Per què somien les dents esmicolades? - Interpretació dels somnis,\nPer què somien les dents esmicolades?\nLes dents són un símbol de vitalitat i joventut. No per res es percep la seva pèrdua a la vida amb dolor: es tracta de l’extinció de la salut, el començament de l’envelliment, l’aparició d’un defecte en l’aspecte i, per tant, la pèrdua de bellesa. Algú dirà que el defecte és molt fàcil de solucionar, que es restaura la integritat de la pèrdua. Llavors, per què, sabent això, trencar fins i tot un petit tros d’os a la boca et fa malbé l’estat d’ànim durant molt de temps?\nSi somiaveu que les vostres dents s’esfondrien, heu de preparar-vos per superar els problemes de la vida: amb la salut, amb els familiars, a la feina. Els somnis en què cauen les dents són un avís que el temps de tranquil·litat s’ha acabat. Però els llibres de somnis no ofereixen una interpretació inequívoca de les trames amb les dents esmicolades; per entendre els secrets dels somnis, cal recordar amb detall el que vau veure en un somni.\nPer què somiar si les dents es trenquen: interpretacions generals\nDificultats amb els éssers estimats\nLlibres populars de somnis\nEl llibre dels somnis de Wangi\nLlibre de somnis familiar\nEl llibre dels somnis de Tsvetkov\nEl llibre dels somnis de Freud\nPer què somnis si les dents es trenquen: interpretacions generals\nEn molts llibres de somnis, l'estat de la cavitat oral està directament relacionat amb la salut.\nEl cos indica prou clarament el problema, de manera que cal que visiteu el dentista al matí;\nProblemes generals de salut: és necessària una visita a la clínica, però hauríeu de començar amb un terapeuta.\nSi sabeu exactament on ha aparegut el defecte, a la mandíbula superior o inferior, si el forat serà visible o no, hi ha l'oportunitat de fer el paper d'un àngel de la guarda entre els parents.\nLa mandíbula superior és una indicació que els mascles propers es posaran malalts, els inferiors, les femenines. El grau de proximitat ve determinat per la ubicació de les dents. Front - parents propers, canins - llunyans, indígenes, mastegadors - amics i coneguts.\nSi heu somiat que la dent primer va caure i després va quedar en trossos, és millor no explicar-li el somni a ningú.\nNo serà possible salvar una persona i ser dolorós és apartar els éssers estimats de si mateix durant molt de temps. Per què us heu de crear problemes quan ja us fa mal?\nTambé hi ha una interpretació diferent del que somia quan cauen les dents i s’esfondren, si recordeu la trama del mesllavors falla .\nEn un parell de persones properes, aviat començaran les disputes i les baralles, cosa que provocarà la separació. Altres es veuran, simpatitzaran, però no podran fer res.\nSi la dent simplement es trenca, es trenca una peça, es perd la connexió emocional entre elles, cosa que comporta un refredament addicional. I en aquesta etapa, un amic pot ajudar a acostar-se: qui té aquest somni és escollit per fer de la pau.\nQuan no es recorda el lloc del defecte, tot passarà no amb els éssers estimats, sinó amb el que somia. Una dent trencada o defectuosa pot presagiar problemes per als éssers estimats a la feina.\nEn alguns llibres de somnis, els problemes dentals que es deterioren gradualment s’expliquen per problemes materials futurs. Com més gran sigui el dany, més inestable serà la situació financera. Una petita estella és una pèrdua insultant, l’esmalt s’esquerda i la polpa s’esfondra; no serà possible superar la crisi financera.\nEn un somni, totes les dents s’esfondren, ho sents quan les toques amb la llengua. Escupiu les peces, les vores tornen a aparèixer, les vores es tornen més primes i aquesta decadència no té fi: en realitat, les genives haurien quedat nues.\nDormir - fins a la depressió, les dificultats de la vida, que us faran desequilibrar durant molt de temps, potser a trastorns i malalties mentals. Si ja hi ha antecedents de tal afecció, és a dir, que ja hi ha una malaltia del sistema nerviós, val la pena preparar-se per una recaiguda per endavant.\nCom més temps vegis aquest estat en un somni, més estendrà la crisi emocional. Els pitjors enemics són antics amics\nEn un somni, una dent es desfà, que ja s’ha enfosquit, hi han aparegut esquerdes. Advertiment: un dels teus amics íntims ja no ho és i busca qualsevol oportunitat per arruïnar-te la vida. Comença amb calúmnies i calúmnies, però què passa després? Res no l’aturarà: es va sentir ofès sense ni saber-ho.\nIdentifiqueu l'enemic i eviteu la comunicació;\nentengueu per què ho fa i demaneu disculpes.\nEls somnis només adverteixen: la gent pren decisions.\nEs van tenir en compte els significats generals dels somnis en què es desfan les dents. Com expliquen aquests trames oníriques els autors de llibres populars de somnis?\nLlibre dels somnis de Miller\nAquest autor creu que la caiguda de les dents només pot presagiar problemes i no es pot fer res per prevenir-los; seguiu sent un observador extern.\nSi al mateix temps veieu sang o en sentiu el gust, heu de preparar-vos per al funeral d'algú proper.\nPodeu calcular a qui va arribar el problema recordant la trama del somni, on va aparèixer el forat.\nLa trama també s'explica desfavorablement, l'única diferència és tota la malaltiai passaran desgràcies a aquells que van tenir un somni. El fet que totes les malalties col·lapsin amb l'edat no us pot reconfortar; la vellesa serà disfuncional i solitària.\nMés plaer segons els somnis dels llibres de somnis de Vanga en què escupiu sang. Tota adversitat passarà per parents propers.\nOfereix diverses interpretacions dels somnis que tenen les dents trencades.\nEls parents propers necessiten ajuda, però dubten a preguntar-ho. Resol els seus problemes al teu abast;\nEn un futur proper, hi haurà un enfrontament amb familiars a causa de la rica herència.\nUna dent es va trencar en dos fragments: divorci, traïció d’un ésser estimat, gran disputa familiar, bretxa entre els amants, si encara no han legalitzat la relació.\nCompte! A causa de les intrigues dels enemics, la situació es sacsejarà; l’ascens de l’escala professional s’interromprà, els companys s’asseuran, les autoritats ja preparen un candidat al costat per tal de complaure inesperadament amb la notícia del cessament.\nI a la vida real tothom encara somriu a la cara; els problemes no són de bon auguri. El fet que un somni amb les dents esmicolades fos somiat per endavant és meravellós, encara hi ha temps per obrir els ulls al que li passa a algú encara més alt. Però heu de fer-ho amb cura, en cas contrari les vostres dents s’esmicolaran.\nHi ha una altra opció: marxar inesperadament. Hem de decidir: no falten més de 7-10 dies per a un atac decisiu.\nAquest coneixedor dels somnis explica tradicionalment la història de les dents esmicolades en termes d’una relació molt personal.\nVeure fragments a la boca en un somni significa tenir un complex quan es troba amb una nova parella per la seva pròpia aparença. Les pors són descabellades, la parella desitjada no veu cap defecte en l’aspecte i no la rebutjarà a causa d’un defecte inexistent. Res no obstaculitza la intimitat.\nEls fragments se senten per la llengua i els amagueu darrere de la galta.\nPer conèixer i intimitat sexual amb una parella que té una edat molt més gran. No us heu de defugir de la trobada: aquesta persona és molt experimentada i hàbil en els goigs amorosos; experimentareu un gran plaer.\nTot i això, la majoria dels somnis amb dents esmicolades auguren desenvolupaments, desgràcies i dificultats desfavorables. Si desinfecteu la cavitat oral a temps, curar la càries, rarament es visitaran aquests somnis.\nPublicació anterior Característiques de les classes i els beneficis per al cos de l'entrenament aeròbic\nPropera publicació L’esplendor de la imatge: quin estil es pot fer per tallar el cabell amb serrells rectes?\nMillorar el nostre símbol de feminitat: triar una crema per augmentar el pit\nEls pits rodons, ferms i exuberants són el somni de totes les dones. Al cap i a la fi, és aquesta part del cos el que és justament sinònim de la...\nExtensions de pestanyes: perjudicials o no?\nPer obtenir un aspecte expressiu, les noies no es pregunten sovint si les pestanyes es deterioren malament després de l'extensió. Tot i això, ab...\nMascareta facial refrescant\nEl bicarbonat de sodi és un producte que es pot trobar a qualsevol llar. Les mestresses de casa fan servir el bicarbonat de sodi (el nom científ...\nSíndromes de citòlisi i colestasis\nLa síndrome de citòlisi és una avaluació de laboratori de la integritat de l'hepatitis que mostra violacions de manera fiable. Es produeix amb c...\nAnestèsia durant l'embaràs: riscos de complicacionsSóc mare!\nCom eliminar plecs sota les aixelles?salut i bellesa\nSímptomes i tractament de la bronconeumòniasalut i bellesa\nSostres elàstics: com triar un dissenyCasa acollidora\nEsquema de línies de massatge de la cara al voltant dels ulls, zona d’escotsalut i bellesa\nPer què és perillosa l’alliberament de bilis a l’esòfag?Salut de les dones\nHarmonitzant el maquillatge habitual: triar el llapis de llavis perfecte per adaptar-se al color del cabellsalut i bellesa\nRegal del millor amic: què triarFet a mà\nTipus de cotxets: com triar la vostra opció?Sóc mare!\nCom triar el cotxet adequat per a un nounatSóc mare!\nQuin és el risc de taques abans del part?Sóc mare!\nSabates de plataforma: com triarModa


