivendres 27, serà el torn de 'Sabates noves', a càrrec de la companyia L'Home Dibuixat. L'obra mostra com un xiquet estrena sabates i se'n va al riu a berenar. Pel camí, descobreix el món que l'envolta: carrers, cases, paisatges, persones i animals. Les seues sabates van acumulant experiències i ell, a poc a poc, creix; està destinada a xiquets i xiquetes a partir de 3 anys.\nEl cicle el tancarà dissabte 28 'Les 7 diferències', de la companyia El Pont Flotant, un espectacle per a xiquets i xiquetes a partir de 5 anys ple de preguntes. Coneixes algú que ha arribat nou a l'escola o al barri? Saps per què ha vingut o si parla alguna altra llengua? Potser encara no t'has atrevit a preguntar-li-ho... O ets tu qui ha arribat nou? Qui no s'ha sentit alguna vegada diferent!\nEl preu de l'entrada-donatiu per a cada representació és de 2 euros. Els tiquets es podran adquirir a partir d'aquest dissabte 14 de desembre al Mucbe.\nCarxofa de Benicarló\n© 2000-2020 Ajuntament de Benicarló - Avís Legal, Protecció de dades, Contacta


Us ha passat quelcom aquest matí ????\nHe estat una bona estona sense poder conectar amb vosaltres.\nPer cert, una maxima de 40º avui ??? Quin "calenton" oi ???\nJo tampoc he pogut connectar. Eren sobre les 10 del matí.\nAquí no ha passat res, però em consta que hi han hagut problemes de connexió des de diverses zones, no només cap aquí. Sembla que hi ha hagut una fallada de DNS. Posant la IP (80.33.67.186) sí que es podia entrar, com m'han comfirmat. Problema de la xarxa, aliena al servidor.\nLo de la màxima, és una cosa que de vegades passa, alguna dada arriba erròniament, degut a la forta radiació d'unes antenes de telefonia mòbil que fan anar de corcoll no només l'estació meteorològica. Ara intentaré arreglar-ho!\nBé, ara he pogut arreglar lo de la temperatura de 40º a les 3 del matí. He aprofitat per a fer uns quants canvis en el "cotxe servidor" ja que degut a l'estretor s'hi feia difícil intervenir en cas de necessitat, com avui, i que servirà també com a banc de proves per a un nou sistema de webcams, que posaré en funcionament quan acabin les obres. Hi hauran tres o quatre càmeres i la vista anirà canviant d'esquerra a dreta, abarcant un bon panorama. De moment provo el sistema amb una càmera cap el SW i una cap el NE.\nEm comenten que des de UNI-2 de la regió del Maresme des d'ahir a la tarda no hi ha connexió, no veuen el servidor. Algú més es troba amb aquest problema? Perquè si surto a mirar-ho des d'algun proxy, veig que d'altres llocs funciona bé, per exemple des de http://www.anonymizer.com - deu ser algun node d'interconnexió caigut per alguna banda.


Ràdio Bronka i Ràdio Pica són interferides per una emissora comercial sense llicència – CGTCatalunya\nInici > General > Notícies > Ràdio Bronka i Ràdio Pica són interferides per una emissora comercial sense llicència\nRàdio Bronka i Ràdio Pica són interferides per una emissora comercial sense llicència\nEl grup empresarial Grup Mola-Metropolitana d'audiovisuals no disposa de concessió administrativa ni llicència per emetre a la freqüència que fa servir Radio PICA des de fa mes de 20 anys.\nLes emissores Bronka i Pica estan sent interferides per una ràdio comercial que ha començat a emetre sense llicència per fer-ho, pel que diuen al següent comunicat, a la ciutat de Barcelona.\nA banda d'aquest problema, el passat 29 de juliol es va aprovar el Decret de mitjans audiovisuals sense ànims de lucre que pot suposar un greu entrebanc per la continuïtat d'aquests dos projectes radiofònics, i per les ràdios lliures en general.\nComunicat de Ràdio Bronka i Ràdio Pica\nPrimer amb àudio i després, a partir del dia dimecres 22 de setembre, amb una portadora sense àudio.\nMolaFM és una ràdio privada, amb els estudis a Sabadell, que emet al Vallès i sembla ser que ara ho vol fer també a Barcelona ciutat a costa de trepitjar Ràdio Pica i Ràdio Bronka.\nEmet aquesta portadora des de Collserola amb gran potència, fent inaudible les emissions de les dues ràdios lliures pels barris del nord de la ciutat: Nou Barris, Vall d'Hebron, Vallcarca, Sant Gervasi, Santa Coloma, Trinitat, etc...