Llogar camio a la garriga : RUZAFA\nCALCULA EL PREU DE LLOGAR CAMIO A LA GARRIGA\nLlogar camio a la garriga\nEn RUZAFA li oferim una àmplia gamma de vehicles industrials disponibles per a particulars i empreses. La nostra àmplia varietat llogar camio a la garriga li donen la possibilitat de triar la mida i el tipus de la furgoneta o camió que més desitgi.\nEn RUZAFA llogar camio a la garriga, disposem duna bústia de recollida de claus.Daquesta manera, els caps de setmana pots llogar vehicles un sol dia encara que la nostra oficina estigui tancada.Daquesta manera, el lloguer de vehicles et sortirà un lloguer barat.\n[Keyword] mai ha estat tan fàcil!Podràs realitzar una senzilla recerca que sajusti a les teves preferències a través del nostre cercador de furgonetes, que és molt intuïtiu i senzill. Tu sol, preocupa\tdaltres coses.\nPer saber que llogar camio a la garriga necessites per al teu mudança hauràs de tenir en compte el volum i pes de tots els objectes que vols traslladar.\nA la nostra flota disposem duna gran varietat de models, des de Mercedes, Volkswagen i Renault. Tenim vehicles, furgonetes i camions de diferents mides i places per adaptar-nos sempre a les seves preferències i perquè llogar camio a la garriga sigui una tasca molt senzilla.\nSabem que la mesura i la capacitat duna furgoneta és un element molt important a lhora llogar camio a la garriga. A la nostra web podràs trobar una guia ràpida i senzilla perquè puguis visualitzar tots els vehicles i analitzar les mides i capacitats.\nFes la teva mudança llogant la teva llogar camio a la garriga en RUZAFA i podràs estalviar una quantitat considerable de diners. Amb la nostra llogar camio a la garriga podràs traslladar els seus objectes personals i mobiliari de forma ràpida, segura i molt econòmica.Podràs triar quin tipus de llogar camio a la garriga llogar en funció teves necessitats, sempre de qualitat Premium i en les millors condicions dutilització, tant per neteja com per cura i manteniment, perquè per a nosaltres la seguretat i la satisfacció és el primer.\nSi necessites llogar camio a la garriga per anar a Ikea, fer una mudança, per fer una obra, per trasllat, etc. Ets al lloc indicat.\nLloguer de una camioneta\nLlogar camió per transportar mitjà


dilluns 06 de juliol de 2020, 14:08:48\nEsteu aquí: Inici → Serveis de la Seu electrònica → Tràmits → Serveis Jurídics → 1548 - Contractació Diàleg Competitiu\n1548 - Contractació Diàleg Competitiu\nInformació sobre expedients de contractació administrativa en què s'apliqui la Llei de contractes del sector públic i presentació de pliques. El diàleg competitiu es podrà utilitzar en els contractes particularment complexos, quan l'òrgan de contractació consideri que l'ús del procediment obert o el del restringit no permet una adequada adjudicació del contracte.\nQualsevol persona interessada que consideri que compleix amb els requisits de solvència exigits en els plecs particulars del contracte, i que tinguin un producte adequat a les necessitats o requeriments anunciats per l'Ajuntament.\nPresentar les pliques amb una sol·licitud. Un cop seleccionat s'haurà de presentar l'oferta econòmica, així com s'haurà d'exposar les solucions aportades pels candidats als requeriments efectuats per l'ajuntament.\n1 Presentació de la instància adjuntant pliques en sobres tancats, indicant que es vol prendre part en la licitació i, si s'escau, especificant que s'ha constituït la garantia provisional mitjançant xec bancari. La instància es passarà a Tresoreria per comptabilizar la forma de constitució de la garantia (aval bancari) i la còpia de la instància es donarà a la persona lictadora perquè la introdueixi dins el sobre.\n1- Presentació de la instància adjuntant pliques en sobres tancats, indicant que es vol prendre part en la licitació i, si s'escau, especificant que s'ha constituït la garantia provisional mitjançant xec bancari. (Pdf, 290,36 Kb)


© pastura. Les més de vuit-centes cabres de Cal Quitèria mengen el farratge que ells mateixos produeixen.\nHi ha negocis que sorgeixen per mera necessitat. El Carles Pàmpols de Cal Quitèria d’Almacelles tenia un ramat de cabres i un dia, perquè l’explotació fos sostenible, va prendre una decisió: quedar-se la llet i aprendre a fer formatges. En deu anys ha doblat el ramat i ha guanyat diversos premis internacionals. Ara, en plena pandèmia, participen en el projecte col·lectiu formatge il·lusió.\nQuatre generacions cuidant terres i cabres no podien acabar sense esgotar totes les possibilitats. “Amb la crisi econòmica es van anar enfonsant els preus de la llet de cabra fins que van caure per sota del preu de cost. Això ho pots aguantar una temporada si saps que remuntarà, però la tendència era massa acusada i la situació començava a ser insostenible.” El Carles Pàmpols recorda com va començar l’aventura dels formatges i reconeix que va ser per necessitat: “Vam decidir quedar-nos la llet que produíem, fer els formatges nosaltres i mirar de compensar les pèrdues.” Cal Quitèria és una explotació familiar d’Almacelles que avui en dia governen el Carles i la seua germana Mariona. Actualment tenen més de vuit-centes cabres de la raça murcianogranadina i poden tancar el cicle. “Ara fem formatges i ens va molt bé, però jo sóc ramader i el que a mi m’agrada és cuidar i estar en contacte amb el bestiar”, reconeix el Carles. Amb l’objectiu de ser al més autosuficients possible, a les terres conrea el menjar de les cabres i amb la llet que aquestes produeixen elabora els formatges. Els cabrits mascles els venen a l’escorxador i la llet excedent a altres artesans, “no ens volem estancar però tampoc ens agradaria créixer fins al punt d’haver de necessitar llet d’altres granges”.\nAquesta capacitat per fer tot el procés és, també, la clau de l’èxit. “Quan vaig anar a França per formar-me amb el mestre Patrick Anglade, jo estava molt preocupat per no perdre temps ni recursos, no podia llençar molts litres de llet fent proves abans d’aconseguir un producte de qualitat”, recorda, “Anglade em va tranquil·litzar perquè considerava que en tenir tot el control sobre el procés de la llet ja tenia un avantatge considerable; venia a dir que era molt difícil fer un mal formatge si tens una matèria primera de qualitat”. Una cosa és fer bons formatges i una altra és fer-ne d’excel·lents. Des d’aleshores han guanyat quinze medalles als World Cheese Awards en els quals competeixen gairebé tres mil formatges de més de cinquanta països diferents. El 2014 van guanyar la SuperGold amb un formatge curat de cabra fet amb llet crua.\nEn fan de tendres, de curats, de tipus Garrotxa o de pasta tova. “A Catalunya rebem molta influència francesa i alhora no tenim cap formatge que sigui molt típic i popular, això fa que els artesans del país se sentin molt lliures d’experimentar i no hi hagi pressió per fer un tipus molt concret de formatge, com pot passar amb el manxec a Castella o l’Idiazábal al País Basc. Per això avui la cultura formatgera a Catalunya és molt forta.” El que potser no ho és tant és la ramaderia, que en el fons és la que subministra la matèria primera.\nDes de fa uns anys vam crear l’Associació de Llet de Cabres Catalanes per tal d’unir esforços i mirar de garantir que les explotacions de cabres siguin rendibles. “Hem creat un segell de qualitat que aporta valor afegit al formatge, ja que garanteix que la llet de primera i les cabres estan ben cuidades, també hem aconseguit pactar uns preus que permetin la viabilitat dels ramaders associats”, explica el Carles. “Cada vegada hi ha més gent conscienciada respecte al medi ambient i els bons productes de proximitat que permeten fixar gent al territori, i això a nosaltres ens dóna energia.” Cal Quitèria es pot resumir en aquell tòpic que diu: renovar-se o morir.\nLa pandèmia va posar a prova la solidesa de l’Associació de Llet de Cabres Catalanes. Per tal de donar sortida als milers de litres de llet que produïen es van posar d’acord amb els formatgers associats i el supermercat BonPreu per trobar una sortida satisfactòria per a totes les parts. La gran superfície es va comprometre a incloure un producte nou al seu lineal si ells feien un\nen barra, que es pogués llescar. Dit i fet. Entre els quatre obradors van trobar la fórmula i els ramaders, que van mirar de reduir producció, van poder vendre la llet sense comprometre el preu.


ERC s'afegeix a la manifestació del 18 de febrer en defensa de l'Estatut català sense retallades, i reclama que hi hagi una assistència massiva. Ho ha dit el seu president, Josep Lluís Carod-Rovira, que és al País Basc prenent part en unes jornades parlamentàries amb Eusko Alkartasuna. Carod ha fet una crida a la societat catalana perquè "es mobilitzi, surti al carrer i es manifesti a la catalana, és a dir, pacíficament, festivament, reivindicativament, en defensa de l'Estatut, de Catalunya i dels nostres drets i interessos".\nCarod ha concretat aquesta crida afirmant que ERC "serà al carrer" el 18 de febrer amb motiu de la manifestació convocada per un centenar de col·lectius socials de Catalunya en defensa del text estatutari, a la qual ha animat a assistir a tots els catalans.\nTal com ha dit Carod, la formació republicana és el primer partit polític que s'adhereix a aquesta convocatòria. El president d'Esquerra ha dit també que, davant del suport majoritari de la cambra autonòmica al projecte, "ha arribat el moment" que aquest no només aparegui com el text d'aquest Parlament, sinó "de tot el poble català".\nD'altra banda, troba "inacceptable" canviar la referència al concepte de nació en el projecte Estatut de la seva ubicació actual en l'articulat al preàmbul, ja que "rebaixaria l'afirmació democràtica" que va fer el Parlament. Carod ha dit que les negociacions per aprovar el text estan "molt avançades" però ha reconegut que "cada vegada hi ha menys temps" per tancar un acord.\nTot i això, ha advertit que el seu partit no és partidari d'afrontar la negociació "amb excessives presses" i advoca per "esperar uns dies o fins i tot unes setmanes més" per "fer les coses amb seny".


ACPV denuncia un altre cas de discriminació lingüística, en un jutjat de Sagunt\tACPV denuncia un altre cas de discriminació lingüística, en un jutjat de Sagunt\nRafael Climent: 'Al govern, el mestissatge reclama lleialtat'\tRafael Climent: 'Al govern, el mestissatge reclama lleialtat'\nLa Guàrdia Civil registra l'Ajuntament de Xàtiva, hi busca contractes promoguts per Rus\tLa Guàrdia Civil registra l'Ajuntament de Xàtiva, hi busca contractes promoguts per Rus\nAlacant canviarà tots els nom de carrers relacionats amb el franquisme\tAlacant canviarà tots els nom de carrers relacionats amb el franquisme\nLa societat civil i el Consell recorden les víctimes de l'accident del metro de València en un acte emotiu\tLa societat civil i el Consell recorden les víctimes de l'accident del metro de València en un acte emotiu\nEls deu anys de l'accident del metro de València arriben en ple procés de reconeixement institucional\tEls deu anys de l'accident del metro de València arriben en ple procés de reconeixement institucional\nUn jutjat admet un recurs d'apel·lació contra l'arquebisbe Cañizares i les seves paraules homòfobes\tUn jutjat admet un recurs d'apel·lació contra l'arquebisbe Cañizares i les seves paraules homòfobes\nL’AVM3J, “satisfeta” amb el dictamen del metro perquè “la suma de 43 morts i 47 ferits al final canvia el resultat”\nLa presidenta de l’Associació de Víctimes de l’Accident del Metro 3 de Juliol (AVM3J), Rosa Garrote, ha afirmat que el dictamen aprovat per la comissió de les Corts sobre l’accident de la Línia 1 de Metrovalencia el 2006, és “completament satisfactori” per a ells perquè destaquen que “la suma de 43 morts i 47 ferits per fi ha canviat el resultat”, ja que “han eixit assenyalats uns responsables”.\nLa representant de l’AVM3J s’ha expressat en estos termes davant dels mitjans de comunicació després acudir a l’última sessió de la comissió del metro, en què s’ha aprovat el dictamen conjunt de PSPV, Podem, Compromís i Ciutadans (C’s), amb el vot en contra del PP, que conclou que l’accident era “previsible i evitable”.\nA més, estos grups han assenyalat 13 responsables, entre els quals es troben l’expresident de la Generalitat Francisco Camps, o els exconsellers Juan Cotino i Serafín Castellano.\nGarrote s’ha mostrat “satisfeta” davant de l’aprovació del dictamen perquè “és d’agrair que siga conjunt, ja que vol dir que li treu l’interès polític” i “quatre grups diferents han estat capaços de posar-se a treballar colze amb colze, amb l’únic objectiu de buscar la veritat”.\nAlhora, ha destacat que el document recull el que esta associació “porta denunciant estos deu anys”. Concretament, s’ha referit que “l’accident era evitable; si ha passat ha estat per una gestió dolenta en la planificació del risc ferroviari en la planificació de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana (FGV) i pensem que l’obligació de complir la Llei de Prevenció és de l’empresa i no del conductor”.\n“EL PP HA MANTINGUT LA VERSIÓ DEL 2006”\nInquirida pel vot particular del PP, que ha presentat unes conclusions diferents de les de la resta de grups de la cambra, la presidenta de l’AVM3J ha argumentat que “era el que s’esperava perquè és el que han seguit defensant estos deu anys”.\nPer esta raó, ha considerat “molt trist i molt lamentable” que el dictamen que han presentat els populars “coincidisca gairebé paraula per paraula amb la seua tesi del 2006”, quan es va fer la primera comissió sobre l’accident, tancada amb la conclusió que la causa del sinistre havia estat un excés de velocitat.\n“Per a nosaltres, l’únic que vol dir és que no han investigat, no han escoltat, no han estudiat esta documentació o no l’han volgut tenir en compte i s’han limitat a mantindre la versió que convenia a l’expresident de la Generalitat, Francisco Camps, i al Govern valencià del 2006”, ha considerat.\nDavant de la pregunta de si esperen que les conclusions assolides en les Corts tinguen alguna repercussió en la causa judicial, que es troba en fase d’instrucció, Garrote ha manifestat: “Són investigacions i responsabilitats diferents però el que ací s’haja establit pot ser estudiat i tingut en compte també al jutjat. Si d’ací es pot establir també alguna responsabilitat penal, per descomptat que nosaltres ho anem a traslladar i anem a treballar en este sentit”.


