Madrid (II): Sol i la Latina - El món ens espera\nMadrid (II): Sol i la Latina\n19 de març de 2019 9 d'octubre de 2020 • Norma Levrero\nNo fa falta que us recomanem una passejada pels voltants de la Puerta del Sol o la plaça Major, per fer-vos un cafè al sol… És el centre neuràlgic de Madrid.\nEl millor bacallà de la ciutat: Casa Labra\nSi esteu per aquesta zona no us podeu perdre el bacallà que fan a Casa Labra. Aquest petit bar que trobareu darrere la Puerta del Sol, a la confluència amb la mítica calle Preciados, és on el 1879 Pablo Iglesias va fundar-hi el Partit Socialista. Fora d’això, serveixen la millor tapa de bacallà arrebossat de la ciutat (dit pels mateixos madrilenys!). La tapa val 2 euros!\nLa casa del ratolinet Pérez\nUna de les visites indispensables per fer amb nens a Madrid és el museu de la casa del ratolinet Pérez. És un museu petit, situat al mateix carrer que la casa Labra al segon pis d’unes galeries comercials molt autèntiques. La visita la recomanen per a nens majors de 5 anys. És una visita guiada que dura uns 35 minuts per unes sales que representen que és la casa del ratolinet. Feu reserva ja que els grups són molt reduïts!\nLes millors terrasses amb vistes\nSi una cosa s’està posant molt de moda a Madrid són anar a fer un vermut o una copeta a una terrassa. Us en proposarem 3 amb vistes al voltant de la Gran Vía de Madrid:\nLa terrassa del Círculo de Bellas Artes\nPer pujar a la terrassa del Círculo de Bellas Artes s’ha de pagar 2 euros per persona (gratuït amb el carnet de periodista!). Es puja amb ascensor i com que té poca capacitat, de vegades hi ha cua… Les vistes són moolt xules, just sobre la Gran Via i la calle Alcalá, davant la cúpula de l’edifici Metrópolis. El millor de tot és que hi ha tant bar a cobert, com zones chill out amb gòndoles, coixins i sofàs. El pitjor són els preus: una cervesa val 4 euros. Està obert de nit també.\nLa terrassa del centre cultural Centro Centro (antic edifici de Correus)\nLa veritat és que és una passada que aquest edifici s’hagi obert al públic, ara com a Ajuntament. Hi ha exposicions i concerts, part de les plantes funcionen com a centre cultural. A la planta 6 hi ha un restaurant i cafè amb terrassa. Per pujar-hi s’ha de pagar 2 euros i mig (no hi ha descomptes) però l’entrada ja inclou la consumició d’un cafè, té o xocolata calenta. Si vols alguna altra beguda, t’ho doscompten d’aquest preu. D’altra banda es pot pujar fins al mirador de la planta 8. S’han de pagar 2 euros més i els tiquets es compren a la planta 2 (no hi ha descomptes…).\nLa terrassa de Salvador Bachiller\nÉs un lloc bonic bonic! d’entrada Salvador Bachiller és una botiga de decoració i objectes de regal de tres plantes però al pis de dalt de tot hi ha diferents restaurants (un japonès, un amercià) i bar amagat. La decoració és preciosa: un jardí botànic en ple centre de Madrid. Hi ha diferents plantes i sales decorades en diferents ambients: un més càlid i la terrassa exterior. Nosaltres vam berenar a dalt de tot, on hi ha una pèrgola i un gronxador de jardí. Super xulo! les vistes no valen tant la pena però el local rotundament sí! S’hi pot esmorzar, un brunch, berenar i sopar!\nUn altre barri top al centre de Madrid. Passeu primer pel centre Cultural La Corrala, on han restaurat la Corrala més antiga de la ciutat. Té un pati molt bonic.\nEn aquesta zona també trobareu el rastro del carrer Santa Anna. Està molt de moda. A partir del migdia (no hi aneu al matí que està tot tancat) obren tot de botiguetes d’antiquaris. És un barri on es porta molt aquest tipus d’establiments. El carrer està engalanat i és molt bonic.\nUn cocido madrileño a la Latina\nSi voleu menjar un bon cocido a la Madrid, tapeu-vos els ulls amb un filtre, agafeu aire i respireu profundament i entreu al Malacatín, un restaurant tradicional de la Latina decorat amb fotografies de toreros i lloances a la Guàrdia Civil i els Legionaris…. pel que ens han explicat, anys enrere era mooolt pitjor! en fi, que no mireu massa al vostre voltant i centreu-vos en el vostre plat… El cocido és contundent, però tenen l’opció de demanar plats degustació per 6 euros. Reserveu, perquè quan hi vam anar donaven taula un dissabte amb 4 mesos d’antel·lació…\nBerenar a Cookies and dreams\nSi sou de berenar marranades americanes, al carrer comercial de Fuencarral hi ha l’obrador de l’Alma Obregón on hi podreu comprar ‘cookies’ i els famosos ‘cupcakes’. I fan també una marranada molt marrana que és un batut amb un galeta i bola de gelat al damunt. Buf!\nUna passejada pel Retiro\nNo us perdeu una passejada pel parc del Retiro, emblemàtic, on hi ha un meravellós Palau de Cristall i el llac on es poden llogar barquetes. Normalment al Palau de Cristall hi ha exposicions gratuïtes (és part del museu Reina Sofia). Parcs infantils i espai per córrer!\nAltres recomanacions per fer amb nens a Madrid\nHi ha altres recomanacions que havíem recollit per fer amb nens i que per temps no vam poder fer, però us les recollim per si us poden servir:\nEstació de metro fantasma Andén 0: a l’estació de Chamberí es pot visitar una antiga estació de metro abandonada, però restaurada, de principis de segle. Només obren, per això, els dijous, divendres, dissabtes i diumenges al matí.\nMicropolix: és una espècie de parc temàtic situat a San Sebastian de los Reyes que recrea una ciutat a escala dels nens. Poden fer de bombers, policies, taxistes, etc. Té bona pinta.\nParc d’atraccions Warner: si sou amants dels parcs d’atraccions, teniu una cita al de Madrid!\nMadrid (I): Lavapiés\n5 coses per fer amb nens una tarda d'hivern\nPublicat a Amb nens, Escapades curtes, Estat espanyol, Madrid, On siguiEtiquetat Circo de Bellas Artes, Latina, Madrid, Puerta del Sol, Ratoncito Pérez, RetiroBookmark the permalink.