\nEns defensarem en tots els fronts i per tots els mitjans que estiguin al\nnostre abast, la via de la queixa formal a la administració ja està realitzada, si continuen les interferències els farem tastar la seva pròpia medicina.\nEl Decret de mitjans audiovisuals sense ànim de lucre sobrevola els nostres caps...\nEl projecte de decret dels serveis de comunicació audiovisual sense ànim de lucre a Catalunya va ser publicat oficialment el dia 29 de juliol amb la clara intenció d’impedir el debat social sobre aquesta matèria que afecta directament a la ciutadania, a les possibilitats de ser part activa en l’espai de comunicació.\nL’aprovació d’aquest decret és fruit d’una previsió de la Llei de Comunicació Audiovisual de Catalunya de 2005, i en part era una reivindicació d’alguns mitjans, per tal que la seva posició fos protegida i emparada. Doncs bé, el contingut del decret es situa en les antípodes: aquest decret posarà les coses molt difícils a les ràdios lliures. Amb aquest decret a la mà, l’assetjament constant de les ràdios lliures i la seva persecució pot tornar a ser una realitat, com els anys 80. I cal afegir que aquest no és l’únic perill. A l’empara del decret el fonamentalisme religiós pot entrar a casa nostra d’un dia per l’altre al més pur estil Losantos. Expliquem-nos.\nEl decret comença amb una cita a l’Informe del Parlament Europeu sobre mitjans comunitaris. Aquest informe defineix un mitjà comunitari en absència d’interessos partidistes o religiosos, mentre que el decret no impedeix l’existència d’iniciatives d’aquest tipus. Sabent com sabem qui té mitjans econòmics per dur a terme un projecte de comunicació (i les exigències tècniques que imposa el decret no són poques), podem endevinar que a aquest carro de la “comunicació del tercer sector” ja s’hi podrà apuntar qui vulgui, des de grups fonamentalistes fins a sectors econòmics que, soterradament, vulguin dur a terme “campanyes de sensibilització” o de distracció. Un mitjà pretesament comunitari amb intencions similars a la campanya “estosololoarreglamosentretodos.org”, per posar un exemple, ja és possible per als grans grups financers.\nDesprés d’aquesta deficiència venen d’altres igualment preocupants. D’una banda, la reserva d’espai només es concreta, a la mateixa llei, per als operadors de telecomunicacions que transporten senyal audiovisual, i és del 5%. Els mitjans escollits pel CAC podran sortir en TDT i tindran el seu canal distribuït per les plataformes de cable i satèl·lit, però aquesta reserva no s’ha concretat en el cas de la FM (que no fa cap declaració sobre l’ús de freqüències que li reservi l’administració estatal). Ara fa poc, una llei argentina reservava un terç de l’espectre als mitjans comunitaris. Aquesta reserva sembla més objectiva (1/3 pel mercat, 1/3 pels mitjans públics, 1/3 per la ciutadania), però aquí a Catalunya, la reserva y l’adjudicació seran arbitràries. En definitiva, l’assetjament continu dels mitjans públics i privats a les freqüències d’àmbit social ha donat pas a l’absoluta ignorància per part del govern de la Generalitat que no només ha ignorat durant aquests anys els problemes de sobremodulació i ocupació de freqüència, sinó que a més ha estat part activa d’aquest greuge continuat (l’ocupació del dial de Ràdio Bronka per RNE Radio 5 i de Contrabanda per COM Radio en són exemples prou vàlids).\nEn l’àmbit organitzatiu, la cosa comença a ser preocupant. Més enllà de demanar graelles ultraperfeccionades i estables i requisits organitzatius que no compleixen ni els mitjans comercials, i que són del tot inapropiades per iniciatives canviants i més dinàmiques (als temps del debat social i les preocupacions quotidianes), el decret demana que hi hagi sempre un “responsable editorial”, és a dir, un superior que sigui capaç d’ordenar als seus companys que diguin o no diguin segons què, ignorant la pràctica assembleària i el respecte mutu entre companys que impera en els mitjans lliures. Un mitjà comercial és un negoci i la fidelitat dels periodistes a la línia editorial és, tristament, part del negoci, però en un mitjà lliure no hi ha jerarquia, no hi ha censura interna. A què juga el govern de la Generalitat amb aquesta previsió? Potser busquen botxins o caps de turc?