Loureiro: "Suposo que tindrem un desgast al final del mandat" • Ràdio Capital de l'Empordà\nA l'alcalde de Begur li hauria "agradat" arribar al final de la legislatura sense les polèmiques urbanístiques de Sa Riera i Aiguafreda\nL’alcalde de Begur, Joan Loureiro, ha assegurat avui al Supermatí de Ràdio Capital que espera que, per les polèmiques urbanístiques que s’han generat darrerament a Begur, “tindrem un desgast, suposo, al final del mandat, a les eleccions”. Ha dit que li hauria agradat “acabar sense cap polèmica. Espero que s’entengui que això surt de l’abast municipal”.\nL’alcalde de Begur ha fet aquestes declaracions en una conversa en què se li ha preguntat per les noves edificacions a Sa Riera que han generat alarma entre els ecologistes.\nPer evitar que es pugui reproduir aquest model constructiu, Joan Loureiro ha reclamat que s’impulsi un nou Pla d’Ordenació Urbanística, o POUM, que permeti limitar el sòl urbanitzable. Ha deixat aquest pas, però, per la pròxima legislatura.\nLoureiro també ha considerat que el municipi està capacitat per absorbir uns 20.000 habitants a l’estiu: “Ho fem cada estiu, així que sí que podem”, ha assegurat. Ara bé, també s’ha preguntat si “ens calen aquestes 20.000 persones? Viuríem millor amb menys? I la resposta és, evidentment, sí.\nLoureiro ha afirmat que “no cal aquest tipus de creixement tan desorbitat, i menys en un període tan curt de temps”.\nArticle anteriorDolors Bassa tindrà el seu propi caganer\nArticle següentEls ecologistes suspenen la valoració de la Generalitat sobre el projecte de Cap Roig\nEntrevistes Supermatí Sandrine Buzenet - 29 d'abril de 2021


Els actes commemoratius de la Diada 2020 s’adapten a les mesures de prevenció del coronavirus - Ajuntament de Castellví de Rosanes\nEls actes commemoratius de la…\nLes activitats es concentraran l’Onze de setembre i començaran amb la tradicional hissada de la senyera a la Cadireta\nEls actes commemoratius de la Diada de l’Onze de setembre seran, aquest 2020, una mica diferents dels d’anys anteriors, atenent a les mesures de prevenció del coronavirus vigents a data d’avui. No obstant això, no faltaran propostes tan tradicionals com la hissada de la senyera a la Cadireta i la cantada d’havaneres, una mica diferents de com es feien fins ara, i enguany també hi haurà una ballada de sardanes amb aforament limitat i mantenint les distàncies. Tots els actes es concentraran el divendres dia 11.\n“Aquest any la Diada serà, necessàriament, una mica diferent de la que coneixem”, explica Tere Mínguez, regidora de Cultura, que afegeix que “per prevenir riscos, aquest 2020 no podrem gaudir del tradicional esmorzar de germanor ni pujar plegats a la Cadireta per a la hissada, com fèiem anys anteriors. Confio que els veïns i veïnes comprendran que es tracta d’una situació excepcional, i espero que l’any vinent ja puguem tornar a recuperar el format tradicional de la Diada a Castellví”.\nLa cita per hissar la senyera a la Cadireta, amb posterior cantada dels Segadors, serà a les 10 del matí a la plaça del Roure. Aquest any, i de forma excepcional, només podran ser a dalt de la Cadireta quan es faci la hissada les persones designades per l’Ajuntament per fer aquesta tasca. La resta de veïns i veïnes caldrà que s’emplacin per veure-ho a la plaça del Roure i carrers adjacents, mantenint la distància de seguretat i amb la mascareta posada en tot moment.\nUna hora més tard, a les 11, es farà una ballada de sardanes a la plaça del poble. Com tots els actes culturals, l’aforament serà limitat i caldrà inscripció prèvia (fins al 10 de setembre), per tal d’assegurar que no se supera el màxim de gent permès.\nAl vespre, la cantada d’havaneres clourà la Diada. La cita és a les 20.30h a la plaça del poble i enguany es podrà gaudir dels Pescadors de l’Escala. Les entrades –gratuïtes- es poden recollir a l’Ajuntament fins al 10 de setembre. Els veïns i veïnes de Can Sunyer i Valldaina poden trucar per telèfon o bé acostar-se al Centre Cívic dimarts a la tarda per recollir-la. L’aforament de l’activitat és també limitat per garantir l’espai de seguretat per persona.\nTant a la ballada de sardanes com a les havaneres caldrà dur mascareta en tot moment i respectar les distàncies de seguretat, així com la resta de mesures vigents i les indicacions que doni l’organització durant les activitats.\nCastellví de Rosanes, 3 de setembre del 2020\nAnteriorPrevious post:El servei d’atenció administrativa presencial a Can Sunyer i Valldaina es reprèn avui 1 de setembreSegüentNext post:El curs 2020-2021 no es faran activitats esportives ateses les mesures de prevenció del coronavirus


Sopa de Cabra celebrarà els 30 anys amb quatre concerts a Londres, Madrid i Barcelona - Empordà\nSopa de Cabra celebrarà els 30 anys amb quatre concerts a Londres, Madrid i Barcelona\nEl grup encetarà la gira '30 anys, 3 ciutats' el 14 d'octubre a Londres\nACN 06.06.2016 | 12:58\nImatge promocional de la gira. ACN\nSopa de Cabra impulsarà la gira d'aniversari '30 anys, 3 ciutats' que els portarà a oferir quatre concerts a Londres, Madrid i Barcelona. Concretament, la banda iniciarà el seguit de concerts el 14 d'octubre a la sala The Clapham Grand de Londres i es completarà amb una actuació a la capital de l'Estat el 27 d'octubre a la Sala Joy Eslava, i amb dos concerts a Barcelona, el primer el 21 d'octubre a Razzmatazz, la sala en què el grup es van acomiadar fa quinze anys, i debutant a l'Auditori el 13 de novembre.\nSopa de Cabra homenatjarà el 14 d'octubre a The Clapham Grand de Londres l´impacte que van sentir de les velles bandes dels anys 60 i 70 amb grups com The Beatles, The Rolling Stones (del quals van extreure el nom), Led Zeppelin, The Who, Elvis Costello o The Police. "Sovint havíem d'esperar que algú anés a Londres per aconseguir els discos que aquí no arribaven", han precisat. Ara, trenta anys després d´haver començar a fer bullir la sopa, actuaran a The Grand.\nL´arribada de Sopa de Cabra a Barcelona els va ajudar a fer el pas cap a la professionalització del grup. "Primer vàrem tocar al KGB, al 89, però de seguida vàrem tenir prou públic per tocar al Zeleste, i a partir de 1990 amb La Roda, ens en vàrem fer un fart", ha explicat el grup. Tant, que Sopa de Cabra hi va gravar el 'Ben Endins' el 1991 i el 'Bona Nit Malparits' el 2001, quan la sala ja s'anomenava Razzmatazz. Ara, el grup hi tornarà el 21 d´octubre a la sala Razzmatazz. "Potser hi hem tocat més de 25 vegades, però ara fa 15 anys que no pugem a un dels escenaris més importants de la nostra trajectòria. I en tenim moltes ganes", han conclòs.\nDesprés de començar l'any en un dels grans escenaris de Barcelona, el Liceu, Sopa de Cabra vol tancar la gira '30 anys, 3 ciutats' en un altre gran escenari de la capital catalana. "Sempre hem dit que ens esperona fer allò que no hem fet encara", han explicat els membres del grup, que tenia pendent actuar a l'Auditori. Per això, el 13 de novembre tancaran la gira a l'equipament per agrair així el suport que els ha donat la ciutat i el seu públic al llarg de tots aquests anys.\nA Madrid, la banda oferirà una concert a sala Joy Eslava el 27 d´octubre. "Som de la generació que va veure com Barcelona perdia la capitalitat musical de l'Estat i com un ajuntament encapçalat per un professor universitari, Enrique Tierno Galván, orquestrava una de les estratègies de màrqueting més institucionalitzades de la història: 'La Nueva Ola' o 'La Movida', que es va emportar el talent al centre de l'Estat i va penetrar en el teixit de les Festes Majors, fins aquell moment ocupades bàsicament per les grans orquestres catalanes", han precisat els membres del grup.\nThe Clapham Grand de Londres


Illes, snorkelling i una altra bona posta de sol, vamosss genial!!!! | Viatge a Ítaca\nIlles, snorkelling i una altra bona posta de sol, vamosss genial!!!!\nPublicat el 11 gener 2009 per ebordons\nDesprés del dia de relax d’ahir, avui ha tocat excursioneta, però no us penseu que m’he cansat gaire eh???\nA les 8 estava al bar que em van dir i m’han donat d’esmorzar, pa amb mermelada i un tè, no està malament i així he agafat energies.\nCap allà a les 9 ja hem pujat a la barqueta (no gaire apta per la Mònica) i hem navegat fins a una petita illa on hem parat per poder fer snorkelling una estona, la veritat és que l’aigua estava força remoguda i costava veure coses, però quan estaves quieta conseguies veure peixets, coral i alguns erissos enormessss.\nD’aquesta illa ja hem anat a la illa més gran Ko Russei o Bamboo Island on primer he donat una petita volta pels voltants d’on ens han desembarcat i això ja té molt bona pinta i he aprofitat per fer un banyet.\nA les 12 ens han donat de dinar, peix un altre cop mareeeee, i després teníem fins a quarts de tres, les tres lliure i he anat a l’altre part de l’illa, doncs si la primera banda ja tenia bona pinta, aquesta….. una passada i a sobre hi ha uns petits bungalows, vamos que en bona companyia m’hi quedava segur!!!! ara jo soletaaa doncs millot me’n torno a Sihanoukville que hi ha més vidilla.\nDe tornada, hem tornat a parar per fer snorkelling però passava el mateix que gairebé no es veia res.\nAl arribar a Sihanoukville he anat directa al hotel a dutxar-me i canviar-me ràpid per poder veure la posta de sol.\nAvui ha sigut totalment diferent, potser la posta en si no ha sigut espectacular, però quan ha desaparegut el sol…. impressionant tot el cel de color lila, rosa, vermell…. bufff una passada. Com serà la de demà??\nPer sopar he repetit el menú d’ahir, així que mareee ja en van tres!!! Susiii això convalida la primera setmana eh????\nUn pensament sobre “Illes, snorkelling i una altra bona posta de sol, vamosss genial!!!!”\nGlòria Bordons el 12 gener 2009 a les 17:12 va dir:\nMenjant peix viuràs més, estaràs sana, lleugera, etc. i no envelliràs, com jo… (hehehe). Ja està bé de donar enveja i jo fotent-me de fred a l’estació al matí