COM S'UTILITZA 'LLISCAR PER APAGAR' A QUALSEVOL DISPOSITIU WINDOWS 10\nLes tauletes i els telèfons Windows 10 tenen una interfície de 'lliscant per apagar' que apareix automàticament quan premeu llargament el botó d'engegada. Aquesta pantalla, com el seu nom indica, us permet apagar ràpidament el vostre dispositiu fent lliscar una superposició cap avall.\nA menys que tingueu un dispositiu de pantalla tàctil amb un botó d'encesa físic, és probable que mai vegeu aquesta pantalla. No està exposat a la resta d'opcions d'energia de Windows i no hi ha cap configuració integrada per habilitar-lo. Tanmateix, no hi ha res que us impedeix utilitzar-lo amb un ratolí, si voleu tenir una altra opció d'apagada. Aquesta guia us mostrarà com assignar una tecla de drecera a 'lliscar per apagar' perquè pugueu utilitzar-la en qualsevol dispositiu, tant si compleix els requisits de maquinari habituals com si no.\nLa pantalla Slide to Shut Down la proporciona el seu propi programa: SlideToShutDown.exe. En conseqüència, accedir a la interfície és tan senzill com iniciar el programa. Es troba dins de la carpeta System32 de Windows, el que significa que hauríeu de poder trobar-lo i executar-lo escrivint 'SlideToShutDown' directament al menú Inici.\nEscriure aquest nom es convertirà ràpidament en tediós si feu servir la funció amb regularitat. En lloc d'això, creeu un nou enllaç al programa a l'escriptori. A continuació, podeu assignar una drecera de teclat a l'enllaç, que us permetrà invocar la interfície des de qualsevol lloc de Windows.\nestat de decadència 2 últim\nPer començar, inicieu la utilitat Executar escrivint 'Executar' al menú Inici. Al quadre que apareix, escriviu 'system32' (sense les cometes) i premeu Intro. La carpeta System32 apareixerà a l'Explorador de fitxers. Heu de tenir cura aquí, ja que aquest directori conté milers de fitxers importants del sistema de Windows.\nDesplaceu-vos o cerqueu 'SlideToShutDown.exe'. A continuació, feu clic amb el botó dret al fitxer i trieu Envia a > Escriptori (crear una drecera). Ara podeu utilitzar la vostra drecera nova a l'escriptori per invocar la interfície Envia per apagar.\nFinalment, assigneu una drecera de teclat al vostre enllaç. Feu clic amb el botó dret a la drecera de l'escriptori i trieu 'Propietats'. Al camp d'entrada 'tecla de drecera', premeu la drecera que voleu utilitzar; estem fent servir Ctrl+Alt+S, però podeu assignar la seqüència que us convingui millor. Feu clic a Aplica i després D'acord per tancar la finestra de propietats.\nAra hauríeu de poder mostrar Slide to Shut Down en qualsevol moment mitjançant la drecera del teclat. En el nostre cas, prement Ctrl+Alt+S des de qualsevol lloc de Windows s'inicia la superposició. A continuació, podeu fer clic o tocar i arrossegar cap avall per apagar el dispositiu, com si estiguéssiu fent servir un telèfon o una tauleta Windows.\ncom instal·lar Windows des d'un iso\nedge d'importació de contrasenyes des de csv\nPlants vs Zombies Garden Warfare 2 edició festiva\ncanviar els permisos d'usuari windows 10


mkv de sincronització, sincronització d'arxius de DSM\nSync MKV d'àudio\nPer sincronitzar / MKV sincronització, instal la darrera Haali Matroska Muxer / Demux per al filtre divisor de MKV. No obstant això, el flux de vídeo i àudio pot ser codificat amb qualsevol còdec, si el programa no una vista prèvia de l'arxiu MKV encara, instal altre vídeo i descodificadors d'àudio com ffdshow per l'arxiu mkv.\nDescarregar Audio Video sincronitzador que pot sincronitzar àudio / vídeo d'un arxiu MKV. Si voleu format de sortida és de MKV, Feu clic al botó Opcions, seleccioneu Format de sortida com muxer personalitzada de vídeo en el quadre de diàleg. muxer seleccioneu Personalitzar vídeo com Halli Muatroska Muxer, canvieu l'extensió del fitxer de sortida com *.avi. Seleccioneu altres opcions com el format AVI, pot obtenir el fitxer mkv.\nNota: Alguns de vídeo inestable o compressors d'àudio poden produir altres en el problema de sincronització. En aquest cas, si us plau tracti de format de sortida WMV primer.\nLa següent és la selecció de Haali Matroska Muxer com muxer de vídeo:\nAbans de començar la conversió, hi ha un quadre de diàleg de propietats del filtre de finestres emergents. Seleccioneu el nom del filtre, canviar les propietats del filtre, si és necessari.\nGabest muxer Matroska és l'alternativa muxer MKV. Després de muxer descarregar Gabest Matroska / Demux, executa "regsvr32 MatroskaMuxer.ax" manualment amb la línia d'ordres per registrar el filtre. Seleccioneu muxer de vídeo personalitzat com Matroska Muxer de la següent manera:\nDSM és un altre tipus de contenidor de vídeo. Per sincronitzar el fitxer / DSM sincronització, és millor format de sortida WMV primer. Si voleu fitxer de sortida DSM, per favor, descarregui el DSM Muxer, descomprimir amb WinRAR.Registrar amb la línia d'ordres "regsvr32 DSMSplitter.ax" i "regsvr32 DSMMuxer.ax". Seleccioneu DSM Muxer, canvieu l'extensió del fitxer de sortida com *.dSM. Seleccioneu altres opcions com el format AVI, pot obtenir el fitxer DSM. Però el muxer no és estable.