\nUn cop s’emeti, els continguts seran controlats pel CAC, com la resta de mitjans, sense tenir en compte que ni es tracta de periodistes ni de gent amb experiència o una preparació professional, però se’ls aplicarà els mateixos cànons i el mateix procediment (bàsicament s’envia un advertiment i si no es rectifica o retira el contingut, comença el procediment sancionador –d’aquesta manera molts intents de censura poden quedar ocults).\nFinalitzem amb el tema “butxaca”. Aquest decret limita el pressupost dels mitjans sense afany de lucre, a imitació de la Ley General Audiovisual del Congrés espanyol. Aquesta part és directament contradictòria amb les exigències tècniques i de planificació, però a més llastrarà les possibilitats d’expansió dels mitjans d’àmbit social que vulguin anar més enllà del districte o el municipi que, segons el projecte, són l’àmbit natural d’aquests mitjans, sense prohibir l’emissió en cadena. D’altra banda no s’imposa cap tipus de límit ni disciplina per a l’atorgament d’ajuts, ni tampoc cap metodologia de finançament públic, de tal manera que la corrupció quotidiana farà que en la selva de les ones només podran sobreviure els amiguets del govern de torn.\nDavant aquest atac tan destraler als nostres drets a gaudir d’una comunicació lliure, només podem donar-nos dos propòsits: primer, hem de posar tots els nostres esforços en aturar aquest decret i evitar la seva aprovació i posterior aplicació; si no és suficient, haurem d’exercir els nostres drets com sempre hem fet, en llibertat d’emissió.\nCol·lectiu Ràdio Bronka, Barcelona 11 setembre 2010


El Barça agafa aire abans del Gamper i del pròxim gran objectiu, la Supercopa d'Europa\nLa Supercopa d'Europa és el pròxim objectiu del Barça, el segon títol que en poc més d'una setmana poden aixecar els blaugranes en aquest inici de temporada. Guardiola ha donat festa aquest diumenge als seus homes, i aquest dilluns al matí hi ha prevista una sessió d'entrenament abans de jugar al vespre el Gamper contra el Nàpols. Aquestes sessions són voluntàries, ja que segueix en peu la vaga de futbolistes. El Nàpols ha arribat aquest diumenge amb totes les seves figures i amb el seu entrenador, Walter Mazzarri, al capdavant.\n21/08/2011 - 09.04 Actualitzat 23/08/2011 - 20.15\nLa plantilla del Barcelona gaudeix d'un dia de descans i no s'entrenarà fins aquest dilluns al matí. Els blaugranes, tot i la vaga del futbol espanyol, es van entrenar aquest dissabte en una doble sessió de matí i tarda. El proper gran objectiu de la temporada, la Supercopa d'Europa, obliga els de Pep Guardiola a no descuidar la preparació. Els blaugranes s'enfrontaran al Porto divendres a Mònaco, un partit que espera amb ganes Leo Messi, que es vol estrenar com a golejador en aquesta competició.\nAbans, però, serà el torn del Nàpols, el rival de l'edició d'aquest any del Trofeu Joan Gamper, que es disputarà aquest dilluns a les 20.30 h en directe per TV3.\nComença el 32è Congrés de Penyes blaugrana\nDurant aquest cap de setmana sense Lliga se celebra la gran festa barcelonista al Camp Nou amb la Trobada Mundial de Penyes. El vicepresident Jordi Cardoner ha inaugurat el congrés de penyes. En aquesta primera jornada, més de 750 penyistes acreditats, representants del club i membres de la comissió treballen, per primer cop, per establir les bases del projecte "Penyes del segle XXI". Una jornada històrica, segons Cardoner, ja que per primer cop es crearan documents vinculants entre el club i les penyes. Aquest dilluns, amb la presència del president, Sandro Rosell, el congrés tindrà un caire més institucional. El club també ha volgut reivindicar el triomf a la Supercopa per sobre de les polèmiques. El mateix Cardoner ha lamentat la imatge que va donar el Reial Madrid.\nEntrenament, tot i la vaga\nBarça i Cardoner, molestos amb el Madrid\nN'hi ha que no han fet vaga