Enric Conill estén la mà després que el govern i Igualada Som-hi ja hagin fet les primeres aproximacions\nDilluns, 9 setembre 2019. 11:00. Redacció AnoiaDiari.\nEl grup municipal d'Esquerra manifesta que "estem oberts i predisposats. Ara toca negociar, i si la negociació va bé els aprovarem perquè voldrà dir que les famílies igualadines se'n veuran beneficiades". A més de les propostes en matèria de fiscalitat i habitatge, els republicans insisteixen en engegar la planificació urbanística.\nEnric Conill, cap de l'oposició i cap de files dels republicans a Igualada, ha fet arribar diverses propostes a l'alcalde Marc Castells pels pressupostos municipals. En aquest paquet de mesures que ha posat sobre la taula hi ha "rebaixar els impostos, polítiques d'habitatge i més inversions a les escoles" com a eixos per aprovar els pressupostos. L'oferta d'ERC arriba al mateix temps que ha transcendit que Junts per Igualada i Igualada Som-hi (que sumarien una majoria eventual per aprovar els comptes) han fet també els primers passos per tractar els pressupostos. El ple on s'han d'aprovar els pressupostos i les ordenances tindrà lloc el dimarts 24 de setembre.\nSegons l'arquitecte i número u d'ERC a les municipals "després de reunir-me amb l'alcalde Marc Castells i de diversos contactes li hem fet arribar una primera proposta per negociar els pressupostos municipals". Afirma que "ara és l'hora de parlar i arribar a acords trobant un equilibri entre les pretensions del govern i les nostres". Les principals demandes dels republicans giren al voltant d'una rebaixa en els impostos, de més polítiques d'habitatge, d'inversió a les escoles, d'iniciar el projecte del nou POUM i també d'una proposta compartida durant la campanya electoral entre ERC i Convergència, un tercer ViuB per a la gent gran.\nEl cap de l'oposició assegura que "Junts per Igualada ja no té majoria absoluta li toca entendre que ha de negociar i consensuar amb altres forces polítiques. Nosaltres ho hem entès i volem fer-ho sempre i quan les famílies igualadines siguin l'epicentre de les polítiques municipals i s'abordin els problemes reals i importants que té Igualada en moltes àrees. Per fer això sempre ajudarem al govern municipal". Apunten que "nosaltres faríem uns comptes que serien molt diferents als del govern, però la política i sobretot la política municipal consisteix en parlar, dialogar, assentar-nos les hores que faci falta per acabar-nos entenent i acordant mesures que beneficiïn a la immensa majoria dels ciutadans. Així entenem nosaltres la política municipal i així treballarem durant el mandat".\nEl ple d'Òdena aprova la moció contra el macropolígon\nMontbui es posiciona a favor dels col·lectius vulnerables en l'àmbit del subministrament elèctric\n9 de setembre 2019.18:27h\nCaldria que ens ho expliquessin millor. Totes les propostes que anuncien, (rebaixa impostos, política habitatge, nou POUM, nou ViuB3, inversions a les escoles), suposen més despesa o menys... Llegir més ingrès.\nEntenc que a la proposta que han fet al Sr Castells, ja diuen com finançar aquestes mesures, i que simplement s’han oblidat de posar-ho a la nota de premsa que han passat.\n1 Una jove biòloga igualadina descobreix un exemplar d'orquídia únic a l'Anoia 8624 lectures\n2 L'Anoia entra dilluns a Fase 2, en la que s'aboleixen les franges horàries i s'obre l'interior dels bars 3655 lectures\n3 Uns 600 treballadors a l'Anoia poden estar afectats pel tancament de Nissan 3142 lectures\n4 La xifra de llars amb una persona sola a Igualada és del 28% 2041 lectures\n5 Llum verda definitiva: l'escola bressol de l'Ateneu serà pública el curs vinent 1984 lectures\n6 Les víctimes per coronavirus a l'Anoia passen de 500, però la mortalitat es redueix el maig 1755 lectures\n7 Pare Lluís Planas: "A Montserrat les notícies que arribaven de la pandèmia a Igualada ens aclaparaven" 1510 lectures\n8 Magí Senserrich: "Les fires a l'aire lliure, amb mesures de seguretat, seran les primeres que es podran fer" 995 lectures\n9 El batlle de Montbui ofereix el sòl al municipi com a opció pel Pla Director de polígons 962 lectures\n10 La delegació d'USTEC a l'Anoia veu "molt temerari" reprendre les classes el juny 917 lectures


ARA MATEIX: els tres llibres\nPhong-Jo volia recollir en un llibre tots els contes i poemes que la seva gent guardaven a la memòria des dels temps més reculats. Sabia que, si ningú feia aquesta endreça, es perdrien molts tresors. I Phong-jo es va dedicar en cos i ànima a la feina. La gent del poble primer, i més tard els de pobles propers, van anar ajudant l’home, amb històries i també amb diners, perquè caldria invertir molt per fer una bona edició. Al cap d’uns quants anys i molts estalvis, gairebé a punt per acomplir l’objectiu, el monzó inclement es va endur terres, animals, cases i collites. Phong-Jo no s’ho va rumiar, i va repartir generosament tots els seus diners per ajudar la gent.\nVa recomençar, pacient, l’estalvi. Poc a poc, a mesura que s’anava recuperant la vida i les collites, el cercle es va reiniciar. Passats els anys ja gairebé a punt per l’edició, una epidèmia espantosa es desfermà, i pobres i rics per igual, necessitaven ajuda. Phong-Jo, altra vegada va oferir tot el que tenia a qui ho necessitava.\nPer tercera vegada es posà a treballar de valent per aconseguir estalviar. Ja era un home gran, es cansava molt, i no s’hi veia bé com abans, però la gent del poble, i la seva il.lusió i esperança l’ajudaven. Finalment va aconseguir acabar el seu llibre i el va poder editar. Va ser un èxit clamoròs. Els savis i els erudits parlaven bé arreu del país, del llibre de Phong-Jo.\nSi pregunteu a la gent del poble, però, us diran que aquest no fou pas el seu primer llibre. Ells responen somrients, que és el tercer, i que els dos primers foren millors.\nOstres Zel... no sé si jo estic especialment sensible últimament o és que la història és veritablement preciosa... però anava llegint i desitjava que no passés res més i que pogués editar... i, al mateix temps, estava segura que si tornés a passar alguna cosa aquest gran home ho hagués tornat a donar tot... però, quan he vist que, no tan sols ho havia aconseguit a les seves velleses si no la manera tan maca com la gent explica la seva generositat, se m'ha fet fins i tot un nus a la gola...\nQuina història més preciosa i més encoratjadora. certament, hi ha esperança...\nÉs molt bonic, zel. M'ha encantat.\nUna historiaper escoltar al costat del foc.\nPer cert, ara me n'adono que aquí a la teva cibercasa ja ha arribat la primavera. M'agrada el canvi d'imatge.\nMolt maco, Zel!\nen Phong-Jo tenia empenta i no procurava de no desanimar-se davant les adversitats.\nMira que penso que hi deus tenir algun parentesc...\nUna preciositat! Phong-Jo era savi i els que sabien valorar-li els tres llibres també. I la que escriu contes com aquests, crec que també en deu tenir alguna cosa.\ncolta... zel, t'has saltat el tros aquell quan el laboriós recolector es va fer mal a una cama i el fuster del poble li va haver de fer una crossa... i de com entusiasmat com estava amb la recopilació d'històries, va posar el peu a terra abans d'hora, i de com...\npetons i llepades de contes de cada dia!\n...i dic jo..., i no és per buscar raons (que a una li foten l'etiqueta i, apa!jeje...)...i si després venia un altre trasbals? Com s'ho muntarien el senyor Phong-Jo i el seu veinatge? Ja va ser bona idea això de publicar el recull? O potser hagués estat millor posar els diners a plaç fix en un banc segur, per si les mosques...? Ai..., no ho tinc tant clar jo, això...\nÉs broma, naturalment. La història és preciosa.\nDe vegades, en el camí per arribar a la meta ens trobem entrebancs que no són altre que una ajuda per arribar.\nSi tots els cors i caps poguessin arribar a aquest sacrifici, no hauria arribat aquesta crisi, ja ho sabem tots. JO PHONG, TU PHONG, ELL..........HO HA FUS TOT. --NO ERA COMPTE, SINÒ CONTE EL QUE DAVA LLIÇONS. i ens ho prenem com un conte que ens fa pessigolles i ens fa ...riure. Pobrets que som. Anton.\nUna història preciosa !\nPara él,los obstáculos eran oportunidades.Abrazos


La lluita contra les antenes arriba a Barcelona | Cerdanyola Informa\nLa lluita contra les antenes arriba a Barcelona\n28 gener, 2016 | Filed under: Medi ambient | Posted by: cerdanyolainforma\nEl passat dissabte 29 de gener el col·lectiu antiantenes es va presentar a la seu de Vodafone a Barcelona per demostrar que el moviment veïnal continua viu.\nLa lluita contra els repetidors de telefonia mòbil que Vodafone vol instal·lar als barris de Serraparera i Canaletes continua viva. Així ho va voler demostrar la plataforma antiantenes el passat dissabte 29, quan es van presentar a la seu de Vodafone de Barcelona, situada a l’Avinguda Diagonal. L’objectiu d’aquesta acció era demostrar-li a l’operadora que el veïnat continuarà lluitant fins a aconseguir la retirada dels repetidors.\nAl mateix temps, el col·lectiu va engrescar a la resta de la ciutadania que participi en la lluita perquè aquesta continuï activa. Ahir al vespre es van reunir al Centre Cívic de Serraparera per marcar els següents passos i aconseguir, definitivament, la retirada dels dos repetidors per “preservar la nostra salut” – informava la plataforma.\nEls objectius del col·lectiu continuen sent:\nEl posicionament per part de l’Ajuntament del nostre poble al costat de la ciutadania i no al costat de les empreses de Telecomunicacions.\nLa creació d’alguna eina legislativa per part del mateix que impedeixi la instal·lació d’aquests aparells dins del nucli urbà i al costat de centres educatius.\nLa recuperació, per part dels diversos consistoris municipals, de la capacitat normativa per donar llicències a aquestes empreses de telecomunicacions, tenint en compte sempre els moviments ciutadans.\nEl respecte dels consells que institucions com Unicef i el mateix Parlament Europeu donen en diversos escrits al voltant de la col·locació d’aquests emissors d’ones.\nEl desmantellament immediat del repetidor de Vodafone al carrer Pompeu Fabra i del carrer Renaixement.\nDavant de les violacions constants dels nostres polítics a favor de les grans empreses mantenir el dret a la indignació, insubmissió, persistència i a la ferma oposició.\nLa protecció total dels nostres drets expressats en la Declaració dels drets humans i, sobretot, a la protecció d’aquells Articles que fan referència a assegurar la nostra salut i benestar.\nLa implicació del nostre Ajuntament com Vila Groga en suport amb l’educació pública de qualitat per defensar els interessos de les escoles del municipi, i en aquest cas la salut dels seus alumnes.\nInformar a les comunitats de propietaris que no es deixin portar per les pressions que poden fer les companyies de Telecomunicacions i que demanin el suport de les Associacions de Veïns.