L’Ajuntament de Castelló rehabilitarà la Casa de la Cultura\nLes obres per a rehabilitar la Casa de la Cultura començaran en el segon semestre de 2019 i duraran al voltant de 21 mesos\nL’alcaldessa de Castelló, Amparo Marco Gual, ha presentat aquest matí en la Casa de la Cultura de Castelló el nou projecte per habilitar un espai per a la tercera edat en eixe mateix edifici.\nEn un acte molt pròxim, Marco ha afirmat que ‘’’s’ha de cuidar a la tercera edat, ja que representa el 22% de la població actual de Castelló’’. Per això, l’alcaldessa ha assegurat que les obres per a millorar les condicions de la Casa de la Cultura començaran el segon semestre de 2019 i que comptaran amb una inversió de 3,6 milions d’euros. Un pressupost que s’aprofitarà dels fons europeus destinats a rehabilitació d’espais.\nA més a més, l’alcaldessa ha volgut destacar la gran importància que té per a aquest projecte la participació ciutadana, insistint en el fet que les persones de la 3a edat poden participar activament en la remodelació de la Casa de la Cultura, amb idees i propostes.\nAquesta acció entra dins del pla de polítiques d’envelliment actiu, que pretén donar als jubilats de Castelló un envelliment digne, amb activitats i espais que faciliten el seu dia a dia. Un objectiu que Marco ha volgut destacar, declarant que ‘’des del principi aquest Govern ha buscat la igualtat de gènere i dins d’aquesta recerca tenen una gran importància els nostres majors’’.\nPer un altre lloc, els presents han mostrat a l’alcaldessa la seua alegria per la inversió en la millora de la casa de la Cultura i la seua habilitació per l’ús de la tercera edat. Però, a la vegada, han mostrat la seua preocupació per la reubicació que tindran les diferents associacions establertes en aquest edifici durant el període d’obres, que serà pròxim als 21 mesos. A aquest dubte, Marco ha contestat que es treballarà per ubicar a totes les associacions, assegurant que cap d’elles es quedarà al carrer mentre es rehabilita la Casa de la Cultura.


InicioCalellaLa 16a edició del Festimatge de Calella escalfa motors\nJa queda menys pel Festimatge, el festival de la imatge de Calella. Sota el lema “En tenim ganes!”, el Festimatge, arriba a la seva setzena edició, després d’una quinzena edició que no es va poder celebrar, degut a la pandèmia per la Covid-19. Serà una edició adaptada a les circumstàncies actuals, amb activitats presencials i online, i en la qual destaca la celebració de la 1a Trobada Online de Cinema 9,5mm dins de la 48a Trobada Internacional de Cinema 9,5mm. El festimatge s’inaugurarà el proper dissabte 10 d’abril i s’allargarà fins el 2 de maig.\nLa 1a Trobada Online de Cinema 9,5mm tindrà lloc el dia 1 de maig a les 17 hores. Es tracta d’una experiència pionera que combina el cinema més antic del món amb les noves tecnologies per tal de fer arribar les creacions d’aquest format a tothom. Les projeccions es faran en una sala i seran emeses en directe mitjançant streamYard. Es podran seguir a través de Facebook o Youtube. Fins ara, s’han rebut 5 pel·lícules, dues de França, dues d’Anglaterra i una de Catalunya.\nEnguany es projectarà la pel·lícula ‘El noi’ (‘The kid’) de Charles Chaplin, per tal de commemorar el seu centenari. Recentment, s’ha fet als cinemes una versió actualitzada, però durant el Festimatge es projectarà en la seva versió clàssica. Serà el dijous dia 29 d’abril a les 19 hores a la Sala Mozart.\nEl Festimatge de Calella reuneix en un sol festival el món del cinema i la fotografía. En realitat són tres certàmens que, originàriament, es celebraven per separat: la Trobada Internacional de 9,5 mm (48a edició), el Trofeu Torretes de Fotografia (45a edició) i el Trofeu Torretes de Curtmetratges (27a edició).