Nervis entre els comuns per la reaparició de Puigdemont Nervis entre els comuns per la reaparició de Puigdemont\nNervis entre els comuns per la reaparició de Puigdemont\nAcusen el president legítim de voler "fer descarrilar l'agenda progressista que Catalunya necessita"\nEl portaveu de Catalunya En Comú, Joan Mena ha demanat a Junts per Catalunya i més concretament a l’expresident Carles Puigdemont i a l’exconsellera Clara Ponsatí que “no diguin que el diàleg és un engany perquè ells són conscients i saben que l’únic engany és insistir amb vies fracassades”. Mena, que aquest diumenge ha participat en una manifestació a Badalona contra els fons voltor i a favor de la regularització dels lloguers, ha considerat que “potser el que persegueixen és fer descarrilar l’agenda progressista que Catalunya necessita.”El que necessitem és que el diàleg se solidifiqui perquè pot ajudar a solucionar conflictes com la regulació dels lloguers”, ha afegit.\nJoan Mena ha denunciat, en declaracions als mitjans, que més de 250 famílies s’han vist afectades per les pujades abusives del preu del lloguer per culpa del fons Azora. “Se’ls està vulnerant el seu dret més bàsic a l’habitatge”, ha criticat durant la manifestació que ha començat davant l’Ajuntament de Badalona aquest dissabte al migdia.\nUns 800 veïns de Barcelona, Badalona, l’Hospitalet, Terrassa i Granollers s’han concentrat per “denunciar les pràctiques especulatives del fons voltor Azora i exigir una regulació dels preus de lloguer”. La concentració ha estat organitzada pel Sindicat de Llogateres i forma part de la campanya que pretén forçar aquest fons a una negociació col·lectiva. Els manifestants han denunciat que entre les cinc ciutats catalanes hi ha 7.000 pisos afectats per aquest fons, que aplica clàusules i augments dels lloguers abusius.\nCoordinats pel Sindicat de Llogateres de Catalunya s’ha posat en marxa la campanya #TodasVsAzora amb les seccions sindicals dels diferents municipis i les sis assemblees de veïns de les onze finques afectades. Un centenar d’entitats ja han signat el manifest d’aquesta iniciativa que exigeix “regulació dels lloguers, ja”.\nMena ha considerat que “Junts per Catalunya ha de triar si vol estar amb el diàleg o amb els enemics del diàleg”. “No té sentit que amb un peu estiguin a la mesa de negociació del diàleg però amb l’altre peu vulguin fer la traveta per fer descarrilar l’única oportunitat històrica que tenim per solucionar el conflicte polític que vivim a Catalunya”, ha reflexionat en veu alta tot afegint que “no pot ser que JxCat digui un dia que el Govern de la Generalitat no s’aixecarà de la mesa de diàleg i que l’endemà ens digui que la mesa és un engany. “Puigdemont sap que l’únic engany als catalans és insistir amb vies que ja s’han demostrat esgotades i que l’únic que persegueixen és fer descarrilar l’agenda progressista que necessita Catalunya”, ha reblat.


El Blog de l'Aina i el Roc: de juny 2013\nFesta del conservatori\nAhir vam anar a la Festa del Conservatori de música de Sabadell. Ens ho vam passar pipa, pujant i baixant les escales fins a la classe de fagot i tornant a baixar al pati on hi havia concerts. Van tocar música de tot tipus: desde clàssica fins a jazz. Hi va haver concurs de pastissos, i nosaltres vam portar el nostre fagot de gitano, que va tenir molt d'èxit.\nNo només va agradar molt el nostre pastís sinó que es va acabar desseguida i gariebé que no en tasto. Quan van repartir els dos premis als pastissos més originals ens vam posar a riure, perquè ens els van donar a mi i a la Sílvia, la noia que toca el fagot amb mi i va a segon. Hi va haver un taller de fanalets, i al final tot el pati va quedar ple de llums de colors.\nCap al final de la vetllada va pujar a l'escenari la Meritxell Coma, la meva mestra de cant coral i també mestra del Roc. Ens va agradar tant la seva versió d'un clàssic el jazz que al final vam anar a fer-li un petó. Serà un bon record d'aquest any que hem passat junts.\nPublicat per Maria Pagès a 13:20 Cap comentari:\nUn fagot de gitano\nVet aquí la idea de la mama i meva per participar en el concurs de pastissos que organitza cada any el conservatori de música de Sabadell: un fagot de gitano. Se'ns va acudir de fer un braç de gitano de xocolata, i després posar-hi les claus i els complements amb royal icing, aquesta pasta a base de sucre glacée que fan servir els anglesos per decorar els seus cupcakes.\nVam haver de fer alguns retocs perquè un braç de gitano no és exactament com un fagot, però al final s'hi va assemblar bastant. Fins i tot li vam posar una de les meves canyes, que ja no faig servir perquè està trencada.\nPer fer la pasta del braç de gitano heu de batre 4 rovells d'ou, hi afegiu 150grams de sucre i 150 de farina. Quan estigui flonjo, ho remateu amb una tassa de cafè d'aigua. Hi ha qui hi afegeix vainilla. Les quatre clares que us han quedat les feu a punt de neu, i ho barregeu tot. Poseu-ho en una safata d'anar al forn, que quedi d'un centímetre de gruix. Bé, a nosaltres no ens agrada molt gruixit, que després embafa, però això ja va a gust del consumidor. Poseu el forn a tope i fornegeu-ho 10 minuts: no més perquè si es fa massa llavors costa de doblegar. Un cop s'hagi refredat, el farciu del què més us agradi. Nosaltres hi vam posar nata amb una mica de sucre. Un cop fet el caneló, desfeu una rajola de xocolata fondant amb una mica d'aigua al bany Maria i cobriu-ne el braç de gitano. Els complements fagotils els podeu fer amb royal icing (4 cups de sucre glacé, 3 clares d'ou i 1 teaspoon de vainilla). Si no us en sortiu, en venen als súpers de preparat.\nDoncs apa; bon concert!\nPublicat per Maria Pagès a 11:43 Cap comentari:\nFagotada 2a part\nAvui ha sortit el video oficial del concert final de la Fagotada que va tenir lloc al centre Oriol Martorell l'abril del 2013. A la direcció, en Jaume Borràs, que en sap un niu de fagotejar. Jo estic allà, davant a la dreta, bufant amb moltes ganes. M'hi veieu? La deesa Atena va crear la flauta a partir d'un os de cérvol, però la va refusar oferint-la a Màrsies perquè en fer-la sonar se li inflaven les galtes i li enlletgia la cara. Jo no hi estic d'acord; penso que bufant estic la mar de bé. I res d'inflar les galtes; que per tocar el fagot no serveix de res! Gràcies a la Maria Crisol pel vídeo!\nPer saber-ne més de fagots, trobades i esbufecs, consulteu el blog del fagotaire:\nJo fagot, tu fagotes, ell fagota\nPublicat per Maria Pagès a 1:20 1 comentari:\nUn dibuix pel meu mestre\nHe fet un dibuix pel Jordi, el meu mestre. M'ha agradat molt tenir-lo de professor perquè ens explica coses de quan ell era petit i ens fa petar de riure.\nEspero poder tenir-lo també l'any vinent. Gràcies, Jordi!\nPublicat per Maria Pagès a 14:04 Cap comentari:


El programa "Via lliure" de RAC1, en directe des de la Fira Avícola\nInici » Actualitat » Notícies » El programa "Via lliure" de RAC1, en directe des de la Fira Avícola\ndijous, 12 desembre, 2019 - 10:15\nEl presentador Xavi Bundó i tot el seu equip del programa "Via lliure" de RAC1 faran en directe el seu programa des de la Fira Avícola, d'11 a 14 h. Durant aquestes tres hores, tothom qui ho vulgui podrà acostar-se a la Granja de la Ricarda per seguir en viu aquesta emissió radiofònica, durant la qual parlaran persones convidades relacionades amb la Fira i amb el Prat. "Via lliure" és el programa matinal de ràdio de cap de setmana amb més audiència a Catalunya.\nDurant el programa, hi haurà també diverses actuacions musicals que es podran seguir en directe des del stand que aquesta emissora tindrà a la Granja de la Ricarda. Hi actuaran, dins de la franja d'onze a dotze del migdia, el cantant pratenc Xavi Alías acompanyat d'una coral infantil. Dins de la franja de dotze a una el grup Súper Gegant, impulsat pel músic llobregatí Miquel Bernis; i en la darrera franja arribarà el torn de Gabriela Richardson, Miquel Fernández i Pau, que han participat al disc de la Marató.\nCom cada any, l'emissora municipal El Prat Ràdio (91.6) també estarà present a la Fira Avícola amb un estand des d'on emetrà en directe. Com a novetat, enguany es podran portar regals a l'estand de la ràdio a la Fira, que posteriorment seran repartits per Creu Roja entre els infants de famílies necessitades.\nLa convivència, tema comú de les activitats proposades pel Serveis de...\ndilluns, 16 desembre, 2019 - 14:45\nAlmenys una de cada cinc persones que s’han apropat a aquest esdeveniment...\ndijous, 12 desembre, 2019 - 08:45\nL'estand municipal de la Fira d'enguany, dedicat a IntersECCions\nEls visitants podran construir conjuntament un mural col·lectiu seguint l...


Avancem des de dins - Romeu Prenafeta\nInici » Blog » Avancem des de dins\nAvancem des de dins\nPost published:31 agost, 2016\nNova estructura i incorporacions que ens fan ser més efectius i eficients en el màrqueting digital.\nAvui, un parell d’hores abans de posar-me a escriure aquest post, m’he adonat que, sense voler, o potser no tant, cada agost passen coses interessants a casa nostra.\nL’agost del 2010 em feia autònom i m’asseia a la que va ser, i encara és, la muntanya russa més gran del món —quan veig aquell anunci que parla de “los autónomos inmortales” de debò que penso que tenen raó.\nL’agost del 2012 traslladava la meva taula de treball a Lleida i 12 mesos després vam obrir l’estudi del carrer Cavallers a la capital de Ponent, semblava que no ens ho acabaríem i tot just un any després, agost del 2014, ampliàvem espai per evitar treballar embotits com sardines en llauna.\nAra, agost del 2016, fem un salt estructural important; després de gairebé dos anys en el nostre equip, Irene Yuste, Directora de Projectes de la nostra agència, s’ha convertit en sòcia de la mateixa, mantenint les seves funcions de direcció de projectes i ara també les d’estratègia de l’agència, pròpies de la seva nova condició de sòcia.\nAquest fet reforça l’estructura de l’agència Romeu Prenafeta i consolida un projecte que hem fet créixer entre tots: clients, equip, proveïdors i col·laboradors, des del 2010.\nAquests 6 anys ens han permès aprendre molt treballant en projectes de Lleida, Catalunya i Espanya, especialment a Galícia, i amb projecció en mercats internacionals que ens han fet treure el nas als Estats Units, Anglaterra, Alemanya o França, entre altres.\nEn la mateixa línia de millora, tot just la setmana passada es va afegir al nostre equip la Gemma Capell, Social Media Manager especialitzada en eno-gastronomia, un perfil molt necessari a casa nostra tenint en compte que una part important del nostres clients són d’aquest món i també del sector turisme.\nLa Gemma, Diplomada en Turisme i Màster en Protocol y Comunicació, aportarà a l’agència una part emocional que segur que ben aviat es farà notar 🙂\nAprofito per a presentar-vos la resta de l’squadra:\nGerard, Anna, Erik i el menda 🙂\nTot i que a l’agost, més que mai, qui no té feina el gat pentina, a casa nostra aprofitem per a fer canvis que ens ajudin a millorar.\nJa només ens queda desitjar-vos un final d’estiu profitós i esperar l’agost del 2017 per veure si van passant coses interessants arreu :).\nTu també aprofites l’agost per a canviar coses?