Invertir en projectes empresarials: 6 possibilitats diferents per a invertir en projectes concrets\nInversió participativa amb Syndesi Mentors\nAquesta jornada s'adreça a inversors i estalviadors que vulguin ajudar al teixit industria i emprenedor del país a desenvolupar-se i a participar en la participació del seu capital. Sýndesi analitza, ajuda i valora els projectes que han superat els seus filtres. Presentem diferents projectes alhora, per a buscar la minoració del risc a través de la diversificació. Qualsevol estalviador hi pot participar amb quantitats a partir de 2000 €.”\n6 possibilitats per a inverir.\nUn projecte empresarial que funciona i vol créixer.\nUn software per a empreses d'alimentació.\nUn projecte social i empresarial d'alta qualitat i disseny.\nUn projecte tecnològic basat en xarxes socials.\nUn projecte de biotecnologia.\nUn projecte innovador basat en noves eines per a l'educació.\nCom hi podem invertir i precs i preguntes.\nDilmecres 8 d'octubre de 2014, de 12:00 a 13:30h


CARPE DIEM: "Nessun Dorma", ària interpretada per Paul Potts.\n"Nessun Dorma", ària interpretada per Paul Potts.\nL'òpera Turandot de Giacomo Puccini, en el seu acte final, té una preciosa ària que ha estat interpretada pels millors cantants d'òpera del món.\nVa ser en un programa de televisió tipus reality show d'artistes britànics:"Els britànics tenen talent", on es va descobrir a Paul Potts, un venedor de telèfons mòbils que va deixar a tothom bocabadat.\nUn home que, potser per la seva presència , ni el jurat, ni el públic, semblaven disposats a prendre's massa seriosament la seva candidatura a guanyador del concurs.\nPerò, potser per primera vegada, ell sí que estava disposat a fer realitat el somni de la seva vida. Només li calia una bona dosi de confiança, una característica que, fins aquella nit, sempre li havia mancat.\nQuan el talent és gran, si a més a més hi ha confiança en un mateix,es pot sortir de l'anonimat per sempre.\nAl final va guanyar el concurs i ara en Paul Potts és una de les noves estrelles de la lírica en el Regne Unit.\nPublicat per Fina a 0:29\nEtiquetes de comentaris: "Turandot", concurs, espectacle, Giacomo Puccini, música, òpera, Paul Potts, reflexió, video\nMaleïda trucada telefònica...\nPresentació a Blanes de "El vertigen del trapezist...\nEls misteris de Cuba\nQue tingueu una Diada plena d'amor i de cultura.\n14 d'abril i un anniversari\n"Nessun Dorma", ària interpretada per Paul Potts....\nLondres en una paraula...visual.\nDoncs si això és la roda...com serà la bicicleta?\nAVUI ENTREVISTEN A EN VICENÇ FERRER A TV3


*1917.- Façana de la Casa Vicenç Ferrer abans de la seva ampliació quan acollia la Pensió Nowe tal com es pot veure al rètol. Als baixos la popular drogueria i farmàcia Vicente Ferrer.\nObra de l'arquitecte Salvador Viñals i Sabaté (1847-1926), aquest edifici va ser enlairat l'any 1915 a la cantonada de la plaça Catalunya amb la Ronda de Sant Pere. Inicialment hi acollí la Pensió Nowé i el mateix any hi va obrir portes als seus baixos la popular i coneguda drogueria i farmàcia Vicente Ferrer. El solar havia estat ocupat anteriorment per la Casa Miquel Buxeda del 1866.\n*1917.- Publicitat de la Pensió Nowé abans que l'Hotel Victoria s'intal·lés a l'edifici.\nLa construcció constava de planta baixa, entresol i cinc pisos més, amb remat negre de pisarra a l'ultim pis on la façana dels laterals s'inclinava cap a dins permetent que els finestrals sobresortissin, mentre que al cos central de la cantonada hi dominava una cúpula ampla de més alçada.\nLa Casa Vicenç Ferrer va aconseguir la menció d'honor en el concurs anual d'edficis artístics del 1916. El primer premi va quedar desert aquell any.\nL'any 1919 es va enderrocar la construcció veina (Casa Jaumandreu) del número 13 i es va ampliar l'edifici mantenint la mateixa unitat d'estil noucentista amb la edificació original. A la Pensió Nowé, segons recorda Lluís Permanyer , s'hi van instal.lar a finals de 1922 Francis Picabia i André Breton. El pintor exposà les seves obres entre novembre i desembre d'aquell any a la Galeria Dalmau i l'intel·lectual surrealista l'acompanyava per pronunciar una de les seves conferències a l'Ateneu.