"Farem justícia pel nostre compte"\nOcupen pisos d'un bloc símbol de la gentrificació i exigeixen lloguers socials a la propietat\nLa Maribel al pis on ha entrat d’ocupa amb la seva filla de 15 anys, al carrer Parlament. MARC ROVIRA\nBarcelona"Quan entràvem a viure al bloc, l'administrador ens posava com a 'condició' que cuidéssim les àvies". El Pau va entrar a viure, de lloguer, en un del pisos del bloc del carrer Parlament, 1-3, al barri de Sant Antoni, el 1989. Llavors els llogaters hi arribaven amb la idea de construir-hi un projecte de vida, sense patir per si, passats uns anys, no els renovarien el contracte o els farien una pujada tan astronòmica que quedaria totalment fora del seu abast. La 'condició' era, com ha explicat avui, preocupar-se per les tres dones grans amb contractes de renda antiga que vivien a l'edifici: "Els pujàvem el butà i la compra". Era la Barcelona preolímpica i llavors el bloc encara no havia passat a mans de la promotora Elix. "L'edifici és el paradigma de la gentrificació", ha resumit avui Xavier Caballé, de la plataforma Fem Sant Antoni, que ha repassat els canvis de propietat i com aviat es va començar a no renovar les set famílies que no tenien contractes indefinits. L'una rere l'altre van anar marxant i els pisos es van reformar. Segons els veïns, amb "obres il·legals" que el consistori va ordenar suspendre. Ara, vist que alguns dels pisos reformats continuaven buits, s'hi han instal·lat quatre famílies que, com va explicar aquest diari, demanen poder continuar als pisos pagant un lloguer social. Exigeixen "retorn social" a qui assenyalen com a culpable d'haver tractat els veïns com si fossin "bitxos".\n"Farem justícia pel nostre compte", alerten des del Sindicat de Barri del Poble-sec, que, juntament amb Fem Sant Antoni, acompanya les famílies que s'han instal·lant als pisos. Demanen al nou govern municipal accions contundents per "fiscalitzar i limitar l'acció dels fons voltor a la ciutat" i avisen que mentre alguns continuïn fent negoci amb un dret bàsic ells continuaran ocupant pisos per exigir lloguers socials. En el cas del bloc del carrer Parlament, els canvis van començar el 2012, quan van començar les no renovacions. Primer amb un canvi a la direcció de Levante Capital, l'anterior propietària i, a partir del 2016, ja sota la tutela d'Elix, propietària de tot l'edifici.\nLa Maribel és una de les persones que s'han instal·lat en aquest bloc. Viu amb la seva filla de 15 anys. Després de prop de quatre anys de viure amb les maletes a la mà i anant d'un lloc a un altre, assegura que aquest pis els ha donat l'estabilitat que no tenien. "No volem viure gratis, ni que ningú ens regali res", assegura. I afegeix que volen pagar els serveis i un lloguer social al qual pugui fer front amb els seus ingressos. "Sé que no em deixaran sola", celebra ara la Maribel en referència al Sindicat de Barri del Poble-sec, a qui defineix com la seva "nova família".\nAl bloc hi ha tres famílies més instal·lades. La majoria, amb fills petits. I hi ha, també, una veïna que conserva el contracte de renda antiga i dos llogaters que ja paguen els nous contractes, molt per sobre dels que pagaven els antics. "Estic molt content que Parlament, 1-3, resisteixi!", ha celebrat el Pau, un dels veïns expulsats, durant la roda de premsa que les entitats han fet avui per reivindicar la situació del bloc. Diuen que Elix encara no els ha donat cap resposta i que fa uns dies un grup de persones vestides com si fossin pintors van intentar fer fora les famílies que ocupen els quatre pisos, que van continuar-hi tancades.\nhabitatge gentrificació Sant Antoni


Colau anuncia un dentista municipal amb preus un 40% més econòmics | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nEl servei dependrà de l'empresa pública BSM i arrencarà amb vuit consultes\nBarcelona 10 GEN 2019 - 13:31\tCET\nEl govern de l'alcaldessa de Barcelona, Ada Colau, fa un pas més després de la creació d'un servei de dentista gratuït per a veïns amb pocs recursos. L'executiu impulsa ara un servei de dentista municipal obert a tota la ciutadania que oferirà preus un 40% més econòmics “sense reduir la qualitat material, del servei i de les condicions laborals dels treballadors”, en paraules de la comissionada de Salut, Gemma Tarafa.\nL'operador serà 100% municipal, dependrà de l'empresa pública BSM (que gestiona des del Tibidabo fins als aparcaments o el Bicing) i haurà de tenir l'aval polític de l'oposició. Si els partits hi votessin a favor, s'aprovaria al ple de març i la primera consulta, amb vuit butaques, obriria a finals d'any. La previsió és atendre 36.000 persones cada any.\nColau ha explicat que encara que el servei estarà obert a tota la ciutadania, l'objectiu és arribar al 12% de veïns que segons l'enquesta municipal de salut no es poden permetre anar al dentista. “La salut bucodental és bàsica per al benestar i la salut bàsica, tothom necessita tenir una boca sana per tenir una vida saludable, perquè afecta el benestar físic, emocional i fins i tot les possibilitats de trobar feina”, ha manifestat.\nTant Colau com Tarafa han insistit molt que, malgrat els preus més econòmics, es garantirà la qualitat del servei i desmarcant-se de clíniques privades que ofereixen preus rebentats a costa dels materials i els sous que paguen. “No és competència deslleial, són preus ajustats a costa que el servei sigui sostenible però no tingui beneficis”, han subratllat i han assegurat que l'Ajuntament ha parlat amb el Col·legi d'Odontòlegs “i no ho han vist malament”. Les dues responsables no han descartat en el futur que el servei tingui tarificació social (en funció de la renda dels veïns) si detecten que no arriba a les famílies amb menys recursos.\nEl nou servei se situarà, per començar, en un local llogat a preus de mercat i tindrà 23 professionals (odontòlegs, auxiliars, higienistes i personal d'administració i recepció). La inversió inicial serà de 500.000 euros, però la previsió és que el servei sigui sostenible amb la seva activitat. La idea que té l'Ajuntament és obrir aquesta primera consulta a districtes perifèrics, com Nou Barris, Sant Martí o Sant Andreu.