Igualada per barris? – Jordi Cuadras\n¡Els barris han protagonitzat el Ple municipal d’aquest mes de gener a l’Ajuntament d’Igualada. Un ple amb un final desagradable perquè la moció presentada per ERC demanant millores urbanístiques per a un barri en concret va acabar provocant un enfrontament entre veïns de dos barris de la ciutat presents al ple en una mena de competició per a veure quin dels dos tenia més mancances i requeria més atenció per part del govern. En la notícia que va publicar AnoiaDiari l’endemà, el comentari d’un lector afegia un tercer barri en aquesta cursa. I la bola es podria anar fent gran perquè ERC ja ha anunciat que això ho vol fer ple rere ple amb els 13 barris que, considera, té Igualada.\n(Article publicat a Anoiadiari.cat el 9/2/16)\nEntrevista a Rafael Jorba


PAe - CTT - Informació Addicional - El servici d'interconnexió i intercanvi de dades entre administracions de la Comunitat de Madrid\nÚs del sistema: en 2010 1.071.400 de consultes de documents, evitant la seua aportació als ciutadans.\nUsuaris: 2.049 gestors públics autoritzats a realitzar consultes de certificats associats a documents requerits en procediments o servicis.\nEsta iniciativa naix amb la finalitat de garantir la inter/intraoperabilidad entre AAPP, evitant al ciutadà presentar documents ja en poder de les AAPP. En cas que el ciutadà autoritze la consulta, les seues dades seran facilitades per Unitats de CM o mitjançant consulta a BBDD d'altres AAPP.\nDonat el caràcter personal de les dades, existixen estrictes protocols de funcionament i seguretat que garantixen la protecció de la informació consultada: el ciutadà ha d'autoritzar, prèvia i expressament, es requerix l'habilitació de perfils específics, i es fa traçabilitat contínua (qui, quina i para quina consulta) i anàlisis periòdiques de les consultes realitzades en cada Conselleria.\nDes del punt de vista organitzatiu, ha sigut necessari firmar acords i convenis amb les AAPP que cedixen dades, per a establir els termes, requisits i dades a intercanviar. Existix un conveni marque amb el MAP que inclou un servici de verificació de dades, i diversos convenis amb altres entitats (AEAT, DGT, INE,…) per a consulta de dades de ciutadans sobre les seues BBDD.\nDes del punt de vista operatiu, existixen protocols d'autorització i accés que asseguren que només accedixen aquells empleats autoritzats, a procediments concrets i només per a consultes permeses en cada procediment. A més, està directament relacionat amb els formularis, contemplant tots els nous formularis la possibilitat que la ciutadana aportació o autoritze individualment a la CM la consulta d'aquelles dades que estiguen disponibles a través d'ICDA.\nExistixen tres mòduls en l'arquitectura tecnològica de la ferramenta:\nMòdul ICDA_WEB: consulta manual de certificats, tant externs com a interns, on l'usuari només accedix als procediments per als quals ha sigut autoritzat.\nMòdul ICDA_W: Web Service enllaçat amb ICDA_WEB i altres aplicacions per a llançar consultes. Les peticions es firmen i envien a l'organisme cedent de dades, emmagatzemant traçabilitat (NIF gestor, NIF/CIF ciutadà/empresa, tipus de consulta i procediment per al qual es consulta). A l'efecte de protecció de dades del ciutadà, no es guarden les dades obtingudes en cada consulta.\nMòdul ICDA_ADMIN (Administració): Permet l'alta nous certificats (incloent esquemes de resposta (xsd), representació de dades (xsl) i ruta del keystore amb certificat de firma de petició). També permet l'autorització d'aplicacions i creació de grups de certificats (consultes) als quals accediran els usuaris.


LA CURIOSITAT VA PRENDRE 65 ESPÈCIES DE BACTERIS QUE VAN VIATJAR A MART - TECNOLOGIA - 2022\nLa curiositat va prendre 65 espècies de bacteris que van viatjar a Mart\nSabeu que teniu un microbioma. Sabíeu que també ho fa el rover Curiosity de la NASA? Un estudi recent sobre els cops extrets del rover abans de llançar-lo va trobar que les seves superfícies contenien 65 espècies de bacteris, informa Nature News.\nNo se sap si cap d'aquests crítics terrestres va sobreviure al viatge a Mart. Som una mena d’arrelament per això, bacteris, vaja! Per la contaminació espacial els bacteris de la Terra només farien més difícil la ciència espacial. Se suposa que els enginyers han de posar naus espacials com la curiositat mitjançant un rigorós règim de neteja abans del llançament. Els científics no volen contaminar altres planetes amb les formes de vida de la Terra. Tampoc volen contaminació en els seus propis instruments, cosa que podria fer semblar que han detectat vida extraterrestre quan realment només mesuren l'autopista d'origen terrestre.\nTot i això, certes espècies de bacteris sobreviuen fins i tot a les sales netes de la NASA. A més, Space.com va informar el 2011 que Curiosity pot no haver aconseguit una neteja tan minuciosa com hauria de ser. Preguntats sobre el que quedava sobre Curiosity fins i tot després de netejar, científics de la Universitat d'Idaho i del Laboratori de Propulsió a Jet de Califòrnia van arrasar diferents parts del rover abans de llançar-lo.\nDesprés d’aplegar i caracteritzar els seus bacteris, els científics els van exposar a dures condicions, com ara la dessecació, l’exposició a la llum ultraviolada, el fred extrem i els nivells de pH extrem. Al voltant de l’11 per cent de les soques bacterianes que van trobar van sobreviure almenys dues condicions. L’estudi és un primer pas per investigar si i quines espècies poden arribar a Mart i contaminar les mostres recollides en el futur.\nBodyByDarwincom : La curiositat va prendre 65 espècies de bacteris que van viatjar a Mart © 2019. All Rights Reserved.


Catalunya: 35a trobada al Coll de Manrella - Viquinotícies\nCatalunya: 35a trobada al Coll de Manrella\n27 d'octubre del 2013, Catalunya\nEl diumenge de la setmana passada, va tenir lloc la 35.a trobada del Coll de Manrella, en record i homenatge al president Lluís Companys i Jover. Aquell president fou un dels màrtirs de la defensa de Catalunya i de la República durant la Guerra Civil Espanyola.\nDesprés de la caiguda dels republicans, Companys va anar a La Vajol a fi que passés al Coll de Lli a prop del Coll de Manrella. Fou arrestat per la Gestapo i entregat al poder franquista. Condemnat per un tribunal militar, fou afusellat el 15 d'octubre del 1940 a Montjuïc.\nEnguany l'alcalde d'Agullana, Alfons Quera, va fer l'acte de benvinguda. Després, va procedir-se una ofrena floral. Al final, va tenir lloc un dinar popular entre els participants amb actuacions musicals de Marta Rius i Ramon Gual. Va haver-hi també una actuació dels casteller els Angelets del Vallepir amanida de sardanes amb la cobla de Rossinyolets.\nMonument a Lluís Company\nMonument a Lluís Company en infraroig\nColl de Manrella en infraroig\nA la Viquipèdia hi ha contingut relatiu o pertanyent a Lluís Companys i Jover\nA la Viquipèdia hi ha contingut relatiu o pertanyent a Coll de Manrella\n(català) XXXVena Trobada del Coll de Manrella — Vilaweb. 20 d'octubre del 2013.\nObtingut de «https://ca.wikinews.org/w/index.php?title=Catalunya:_35a_trobada_al_Coll_de_Manrella&oldid=149537»


RESIDENCIA SANT JOSEP de MATARO: d’abril 2018\nCA L'ARENAS 2018\nSORTIDA CA L'ARENAS\nRetrospectiva EDUARD ALCOY\nLes quasi quatre dècades que Eduard Alcoy i Lázaro (1930 – 1987) va dedicar a la creació ens conviden a revisarla trenta anys després.\nL'exposició ens permet gaudir d'un conjunt notori d'obres realitzades entre el 1950 i el 1987. Passem dels moments afins a DAU AL SET i de les tardanes collites surreals a l'informalisme i a l'Altrisme figuratiu que construeix a partir dels anys Seixanta.\nLa mostre tanca el cercle i proposa unir l'inici i el final d'un itinerari artistic que s'inicia a BCN i s'embranca a Mataró.\nPer trobar a Itàlia, en particular a la ciutat de Torí, una estació paral·lela que flueix a partir del 1970.\nEls 5 àmbits de l'exposició reflecteixen la creativitat del pintor a partir de l'art i l'il·lusionisme que el van caracteritzar.\nEls dos primers àmbits, reunits en un primer espai, ens conviden a penetrar en el context màgic dels primers anys, després el món poètic precedent i les tardanes collites surreals.\nLa negació de la figura i el camí cap a l'informalisme el vinculen a la configuració d'un nou grup, Sílex, que va aplegar Alcoy, Hernández Pijuan, Planell, Rovira Brull i Terri.\nEs debatìa sobre la pintura i la seva ornamentalitat, sobre bona i mala pintura.\nDesprés de l'informalisme es reprèn el camí abandonat i la de representació.\nSortim de l'exposició tenint un record per al roig i per al negre dels colors que aquest representa. Crida el roig com pintura esdevé novament una forma explícita un coltell i no deseprenem que només el negre no te pressa, tal i com afirma el poema de José Agustín Goytisolo va escriure per recordar el pintor el 1999.\nVam poder gaudir d'une exposició peculiar d'un dels autors lligats a la ciutat de Mataró, Alcoy.\nL'Espai de ca l'Arenes ens va portar molt records dels germans Arenes, del taller de pintura que tenien i de la fantàstica casa que han obert a la ciutat per poder acollir exposicions com les que han pogut veure.