3 de desembre de 2019 àrea de comerç i turismeadlsolcar\nObrim les inscripcions en línia per participar-hi des d’avui fins al 9 de desembre\nConvocatòria a participar al concurs d’aparadors de Nadal a Solsona. 2019\nL’impacte visual, l’originalitat i la creativitat i la coherència del que es mostra al carrer amb la botiga poden fer guanyar als establiments solsonins un dels tres premis amb què l’Ajuntament incentiva l’ambientació nadalenca al carrer i les botigues. A través de l’Agència de Desenvolupament Local de Solsona i Cardona (Adlsolcar) es convoca el dotzè Concurs d’aparadors per Nadal.\nEnguany hi haurà un primer premi de 300 euros, un segon de 200 i un tercer, de 150. Els criteris de valoració seran els mateixos de l’any passat: l’impacte visual i la capacitat d’atracció i seducció del vianant, inclosos els estímuls visuals que criden l’atenció; l’originalitat a l’hora d’utilitzar elements que destaquin sobre la resta d’aparadors, així com la relació i harmonia entre la imatge de l’establiment, els seus productes i l’aspecte de l’aparador. El jurat l’integraran representants de la UBIC, La Menestrala, Empresaris per al Solsonès, La Inquieta, el cicle formatiu de Comerç de l’Escola Arrels II i l’Adlsolcar, que passaran a analitzar els aparadors entre els dies 11 i 31 de desembre.\nPer participar-hi cal omplir el formulari en línia al qual s’accedeix des del subapartat “Desenvolupament Local”, dins la pestanya “Àrees” del web municipal (www.ajsolsona.cat), des d’on també es poden descarregar les bases completes de la convocatòria. En un lloc visible de l’aparador els establiments concursants hauran de mostrar un distintiu que se’ls facilitarà des de l’Agència (un cop feta l’inscripció es poden recollir a l’Agència de dilluns a divendres de 8.45 a 16.30, o bé a l’OAC de l’ajuntament).\nEnguany es faran muntatges de vídeo amb imatges de tots els aparadors concursants per fer-ne difusió a les xarxes socials. L’any passat van prendre-hi part prop d’una trentena d’establiments, d’entre els quals van guanyar Mans i Mànigues, Òptica Roure i La Celes.\n← L’ADROGUER NOU I EL CENTRU, GUARDONATS PER LA SEVA TRAJECTÒRIA CENTENÀRIA\t“UN NADAL DE LLEGENDA” VISITA LA II FIRA DE NADAL DE CARDONA →


Ampert | LA Fundació CMJ Godó dóna suport al projecte d’Ampert\nby Marc / dilluns, 31 juliol 2017 / Published in NOTICIES\nLa Fundació Carmen i Maria José Godó és una entitat sense afany de lucre que vetlla pels grups d’infants, joves i gent gran marginats o en risc d’exclusió social realitzant activitats de caràcter benèfic i social adreçades a aquests sectors.\nCada any obre una convocatòria d’ajuts per a la realització de projectes d’acció social a tot el territori.\nEnguany Ampert ha presentat el seu projecte de transport en aquesta convocatòria i d’acord amb el compliment de tots els requisits, ja ens han notificat que el Patronat de la Fundació Carmen i María José Godó ha decidit donar suport econòmic al projecte presentat.\nAixí doncs, estem d’enhorabona, un impuls econòmic que ens ajudarà a donar continuïtat al projecte de transport.\nGràcies a la Fundació CMJ Godó per creure en Ampert, el projecte de tots!.


Villatuerta Hotels - PREUS AMB ELS DESCOMPTES MÉS GRANS a tots els hotels a Villatuerta\nL'Hostal Arandigoyen, de gestió familiar, està situat al paratge natural d'Arandigoyen, a Navarra, a\nL'Hostal Arandigoyen, de gestió familiar, està situat al paratge natural d'Arandigoyen, a Navarra, al costat de la ruta de pelegrinatge del Camí de Santiago i Villatuerta. Ofereix internet Wi-Fi gratuïta.\nAquest establiment, d'estil rústic, ofereix vista sobre la vall de Yerri i presenta parets de pedra, bigues a la vista i mobles de fusta. Acull una cafeteria, un bar i un restaurant que serveix un menú de cuina típica local per dinar i sopar.\nLes habitacions de l'Arandigoyen disposen de TV, calefacció i bany privat amb dutxa. Es proporcionen les tovalloles i els llençols.\nLa recepció ofereix servei d'informació turística i guardaequipatges. Podreu practicar diverses activitats a l'establiment o als voltants, com ara senderisme i escalada en roca.\nVillatuerta és a 10 minuts a peu i Estella, a 4,7 km. Hi ha aparcament gratuït.\nImpressions dels viatgers sobre Villatuerta\nDescobreixi els barris de Villatuerta\nDes d'opulents hotels de luxe fins a modests hotels botiga, podeu reservar la vostra habitació a Villatuerta al preu més baix garantit a Agoda.com. Amb més de 3 hotels repartits per tota la ciutat, us asseguram que trobarà l'oferta apropiada per a vostè. Moltes àrees, cada una amb una atmòsfera distinta, esperen ser descobertes a la ciutat. Villatuerta té moltes atraccions per explorar amb un passat fascinant, un present intrigant i un emocionant futur. Hi ha tantes coses per fer, potser vol quedar-se una altra setmana o més per tal d'experienciar-ho tot. Pot confiar en Agoda.com per ajudar-lo a trobar les millors ofertes als hotels de Villatuerta.\nQuè fer a Villatuerta\nTrobar més allotjaments a Villatuerta\nHotels Villatuerta populars


La pluja respecta els 25 anys de l’Aplec de la Sardana de Sants | EL3 - Portal de notícies de Sants-Montjuïc\nLa pluja respecta els 25 anys de l’Aplec de la Sardana de Sants\nL’Aplec de la Sardana de Sants, que es va celebrar el passat diumenge al parc de l’Espanya Industrial, ha arribat a la seva 25a edició. Tot i que el dia no va acompanyar gaire –no va ploure però el cel va estar cobert durant tot el dia– el parc va estar ple de gent ballant sardanes. “Quan he vingut a primera hora he pensat que el dia no es per venir a l’aplec però es veu que els catalans tenen ganes de venir a ballar sardanes”, va comentar durant l’aplec Amadeu Soler, president de la Federació de la Festa Major de Sants, l’entitat que l\_.catanitza. L’aplec també el va visitar el regidor del Districte de Sants-Montjuïc, Jordi Martí, que va assegurar que és “moderadament optimista” quan pensa en el futur de la sardana: “Tot el que es faci seu la canalla, tot el que els hi ensenyem i pugin aprendre, si ells això ho agafen, està garantit”, diu Martí. Al llarg del matí també va visitar la trobada sardanista la regidora del PSC, Assumpta Escarp, així com els consellers del Districte de CIU, PSC, PP i ERC.\nUna de les peces més esperades que va sonar al parc de l’Espanya Industrial va ser “El foc de Castelló”: “És molt emblemàtic tant pel Jaume Canals com pels altres companys que van estar al primer aplec; ho sento per qui no li agradi però això que ressoni tot Sants per mi és un gran.catull “, assegura la Montserrat Gili, responsable de l’Aplec. Després que sonés aquesta sardana es va convidar a tots els assistents a un tros de coca i una mica de vi dolç per commemorar els 25 anys d’aplec. Com cada any, a més, a mig matí es va celebrar el concurs de colles improvisades, en el que hi van participar 10 colles i que va guanyar l’anomenada “Or i flama”, en segona posició “Cercle d’amics” i en tercera “Bonica primavera”.\nComment\tBreus Exposició i xerrada a Can Batlló: “Insurrecció a La Bordeta, desembre 1933″\nExposició de Carme Colldecarrera a les Cotxeres de Sants\nCreu Coberta edita un llibre solidari per La Marató de TV3\n5\tFira de Nadal al carrer Joan Güell i la plaça de Sants30/11/2013 - 24/12/2013Carrer Joan Güell i plaça de SantsExposició a Sants: "Fotografies de flors"01/12/2013 - 31/12/2013Carrer Alpens 32, baixosExposició a la Sala Nova de Sant Medir: "Pintura de petit format"04/12/2013 - 02/01/2014Carrer Constitiució 17Fira d'artesans al carrer Joan Güell i plaça de Sants04/12/2013 - 24/12/2013Carrer Joan Güell i plaça de SantsExposició a Can Batlló: “Insurrecció a La Bordeta, desembre 1933″09/12/2013 - 20/12/2013Carrer Constitució, 19 (La Bordeta)Tots els esdevenimentsOpinió Enterrar la memòria\nVeure tots els articles d'opinió Xarxes socials\tSegueix a @sants3radio\nPublicitat\tEL3 © des de l'any 2004Tots els drets reservats Avís legal