Ricardo García Damborenea - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n6 febrer 1940 (80 anys)\nRicardo García Damborenea (Madrid, 6 de febrer de 1940 ) és un metge i polític basc que estigué vinculat amb els GAL.\n1.2 La guerra bruta i l'abandó de la política\nVa estudiar a Bilbao amb Txabi Etxebarrieta, qui posteriorment s'uniria a ETA. Especialista en urologia, va ser cap del servei de nefrologia de l'Hospital de Cruces (Barakaldo); encara que és més conegut per la seva activitat política i, sobretot, per la seva implicació en els GAL.\nDintre del Partit Socialista d'Euskadi (PSE, federació del Partit Socialista Obrer Espanyol), fou elegit diputat a les eleccions al Parlament Basc de 1980, i va liderar des del seu càrrec de secretari general de Biscaia un corrent crític contra el Partit Nacionalista Basc. Això li va dur a durs enfrontaments dialèctics amb els líders del partit, principalment amb el seu president, Xabier Arzalluz, que li van portar serioses enemistats, però també les simpaties d'àmplies capes de població espanyola, que consideraven que aquestes eren les coses que calia dir. Enfrontat amb el corrent més procliu a arribar a pactes amb el PNB, encapçalada per Ramón Jáuregui, després d'unes tibants reeleccions que es va imposar el sector partidari d'arribar a acords, va ser rellevat del càrrec. Així, es va arribar al govern de coalició en el qual Ramón Jáuregui va ser nomenat vicelehendakari del govern presidit pel peneuvista José Antonio Ardanza.\nLa guerra bruta i l'abandó de la política[modifica]\nAlgun temps després va ser processat en el judici pels crims dels Grups Antiterroristes d'Alliberament, després de l'escàndol de la "guerra bruta" contra ETA, ingressant a la presó preventiva el 17 de febrer de 1995. El 25 de maig de 1998 va ser condemnat pel segrest del ciutadà francès Segundo Marey. Encara que inicialment (igual que la resta dels implicats) havia negat qualsevol relació amb les accions del GAL, va acabar admetent els fets, afirmant que no es penedeix del que va fer, declarant que dintre del context que es va iniciar, la seva era l'única forma de resposta possible.\nVan ser molt polèmiques les seves afirmacions que Felipe González, llavors president de govern, havia estat en tot moment al corrent dels fets. La seva col·laboració amb la justícia va fer que sortís aviat de la presó, abans que altres implicats en la trama dels GAL, com el general Enrique Rodríguez Galindo o el mateix exministre José Barrionuevo. Posteriorment, va aparèixer en un míting electoral a la plaça de toros de Saragossa al costat de José María Aznar, llavors candidat a la presidència d'Espanya pel Partit Popular, el que el va fer creditor de serioses crítiques en sectors de l'esquerra. En l'actualitat no se li coneix cap activitat política.\nEn l'any 2000, ja retirat de la política, García Damborenea va sorprendre amb la publicació d'un assaig divulgatiu sobre l'art del raonament lògic en una petita editorial, i que incloïa un detallat diccionari de fal·làcies lògiques L'obra, titulada Uso de razón i dividida en tres parts, examina els principals conceptes que intervenen en els raonaments quotidians, així com els errors lògics que se sol incórrer o els recursos que se solen emprar en el paralogisme i fal·làcia. L'obra va ser publicada completa online i ha seguit actualitzant-se.\n↑ Ricardo García Damborenea, Uso de razón. Diccionario de falacias. Madrid, Biblioteca Nueva, 2000. Hi ha edició online completa.\nSentència del judici dels GAL\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Ricardo_García_Damborenea&oldid=21096641»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 9 maig 2019 a les 21:49.


Un estiu medieval al Baix Empordà • Ràdio Capital de l'Empordà\nNotíciesCastell - Platja d'AroCorçàCruïlles, Monells i St. Sadurní de l'HeuraLa Bisbal d'Empordà\nA partir d’aquest estiu i fins la tardor es podran visitar 19 espais medievals del Baix Empordà i 26 de l’Alt Empordà, amb un total de 45 propostes de visites guiades amb l’objectiu de posar en valor el patrimoni medieval de les comarques. Aquest ja és el sisè any que els consells comarcals de les dues comarques amb el suport de l’associació Empordà Turisme i la Comissió Turística del Baix Empordà i els ajuntaments organitzen visites a aquests entorns que a vegades no tenen visites guiades convencionals o tenen un accés complicat. Amb la pandèmia del coronavirus el calendari s’ha ajornat un mes, així que les visites estaran disposibles entre el dia 11 de juliol i el dia 13 de desembre. Són visites gratuïtes o de màxim cinc euros però això sí, s’ha de reservar a cada lloc en concret, o a cada ajuntament. Aquí podeu consultar totes les visites.\nQuè pots fer al Baix Empordà?\nAl Baix Empordà, es pot fer una visita al Nucli antic d ela bisbal d’Empordà, al Romanyà medieval, el nucli medieval de Corçà, Pals medieval i panoràmica dels arrossars, l’Església romànica de Santa Eulàlia i nucli antic, zona de la Murtra i panoràmica dle Baix Ter des d’Ultramort, també una visita guiada a castell d’Aro i castell de Benedormiens, també la visita guiada al castell de Sant Esteve de Mar de Palamós, els secrets del vigilant de la torre de guaita de Llafranc, També el Monells medieval, les esglésies de Corçà, l’església de Sant Pere i la porta de la muralla medieval, els secrets, música i monestir de Sant Feliu de Guíxols.\nSovint s’ha animat els ajuntaments que fessin coincidir aquest acte amb la festa major, una fira o qualsevol altre acte que els pogués ajudar a tenir prou visitants per realitzar la descoberta. Les visites s’han proposat sempre guiades, donat que es tracta d’una oferta única i que permet conèixer elements que es faran molt més entenedors i interessants si estan acompanyats d’una explicació. Els guies poden ser professionals o persones vinculades al municipi.\nArticle anteriorPalafrugell activa una aplicació de control d’accés a les platges\nArticle següentEls Bombers rescaten una dona que ha caigut a la Cala Illa Roja