Quatre morts, 14 ferits i 52 detinguts, el balanç de l'assalt al Capitoli - Diari de Girona\nQuatre morts, 14 ferits i 52 detinguts, el balanç de l'assalt al Capitoli\nUn altre home de 24 anys està ferit crític després de precipitar-se al buit en els limítrofs de l'edifici\nefe/ep | washington 07.01.2021 | 08:41\nQuatre morts, 14 ferits i 52 detinguts, el balanç de l'assalt al Capitoli Diari de Girona\nQuatre persones van morir aquest dimecres i almenys 14 policies van resultar ferits durant l'assalt al Capitoli dels EUA, van assegurar a última hora de la jornada les autoritats locals, que van informar a més d'almenys 52 arrestos.\nLes autoritats de Washington havien informat inicialment de la mort d'una dona, que va morir a conseqüència del tret de la Policia del Capitoli, però després van actualitzar aquesta xifra. La víctima és Ashli Babbit, de 35 anys, una veterana de l'Exèrcit i seguidora de Trump.\nAltres tres persones, que no van identificar, van morir a conseqüència d'"urgències mèdiques" que van patir a les instal·lacions del Capitoli, va dir el cap de la Policia Metropolitana de Washington, Robert Contee, en una roda de premsa nocturna.\n"Una dona i dos homes semblen haver patit emergències mèdiques separades, que van resultar en les seves morts. Qualsevol pèrdua de vides en el Districte és tràgica i els nostres pensaments estan amb qualsevol que hagi estat impactat per la seva pèrdua", ha subratllat el policia.\nContee no va donar més detalls sobre aquestes morts i va agregar que 14 agents de policia van resultar ferits durant els incidents en el Capitoli, dos d'ells de manera "greu".\nLes autoritats han detingut almenys a 52 persones tant en el Capitoli com en altres racons de la capital estatunidenca, de les quals unes 30 van ser arrestades per violacions del toc de queda que va imposar l'Alcaldia de Washington a partir de les 18.00 hores (23.00 GMT).\nD'altra banda, un home de 24 anys està ferit crític després de precipitar-se al buit en els limítrofs del Capitoli, segons fonts citades per la cadena CNN.\nContee va assegurar a més que les autoritats van trobar i van desactivar dues bombes casolanes als voltants de les seus dels comitès nacionals (secretariats) dels partits demòcrata i republicà (DNC i RNC, respectivament).\nTambé van trobar un vehicle en el terreny del Capitoli on hi havia un rifle i fins a deu còctels molotov, va informar la cadena CNN.\nLa Guàrdia Nacional s'ha mobilitzat per a tractar de contenir aquestes protestes. El Departament de Defensa ha confirmat aquest desplegament "per a brindar suport a les forces de seguretat federals en el Districte de Columbia" i que el secretari en funcions, Christopher Miller, està en contacte amb els líders del Congrés.\nWashington estudia una possible destitució de Trump.\nTrump justifica l'assalt i Twitter bloqueja el seu compte.


Marta Marín: "Algunes dones han optat per eliminar el sostenidor"\nAquests darrers mesos, de la mateixa manera que es va escampar a les xarxes el #MeToo, s'ha compartit un altre envit feminista global: #NoBraChallenge, l'envit de no dur sostenidors\nLa pandèmia ha transformat la manera de vestir-nos? Arran del confinament, moltes dones diuen que ha arribat el moment de desprendre’s dels sostenidors, una peça de roba que carrega la simbologia de l’opressió. Aquests darrers mesos, de la mateixa manera que es va escampar a les xarxes el #MeToo, s’ha compartit un altre repte feminista global: #NoBraChallenge, el repte de no dur sostenidors. Marta Marín és professora d’Estètica de la Imatge de la Blanquerna-URL i consultora especialitzada en l’anàlisi de tendències i estratègia de marca. Reconeix que la moda és l’expressió més directa de la subjectivitat, i diu que les peces de roba van molt vinculades amb els moments històrics i els paisatges emocionals que originen les crisis o els moments de bonança.\n—Després del confinament i del canvi d’hàbits en indumentària, moltes dones diuen que no volen tornar a portar sostenidors. Creieu que som davant el principi de la desaparició d’aquesta peça de roba?\n—Crec que no. És cert que, al llarg de la història, els codis estètics han estat molt variables. Canvien les maneres en què els éssers humans ens presentem davant la societat. O, més ben dit, ens representem. Arran de la pandèmia, aquests codis han tingut una mica de trasbals. Els canvis estètics sempre són la conseqüència de canvis contextuals polítics, econòmics o socials. La pandèmia ha estat un punt d’inflexió. La inflexió va molt sovint lligada a la reflexió. Algunes dones, després de la pandèmia, han optat per eliminar els sostenidors perquè consideren que els constrenyien el cos. Hi ha moltes dones que potser n’han prescindit quan eren a casa, però quan han reprès el dia a dia s’han sentit més segures o més còmodes si en duien. Sobretot les dones més grans, que després d’haver-ne portat durant tota la vida potser es tornaran a afegir a l’imperatiu dels sostenidors.\n—Un any i mig és poc per a trencar amb una tradició tan llarga, també vinculada amb la cultura de la moda patriarcal.\n—No és una peça que tingui tants anys de legitimitat, en realitat. D’ençà del segle XV, la cotilla era la peça que constrenyia el cos de la dona i va configurar aquest cànon de bellesa que s’imposava sobre totes. Va ser vigent fins al segle XIX, quan un senyor francès, Pierre Poiret, va decidir que ja n’hi havia prou. Per tant, la història dels sostenidors no és tan llarga. Sí que és cert que en alguns moments de la història hi ha hagut moviments activistes feministes que han vinculat la seva reivindicació al fet de treure’s els sostenidors i llançar-los a l’aire. Treure-se’ls ha estat considerat un símbol d’alliberament. Així, s’ha convertit en una peça objecte que té un valor molt associat a aquests ideals estètics que s’imposen a la figura de la dona. El moviment #NoBraChallenge ens ha omplert d’històries molt i molt variades.\n—El context històric i les reivindicacions de gènere marquen la manera com ens vestim.\n—Com a historiadora, sempre miro de buscar algun nexe per a poder llegir què passa. Als anys vint, és molt clar, perquè hi ha hagut una Primera Guerra Mundial, una crisi que ha afectat tothom i la dona per primera vegada s’ha vist obligada a sortir de casa i començar a treballar. Canvia la manera de vestir-se perquè una cosa és estar a casa i, una altra, haver d’agafar una bicicleta i anar a la fàbrica pedalejant uns quants quilòmetres, després tornar a casa i fer-se càrrec d’una família. Aquestes dones van haver d’optar per una manera de vestir-se que fos còmoda i pràctica. Si pensem en el final de la Segona Guerra Mundial, a partir dels anys cinquanta, les dones tornen a reivindicar aquests drets, però també hi ha Christian Dior, que considera que les dones estan tan cansades de no poder sentir-se femenines i recupera siluetes ajustadíssimes amb el new look. Moltes dones estan encantades de veure’s amb un vestit de Dior. Vull dir que en certes èpoques hi ha polaritats, en aquesta, per exemple, la defensa de l’alliberament de la dona xocava amb la tendència de tornar a la feminitat a ultrança. Als anys seixanta i setanta, amb l’explosió de la cultura juvenil, és el primer moment que els joves prenen la paraula i es comença a configurar la contracultura. Comencen a dinamitar els patrons estètics que consideren dels seus pares o dels seus avis. Comencen a posar-se texans, samarretes de cotó, caçadores de cuir. Aquesta transformació també va passar en un moment de crisi, amb les guerres de Crimea i del Vietnam. D’ençà del 2008 que vam començar la caiguda lliure amb la crisi econòmica i la covid no ha fet més que agreujar-la. Per tant, en els moments d’incertesa, tornen a aflorar veus reivindicatives.\n—L’escriptora Hillary Benhouse va escriure un llarg assaig a la revista The New Yorker sobre el seu procés mental d’ençà que va prescindir dels sostenidors fins que es va acostumar a no dur-ne: “M’agrada la manera en què els pits m’impacten amb les costelles quan baixo les escales corrents”, escriu.\n—La cotilla estava perfectament demostrat que modificava la silueta de la dona i causava moltes patologies físiques. En canvi, sembla que els sostenidors, d’acord amb l’edat o amb la mida de les glàndules mamàries, fins i tot són recomanables. Se m’escapa el tema mèdic o científic. Et puc parlar en l’àmbit estètic i crec que no es pot comparar a la cotilla. També és cert que crec que ara per ara l’ideal estètic és hipervariable i respon més a criteris subjectius. Si hi ha gent que considera que l’oprimeix, crec que és una bona decisió.\n—Hi ha moments històrics en què les dones fan sentir més la seva veu.\n—Els anys vint i els seixanta crec que tenen punts d’unió molt interessants, amb aquelles dones que decideixen de vestir d’una manera en què se senten més lliures. Opten per l’androgínia, per tallar-se els cabells, i per portar roba que ja no s’arrapa al seu cos. Nosaltres hem començat aquest segle XXI reivindicant un seguit de drets que encara no s’han resolt. Per tant, les dones tornen a sortir al carrer i a aixecar la veu. I una manera d’aixecar-la i que tingui visibilitat és vestint d’una manera determinada. També hauríem de parlar de més assumptes, com per exemple la depilació, que també s’ha convertit en una reivindicació a través de l’estètica.\n—Perquè hi ha una generació que no volen seguir un imperatiu social que les constreny. Aquest estiu, hem vist coincidir en una mateixa platja o piscina les àvies i les mares, que eren boomers i generació X, que portaven depilant-se tota la vida i que havien passat fins i tot per processos de depilació definitiva, amb les seves filles o nétes, generacions millennial o zeta, que ja havien optat per no depilar-se. És una fricció estètica interessant. Tradicionalment, la feminitat o la bellesa s’ha associat a l’absència de pèl en certes parts del cos, i ara aquesta convenció es trenca. Evidentment està molt arrelada perquè fins i tot s’associa amb més valors morals positius com la higiene. Algunes dones encara diuen que no depilar-se els fa cert fàstic. Fan servir aquesta paraula, que és molt dura. I aquesta resistència és perquè és com t’has vist tota la vida. En els homes, la tendència és la contrària. Els havien prohibits tots aquests rituals de bellesa i ara decideixen de revelar-se i depilar-se perquè volen escollir i no respondre a la imposició de masculinitat. El mercat ràpidament integra les reivindicacions socials i ara la tendència unshaved ja ha sortit en passarel·les, en publicitat, etc.\n—Darrerament, s’ha posat el focus també als biquinis de les nenes. Sexualitzem les nenes de molt petites si els comprem biquinis amb sostenidors?\n—Sí. Crec que no té tant a veure amb la indústria de la moda com amb la nostra educació com a societat. Per mi, aquest tema és bastant més greu. I passa de manera molt diferent segons els països o cultures a què vulguem mirar. Aquí hi ha imposicions, i més sobre les dones que els homes, però he de dir que a ells també els n’arriben moltes. Els nois també se senten obligats a seguir algunes modes.\n—Fa quatre o cinc anys que a les aules veig que els nois molt joves segueixen aquests imperatius. Es fan la permanent, es rapen lletres al cap, etc. Els pentinats dels nois són cada cop més variables i crec que responen més a les modes. Potser perquè tradicionalment les dones teníem més possibilitats i sempre vèiem els homes igual.\n—Respon al fet que ara els gèneres són més fluids.\n—La cultura de gènere ha canviat molt. Crec que ara tot just som a la punta de l’iceberg. Anem dinamitant totes les pautes de cultura de gènere que arrossegàvem de feia segles. Però encara hi ha una part de la societat que ho veu d’una manera molt rígida.\n—Instagram continua censurant el pit femení. Un altre símptoma que el cos de la dona encara és vist com un objecte sexual.\n—El cos de la dona està cosificat i idealitzat d’ençà de les cultures clàssiques. Mentre que a l’home se li han atribuït valors com la valentia o la intel·ligència, la dona ha estat un objecte sexualitzat. I després de vint-i-cinc segles d’història, canviar aquests registres és molt difícil. Les xarxes socials tenen molts maldecaps amb la censura. Origina molt de debat i també entre els joves. Sempre dic que la moda deriva de l’estètica, i que hauríem de tenir prou criteri per a pensar que l’estètica són gustos i preferències.\n—Després de la pandèmia, els experts en moda diuen que torna una estètica molt minimalista, sense ostentacions.\n—Viurem una situació doble. Per una banda, buscarem més comoditat i practicitat, defugirem els excessos i els artificis. Per exemple, els sostenidors, molta gent deia que eren artificials, igual que una cotilla. Per tant, si consideres que són un ornament excessiu, és normal que en prescindeixis i vagis cap a la simplicitat o el minimalisme.\n—I sobre els colors?\n—Sobre els colors, quan érem en època pandèmica i érem a casa, la roba que moltes marques van impulsar tenien uns tons molt terrosos o verdosos. Eren uns tons per fer-te sentir més tranquil·la. En els moments de crisi, de vegades es potencien els colors càlids, que et donen energia, com els taronges o els vermellosos. Em fa molta gràcia això que fa Pantone, que prediu quins seran els colors de la temporada. La temporada passada, en lloc de llençar solament un color, en va llençar dos. Per una banda, un groc per a transmetre energia a la societat, perquè necessitàvem un punt d’optimisme; i per una altra, un color gris. El gris és el color de la solidesa, de ser capaços una altra vegada de recuperar eines que ens permetin de tornar a mirar cap al futur. Va fer aquest joc dual, optant per tots dos valors. Les dones també han optat per treure’s molts accessoris, com els anells o les arracades. I es maquillen molt menys.\n—També tornen les peces molt amples.\n—Es veu que hi ha gent per qui va ser molt dur passar d’estar quatre mesos en pijama a haver de sortir al carrer amb roba ajustada. N’hi ha que van haver d’anar al psicòleg i tot. És clar, passar d’un pijama a un vestit convencional és un salt molt gran, en canvi, d’un pijama a una peça oversize no ho és tant. És com les bates d’estar per casa, que havien quedat com una peça de les mares o de les àvies, i ara les nétes les reivindiquen com a part de la moda. M’encanten perquè les veig molt com de les pel·lícules d’Almodóvar.\n—La màscara romandrà?\n—Espero que no. En les societats orientals, com ara la coreana i la japonesa, forma part de la indumentària perquè se senten més protegits. Haurem de conviure amb la covid molt més temps i tindrem la màscara entre nosaltres, diuen els entesos, dos anys més pel cap baix. La gent que ha agafat aquest hàbit costarà que en prescindeixi. Ho veig més vinculat a les pors i les inseguretats que la malaltia ha originat.\n—Quines tendències creieu que hi haurà els anys vinents?\n—La covid ens ha ensenyat que els que ens dediquem a la predicció de tendències ens vam equivocar de ple perquè ningú no va preveure la pandèmia. Les prediccions normalment es fan a dos anys vista. A deu anys vista normalment no ens atrevim a fer-ne perquè és jugar-te-la moltíssim. Sí que et puc dir macrotendències. Crec que haurem de ser molts més curosos i tenir en compte l’ecologia i la sostenibilitat. Tenir en compte els materials amb què es treballa i l’economia circular, és a dir, la roba de segona mà. Hem de canviar la manera amb què ens relacionem amb la roba. La moda és la segona indústria més contaminant del planeta! M’hi dedico i m’agrada la meva professió, però la quantitat de milers de litres d’aigua que es necessiten per a fer uns texans dóna peu a pensar que hem de canviar. Ara hi ha moltes marques que proposen que els portis la roba que tens a l’armari i que ja no et poses i ells te’n faran un nou disseny. Els joves crec que en són més conscients i comencen a exigir a les marques que tinguin uns valors i que siguin més locals i no tan globals. Potenciar el teixit creatiu local també serà una tendència.