Qualitat de carcasses i carns de bestiar per al consumidor | Filippo Colca\nQualitat de cadàvers i carns de bestiar per al consumidor\nData de publicació escrita per Polkinghorne RJ, Breton J.\n| Resum de l’article | Article en format de llibre flash | Article en format PDF | Resum |\nLa classificació de canals és una eina rellevant per al consumidor donat la variabilitat de la qualitat sensorial entre els músculs?\nLa classificació de les canals s’utilitza Molts països, especialment europeus, com a criteri de qualitat de la carn de vedella. Tot i que aquest sistema és útil per als diferents enllaços del sector inclòs el criador, la seva rellevància per al consumidor és qüestionable donada la gran variabilitat de qualitat entre els músculs.\nUna gran part de la literatura científica sobre carn bovina està interessada en la llum muscular de Longissimus (LD) que correspon a la xarxa falsa. Aquest múscul es considera el múscul de referència, comptant molt més informació disponible que les altres tasses de la canal.\nLes classificacions comercials i diversos estudis científics admeten la hipòtesi subjacent que el fals filet és un múscul de referència fiable per al Descripció de les cadàvers en conjunt, o les seves diferents parts, o els diferents músculs que els componen. Els enfocaments objectius i subjectius consideren el fals filet com a base per ordenar les cadàvers en grups.\nEls esquemes de descripció i classificació de les canals tenen per a finalitats primordials de permetre la distribució de cadàvers en grups similars o composició similar. No obstant això, generalment se suposa que també permeten estimar precisament el nivell de qualitat sensorial de la carn com percebuda a la boca pel consumidor. Sembla que, però, que pocs consumidors creuen que les propietats del gust de les diferents parts de les cadàvers són uniformes en considerar que probablement hi hagi una correlació entre els nivells de qualitat de les diferents parts de la carcassa. El cuiner o el consumidor informat se suposa que ha entès la naturalesa d’aquesta correlació, així com els efectes específics de la cuina muscular per generar carn de qualitat constant i previsible.\nAquest estudi proposa verificar la hipòtesi que el LD es pot considerar com un múscul de referència. Es basa en moltes proves de qualitat dels consumidors (Watson et al., 2005) a qui s’han enviat diverses mostres per comparar diferents condicions de producció i múltiples mètodes de cuina. Creiem que si podem definir les relacions entre els músculs, es poden veure afectats per molts factors. Durant aquest estudi, de manera que vam expressar els resultats de qualitat en comparació amb el múscul LD, és a dir, com l’informe de la nota del consumidor als diversos músculs que es van informar a la xarxa falsa. La constància d’aquest informe s’ha estudiat segons una àmplia gamma d’animals i condicions de producció o cuina.\nEl model per predir la qualitat de carn bovina desenvolupada a Austràlia (MSA 2004) es va utilitzar en aquest estudi per calcular resultats de qualitat, com ara els consumidors per a diferents músculs d’un gamma de cadàvers. El mètode de càlcul va ser descrit per Watson (2005), així com la metodologia de proves de qualitat per consumidors poc ators. El model es va construir sobre els resultats de 35.000 peces provades dins del programa de MSA per 65.000 consumidors durant l’última dècada. Proporciona una predicció de la resposta al consumidor i ara permet estalviar proves de tast real. El nivell mitjà qualitatiu d’una carn es diu MQ4 perquè combina, en la metodologia australiana, les 4 notes de tendresa, sabor (en termes d’apreciació, no d’intensitat), la Jucitat i l’avaluació global avaluada pel consumidor (MQ4 = 0.3 tendresa) + 0.3 Sabor + 0,1 Jutosity + 0.3 Avaluació global). Les puntuacions MQ4 es distribueixen en una escala de 0 a 100.\nEl model es va utilitzar per calcular les puntuacions de qualitat MQ4 de diferents músculs de diverses cadàvers, que es van informar a la puntuació MQ4 de la part anterior del fals. Filet ( m. Llarg de longitud) a la planxa amb cada carcassa considerada.\nEls músculs estudiats van ser el m.Adductor Femoris (AF), parts cranials i distals del bíceps femoris (Syn. Glutobices), gluteus medius, dividits entre GME i GMD, infraspinatus (si), Psoas Major (PM) posicions, femoris recte (RF), semimembranós (SM ), Semitendinosus (ST), Serratus Ventralis Cervicis (SV), Spinalis Dorsi (SD), tríceps Brachii Caput Lonum (TB), i Vastus Lateralis (VL).\nEls músculs de la carcassa de referència es van degustar després de 7 dies de maduració. Aquest Carass es deriva d’un bestiar masculí, alt sense hormones de creixement, i creuant lliurement la genètica amb el Zebu (comú a Austràlia). La carcassa va ser suspesa pel tendó d’Aquiles durant el sagnat; Tenia un pH final de 5,5 per a una temperatura de 3,0 ° C. La taula 1 reuneix els informes de puntuació de qualitat MQ4 previstos des del múscul LD per a una gamma de músculs d’aquesta carcassa i per a diversos mètodes de cuina.\nPosteriorment, s’han calculat les puntuacions de qualitat per als diferents músculs. Càtedres de diferents animals (homes o Dona, edat variable, amb o sense implants d’hormones de creixement, creuades o no amb el Zebu). Les cadàvers també van ser més o menys persistits, han estat objecte d’una suspensió pèlvica i durada de maduració variable. S’han establert informes per als músculs estudiats en comparació amb la falsa xarxa, només per a una cuina de graella.\nTaula 1: relació qualitat de cada múscul en comparació amb el múscul LD per a la carcassa de referència\nsegons diferent Mètodes de cuina\nii. Resultats i discussions\nCom es pot veure a la taula 1, les ràtios MQ4 varien substancialment depenent dels diferents músculs, el mètode de cocció i fins i tot depenent de la posició dins del mateix múscul. Tot i que hi ha poques diferències entre els informes observats per al LD depenent dels mètodes de cocció (de 100 a 105), hi ha fortes diferències per al VL (65 a 93), BFD (71 a 103) i SM (62 a 100) , així com desviacions moderades per al GMD, GME, RF, AF i SV. Per tant, es preveia que el consumidor percep un refrany de millor qualitat en lloc de la graella dels músculs GMD, GME, RF, VL i SM. El SV és de millor qualitat amb la cuina llarga, mentre que el SM es prefereix amb rodanxes bruscament. També s’identifiquen les diferències dins del mateix múscul: el cas de la Medius M.Gluteus (GMD en comparació amb el GME) i el cas de la Femoris M.Biceps (CFB en comparació amb el BFD). En general, la correlació de les puntuacions de qualitat entre els diferents músculs és de 0,91 a 0,93 entre la graella i altres mètodes de cocció (amb 12 a 14 músculs), excepte entre la graella i la cuina llarga (correlació de 0,62 amb 7 músculs).\nKoohmaraie et al (2002) han demostrat que la tendresa de la carn es pot explicar pels efectes acumulatius de la longitud dels sargers, la rigidesa del teixit connectiu i la proteòlisi en els diferents músculs presos individualment. De la mateixa manera, Chriki et al. (2012) va posar èmfasi en la importància de les característiques dels teixits connectius i de les fibres musculars (mida i tipus) en el determinisme de la qualitat de la carn. Concretament, Chriki et al. (2013) va demostrar que la contribució d’aquestes diferents característiques musculars a la qualitat final de la carn és específica del tipus de múscul. Seria prudent desenvolupar una estratègia per reduir el nombre de proves de consum (que són cars) utilitzant més coneixement de la biologia muscular per predir millor la qualitat dels diferents músculs o fins i tot parts del mateix múscul. La relació entre les notes de la Diferents músculs i la nota LD a la graella van ser constants, independentment del mode de cocció i de la carcassa, llavors els resultats obtinguts per al LD es podrien extrapolar a tota la carcassa. En aquesta hipòtesi, la classificació de les cadàvers seria una eina rellevant per predir la qualitat de la carn, independentment del mode de cocció o del múscul.\n, com podem veure a les taules 1 i 2, aquesta hipòtesi és fortament qüestionable. De fet, a la taula 1, els informes calculats entre les notes de qualitat dels diferents músculs relatius a la nota de la LD difereixen entre els mètodes de cocció. A la taula 2, els informes calculats (només per a carns a la brasa) entre les notes de qualitat muscular de 7 cadàvers en relació amb la qualitat dels músculs de la carcassa de referència difereixen àmpliament.\nEn general, la correlació estadística entre les notes dels diferents músculs és certament elevada (0,95 a 1,00) per a cadascuna de les 8 cadàvers.Però, en detall, les desviacions significatives s’observen resultant en una desviació estàndard de fins a un 18% o una desviació màxima de fins al 46% per a les notes de qualitat del mateix múscul entre diferents animals (taula 2). A tall d’exemple, la relació de qualitat MQ4 del múscul SD relativa al LD és de 136 per a la carcassa de referència, però varia des de 112 per a la carcassa C fins a 171 per a la carcassa A. A més, mentre que la qualitat dels informes de SDS és similar (i) Per a la carcassa de referència i carcassa B, (II) per a les canals D i F i (III) per a les canals E i G, les relacions de qualitat de la SD difereixen fortament entre les cadàvers A i C.\nAltres músculs mostra fortaleses. Així, mentre que la carcassa de referència i la carcassa B tenen ràtios de qualitat idèntiques per a les relacions LD i RF i Tancar per a la majoria dels músculs, els informes de la RF difereixen fortament entre les cadàvers D i F, i E i G que coincideixen amb els informes de qualitat del Múscul SD.\nTaula 2: informe de qualitat de cada múscul a la graella en comparació amb el múscul LD (2a)\nper a diferents canals (a a g) amb característiques variables (2b)\nAquest perfil d’associacions irregulars entre notes de qualitat en comparació amb LD s’observa per a una àmplia gamma de peces Dins de cada carcassa. Reflecteix els efectes diferencials de les diferents variables implicades en el càlcul de la predicció de les puntuacions de qualitat dels consumidors per als diferents músculs. Els diferents valors d’aquestes variables s’indiquen a la part inferior de la taula 2: de 0 a 100% creuant amb el zebu, masculí o femení, creixement amb o sense hormones de creixement, mètode de suspensió de cadàvers pel tendó del tendó . Aquil·les (a) o l’os pèlvic (obturador foramen – tx), un ampli ventall de pes, diverses puntuacions d’osificació i pariseils, així com diferents temps de maduració. Dins de cada carcassa, un canvi en la durada de la maduració condueix a un canvi significatiu de ràtios de qualitat, de manera que els diferents temps de maduració interactuen amb el mètode de suspensió de la carcassa (Watson. 2005).\nMentre que la longitud dels sargers, les característiques del teixit connectiu, i les de la proteòlisi han de ser capaços d’explicar totes les diferències en tendresa, no és res. La qualitat experimenta clarament la influència d’efectes mecànics, com ara el mode de suspensió de les canals, o efectes de factors biològics com el sexe dels animals, l’ús o no de les hormones de creixement, el grau d’ossificació (paràmetre que estima l’edat / maduresa dels animals) . La qualitat també depèn de les característiques del múscul directament observable, com ara l’anàlisi i el pH. Per tant, la composició relativa del múscul no és constant, sinó fortament variable en resposta a diferents factors.\nL’apreciació directa de la qualitat de la carn pels consumidors és un procés car si els efectes d’un gran nombre de factors i les interaccions potencials de cada múscul han de ser provades. L’enfocament ideal és combinar el coneixement de la composició dels músculs, les seves característiques, mecanismes biològics i relacions causals per predir el rendiment dels músculs amb valor comercial, sense utilitzar proves de consum. La literatura està actualment dominada per dades sobre el múscul LD, que no es pot estendre fàcilment als altres músculs, tal com es mostra a aquest estudi. Per tant, cal tenir més investigacions sobre els altres músculs, per poder construir una base de dades que facilita la predicció de la qualitat sensorial de la carn de boví com a apreciada durant la degustació.\nen estudis recents, el “National Cattlemens Beef “(2000) Associació i diversos investigadors (von Seggern et al., 2005) van presentar dades sobre el Paleron i la ronda de la casa, mentre que Rhee et al. (2004) va produir un gran nombre de dades sobre els principals músculs, que ajudaran al desenvolupament de la investigació necessària anteriorment esmentada. Altres estudis i col·laboracions són necessàries per estimar l’efecte de les característiques musculars (longitud del sarcoma, duresa del teixit connectiu, el tipus i la mida de les fibres musculars) i la proteòlisi per a cada tipus de múscul, i descriure amb més precisió entre aquests factors i els mecanismes biològics que poden modificar els efectes.\nUn patró adequat de predicció de qualitat de vedella es podria desenvolupar a partir de dades complementàries (inclosos els factors zootècnics, biològics, de matança i durant la maduració) per proporcionar una base sòlida per a una estimació. Satisfacció precisa al consumidor evitant el cost substancial de les proves de consum.\nAquest estudi va demostrar que no és possible proporcionar un Estimació fiable de la satisfacció del consumidor mitjançant l’extrapolació de les dades musculars LD a altres músculs. Per tant, s’ha d’observar una certa restricció pel que fa a l’extrapolació dels resultats experimentals obtinguts a la LD a altres peces. Les relacions entre la qualitat de la LD i les dels altres músculs varien molt amb la durada de la maduració, el mètode de suspensió de la canal durant el forat, el mètode de cuinar, el julivert, l’osificació i el sexe de l’animal, El pes de la carcassa i l’ús de les hormones de creixement durant el període de cria.\nCom a resultat, els sistemes de classificació haurien de tractar de manera independent els diferents músculs per produir una estimació rellevant de la satisfacció del consumidor de la carn. Boví. Això es presenta en la idea de considerar les cadàvers com a unitats bàsiques en sistemes de classificació. Per construir un model de predicció de qualitat rellevant, totes les variables seleccionades han de tenir en compte les diferències entre els músculs. Això no requereix la classificació a l’escala de les cadàvers, sinó a la de les parts de carnisser.\nChriki S., Gardner Ge, C., Picard B., Micol D., Brow JP, revistes L., Hoccatique JF, 2012. Aplicació d’anàlisi de clúster a la recerca del múscul bioquímic determinant per a Tendresa de vedella. Bioquímica BMC, 13:29.\nChriki S., Renand G., Picard B., Micol D., diaris L., Hoc. J.F., Meta-anàlisi de les relacions entre la tendresa de vedres i les característiques musculars. Ciència de la producció ramadera, en premsa.\nKoohmaraie, M., Kent, M., Shacklford, S., Veiseth, E. i Wheeler, T. (2002). Tendresa de la carn i creixement muscular: hi ha alguna relació? Actes del 48è ICOMST, Roma, 2002. 59-66.\nRhee, M.S., Wheeler, T.L., Shacklford, Sidd., i Koohmaraie, M. (2004). Variació en palatabilitat i característiques bioquímiques dins i entre onze músculs de vedella. Journal of Animal Science, 82, 534-550.\nAssociació Nacional de Beef Cattlemens, Centre de serveis de recerca i serveis tècnics. (2000). Perfilat muscular.\nvon Seggern, D.D., Calkins, C.R., Johnson, D.D., Brickler, J.E., Gwartney, B.L., 2005. Perfil muscular: caracteritzar els músculs de la carn de vedella i la ronda. Ciència de carn. 71: 39-51.\nWatson, R. (2005). Desenvolupament de l’estàndard de carn Austràlia (MSA) Model de predicció de la palatabilitat de vedella. Revista australiana d’Agricultura Experimental. (Enviat).\nWatson, R., Gee, A., Polkinghorne, A. i Porter, M. (2005). Avaluació del consumidor de la qualitat de l’alimentació – Desenvolupament de protocols per a les proves d’estàndards de carn Austràlia (MSA). Austràlia Journal of Experimental Agriculture. (Enviat).