La formació de talent esportiu del CA Boca Juniors\nJorge Raffo, director general del Fútbol Base del CA Boca Juniors va impartir la conferencia “La gestió empresarial en la formació de talent esportiu” en el marc del Màster en Direcció i Gestió de l’Esport, que dirigeix Carles Murillo i Pere Solanellas. La conferència de l’exjugador del CA Boca Juniors, celebrada el passat 3 de desembre, va estar precedida per un xerrada d’Oriol Mercadé, psicòleg del C.F Marfil Santa Coloma, responsable del grup de treball d’Alt Rendiment del Col·legi Oficial de Psicòlegs de Catalunya (COPC) i antic alumne del màster. Mercadé va subratllar la importància de “formar persones abans que formar esportistes”.\nPer la seva banda, Jorge Raffo va parlar de la seva trajectòria com entrenador del fútbol base i va afirmar que el secret de l’èxit és “el procés de formació”. Raffo va afirmar que “guanyar és molt important com a part de la formació, però fonamentalment l’objectiu màxim és poder aportar jugadors preparats tècnicament, físicament, futbolísticament i psicològicament per a poder jugar a Primera Divisió.” El director general del Fútbol Base del CA Boca Juniors va afirmar que “és bàsic saber gestionar la passió dels jugadors per aconseguir èxits”.\nMáster en Direcció i Gestió de l’Esport\nLa formació de talents en l’esport altament professionalitzat va deixar fa un temps de ser aquell vell axioma artesanal de criar futbolistes. Avui dia la formació de joves talents exigeix una gestió empresarial esportiva que permeti generar jugadors amb una formació integral, que permeti millorar l’espectacle esportiu i generar ingressos per a recuperar la inversió realitzada pels clubs.


Es crema un bosc per conservar l’avifauna de la zona | Ocellaires\n27 Octubre, 2015 · by ocellaires\t· in Conservació, Observacions d'ocells.\t·\nELSA CANO (canoelsa4@) — Un projecte per afavorir la presència d’ocells en un terreny privat de 2 hectàrees al municipi de Pinós, que es troba entre el Solsonès i la Segarra, obliga a cremar de manera controlada la superfície de bosc. Es tracta d’un acord entre el propietari del terreny, els Bombers de la Generalitat i Photo Logistics, una empresa especialitzada en turisme ornitològic.\nLa crema controlada de la zona es deu al creixement desmesurat del bosc, el qual impedeix que espècies que necessiten espais oberts per niar no ho puguin fer. En són exemples la merla roquera (Monticola saxatilis), el còlit ros (Oenanthe hispanica) i l’hortolà (Emberiza hortulana). Aquestes aus es van instal·lar al territori després dels incendis del 1998 de la zona. Com que el bosc començava a créixer, encara no era frondós, i els ocells hi podien criar.\nEl municipi de Pinós, a finals del segle XIX i a principis del XX, era un terreny de vinyes, però quan la crisi de la fil·loxera va arrasar Catalunya es va abandonar la zona i el bosc va cobrir-la. / Foto: ARA\nEl biòleg i fotògraf que forma part de Photo Logistics, Carles Santana, assegura que la crema del terreny ha estat “molt superficial i molt conservadora”. D’aquí poc, les plantes rebrotaran i hi podran pasturar les vaques del propietari perquè el terreny no s’ha calcinat del tot. Per això, els bombers han dut a terme el projecte— amb l’ajuda d’un Grup de Reforç d’Actuacions Forestals (GRAF) — en aquesta època de l’any, perquè quan les aus tornin a arribar amb l’estiu es trobaran un ecosistema ideal per establir-se; tindran terrenys rocallosos i els insectes adequats per menjar.\nEl projecte ha tingut el vistiplau de totes les parts. En primer lloc, del propietari del terreny, ja que es beneficiarà del 10% de les entrades que compri la gent quan vagi a les visites ornitològiques. En segon lloc, l’empresa Photo Logistics que organitzarà les visites i, finalment, els bombers que han pogut fer pràctiques per conèixer millor el comportament d’un foc.\nEtiquetes: còlit ros, cremar, hortolà, merla roquera, observació d'ocells, ocellaires, Pinós\n← [A L’AGUAIT!] SETMANA DEL 19.10.15 al 25.10.15\n[A L’AGUAIT!] SETMANA DEL 26.10.15 al 01.11.15 →


Seguint els passos del cabirol\nEndinsa't a la natura de la Vall del Llobregós per corriols amagats\nL’excursió és circular i comença seguint un corriol amagat en un barranc. Ens dirigirem al punt més elevat del poble, on hi ha el repetidor de telecomunicacions, des d'on gaudirem d’unes vistes fantàstiques. En un dia clar es pot veure la muntanya del Pedraforca perfectament.\nBaixarem cap a la vall del torrent Magrà, on seguirem un corriol que ens portarà a l’ermita de Sant Pere de Magrà i a la Font del Coure. Seguirem per una pista que ens portarà cap a Castellfollit.\nAparcament davant del Bar Can Pep (Castellfollit de Llobregós).\nMenjar, beguda, roba y calçat adequats per caminar per la muntanya.