Condemntat a 6 anys de presó el jove que va abusar d'una menor a Maçanet de la Selva | Llagostera Ràdio\nCondemntat a 6 anys de presó el jove que va abusar d'una menor a Maçanet de la Selva\nEl cas que ara l'Audiència de Girona ha sentenciat va tenir lloc el març de l'any passat. L'acusat, que vivia a Badalona, havia conegut la menor a través d'un xat d'Internet.\nEls dos van quedar per conèixer-se personalment i, per això, el dia 8 de març Jujie Xu va agafar un autobús fins a Maçanet de la Selva, on hi va arribar cap a les tres de la tarda.\nCom que l'adolescent s'hi va negar, l'acusat la va agafar i "amb ànim de satisfer els seus desitjos lúbrics", la va immobilitzar. Aleshores, "li va fer escollir entre penetrar-la o fer-li una fel·lació".\nLa jove s'hi va resistir, però davant les amenaces de Xu, la sentència recull que l'adolescent "es va resignar a fer-li una fel·lació, ja que es trobava sola en un lloc boscós i no hi havia ningú més".\nL'Audiència de Girona imposa a Jujie Xu una pena de 6 anys de presó. A més, el condemna a passar-ne 5 més en llibertat vigilada i l'obliga a indemnitzar l'adolescent amb 5.000 euros pels danys morals. La sentència no és ferma i s'hi pot interposar recurs d'apel·lació davant del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya en un termini de deu dies.\nMés en aquesta categoria: « La Fira del Circ al carrer de la Bisbal d'Empordà programa 65 espectacles i aposta per seguir creixent en qualitat\t150 persones han participat als cursos i tallers ocupacionals al primer semestre a Llagostera »