Crevillent | País Valencià, Segle XXI\nPublicat per Redaccio el 5 desembre 2015 en Article del dia · 0 comentaris\nDe camí cap a la població més al sud del Baix Vinalopó. Travesse les grans finques de joves oliveres de la vall de l’Arguenya entre Castalla i Saix. En arribar a l’autovia de Madrid, prenc direcció Alacant.\nHe entrat en la llarga serp que baixa des de l’altiplà, Almansa-Cabdet, per aquesta depressió fluvial de successives conques esglaonades, quasi endorreiques, que són les Valls del Vinalopó, fins a Elx. L’any 228 a.c., fent el camí invers al que faig jo, en la batalla contra Contestans, Oretans, Òlcades i Vètons, diu que va morir al riu Vinalopó Amílcar Barca. El tràfic és intens i tothom sembla que té amb molta presa. Una processó infatigable, contínua i constant de camions, furgons i furgonetes, és a dir, de mercaderia amunt i avall.\nNo em trac del pensament les “discontinuïtats”, les ruptures, econòmiques, lingüístiques, socials, culturals i geogràfiques, d’aquesta vall que, des de l’autovia anant (i també des del tren), semblen les denes d’un rosari de ciutats ben relligades pels fluxos comercials i industrials.\nEl Vinalopó, que així dit sembla una ciutat lineal o una mena de llarg carrer major, és més aviat un seguit d’illes urbanes, separades per petits carrerons, on les botigues de cada una de les illes ignora el que fan les altres. Una incapacitat endèmica per associar-se i aprofitar l’esforç comú, encara que només fora per a vendre a l’exterior l’important carrer comercial i industrial que comparteixen.\nEn arribar a Novelda em desvie en direcció a Asp, vila de 20.000 habitants i escaig. Està situada vora el Tarafa, principal afluent del Vinalopó. Asp va tindre una forta agricultura de regadiu fins que la sobreexplotació dels pous salinitzà l’aigua. Ara té una diversitat industrial, una mica de cada cosa d’allò que els veïns tenen com especialitat: sabata, plàstic, moble, construcció i raïm. Em sorprén molt gratament la conservació del centre històric, tot fet per a vianants. N’han conservat les cases, les riques i les humils, i la trama urbana. Una cosa insòlita al Vinalopó. El nucli central del casc antic té les cases remodelades amb gust i estan ocupades: hi ha vida. La plaça major, amb una esplèndida casa modernista, la intimidadora església i campanar barrocs, l’ajuntament porxat, també barroc, i el casino; tot és d’una gran qualitat urbana i això que, als anys 70, deixaren perdre el palau dels marquesos d’Elx i l’antic hospital. És ben recomanable fer-hi un passeig.\nPel contrari, la vall que des d’Asp s’obri cap el Fondó de les Neus (antiga pedania d’Asp) i la vall de l’Horta Alta, camí de la Romana, s’han omplert de casetes i més casetes, algunes en urbanitzacions, altres per lliure, sense cap control ni clavegueram. Una altra de les conseqüències de la crisi agrària barrejada amb el neoliberalisme imperant.\nTravesse la serra de Crevillent pels seus contraforts orientals, la separació entre el Baix Vinalopó i el Vinalopó Mitjà. M’ature vora la carretera en veure la quantitat de fòssils que hi ha a la serra. En arribar vora el pantà de Crevillent ja es divisa la vila i, cap a la mar, resseguint el barranc del Boig, la lluentor de l’aigua del Fondo d’Elx-Crevillent que s’ha recarregat gràcies a les abundats pluges d’aquesta tardor.\nEl terme municipal de Crevillent és de 104,50 km2 amb un gran desnivell de nord a sud. Al nord s’hi troba la Serra de Crevillent (la Vella, 835 msnm). Una serra àrida, terrenys escarpats, sediments calcaris i vegetació localitzada a l’ombria i als barrancs. A la Serra Alta, comença un glacis que va suavitzant-se, entre les planures del Segura i del Vinalopó. En aquest desnivell, a 110 msnm, s’hi troba Crevillent. Cap a l’est, a 10 Km, s’hi troba Elx, i cap el sud, tot el Baix Segura. A la part meridional del terme estan les terres de conreu i d’horta.\nLa conca hidrogràfica, a cavall de la del Segura i la del Vinalopó, alimenta la llacuna del Fondo, 2.495 hectàrees que, el 1988, la Generalitat va declarar parc natural per la seua riquesa en espècies d’aus migratòries i de fauna aquàtica. El paratge està inclòs en el conveni europeu RAMSAR de zones humides i declarat ZEPA (Zona d’Especial Protecció de les Aus).\nEl Fondo, amb les Salines de Santa Pola, formaven una desapareguda Albufera d’Elx, on moria el riu Vinalopó. Gran part d’aquestes terres pantanoses s’han reblert amb les aportacions naturals i, a partir del segle XVIII, per l’acció humana capficada a obtenir noves terres de conreu. D’aquests aiguamolls els crevillentins obtenien la matèria prima de la seua artesania.\nCrevillent va ser fundada pels musulmans amb el nom de Qirbilyân, i construïren una gran obra hidràulica a la font Antiga per abastir-la d’aigua. Encara avui en el paratge de la Rambla, conegut com els Pontets, es pot veure la ingent obra hidràulica de captació i conducció de les aigües.\nAmb la conquesta cristiana en 1244, es creà un raïs vassall de Castella. El 1298 el vassallatge passà a mans catalano-aragoneses i el 1318 s’inclouria en la Corona d’Aragó. En aquest moment històric hi va viure el Mauhammad al Shafra (segle XIII-1360). Un metge famós en tot el territori andalusí, que es va traslladar a Granada i després, per la pressió contra els musulmans, a Fes. Escrigué diversos estudis de medicina i cirurgia, com el “Kitab al Istiqsa“, un tractat sobre els tumors.\nVila de reialenc, Crevillent va perdre aquesta condició, no sense oposició violenta dels crevillentins, amb el transferència del senyoriu als Gutiérrez de Cárdenas per part de Ferran el Catòlic. En els primers anys del segle XVII, la seua població era de 400 famílies, la majoria moriscos. Amb l’expulsió la població es reduí en una tercera part. A la guerra de Successió va prendre partit pels Borbons, per la qual cosa se li concedí el títol de Vila.\nL’economia i la població no es recuperaria fins a la segona part del segle XVIII. Entre 1740 i 1800 duplicà la població fins arribar al 8.000 habitants. Això obligà a eixamplar i millorar la xarxa de qânats de la font Antiga, (galeries horitzontals per a captar l’aigua subterrània). El creixement urbà és feu a l’altra part del pont Vell, el raval de santa Teresa, el qual, com tota la població, acabaria envoltat per les coves-habitatge Segons Cavanilles:\n“Estas huertas, en cantidad de 10.000 taullas, forman graderias, y se riegan con las aguas que nacen en los montes, cuyas entrañas creen los naturales ricas en depósitos ó rios considerables: y viendo la ventajas que produce el riego, quisieran extenderlas a todo el término. Con este fin taladran montes, excavando canales subterráneos, y siguen sus ideas hasta encontrar manantiales. Muchos que parecen copiosos al descubrirse, se empobrecen muy pronto, huyendo al parecer las aguas para fatigar la constancia de aquellos hombres, que redoblando sus esfuerzos las persiguen hasta asegurarlas. (…)\nBaxe á esta (mina) por la escalera dispuesta en caracol, y ayudado de luz artificial registré aquel sitio tenebroso: admiraba la perfección y solidez de la obra, caminando por una canal que habia pie y medio de agua (…) A esta incomodidad se añade la de tantos murciélagos, que pocos acostumbrados á semejantes visitas tropiezan con el curioso, y caen por todas partes: ellos y su excremento producen un olor fétido y desagradable. (…)\nTodos los vecinos se interesan: todos piensan en minas: hablar de ellas es la conversación mas grata: proyectar nuevas excavaciones es alistar creyentes y trabajadores; y el dia en que brota la nueva fuente ó se descubre el manantial, es el mas festivo y regocijado para todo el pueblo. (…)\nA pesar de la simplicidad suma con que visten los vecinos, y de no haber rastros de luxô en sus habitaciones, 500 de las cuales son espaciosas cuevas excavadas en los ribazos de aquellos barrancos\nLes crisis polítiques de la revolució burgesa i la violenta reacció de les forces conservadores al canvi, generaren unes condicions òptimes per al creixement del bandolerisme. Crevillent és coneguda per ser terra de bandolers i de lladres, i la fama li ve d’aquesta època: “A robar a Crevillent”. Són els anys d’Els Mojica, de Manuel Manchón el Català i de Jaume el Barbut o de la Serra.\nJaume el Barbut (Crevilllent 1783-Múrcia 1824) es formà com a bandoler en la despietada colla dels Mojicas. Morts els líders organitzà la seua pròpia partida. Controlà un extens territori entre el Vinalopó i Múrcia i obligava a pagar impostos a tot aquell que hi passara. Va lluitar contra el francesos i després contra els liberals. Amb l’arribada de Ferran VII gaudí de la protecció dels conservadors. Darrerament col·laborà amb l’ultracatòlic grup murcià de l’Exterminador, però va ser traït i executat a la plaça de sant Domènec de Múrcia el 1824. El seu cos va ser fregit i mutilat en diversos trossos que van anar a parar als llocs més importants on havia actuat. El cap s’exposà en l’Ajuntament de Crevillent.\nEl segle XIX i la primera part del segle XX foren d’un cert estancament. Entre els anys 1920 i 1950, la població oscil·là entre els 10.000–12.000 habitants. Però entre 1950 i el 2001 tingué un fort creixement, la població es duplicà i va arribar als 25.100 habitants. Actualment, amb dades del 2014, en té 28.328.\nL’índex d’analfabets o sense estudis hi és molt elevat, el 19,45%, i amb estudis superiors només n’hi ha el 8,36%. Els estrangers suposen l’11% de la població (n’arribaren a significar el 12,67%). La taxa d’atur és elevada, del 23,34% el 2015. L’atur entre les dones és del 57,53%.\nL’entrada a Crevillent pel Passeig d’Elx-Passeig sant Vicent, i el transversal del carrer de la verge del Pilar, donen la sensació de ser una ciutat ben urbanitzada. Els voltants del passeig són un seguit de finques i carrers impersonals. Per l’ampla avinguda de la verge del Pilar accedesc al nucli antic, la Moreria. Aquest ha mantingut en part -perquè també s’ha practicat l’eixamplament i rectificació de carrers- la trama urbana de carrers estrets i corbats, però ha desaparegut la pràctica totalitat dels edificis antics. Avui és un combinat de finques, pisos i cases de construcció relativament moderna i sense cap gust ni criteri estètic. A la seua despersonalització se li suma un cert abandó.\nLa part urbanísticament més agradable de Crevillent és la plaça Blasco Ibañez, on està la oficina de turisme; la plaça de la Constitució, amb la irrellevant, i no per la seua grandària, església de la mare de Déu de Belén (abans sant Pere), el lloc més agradós de la vila: el cafè Tertúlia, i la pujada pel carrer Major a l’Ajuntament, un edifici amb certa personalitat de les darreries del XIX. Davant l’ajuntament hi ha una plaça petita amb l’escultura del Xiquet Menador (Menaó), amb la roda de menar, de l’escultor Miguel Ruíz. L’entorn està farcit de solars buits i cases noves fetes sobre la trama antiga.\nEl primer eixample o barri del Pont de final del XVIII, a l’altra part de la Rambla, té un traçat més racional, de carrers rectilinis però també sense cap valor arquitectònic. Al si del casc històric trobem les restes d’algunes de les importants fàbriques de catifes i al seu voltant les cases d’obrers.\nA partir de les darreries del XVIII, i durant els següents creixements poblacionals, es desenvolupà el barri de sant Rafael i els altres barris de coves-habitatge. Les coves també varen tindre un ús manufacturer, eren les coves-filadores: una cova i un bancal frontal on es realitzava el treball de filatura. El barri de les coves té un caràcter fortament suburbial. Moltes coves han desaparegut, han caigut, les han enderrocades o estan en un estat llastimós. Molt poques s’hi mantenen amb dignitat.\nDues intervencions urbanístiques recents s’han de posar de relleu. La primera és la transformació de la Rambla, o barranc que travessa Crevillent, en el Passeig de la Rambla. Ara és una àrea amb diferents equipaments socials (aparcaments, zona verda, auditori, jocs infantils, instal·lacions esportives, equipaments educatius…). Un gran monòlit blau marca l’inici d’aquest recorregut sota ponts on antigament donaven les portelles i les aigües brutes de les fàbriques i de les cases. Conforma un dels espais més dignes de la vila, tot i que s’ha abusat del ciment en detriment dels espais verds.\nL’altra intervenció és el Parc Nou. Des del centre, pel carrer cor de Jesús, i passant pel Museu de la setmana Santa, la Cooperativa Energètica, i la gran fàbrica antiga de la Universal, s’arriba al Parc. Un espai magnífic, 29.000 m2, situat a l’entrada de la població arribant des d’Elx. El parc i la casa de 1927 de la família Mas Magro, va ser donada a la vila el 1976. Cal saber que Francesc Mas Magro (1879-1958) va seu un metge reconegut pels seus estudis sobre anatomia patològica, bacteriologia i hematologia de la leucèmia, per això va ser proposat a premi Nobel l’any 1953.\nEn aquesta residència i al modern annex que se li ha afegit, avui s’hi troba el despatx laboratori Mas Magro, el Museu Arqueològic (amb les monedes fenícies) i la Pinacoteca Municipal. El jardí, boscós, ben cuidat i d’una gran extensió, és un lloc bell i tranquil.