Sandra Bravo, Andrea Ricart, Amparo Ramón i Amparo Ferrera, Obreres 2016 de Bétera - Periòdic del Camp de Túria\nBétera ja té noves obreres per l’any 2015, només han acabat les festes d’enguany\nEl passat dissabte 22 d’agost, l’últim dia de les Festes de Bétera 2015, es va produir l’elecció les noves Obreres per a les Festes Majors de l’any que ve. Les Obreres 2016 són Sandra Bravo i Andrea Ricart (Obreres fadrines) i Amparo Ramón i Amparo Ferrera (Obreres casades).\nEl moment més inquietant és quan les Obreres entren a la sagristia per escriure a les butlletes els noms de les beteranes en què han pensat per a l’elecció i a les quals els fan entrega eixe matí amb la tradicional rodà pel poble fins que les troben a les seues cases.\nEn aquest sentit, començava cap a les dotze de migdia la festa, amb música de la xaranga Xe que bo! i en cercavila. Els protagonistes, Obreres Fadrines amb els seus sombrillers i familiars, Obreres Casades amb les seues parelles, també anaven acompanyats dels veïns que volien esbrinar qui serien les afortunades per representar els actes festius de l’any següent.\nL’expectació es genera perquè elles i, fins i tot, els veïns es pregunten si finalment les triades acceptaran la butlleta. Encara que no totes van ser a la primera, les nostres Obreres 2015 han tingut la sort que han mamprés la faena amb èxit el mateix dissabte. Les quatre, escollides en secret per les nostres Obreres, van acceptar aquest somni amb molta il·lusió (a excepció de la primera Obrera Casada de Maria Aloy, que la va triar amb la segona butlleta).\nEn primer lloc, la gran sorpresa ens la va donar l’Obrera fadrina, Maria Bravo, qui es va dirigir cap a sa casa per triar a la seua germana, Sandra Bravo, qui finalment acceptà la butlleta per ser Obrera Fadrina 2016. Acte seguit, li va tocar a l’Obrera fadrina, Mónica Martínez, qui va caminar fins al carrer del costat del restaurant dels seus pares per buscar a una amiga, Andrea Ricart, segona Obrera Fadrina 2016.\nL’Obrera casada Maria Aloy va dirigir-se a la zona del Bulevard amb la resta de la comitiva i va entregar-li la butlleta a Amparo Ramón, primera Obrera Casada 2016. I finalment, des d’allà es va caminar fins a la zona del Carraixet. L’Obrera Casada, Xus Martínez, es parava a la porta de casa de la qual anava a ser la segona Obrera Casada 2016, Amparo Ferrera, mare de la qual va ser la Primera Fallera Major Infantil de Bétera 2014, Paula Ros.\nEls Majorals 2016, que encapçala el seu president (Rafael Moreno), van recollir entusiasmats les Obreres 2016 per celebrar aquest gran moment amb un dinar de benvinguda a un any que els espera ple de sorpreses, treball i diversió.\nLa jornada de l’últim dia de les Festes de Bétera és tot un contrast d’emocions. Finalitzava entre llàgrimes d’acomiadament per part de les Obreres i Majorals 2015 i amb l’alegria d’una presentació dels nous protagonistes 2016 a la nit, com és habitual, durant el descans del fi de festa al recinte de l’Albereda.\nTags: Les Alfàbegues 2016\nCon el programa de 'Estiu als Parcs Naturals, numerosas actividades se llevan a cabo en la Sierra Calderona


per Marta Romera / ACN 03/01/2021 14:16h\nL'Rt puja a 1,11 i el risc de rebrot a 422 (+54), amb 1.470 nous casos declarats | Àngel ullate\nPel que fa al risc de rebrot, puja 20 punts i se situa en 410, per sobre del registrat la setmana anterior (328). La velocitat de propagació puja una centèsima i està ara en l'1,18, mentre que la setmana anterior estava en 1,04. La taxa de confirmats per PCR/TA està en 189 per cada 100.000 habitants, i la incidència a 14 dies és de 349 (327 en l'interval anterior). El 7,87% de les proves donen positiu. Actualment, hi ha 91 pacients als hospitals, un més que fa 24 hores. Entre el 24 i el 30 de desembre els ingressats eren 90, pels 92 de l'interval anterior.\nLa regió sanitària de l'Alt Pirineu i l'Aran registra 3.753 casos confirmats per PCR o TA, 40 més, i 3.956 sumant totes les proves. Un total de 127 persones han mort des de l'inici de la pandèmia, les mateixes que fa 24 hores. El risc de rebrot baixa 27 punts fins a 636, mentre que el de la setmana del 17 al 23 de desembre se situava en els 996. Hi ha 328 vacunats, els mateixos que en el balanç anterior. En paral·lel, l'Rt baixa una centèsima i se situa en 0,81. En l'interval anterior estava en l'1,16. La taxa de confirmats per PCR és de 324 per cada 100.000 habitants. La incidència acumulada a 14 dies és de 779, pels 875 de l'interval anterior. L'11,39% de les proves que es fan donen positiu. A la regió hi ha 29 pacients ingressats (+3). Entre el 24 i el 30 de desembre hi havia 24 ingressats i una defunció, mentre que en el període anterior van ser 18 els hospitalitzats i 6 les defuncions.\nEl risc de rebrot era de 394 entre el 17 i el 23 de desembre i puja fins a 422 en l'últim interval. Pel que fa a l'Rt, ha pujat en les últimes hores d'1,02 a 1,11. La setmana anterior estava en 1,2. La incidència a 14 dies és de 394,87 entre el 24 i el 30 de desembre, per sobre dels 347,49 de l'interval anterior (17-23 de desembre). Pel que fa als casos confirmats per PCR o tests d'antígens (TA), en el període del 24 al 30 de desembre n'hi va haver 15.961, xifra superior a l'interval anterior, quan se'n van detectar 14.553. Això situa la taxa de confirmats per PCR/TA en 206,54 per cada 100.000 habitants, per sobre del període anterior (188,32).\nDurant l'última setmana analitzada s'han fet 114.097 proves PCR\nDurant l'última setmana analitzada s'han fet 114.097 proves PCR i 93.764 tests d'antígens, de les quals un 8,49% han donat positiu, per sobre de l'interval anterior (5,34%). La mitjana d'edat de les persones positives s'ha situat en els 42,73 anys. Des de l'inici de la pandèmia s'han confirmat 405.124 casos, dels quals 370.923 per PCR/TA. D'altra banda, s'han notificat 45 noves morts i el total acumulat és de 17.191: 10.633 en hospitals o sociosanitaris (+27), 4.388 en residències (+2), 985 en domicilis (+2) i 1.185 no classificats (+14). Entre el 24 i el 30 de desembre s'han declarat 264 defuncions, mentre que la setmana anterior se'n van notificar 265.\nEn l'últim interval hi havia ingressades a l'hospital 1.805 persones. La setmana anterior, del 17 al 23 de desembre, n'hi va haver 1.572. Entre les persones que viuen en residències s'han detectat 71 nous casos amb PCR o TA, fins a un total de 25.713. Amb la resta de proves, el nombre total de casos és de 28.248. En total, han mort 7.820 persones, 17 més que les declarades fa 24 hores.