Sanitat forma al personal responsable de realitzar l'avaluació dels menús escolars | Valencia Extra\nSanitat forma al personal responsable de realitzar l'avaluació dels menús escolars\nLa conselleria de Sanitat Universal i Salut Pública, a través de la direcció general de Salut Pública, està formant al personal tècnic dels 16 Centres de Salut Pública de la Comunitat Valenciana, que cobreixen tots els departaments sanitaris, per a implementar a partir de l’inici del 2017 (curs escolar 2016-17) el Programa d’Avaluació i Foment de la Qualitat Nutricional de l’Oferta Alimentària en els Menjadors Escolars.\nDurant el mes de desembre s’han dut a terme dos tallers d’actualització (a València i Alacant) en els quals 40 tècnics, pertanyents a les àrees funcionals de Seguretat Alimentària i de Promoció de la Salut, han adquirit les habilitats necessàries per a analitzar l’adequació dels menús mensuals servits en els menjadors escolars pel que fa a les recomanacions vigents. En aquestes sessions s’han treballat els fonaments legals que emparen aquestes mesures i l’homogeneïtzació de criteris perquè l’anàlisi de l’oferta dels menús mensuals siga uniforme.\nA la Comunitat Valenciana hi ha en l’actualitat més de 1400 menjadors escolars subjectes a vigilància pels inspectors de seguretat alimentària en compliment amb l’establit en la reglamentació europea i els plans i programes nacionals i autonòmics que la desenvolupen. Durant el primer semestre d’enguany serà avaluada la qualitat nutricional de l’oferta alimentària d’un terç dels menjadors existents en l’àmbit de la Comunitat, i de forma sistemàtica en els cursos escolars següents, la qual cosa permetrà haver revisat la totalitat de centres escolars amb aquest servei abans d’agost del 2019.\nMés de 250 inspectors realitzaran en el primer semestre visites de control\nEn les visites de control oficial planificades que es realitzaran al llarg del primer semestre del 2017, més de 250 inspectors de seguretat alimentària comprovaran si el menú servit coincideix amb l’anunciat a les famílies, a més de diferents aspectes relacionats amb l’accessibilitat, publicitat i oferta d’aliments i begudes en les màquines expenedores situades en els centres escolars. En els corresponents Centres de Salut Pública, els referents del programa verificaran si la informació de la composició dels menús és clara, detallada i coherent amb les recomanacions realitzades des de la Conselleria de Sanitat Universal i Salut Pública.\nAmb la informació obtinguda s’elaborarà un informe que es remetrà als menjadors escolars dels centres docents valorats a fi que puguen adaptar la seua pràctica a les recomanacions per a millorar l’oferta alimentària en els seus menjadors. El Programa d’Avaluació i Foment de la Qualitat Nutricional de l’Oferta Alimentària en els Menjadors Escolars permetrà a més realitzar un diagnòstic general de la situació sobre aquest particular a la Comunitat valenciana, així com revisar i actualitzar les directrius sobre aquest tema.\nTres seran els aspectes fonamentals que revisarà aquest Programa. D’una banda, l’oferta alimentària dels menjadors de centres escolars d’educació primària i d’educació secundària obligatòria, inclosos els menús especials per motius de salut (al·lèrgies, intoleràncies alimentàries) de raons culturals o religioses.\nPer un altre, l’oferta de fruites i verdures, especialment de proximitat i/o de producció ecològica, d’acord amb l’I Pla Valencià de Producció Ecològica presentat el passat mes de novembre.\nI finalment, la ubicació, presentació, oferta i publicitat d’aliments i begudes a través de màquines expenedores d’aliments i begudes.\nAquestes accions són part del desenvolupament de l’IV Pla de Salut de la Comunitat Valenciana (2016-2020) que inclou entre els seus objectius els de “fomentar una alimentació saludable” i “millorar la qualitat de les actuacions dirigides a la protecció de la salut enfront dels perills associats al consum d’aliments”. La Conselleria d’Educació, Investigació, Cultura i Esport col·labora activament amb la Conselleria de Sanitat universal i Salut Pública per a la consecució d’aquests objectius en els centres docents.\nPuig sobre el requisit en Corts: "Els funcionaris han de poder servir als ciutadans expressant-se en la seua llengua"\nToni Gaspar, el cervell financer de la Diputació de València\n'Todos queríamos matar al presidente', la websèrie valenciana que està revolucionant el sector audiovisual\nEstàs pensant anar a la Batalla de Flors?\nPuig anuncia que el 24 de juny, dia de la Cremà de les Fogueres d'Alacant, serà festiu a la Comunitat Valenciana


Nomdedéu: "Confieu en mi, jo confie en vosaltres": "STOCKMANN" - www.castelloninformación - 09-09-13\n06 d’octubre, 2013\n"STOCKMANN" - www.castelloninformación - 09-09-13\nTomas Stockmann era el metge d’un balneari a una xicoteta ciutat noruega. Les seues investigacions científiques el van dur a la conclusió que les aigües del balneari (que havia estat fundat per ell mateix i que era bàsic per l’economia i el prestigi de la ciutat) estaven contaminades, resultant ser un amenaça formal contra la salut.\nAixò va dur al Dr. Stockmann al convenciment que calia tancar el balneari i fer unes reformes costosíssimes en els circuits d’aigua, per tal de que el balneari deixés de ser un perill per la salut pública, i es convertís en allò que sempre havia d’haver estat, un reforç per al benestar, i una important font d’ingressos per a la col·lectivitat.\nEn principi la seua opinió va ser escoltada amb atenció, no en va, era una persona de reconegut prestigi; fins i tot, la premsa més progressista estava disposada a publicar el seu detallat i fonamentat informe sobre la qualitat de l’aigua. Però quan se’n van adonar que les reformes comportaven grans despeses per la ciutat, i conseqüentment, més impostos per als ciutadans, tothom es girà contra el Doctor.\nLa seua insistència en que el risc era pitjor, i que els costos en salut eren encara més elevats que fer les reformes, serví de ben poc. Un dels principals rivals d’Stockmann era el seu propi germà Peter, que a més a més de ser l’alcalde era el president del Consell d’administració del balneari. La pressió sobre Tomas Stockmann va ser creixent, en el sentit de que moderés el seu informe, i li suggeriren que no recomanés el tancament del balneari, que digués que amb unes reformes menors la cosa quedava resolta. El Dr. no podia cedir, no podia mentir i posar la població en perill.\nLes pressions de les elits polítiques i econòmiques van aconseguir que l’informe del Dr. no es publiqués, i al seu lloc, es publicà un altre, redactat per l’alcalde, que sense aval científic, pretenia rebaixar el risc i mantenir l’status quo. Per això Stockmann va convocar una reunió pública per explicar la situació.\nAllà quasi bé no el van deixar parlar, els assistents, sota la manipulació de l’alcalde, acaben considerant a Stockmann, com un enemic del poble, una amenaça per la ciutat, i este es va vore obligat a abandonar la reunió. La cosa anà a més, i tingué desastroses conseqüències per al doctor i la seua família: ell va ser acomiadat del balneari, els pacients l’abandonaren, la seua filla també va ser acomiadada de la feina, els veïns li trencaren els vidres de casa seua i fins i tot el seu sobre li feu ofertes indignes.\nEl Doctor havia decidit marxar, fugir, del poble, però a última hora canvia d’opinió. El seu compromís ètic el fa quedar-se, i sacrificar-se, conscient que de vegades la majoria s’equivoca i la minoria té raó. Stockmann es queda i lluita per educar els habitants de la ciutat i convertir-los en persones lliurepensadores.\nHauran reconegut, segur, l’argument d’ “Un enemic del poble”. Ibsen va escriure l’obra el 1882, i amb la potent metàfora del flux d’aigua contaminada, fa una poderosa crítica social al poder i els seus interessos. Parla de moralitat, i això és d’una absoluta actualitat, de concreta valencianitat, castelloneritat fins i tot.\nPerquè el balneari noruec potser l’Aeroport de Vilanova, o la Ciutat de les Llengües, o la fractura hidràulica, o el model de finançament, o el TRAM, o el Castor que ens fa tremolar i no només de por. El balneari potser tantes i tantes coses, que poden significar, o ja són, un greuge col·lectiu, una mala decisió, un cost innecessari, una hipoteca econòmica o social. I amb massa freqüència, des de Compromís ens hem sentit com el Dr. Stockmann, defensant la raó, la lògica, la coherència, davant una majoria política (i mediàtica, i social) molt menys rigorosa. Les opinions mediàtiques majoritàries, són sovint el resultat de les subvencions atorgades per les majories polítiques, amb diners públics. Les majories socials, no són sempre el resultat d’una reflexió profunda, sinó la contaminació d’eixa coalició entre el segon i el quart poder. Coalició que reiteradament té més a vore amb interessos econòmics que en salut pública, salut social, i no cal ja ni parlar d'ètica o raó!\nNo és que siguem herois. Estem lluny de tindre sempre la raó. Però no cedirem. No farem ni un pas enrere, només perquè les actuals majories tinguen la capacitat de manipular la percepció de la realitat. Al cap i a la fi, són massa casos ja en els que el temps ha posat de relleu, que la minoria s’ajustava a la realitat, mentre que el pensament majoritari és servil amb la mentida del poder.\neljuliet ha dit...\nExcel·lent i molt esclaridora analogia, Enric.\ndilluns, d’octubre 07, 2013 8:32:00 a. m.\n"IMPROVISAR O GOVERNAR" - Mediterráneo - 31.10.13\n"NO ELS ENTENC" - www.castelloninformacion-es - 30...\nTAX, LIES AND PLASMA DISPLAY" - Levante-EMV- 26.10...\n"TERRA, AIGUA, FOC I AIRE" - Mediterráneo 24.10.13...\n"TRANSPARÈNCIA I RESPONSABILITAT" -www.castellonin...\n"QUE, COM I AMB QUI" - Levante-EMV- 19.11.13\n"JOSEP I SORAYA"- Mediterráneo 17.11.13\n"MONSTRE DE TRES CAPS" - www.castelloninformacion....\n"TEORIES PECULIARS" -Levante-EMV- 12-10-13\n"EPICENTRO Y DOS MÁS" -Mediterráneo - 10.10.13\nMAR O MUNTANYA? - Levante-EMV- 05.10.13\n"VALORITZACIÓ Vs INCINERACIÓ" - Mediterráneo -03.1...\n"LA RENDICIÓ" -www.castelloninoformacion.es- 02.09...