\nPosteriorment l'edifici va ser la seu de l'Hotel Victoria un dels més cèntrics de la ciutat.\nL'edificació va seguir dempeus durant més de cinquanta anys. El seu enderroc va ser conseqüència del creixement dels grans magatzems El Corte Inglés, que després de la seva obertura l'any 1962 al número 15 de la plaça, havia afegit el 1966 un altre edifici a Ronda Sant Pere i finalment va ampliar el centre comercial enllaçant-los tots dos sobre el solar que havia ocupat la Casa Vicenç Ferrer.\n*1931.- L'Hotel Victoria ja ubicat a la Casa Vicenç Ferrer ampliada.\nPorta d'accés des del carrer al l'Hotel Victoria. (Font: Col·lecció Francisco Arauz)\nLa sala de visites a l'entresòl de l'Hotel Victoria. (Font: Col·lecció Francisco Arauz)\n*1935.- El restaurant de l'Hotel Victoria en una postal de l'època.\n*1928.- Una altra vista de la façana de la casa Vicenç Ferrer des de l'antic brollador del centre de la Plaça Catalunya. Enquadrada en vermell l'ampliació de 1920.\nUbicació de la casa Vicenç Ferrer a la Plaça Catalunya amb l'ampliació de 1919 en un color més clar. (Font: Institut Cartogràfic de Catalunya. Cliqueu sobre el plànol per ampliar-lo).\n*1950.- Als anys 1950's un gran anunci lluminós de bombetes Osram coronava el terrat de la Casa Vicenç Ferrer. (Foto: Família Cuyàs)\n*1968.- Últims dies de la Casa Vicenç Ferrer. Envoltada per les dues façanes dels grans magatzems El Corte Inglés a Plaça Catalunya i Ronda Sant Pere, les bastides i els tendals han començat a instal·lar-se per cobrir la façanes i procedir a l'enderroc definitiu.\n.- Permanyer, Lluís. Biografia de la Plaça Catalunya. Edicions La Campana. Barcelona 1994.\nPublicat per bar.cel.ona.uta a 18:00 12 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Anys 1910's, Centre Ciutat, Edificis, Hotels, Plaça Catalunya\nCASA VICENÇ FERRER. Plaça Catalunya 12-13 (1915-19...


La Paeria continua amb els treballs d'elaboració de la Carta de paisatge del municipi de Cervera\nDilluns 6 d'octubre es van reprendre els treballs d'elaboració de la Carta de paisatge de Cervera. El document, impulsat per la Paeria de Cervera, serà elaborat per Sergi Saladié, geògraf de la Universitat Rovira i Virgili, amb la supervisió i assessorament de l'Observatori del Paisatge de Catalunya.\nPaeria de Cervera - [Crónica]\nLa Carta de paisatge de Cervera serà l'instrument de concertació a través del qual es pretenen assolir acords entre els diversos agents del municipi per tal de promoure accions i estratègies de millora i valoració del paisatge municipal. Des d'aquest punt de vista, és imprescindible la implicació de les diverses entitats municipals.\nL'elaboració de la Carta de paisatge té diverses etapes d'elaboració. En una primera es tractarà d'identificar els punts forts i els punts febles del paisatge del conjunt del municipi, tan dels paisatges urbans com rurals i naturals, i es catalogaran els diversos valors que contenen.\nEn una segona etapa, es definiran els objectius de qualitat paisatgística així com les accions que caldrà emprendre per assolir-los. Cadascuna de les accions establertes seran compromisos en favor del paisatge que els diversos agents adoptaran lliurement. No seran, doncs, una simple declaració testimonial de principis, sinó un compromís ferm de cadascuna de les entitats per tal de formar part d'un projecte de paisatge col·lectiu.\nEn la primera sessió de participació amb els agents de paisatge hi va intervindre el paer en cap, Ramon Royes; la regidora de Medi Ambient, Elvira Costa; l'equip redactor i un total de 14 membres de diverses entitats municipals. Es va exposar la metodologia de treball general de la Carta de paisatge, i es va facilitar material i orientacions als diversos agents per iniciar la primera fase d'elaboració, això és la definició dels punts forts i punts febles del paisatge municipal. L'equip redactor i els diversos agents s'han emplaçat d'aquí a tres setmanes per continuar treballant.