\nEl creixement de la ciutat, a partir del segle XX, va ser cap el sud, on la pendent del terreny és més suau. El nou eixample va permetre acollir la forta immigració, mà d’obra industrial, de la segona part del segle. En un primer moment la ciutat va créixer al sud del barri del Pont Antic, la segona fase, més poderosa i moderna, se’n va fer a l’extrem sud de la població. Fins ara el límit urbà estava marcat per la N-340, però les darreres urbanitzacions ja han botat aquesta fita. Crevillent té 6 entitats de població:\nEntitats de població 2007 Habitants\nBarri de l’Estació 64\nEl Realeng 364\nLes Casiques 92\nRacó dels Pablos 27\nSan Felipe Neri* 568\n*Sant Felipe Neri és una de les Pies Fundacions del Cardenal Belluga i és l’únic barri on es parla només castellà\nDe tornada del Parc Nou entre a visitar el museu Benlliure. L’edifici és ample i ben il·luminat. La relació de Marià Benlliure amb Crevillent ve de la mà de la important família Magro, els quals, el 1944, li encomanaren nou obres per al passos de la setmana santa. Al museu hi ha més de 100 obres de l’escultor, la majoria esbossos en algeps, però també obres finalitzades i un petit arxiu documental i de dibuixos de l’autor.\nPerò el patrimoni més important de Crevillent és l’industrial, el de les fàbriques de l’estora i de la catifa, tot i que està molt descuidat i el seu futur és més aviat incert. Hi podem trobar: la Fàbrica Gran d’Agusto Mas (carrer Carme), fundada en 1823, la primera de l’estat, i amb ampliacions successives durant el XIX i el XX que permeten una bona lectura de l’evolució industrial de la vila. La fàbrica Imperial (Calvari), que des de 1940 ha estat la fàbrica de catifes més important de l’estat; l’antic edifici és d’una extensió que agafa tot una illa de cases, tres naus industrials i un barri obrer annex. La tercera empresa és la fàbrica Universal (carrer cor de Jesús), un altre gran edifici dels anys 40 amb una gran quantitat d’edificis annexos que ocupen quasi una illa. Per últim, la fàbrica de la Viuda (carrer Salnitre) que data de final del XIX i avui està sentenciada a desaparèixer. El mateix destí que tingué la fàbrica de Persianes, de la qual només en resta una part de la seua façana neomudèjar.\nDesprés d’aquesta passejada pel poble, visite l’oficina d’informació municipal per conèixer llocs d’interés de fora vila, i també on i què dinar. He de dir que el personal de les oficines de turisme són, en tots el llocs que he visitat, d’una amabilitat exquisida. Em recomanen dos paratges, un de més proper, els Pilarets, i una altre a una mitja hora llarga que són els Anouers. Aquest últim és un paratge natural, on s’hi troba l’antiga ermita de sant Gaietà, al bell mig de la serra de Crevillent fitant amb el terme de Fondó dels Frares. La idea d’anar-hi m’atrau però tinc por que es faça massa tard i opte pels Pilarets, l’excursió que narrà Cavanilles.\nM’endinse cap a la serra. El paisatge té una gran originalitat. La terra argilosa ha estat esculpida per l’erosió i adquireix formes estranyes i irreals. El paisatge muntanyenc de vegades és espectacular. Una combinació d’aridesa, vegetació i elevats monòlits de terra groga cisellada i escarpada. Un petit canó del Colorado. Casetes de camp a dojo que li fan perdre molt de l’encant paisatgístic.\nTorne al poble i visite les noves zones industrial situades a l’entrada i l’eixida de la població. El Polígon Faima, no és més que un gran contenidor de comerciants xinesos a l’engròs de tot tipus de productes. A la part de dalt, separat per l’autovia a Elx, la urbanització el Pinar. Una gran enganyifa residencial, en plena zona industrial, només comprensible des de la promiscuïtat de l’Ajuntament del PP i el promotor. De l’extens PAI només se n’han desenvolupat dues illes d’apartaments.\nLa gastronomia de Crevillent és comuna a tot el Vinalopó, l’arròs amb caragols i conill i la gatxamiga estan ben presents. Els plats més autòctons són les coques amb un cert aire mariner (bacallà, seitó, aladroc, sardina) i l’arròs amb mondongo. D’aquest darrer hi ha una associació que el reivindica. Llorenç Millo al seu llibre Gastronomia Valenciana diu:\n“L’arròs i mondongo propi de Crevillent és potent i fort, apropiat per a gent saludable. Es fa amb les entranyes dels bòvids i la tradició el reserva per als dies de Setmana Santa, malgrat el dejú i l’abstinència que ordena l’església per aquestes dates. No es tracta d’una irreverència, només és una permissió per als que han de carregar-se al muscle durant les processons, els pesats tabernacles on llueixen les policromes i pietoses imatges.»\nCom les especialitats gastronòmiques estan molt lligades a la setmana santa, m’he de conformar amb una de les especialitats del dia a la terrassa d’un petit restaurant a la Moreria: gaspatxo de carn i vi de la cooperativa del Fondó dels Frares.\nPer ajudar-me a fer una lectura de Crevillent he quedat després de dinar amb José Manuel Penalva Casanova, cap de llista de Compromís per Crevillent i un home que ve d’organitzacions d’esquerra. Compromís, amb 5 regidors a l’Ajuntament, ha quedat com a segona força política, després del PP que porta 20 anys governant la vila. Hem quedat en trobar-nos a l’Ajuntament però em porta a la plaça, a la terrassa del bar Tertúlia. Demanem el cafè i li conte la meu impressió sobre Crevillent. Comença per la situació política:\n“Amb la nova corporació estan donant-se a l’Ajuntament votacions inusuals. El resultat de les eleccions ha estat 9 del PP, 5 de Compromís, 3 del PSPV , 2 de ciutadans, 1 d’Esquerra Republicana i 1 d’Esquerra Unida. Encara que al plenari d’investidura la proposta Compromís + PSPV va traure 10 vots, en abstindre’s C’s i no aconseguir la majoria absoluta va ser proclamat alcalde la llista del PP amb 9 vots. Depén del tema ara ens trobem que C’s igual vota a una banda que a l’altra, cosa que fa perdre moltes votacions al PP.”\nM’accepta la crítica a l’urbanisme del poble i de l’absoluta despersonalització del centre històric:\n“Una companya i jo varem contar més d’un centenar de solars buits només al nucli urbà. Com a molt hi queda la trama urbana i no sempre. El govern popular no s’ha preocupat de desenvolupar cap programa de rehabilitació i el seu necessari complement que són les ajudes a la protecció d’edificis i l’aplicació d’una normativa específica al centre històric.\nComprenc que t’haja sobtat la urbanització del Pinar. Un macroprojecte inicialment d’adossats vora el polígon industrial a la carretera d’Elx. El projecte està totalment empantanat. S’acceptà fer-ne una recepció parcial per a Bricodeport i 2 illes d’apartament. És una autèntica enganyifa.\nEl PP local és l’expressió més genuïna del neoliberalisme. Els polígons industrials tenen dotacions mínimes. Tots s’han fet per iniciativa privada i a gust del promotor. A més, el 10% que li correspon a l’ajuntament s’ha cobrat en diners. Ara no hi ha possibilitat de desenvolupar cap política industrial Hi ha moltes parcel·les buides, moltes naus buides i estan molt mal cuidats els espais comuns. El Polígon del Boig (Boch) no està ni recepcionat”.\nL’economia de Crevillent\nFins temps recents l’agricultura: hortalisses i cítrics, de regadiu; i garrofes, magranes, ametles, raïm i figues, de secà, ha tingut importància a Crevillent. Des de els anys 60 del segle passat la indústria i, amb menys intensitat, els serveis, constitueixen la base econòmica de la vila.\nL’origen de la indústria va ser l’artesania de l’espart i la bova (jonc), una manufactura que es desenvolupà de manera considerable a les darreries del segle XIX. Cavanilles ens dóna notícia dels antecedents industrials:\n(En Crevillente) no podrian subsistir sin los recursos poderosos de las fábricas y arriería. Esta sola les produce al año más de 40.000 pesos, siendo ellos mismos los que exportan sus artefactos y los esparcen por toda la península, y aun por los reynos extraños. Los vi en París con admiración, á donde fueron sin seguridad de ganancias, sin entender la lengua. Allí vendian la estera fina con el nombre de tapis d’Espagne, y habiéndoles salido bien el primer ensayo, volviéron despues todos los años hasta la declaración de guerra.\nLas fábricas son de esparto y junco: este se cria en terrenos inundados (…) Este junco crece con abundancia a la laguna de Elche, á donde los de Crevillént baxan, lo arrancan y secan para transportarle en carros y caballerias a sus casas: separan luego los mas finos de los gruesos para hacer telas de diferente precio. Avivan el color amarillento exponiéndolos al vapor del azufre, tiñen otros de negro y roxo para matizar las telas, y executar los dibujos que se proponen. Urden después hilos de cáñamo en número proporcionado al ancho de la tela, y los ponen en el telar (…) Hácenla ordináriamente las niñas y mugeres.\nEl creixement urbà i els treballs de la nova artesania de l’espart i del jonc portà també conseqüències en el medi ambient i en la salut:\n“Al recorrer los montes los vi por lo comun desarbolados, y supe que 20 años antes estaban cubiertos de pinos. Especialmente en las cercania de la ermita de San Cayetano: se han ido cortando para madera y leña, mas nunca se ha pensado en replantarlos, ni en dexar crecer los que nacen por aquel recinto, no escaso en vegetales nativos. (…)\nCon ser ventajosa la situación de Crevillént, puras sus aguas, despejado el cielo, noté que habian muchos ciegos y tuertos, y mayor número sin comparación de los que padecen fluxîones en los ojos, y ven con dificultad”\nAquesta manufactura, que es centrà en la fabricació de les tradicionals estores rurals, donà pas a la fabricació de catifes. Tot començà amb la producció del filet d’espart (cordellet o vencilló, que es confecciona recargolant tres fibres d’espart amerat i picat). El filet aniria substituint la producció d’estora fina feta de bova i, la feta de llata o pleita (que es confeccionava de manera similar al filet, barrejant quatre o més manollets d’espart de vuit, de deu o més fibres cadascun). Això facilità la introducció de la industrialització cap a 1870. Aleshores s’introduïren els primer telers manuals per a fabricar estores (teler de reixilles)\n“tot el dia estic fent pleita,\nsense menjar de calent,\nmaleïda siga la pleita\ni l’espart de Crevillent”\nA les darreries del XIX ja s’introdueix el primer teler mecànic, una adaptació del Jacquard, i en les primeres dècades de XX s’introduí, també adaptada a l’espart, maquinària alemanya de segona mà comprada als centres tèxtils de Catalunya.\nLa mecanització es generalitzà durant els anys 1920. En la guerra civil la Cooperativa Alfombrera Crevillentina recollí totes les empreses catiferes col·lectivitzades. Superada la guerra i els anys d’autarquia, el fort creixement de la indústria va tindre lloc als anys 1960, amb la introducció de telers automàtics, provinents de Gran Bretanya i dels Països Baixos, ja ideats expressament per a fabricar catifes. Són els anys de major expansió de la indústria amb empreses com Alfombras Imperial, Alfombras Universal i Alfombras Iberia.\nLa crisi arribaria l’any 1973 (la crisis del petroli) i es perllongaria fins els anys 90 per l’entrada al competitiu mercat de la Comunitat Econòmica Europea i, poc després, per la globalització dels mercats. Els anys 1978 i 1979 encara foren de gran conflictivitat laboral. L’any 1977, 14 empreses de Crevillent crearen l’associació empresarial de catifes i moquetes UNIFAM. Amb seu a la vila, encara és la patronal del sector a nivell estatal i les empreses que la integren representen més del 80% del total de la producció.\nUnifam creà l’etiqueta de qualitat “Alfombra de Crevillente” en tres varietats, per a llana, acrílic i polipropilè, i durant els anys 90 dugué una important acció de promoció en els mercats exteriors de Sudamèrica, Països Escandinaus, Europa de l’est, la Xina, Japó i Austràlia. Avui ha reduït la presència a les fires més importants del sector: Londres, Hannover i Qatar.\nA les darreries del segla passat encara hi havia a Crevillent 80 empreses que donaven treball a uns mil treballadors que fabricaven de mitjana uns 4.000.000 m2. Suposaven el 75% de la producció catifera de l’estat i el 40 per cent de la producció s’exportava, principalment a Europa, als Estats Units i també a l’extrem orient.\nEl sector ha decaigut molt i ja no és la principal indústria del poble. La reconversió industrial dels anys 80 i 90 va canviar l’estructura del sector. Si abans hi havia grans empreses que integraven tot el procés productiu, ara se sol comprar el fil o la matèria prima d’Àsia. Les empreses, molt més petites, fan la filatura, el teixit o els acabats. Només en queden dos o tres de cert volum: la Universal i Sualsa. Les empreses que resten s’han especialitzat en alguna de les fases d’elaboració del producte. Així hi ha empreses de fabricació de goma, de cautxú, de filat, d’acabats tèxtils, etc.\nActualment estan associades a UNIFAM 22 empreses, de les quals 18 són de Crevillent. Segons la patronal els principals problemes són: la competència de catifes provinents d’Àfrica i d’Àsia a uns preus impossibles d’igualar i, per altra banda, un nivell tecnològic i de fabricació en nous materials i dissenys molt inferiors als europeus. José Manuel m’afegeix:\n“La crisi industrial ha estat i és molt forta. Els meus càlculs d’aturats de ciutats de més de 20.000 habitants (aturats/població potencialment activa), en donen que Crevillent és la d’una taxa d’atur més elevada de tot el País i la tercera de l’estat. La veritat és que la gent jove del poble se’n va a viure fora. Per altra banda, com molts del ram tèxtil han hagut de tancar, s’han convertit en propietaris que lloguen les naus industrials als xinesos. Molts d’aquests vénen d’Elx i han copat el polígon de l’Alfaima.”