salvatblog: de març 2014\nSi en Ramon Ferré va començar la carrera de Biologia l’any 1984 va ser per culpa d’en Félix Rodríguez de la Fuente i els seus programes de televisió que van marcar diverses generacions del nostre país. Nascut a Móra d’Ebre, va marxar a estudiar a Barcelona i es feia un fart d’anar amunt i avall amb el tren i passar per davant de Torredembarra. Per la finestra del vagó observava uns aiguamolls que hi havien al costat de la via del ferrocarril. Un dia en Ramon es va fixar en un flamenc i es va encaparrar a fer-li una foto sortint el sol, en la bellesa de la imatge. I així ho va fer.\nAls Muntanyans de Torredembarra hi va descobrir molt més que un flamenc i es va enamorar d’aquest espai. Tant, que al cap d’uns anys va deixar la feina al Parc de Collserola i va venir a viure a la Torre, a Ca Pastoret, on el va acollir l’Anna Arall. Durant vuit anys havia viscut a Barcelona, combinant la carrera de Biologia -que no va acabar- amb multitud de feines i les xerrades informatives sobre els Muntanyans en associacions de veïns, al Centre d’Estudis Sinibald de Mas i a l’institut de secundària del municipi torrenc, classe per classe.\nEn Ramon també va parlar-ne amb els polítics locals. Per fer-los entendre que aquells aiguamolls que a l’estiu s’assecaven i on s’hi poden trobar matalassos, pneumàtics i neveres abandonades, tenien una gran potencialitat com a espai natural, va portar un professor de prestigi de la Universitat de Barcelona, el doctor Alonso de Medina, que va els parlar de conceptes com turisme sostenible, la contenció de la urbanització o la diversificació de l’economia. Però l’alcalde Salort i els seus regidors només preguntaven qui els pagava a en Ramon i al doctor. No s’entenien. Parlaven en una longitud d’ona diferent. En Ramon explica que el govern Salort tenia un projecte per urbanitzar els Muntanyans, amb un gran vial, aparcaments i un passeig. Si hagués tirat endavant, Torredembarra hauria estat una cosa diferent.\nEl 1991 Torredembarra va viure un canvi polític amb l’entrada al govern del pentapartit liderat per Santiago Segalà, que tenia una regidoria de Medi Ambient, de la qual se’n va fer càrrec Josep Boronat. Fins llavors no havia existit aquesta cartera a l’executiu local. Ferré i Boronat es van entendre molt millor. La recuperació dels Muntanyans va començar de la mateixa manera que als Aiguamolls de l’Empordà: amb el tractament dels mosquits. Calia protegir la principal espècie de la zona: el turista. Després ja vindria la resta. Aquests temuts insectes es van combatre amb un producte molt eficient i ecològic: una bactèria inventada a França. I ho van fer amb una partida de diners mínima.\nLa recuperació dels Muntanyans va ser però un procés lent. Primer es va haver de fer pressió a la Generalitat per incloure els Muntanyans dins la xarxa d’espais d’interès natural. I es va aconseguir gràcies a l’aposta ferma de l’Ajuntament de Torredembarra. Creixell i Roda de Berà, en canvi, en van quedar fora. Després va venir la prohibició de l’entrada de gossos a l’espai. L’arribada de diners d’Europa va permetre fer molta feina. Amb els camps de treball internacionals i els voluntaris locals s’han pogut netejar les burilles de cigarretes, muntar passarel·les, penjar cartells informatius o mesurar la distància de la sorra a l’aigua. Els Muntanyans han canviat molt en dues dècades, però tot no ha estat positiu. La població d’una espècie emblemàtica com és el corriol camanegra ha baixat, cada cop hi ha més espècies invasores i hi entren més gats, que són un perill per algunes espècies perquè les cacen.\nSi fa vint-i-cinc anys en Ferré i el Grup d'estudi i protecció dels ecosistemes catalans (GEPEC) parlaven del turisme sostenible i els polítics no els feien cas, ara els passa el mateix amb l’autosuficiència local, perquè els municipis siguin energèticament independents i s’abasteixin de productes agroalimentaris produïts al seu terme o en els municipis veïns, amb un sistema de cercles concèntrics. Ferré posa un exemple pràctic i realitzable: amb un canal d’un metre i mig d’ample al llarg del Passeig Marítim amb aigua de mar i un sistema de dessalament es podria abastir d’aigua de boca tota la població de Torredembarra. Tenir la feina al mateix municipi també millora la qualitat de vida. I tot això també ho aplicaria a una hipotètica Catalunya independent, a més gran escala.\nEn Ramon treballa ja fa uns quants anys com a coordinador al grup ecologista GEPEC, buscant i gestionant projectes. Es defineix com una persona molt creativa i això l’ha fet rebutjar feines fixes que li ha ofert més d’un regidor. No ha volgut renunciar a aquesta llibertat. I possiblement a un cert desordre que el porta a impulsar i gestionar paral·lelament el programa de protecció dels ratpenats, acords amb propietaris agrícoles per la custòdia del territori, el projecte Arbres de paper, potenciar l’accessibilitat a les persones amb problemes de mobilitat a la natura o col·laborar amb l’Escola de pastors de Catalunya.\nLa seva feina actual la defineix com la recerca de filons d’ocupació en temes de medi ambient i exercir com una mena de “coach light”. És el que li agrada. Ha creat per exemple el grup de Facebook “Treball per a torrenques i torrencs”. A Itàlia va ampliar la seva formació amb l’aprenentatge de com superar barreres mentals. En Ramon no ha volgut mai crear una empresa perquè vol seguir decidint en quins projectes treballa. N’ha d’estar plenament convençut des del punt de vista moral. I al GEPEC, una ONG, és el lloc ideal per desenvolupar aquesta filosofia seva. No van a fer diners sinó que, si hi ha guanys, es reverteixen en l’entitat i els seus projectes.\nLa nineta dels seus ulls és ara l’Escola de Naturalistes, que neix de la necessitat d’una activitat extraescolar per a nens i nenes aficionats a la natura, igual que poden fer música o un esport. A Cambrils han fet el salt en esdevenir activitat extraescolar i ara s’està implantant a Roquetes, Reus i també a Torredembarra. És el que en Ramon hauria volgut quan era petit i veia en Félix Rodríguez de la Fuente per la televisió, però aquesta oferta no existia i es va haver d’esperar fins a començar la carrera de Biologia.\nArticle publicat a la secció Torrencades del Diari de la Torre\nPublicat per jordi salvat els 8:19 a. m. Cap comentari:\nCada cop que mor un dels personatges que van protagonitzar la Transició espanyola ho aprofiten els defensors d’aquell procés per cantar-ne les virtuts i la seva exemplaritat a partir de la figura que desapareix. Si calen aquests exercicis periòdics potser no n’estan convençuts que tot es va fer tan bé i cal animar-se uns als altres amb aquesta particular modalitat de copets a l’esquena. Els últims anys s’ha fet amb Fraga, Carrillo i ara toca amb Adolfo Suárez, amb una lleugera variació i és que s’ha aprofitat una agonia de 48 hores per allargar-ho més en el temps.\nPotser és perquè és tracta del qui va ostentar el màxim poder a l’Estat espanyol durant gairebé cinc anys, que va ser designat president de govern d’un estat dictatorial i en va sortir quan ja era un estat formalment democràtic, tot i que la Constitució s’havia redactat amb un exèrcit franquista amenaçant la tendre democràcia, cosa que va confirmar el cop d’estat del 23-F. O potser ha estat la seva família, que amb l’anunci d’una fi segura però amb uns dues de marge volia donar una darrera oportunitat a tots aquells que el van atacar sense pietat en la seva darrera època a la Moncloa i el van acabar fent plegar. Els seus i els adversaris. Un nou exercici d’hipocresia política en forma de panegírics, molts sincers, però alguns d’una impostura fastigosa, i una apropiació obscena de la seva figura per part dels qui el van repudiar fa tres dècades i actuen de forma diametralment diferent a com ho feia Suárez.\nPer motius biològics, el Suárez que jo recordo és el del CDS, que durant la dècada dels vuitanta va voler lluitar sense massa èxit contra allò del “segones parts mai van ser bones”. El Suárez president del govern l’he conegut llegint i escoltant testimonis. Del maldestre polític que va afirmar que el català no servia per ensenyar física nuclear i que va legalitzat el Partit Comunista però no Esquerra Republicana el 1977 va evolucionar cap a un líder capaç d’aglutinar una majoria que li va permetre guanyar dos eleccions i hàbil en restaurar la Generalitat en la figura de Tarradellas i neutralitzar una majoria d’esquerres a Catalunya. Tot això ho va fer amb un partit de dretes que tenia el centre al seu nom i on hi cabia de tot. Però aquest artefacte polític va acabar girant-li l’esquena i va implosionar just abans de l’escombrada socialista dels 202 escons.\nHe aprofitat aquestes dies per repassar la seva biografia, especialment la seva trajectòria del Centro Democrático y Social, quan ja havia dimitit com a president del govern, i recordar el pes que va tenir la formació en aquella Espanya bipartita del PSOE y AP, fregant els dos milions de vots en algunes convocatòries electorals -les locals i les europees del 1987-. Però també reflexionar sobre el centre, una espai polític al qual gairebé tots els partits hi volen tendir, però on no hi ha gairebé res i només el carisma d’un expresident de govern que també va ser ministre franquista pot arribar a transformar-lo en una vintena de diputats, set eurodiputats i uns milers de regidors. Suárez va fer el primer viatge al centre, que més tard altres han volgut emular.\nAquests regidors del CDS van poden conformar majories de govern. Amb l’esquerra o la dreta? I aquí ve el gran problema, el que crea lluites intestines que acaben fent volar pels aires un partit com el CDS, que abans, però va aconseguir l’alcaldia de Madrid en la figura de Rodríguez Sahagún fent fora els socialistes. I també a Tarragona els dos regidors del CDS van tenir un paper transcendental en la història recent de la ciutat, pactant amb CiU i PP per desallotjar el PSC de Josep Maria Recasens del poder en la històrica moció de censura de la qual aquest any se’n compleix un quart de segle, provocant divuit anys d’alcaldia convergent. És el Suárez crepuscular i la seva herència en la política tarragonina.\nPublicat per jordi salvat els 9:08 p. m. Cap comentari:\nL’estiu de l’amor: humor i aclucades d’ull d’en Toni Orensanz\nDesprés de la recerca històrica amb l’Òmnibus de la mort, el recull de relats El falsari i diverses obres teatrals ens arriba el debut novel·lístic del perodista, guionista i escriptor Toni Orensanz amb l’Estiu de l’amor. I ho fa amb molta força. S’atreveix a novel·lar la segona estada del pintor Pablo Picasso a Horta de Sant Joan l’estiu de l’any 1909. Tot un repte que compleix amb solvència en les dues-centes i escaig pàgines del llibre.\nCom devia ser l’estada a Horta de Sant Joan de Sant Joan d’un jove Pablo Picasso l’any 1909 acompanyat d’una francesa de bandera com era la Fernande Olivier? Un xoc cultural de dimensions bíbliques. La modernitat de París topant amb a tradició d’una Terra Alta que encara no havia entrat en el segle XX. Orensanz relata aquest encaix impossible amb altes dosis d’humor i ironia i amb unes aclucades d’ull contínues que ens provoquen un somriure de complicitat.\nPerò l’escriptor prioratenc no aconsegueix només fer riure i somriure al lector sinó submergir-lo de ple en l’atmosfera de l’Horta de Sant Joan de fa un segle, amb l’alcalde i cacic, el mossèn, el metge, el tonto del poble, el farmacèutic, el mestre, l’inevitable sergent de la Guàrdia Civil, el revolucionari… En resum, tots els elements per un bon sainet que arrenca l’arribada de la parella Picasso-Fernande -sobretot pel seu element femení- i es desforma una tempesta amorosa de dimensions estratosfèriques, que deixarà molts danys col·laterals al cor de la Terra Alta i un bon record al lector.\nPublicat per jordi salvat els 12:39 p. m. Cap comentari:\nPublicat per jordi salvat els 10:09 p. m. Cap comentari:


Apartment on Kuntsevshchina 29 Minsk Bielorússia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nApartment on Kuntsevshchina 29Vulica Kuncauscyna 29, Frunzensky District, Minsk, Bielorússia, 220017 - Veure al mapaExcepcional9,4Basada en55comentarisApartment on Kuntsevshchina 29Veure més fotos"Everything: clean, fresh, close to the metro, shops in a wal..."OlgaSwedenVeure més fotosVeure totes les 30 fotos\nAl visitar Kuntsevshchina, vosté es sentirà com a casa a Apartment on Kuntsevshchina 29, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. A Apartment on Kuntsevshchina 29, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, balcó/terrassa, ventilador, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Apartment on Kuntsevshchina 29.


Donem suport a la recuperació dels hàbitats dels Peixos Migratoris en el marc del 24 de maig, Dia Internacional del Peix Viatger | ABM\nEl dia 24 de maig, cada dos anys, se celebra el Dia Internacional del Peix Viatger, (WFMD, en les seves sigles en anglès) amb la finalitat de conscienciar a la població de la necessitat de preservar les espècies de peixos migratoris.\nAquesta data és d’especial importància atès que moltes de les espècies de peixos que habiten en rius es troben amenaçades, principalment per barreres artificials que interrompen els cursos naturals i que alteren les seves rutes migratòries.\nAixí doncs, a través d’aquesta data, intentem realçar la necessitat de preservar l’existència de les espècies i posar en valor les propostes d’enginyeria que serveixen per restaurar la connectivitat de les diferents espècies ictícoles.\nCom intervenim a ABM en els hàbitats dels peixos viatgers?\nL’enginyeria de l’aigua implica, en alguns casos, desenvolupar actuacions en cursos dels rius. Per tal de minimitzar els efectes en les rutes migratòries dels peixos desenvolupem el disseny d’escales de peixos, altrament anomenats connectors ictícoles.\nConcretament, es tracta d’infraestructures creades per a adaptar les infraestructures existents que suposen una barrera a la connexió dels hàbitats ictícoles i així facilitar les migracions dels peixos, assegurant que poden continuar amb el seu curs vital.\nExemples d’escales de peixos desenvolupades per ABM:\nEn el marc de la nostra activitat, hem dissenyat i realitzat la Direcció de les Obres de solucions d’escales de peixos en diversos punts de la geografia catalana.\nAlguns dels projectes dissenyats més recents que inclouen escales de peixos han estat els següents:\nProjecte constructiu i direcció d’obra per a la recuperació de la connectivitat al riu Ter a l’entorn de la resclosa de la Pilastra.\nProjecte constructiu i direcció de les obres de la modificació geomètrica de la resclosa de la “Preparación Textil” a Ripoll per la millora de les condicions de desguàs del rius Ter i Freser.


Completa la primera edició del Facehoop Shooting Camp a L’Alqueria\nEl millor campus de tir del continent aterra en L’Alqueria amb èxit de participació. La primera edició del campus celebrada en la major instal·lació del continent, ha esgotat les places disponibles a 10 dies que comence l'acció.\nDe la mà de Marin Sedlacek, entrenador de formació de gran prestigi als Estats Units que en l'actualitat és escolta de Philadelphia 76ers, es tracta d'un programa d'alt rendiment de perfeccionament del tir, en el que està rodejat d'un equip d'entrenadors experts en formació amb experiència internacional. L'objectiu principal és portar al màxim les qualitats tècniques de cada jugador i aconseguir les expectatives individuals de cada u. Per tant, és un campus personalitzat i adaptat a les característiques i virtuts de cada jugador.\nEls participants podran disfrutar d'una formació integral de tir, amb entrenaments personalitzats i amb recursos intel·ligents per a qualsevol nivell i objectius. Facehoop Shooting Camp és un projecte d'avantguarda, la qualitat del qual, obtinguda d'unir els fonaments més importants del bàsquet americà i l'europeu, és reconeguda internacionalment.\nEls millors entrenadors, experiència NBA i en els millors equips europeus, al servici del jugador en una experiència essencial per al seu desenrotllament els resultats de la qual han quedat evidenciats en els anys d'experiència que acumula.\nA l'haver quedat esgotades les places, qualsevol inscripció que no haja sigut confirmada, rebrà la devolució del seu ingrés de forma immediata. Per a qualsevol dubte, queda a disposició el correu torneos@alqueriadelbasket.com.


«M'interessa molt saber quina és la maquinària que fa que la festa de Granollers sigui tan potent» | NacióGranollers\n«M'interessa molt saber quina és la maquinària que fa que la festa de Granollers sigui tan potent»\nEntrevista a Gemma Ruiz, periodista cultural de TV3 i relatora de l'edició 2013 de la Festa Major de Blancs i Blaus\nper Esteve Plantada, 29 d'agost de 2013 a les 00:01 |\nGemma Ruiz amb els dos caps de colla, aquest diumenge a l'Ajuntament de Granollers Foto: Esteve Plantada\nIncansable, impulsiva i entregada amb passió a la seva feina: explicar històries. Així és Gemma Ruiz i això és el que l’ha portat a ser la relatora de l’edició del trentè aniversari de la Festa Major de Blancs i Blaus. En aquests anys hi ha hagut ja 14 relats i 14 relators, tots amb una visió única de la festa i dels granollerins, dels blancs, dels blaus i de les seves 'excentricitats'. La Gemma és la cinquena dona que farà la crònica dels fets que tenen lloc a la ciutat durant nou esbojarrats dies d’estiu i xafogor. I segur que no deixarà ningú indiferent. D’entrada, no té por de confessar que és una forana pel que fa a les qüestions de la festa tradicional. "Sincerament, no sóc gens de festes majors. I, a més, sóc de l’altre Vallès!", confessa, vehement.\n"La veritat és que em sento com si fos un alien , posat aquí al mig", diu Gemma Ruiz, contenta de ser l’escollida, però també sorpresa. "Quan m’ho van proposar vaig pensar que era un repte molt bonic i també seriós. Reconec que impressiona molt veure la llista d’escriptors que l’han fet", confessa. Però la Gemma Ruiz ja fa quatre anys que coneix la Festa Major de Blancs i Blaus, tota una gran sorpresa per a ella. "Abans no en sabia res, realment desconeixia aquest fenomen paranormal que passa a Granollers a final d’agost. Quan em van explicar que hi havia dues colles, una competició i que la gent no marxa, vaig tenir una sorpresa extraordinària" diu amb admiració. "Vist des de fora, és genial!".\nDescobrir el secret d’una festa tan potent\n"A l’altre Vallès, la festa major només serveix per tenir pont i marxar corrent". Just el contrari que passa a Granollers, on la ciutat revifa amb la festa i on tothom pren partit per un color i s’hi entrega al màxim. "Aquest tipus de festes no són les meves activitats diàries, i justament això em permetrà fer una mica d’antropologia de pa sucat amb oli. M’interessa molt saber quina és la maquinària que fa que la festa sigui així de potent". En aquest sentit, la Gemma arriba sense cap prejudici previ. "Com t’he dit abans, a mi, en general, no m’agraden les festes majors, ni les festes de carrer. No m’agraden gaire les multituds ni els correfocs, ni els diables, ni els cercaviles. En tot cas, com que jo no hauré de fer res de tot això, em dedicaré a observar i a veure, que és el que m’agrada".\nLa feina de relator, però, no és bufar i fer ampolles. A banda de ser sotmès a la mirada expectant i inquisitiva de molts granollerins de pro, també requereix molta immediatesa. "Això d’entregar les cròniques a les 3 és molt de pringat", riu. "Cada nit hauré de marxar a acabar el relat mentre la gent està començant a fer festa, com aquell qui diu". El procés de producció dels textos és frenètic, però la Gemma Ruiz està convençuda que això no serà cap problema, "perquè la meva vida laboral és ultraràpida. La meva feina m’ha entrenat molt per pair les coses i haver-les d’explicar molt de pressa". Com a novetat, a més, enguany hi ha la presència interactiva dels festers, que poden dir coses a la relatora a través del hashtag #festejabib. "Trobo que és una iniciativa molt guapa. Però aviso: la virtualitat no passarà per davant de la realitat. Si sóc a Granollers i vull copsar quin és el secret de l’èxit és per veure-ho amb els meus propis ulls".\nEl miracle de reinventar la Festa Major, ara fa 30 anys\nDe tots els aspectes de la festa que més fascinen Gemma Ruiz, en destaca el fet que la festa fos inventada per un grup de joves que volien canviar les coses. "Trobo extraordinari que hi hagi uns 'pares' de la Festa Major que diguessin que era una merda i li donessin la volta. És molt sa i és miraculós", confessa, admirada. "És molt difícil que facis una cosa de laboratori i que la gent s’hi impliqui fins a fer-s’ho seu. Però aquesta festa arrossega moltes masses i és un cas digne d’estudi". Per això mateix hi ha, cada any, un relat que intenta analitzar-ne els fets i la gent. "T’haig de dir, però, que prefereixo no llegir cap altre relat". Potser és millor no contaminar-se per hipòtesis, idees, conclusions i experiències viscudes per altres persones.\nTot és a punt per a la crònica d’aquest 2013. Ulls oberts, ganes d’aprendre i una ploma ràpida. I molta sinceritat, tal com raja. Així és la Gemma Ruiz i així, molt probablement, serà el relat que escriurà a partir d’aquest primer diumenge.\nGemma Ruiz, en la recepció amb les autoritats, aquest diumenge a l'Ajuntament de Granollers Foto: Esteve Plantada\nFesta Major de Granollers, Plomes orientals, relator, festa major, blancs i blaus, Gemma Ruiz, relat