\nLes empreses importants que nasqueren als 90 també han acabat malament. Luvipol, una gran empresa de fusteria, ha tancat; Azabe, que es dedicava a la fabricació de roba interior de dona ha quedat molt reduïda. Segons José Manuel:\n“Les prejubilacions i el tancament d’empreses que patí la població durant els anys 90 van fer que molts muntaren petits tallers, petites fàbriques, i molts comerços i bars, d’ací la importància del sector comercial al detall. Però ara molta d’aquesta gent ja està jubilant-se definitivament i estan tancant comerços. Des del punt de vista econòmic les coses han canviat tant que no sabem exactament a hores d’ara quin poble tenim”.\nAvui l’estructura productiva és més diversa. A més, hi ha molta indústria i molt de servei. També molta economia submergida, especialment del calcer, i gent que treballa fora, no se sap en quines condicions contractuals.\nEn el sector industrial a Crevillent s’ha desenvolupat el sector de la sabata, Moltes de les empreses són inversions d’empresaris d’Elx. També ha crescut el sector d’empreses lligades a la construcció, com la fusteria metàl·lica i de fusta, ara en crisi; i el comerç a l’engròs de tot tipus de productes per al consum d’empreses xineses.\nCrevillent té una bona oferta de terreny industrial, quasi 2 milions de m2, però dividit en 12 polígons. La seu dotació en serveis és insuficient\nPolígons industrials Superfície (m2)\nCrevillente industrial 100.325\nI 2 22.408\nI 6 El Boch-17 233.980\nPolígon I2 53.115\nL’anàlisi de les dades econòmiques ens mostra que la taxa d’atur és de les més elevades del País. Crevillent és una ciutat industrial, el 81% de les activitats industrials són manufactureres i el 19% de construcció, però amb un pes cada vegada major del sector serveis. Durant la crisi, 2007-12 n’ha perdut el 21,1% de les empreses industrials.\nLes activitats de comerç a l’engròs, han adquirit certa importància. Durant la crisi n’han desaparegut l’11,2%. Pitjor ha estat la pèrdua d’activitats de comerç al detall, un 29,1%. Tanmateix la superfície de comerç al detall per habitant és elevada 2m2/hab. i això que els metres que dedica a alimentació és baix 0,34m2/hab. La mitjana de superfície per activitat comercial al detall és de 17,6 m2 i el parc de vehicles és important, 0,72 per habitant.\nLa comparació dels principals índex econòmics de Crevillent amb la resta de ciutats del Vinalopó mostra la relativa importància del comerç a l’engròs i les activitats de restauració i bars, però en general, un modest índex d’activitat econòmica, i a més, en retrocés.\nMunicipi Índex com. a l’engròs Índex com. al detall Índex bars i restaurants Índex turístic Índex Activ. Econòmica.\nNovelda 115 45 43 1 82\nMonòver 21 15 19 0 14\nPetrer 97 72 62 2 39\nElda 156 99 77 20 89\nVillena 68 56 62 2 55\nCrevillent 114 51 56 6 52\nElx 983 733 664 161 701\nSanta Pola 26 56 70 35 26\nFont. Anuari Econòmic d’Espanya. La Caixa 2013\nAra les dues empreses més importants de la vila són la Damel de productes d’alimentació, amb 264 treballadors, que es va traslladar fa anys des d’Elx; i Enercoop, la Cooperativa Benèfica Sant Francesc d’Asís i La Union Electro-Industrial SL dedicada a la producció d’energia i a la seua comercialització entre els cooperativistes. José Manuel m’explica el fenomen:\n“A la cooperativa està apuntat tot el poble i està en facturació a l’altura de Damel. El seu objectiu principal és la producció i comercialització de llum. Atrau inversors privats per adquirir els horts solars al Fondo i al Reialenc que eren terres de concentració parcel·lària feta per l’IRYDA. També té una empresa de cogeneració amb corfa d’ametla que no ha estat una bona inversió. Atés que la nova llei no permet al fabricant d’energia, vendre-la, ha creat també una comercialitzadora de l que la cooperativa és propietària al 100%. La nova llei de protecció de l’oligopoli espanyol d’energia i contra les renovables ha perjudicat molt els inversors. No se les xifres d’ara però fins ara, la factura d’energia al poble era com a mínim un 15% més barata que contractar amb les grans empreses. La cooperativa a més ha desenvolupat una interessant obra social: Finança el museu de la setmana santa, ha fet el tanatori que és gratuït per a tots els cooperativistes.”\nEmpreses. Rànquing 2015 Vendes 2013 Variac. Vendes Treb. Activitat\nProductos Damel SL 32.012.447 8,78% 264 Fab. de cacau, xocolata i confiteria\nLa Union Electro-Industrial SL 28.160.657 85,96% 4 Produc. energia elèctrica d’altres\nEnerccop.S. Francesc Asis 15.151.021 17,35% 24 Distribució d’energia elèctrica\nSpumatex SL 12.337.287 13,66% 44 Fab. cautxú sintètic primari\nVip Schuh SL 10.951.174 5,13% 49 Fabricació de calcer\nPlanchas Goma Industrial SA 10.800.786 15,84% 48 Fab. altres productes de cautxú\nMobiliario Aux. de diseño SL 7.986.303 42,69% 40 Fabric. altres mobles\nCaja y Diseño SL 7.737.133 9,81% 38 Fab. paper, cartró, envàs i embalatge\nAbornasa SA 7.422.786 9,15% 49 Tractam. i eliminació residus no perill.\nInclass Mobles SL 5.797.986 4,03% 25 Fabricació d’altres mobles\nGoma y sus acabados SL 5.187.996 8,56% 43 Comerç a l’engròs no especialitzat\nCalzados Mook SL 5.095.081 16,31% 21 Fabricació de calcer\nTomy’s Fashion Tribe Sl. 4.986.455 52,64% 29 Comerç a l’engròs no especialitzat\nComercial de Latex y Visco SL 4.911.421 28,56% 10 Comerç a l’engròs de tèxtils\nCaraso Zapatos SL 4.744.449 55,69% 2 Com. a l’engròs peces vestir i calcer\nUnitex Alfombras I-4 SL 4.444.915 -3,12% 25 Fab. de catifes i moquetes\nManufacturas Artesa SL 4.386.943 1,15% 31 Preparació i filat fibres tèxtils\nAdetex SL 4.340.356 6,44% 28 Fab. altres productes de cautxú\nRevestex Unitrama SA 4.287.168 13,14% 4 Comerç a l’engròs de tèxtils\nCalzados Soymar SL 4.214.124 53,57% 33 Fabricació de calcer\nIntuf SA 3.873.849 2,64% 20 Fabricació de catifes i moquetes\nUn altre aspecte que ens interessa de Crevillent són les seues relacions en el territori. La relació fonamental dels crevillentins és amb Elx, tant per qüestions familiars, com de treball o d’estudis, com comercials. En qüestió de vacances el destí tradicional és la platja del Pinet (la Marina d’Elx); amb menor intensitat Santa Pola i Guardamar. Per fer estudis superiors els estudiants es reparteixen entre les universitats d’Elx, d’Alacant i de Múrcia.\nAltres relacions de menor intensitat són les que s’estableixen amb Albatera i el Baix Segura, per contra, amb el Vinalopó Mitjà no hi ha cap relació.\nLi demane a José Manuel que em caracteritze la gent del poble. No necessita pensar-s’ho molt:\n“Son molt localistes, en el sentit xovinista de la paraula, i molt conservadors. Crevillent no ha estat mai una vila d’esquerres i, des de la reconversió industrial, políticament també es va fer de dretes. La crisi industrial va ser molt ben utilitzada pels empresaris per tirar-li la culpa als sindicats acusant-los d’exigir més del que l’empresari podia donar. Amb el desprestigi dels sindicats es va associar el dels partits polítics d’esquerres.\nSi el poble de per si ja era poc crític amb el poder, en 20 anys al govern, el PP els ha aprofitat per fer molt de clientelisme. Una de les plataformes més importants que ha utilitzat és la setmana santa, encara que hi participe tot el poble.\nPerò dit açò, al mateix temps és un poble tolerant i integrador. Et pose un exemple. Als Moros i Cristians hi ha 12 comparses, dos capitans, un de moro i l’altre cristià, i 12 reines, una de cada comparsa. La dona a la festa ací té molt de protagonisme i és molt present a les desfilades. Enguany una de les reines era un transsexual. No hi ha hagut cap crítica, cap comentari en contra, des del primer moment s’assumí amb tota normalitat.”\nLi comente que he llegit diversos comentaris a la premsa de quan arribà l’allau immigratori de principis de segle, on s’hi feien declaracions molt dures contra els immigrants del Magreb. Ell en respon:\n“Entre els anys 2002-2007 va nàixer una gran quantitat de basars, carnisseries i altres comerços de magrebins concentrats tots en la mateixa zona. Hi anaven a comprar marroquins de totes les comarques veïnes. Hi van haver moltes baralles entre ells i molts problemes d’incivisme, cosa que generà un gran malestar social al poble. En primer lloc s’incrementaren els controls de policia en aquell barri per evitar les baralles i el tràfic de drogues, però la cosa no es va solucionar fins que els marroquins joves començaren a dur-se cap ací a la família. En poc de temps tot es va calmar i els magrebins ara són un col·lectiu més que viu al poble”.\nLi pregunte a José Manuel sobre la llengua. A la terrassa del café la gran majoria parlen valencià. És una barreja de català occidental i oriental i amb l’ús d’algunes paraules castellanes valencianitzades. Les dades que tinc em diuen que el 70% de la població el parla habitualment tant a casa com al treball, i això que la forta immigració del darrer decenni ha fet retrocedir el seu ús\n“A Crevillent el valencià no suposa cap conflicte a nivell parlat. És normal fer ús del valencià inclús de cara als castellanoparlant. Ací, si parles castellà eres foraster. En el meu cas encara que mon pare era d’ací i quasi no parlava en castellà, ma mare era d’Oriola i a casa ens parlava en castellà. Jo era castellanoparlant, però els amics em deien xurro i en vaig tindre que aprendre a la força. El problema de la llengua a Crevillent es produeix quan vols normalitzar-lo, quan vols que estiga present a nivell escrit, quan vols crear una oficina municipal de normalització lingüística, aleshores molta gent diu que millor fer la despesa en altres coses més importants.\nEn aquest tema jo crec que el tema de la llengua s’ha de tractar de manera transversal i implicant a tots els grups polítics i socials. Crec que n’han fet molt de mal aquells grups que han volgut apropiar-se de la llengua com a símbol de distinció i inclús de disputa política. Jo vinc de l’esquerra no nacionalista i crec que cal, en tots els camps i en tots el sentits, una discriminació positiva a favor del valencià i de la cultura en valencià. Crec que s’ha d’arribar a un ús normal de la llengua, però estic cansat e l’enfrontament amb aquells que se n’apropien d’ella i en fan causa partidista.\nLes associacions culturals de Crevillent són de la dreta sociològica. A Crevillent no hi ha un referent cultural de l’esquerra. El Casal Jaume I ha estat excessivament utilitzat per ERPV i els del Bloc i els d’EU en marxarem. El del Raig, Associació per la Llengua de Crevillent, només són tres persones que organitzen les Trobades d’Escoles en Valencià i poc més.\nEls Moros i Cristians són culturalment molt integradors. Editen una revista que inclou una addenda d’articles en valencià. A Crevillent hi ha diverses corals, passa com en altres pobles que els desacords en les associacions acaben escindint-se en dues. La coral més important és la Crevillentina, però també és important l’Orfeon de Voces Crevillentina. La setmana Santa també organitza moltes activitats culturals i, per últim, existeix la Tertúlia artístico-literària El Cresol gestionada per la dreta més civilitzada entre els qual destaca Josep A. Aznar, que sol escriure en valencià. Per últim cal fer referència a Tele Crevillente. Segons José Manuel:\n“És molt important a la vila. És gestionada per un dels principals accionistes de les empreses de televisió per cable més important de l’estat. té unes instal·lacions que ja les voldrien altres televisions. És rendible per la quantitat de diners que aconsegueix per les connexions a internet i telefonia fixa. Tele-Crevillent t’ofereix 40 canals.”\nLes festes més importants del poble són les que van prendre embranzida després de la guerra civil, la Setmana Santa i els Moros i Cristians. Les dues ha estat declarades d’Interés Turístic Nacional. La primera és caracteritza per les imatges que va fer Marià Benlliure i la participació de les nombroses corals. És tradicional l’esmorzar del divendres sant a base de les famoses coques de Crevillent.\nLa segona, els moros i cristians, es celebren en honor de sant Francesc. Hi cal destacar les ambaixades als raïs de Crevillent, l’autor de les quals és l’alcoià Salvador Doménech. L’ambaixada del cristià és fa en castellà antic i l’ambaixada del moro en català.\nAltres festes interessants són les sant Gaietà, a l’agost que tradicionalment era un dia de fira (i de firar-se) i la de sant Pasqual, on es balla la danseta de Crevillent.\n Antonio Josef Cavanilles. Observaciones sobre la historia natural, geografia, agricultura, población y frutos del reyno de Valencia. Año de 1797. Albatros ediciones. 1981\n Llorenç Millo Casas. Gastronomia Valenciana, Consell Valencià de Cultura. 1997\nArticle anterior L’Espanya dissenyada: la ‘Retransició’ Article següent Enquestes i incerteses electorals davant el 20D