Els pagaments van directament al creador del %1$s. Telegram tindran accés a la informacióno pot proporcionar cap garantia, així que procediu sota risc propi. Si hi hagués cap de la vostra targeta de crèdit. Els detalls els gestionarà nomésproblema, contacteu amb el sistema de pagament, %2$s.\nEls pagaments van directament al creador del %1$s. Telegram no pot proporcionar cap garantia, així que procediu sota risc propi. Si hi hagués cap problema, contacteu o amb el creador del %1$s o amb el vostre banc.\nEls pagaments van directament al creador del %1$s. Telegram tindran accés a la informació de la vostra targeta de crèdit. Els detalls els gestionarà nomésno pot proporcionar cap garantia, així que procediu sota risc propi. Si hi hagués cap problema, contacteu amb el sistema de pagament, %2$s.\nNi Telegram ni el %1$s tindran accés a la informació de la vostra targeta de crèdit. Els detalls els gestionarà només el sistema de pagament, %2$s. Els pagaments van directament al creador del %1$s. Telegram no pot proporcionar cap garantia, així que procediu sota risc propi. Si hi hagués cap problema, contacteu amb el creador del %1$s o amb el vostre banc.


Criança positiva: educar aturant el pilot automàtic. – Gemma Jurado – Educación Emocional + Disciplina Positiva\n16 gener, 2018 31 gener, 2018 admin\nVaries són les vegades que com a mare m’he trobat educant al meus fills en pilot automàtic i navegant sense rumb passant de l’autoritarisme a la permissivitat sense saber com posar fi i sortir d’aquest bucle esgotador.\nLes presses de les primeres hores del matí i el cansament al final de la tarda eren els moments més indicats perquè tota la teoria apresa desaparegués per art de màgia i comences a navegar novament en el tan poc profitós i amigable pilot automàtic.\nLa gran sort és que prendre consciència del meu comportament juntament amb l’aprenentatge de nous coneixements, com els proposats per la disciplina positiva, i posant-los en pràctica, el meu cervell (i el teu també), gràcies a la seva plasticitat, és capaç de crear noves sinapsis i establir nous hàbits de comportaments més amables i respectuosos amb els nostres fills i filles.\nCom fer-ho de de la Disciplina Positiva?\nAquests són alguns dels consells proposats des de la disciplina positiva i que treballats en el dia a dia et portaran a aconseguir ser més amorós, amable i respectuós a l’hora d’educar.\nCentra’t a trobar solucions més que en trobar castics. Centra’t a posar en pràctica les conseqüències naturals “si plou i surts al carrer sense paraigües et mullaràs” i si ho consideres necessari les conseqüències lògiques, aquelles que requereixen la intervenció de l’adult per seguretat, “si noto que et deixes anar de la mà per travessar el carrer te l’hauré d’agafar ben fort”.\nEscolta activament al teu fill o filla i assegura’t que entens el que t’està explicant. Aquest hauria de ser l’element clau en tot procés de comunicació. Practicar-lo enfortirà la relació amb els notres fills i filles.\nConnecta amb ell o ella abans que corregir-lo. És important saber quina necessitat existeix darrere d’un determinat comportament, connectar amb ell ens pot ajudar a entendre millor que el porta a actuar com ho ha fet i des d’aquest punt intentar aportar-li una manera més positiva de fer-ho un altre vegada.\nComunica’t de manera amable però ferma alhora. No serveix de res utilitzar paraules humiliants, insults, crits. Tractem-los amb el respecte que tots els éssers vius es mereixen.\nVerifica el seu estat emocional i identifica els teus sentiments i emocions. Entendre quines emocions senten ens ajudarà enormement a l’hora d’ajudar-los a gestionar-les correctament.\nOfereix la possibilitat de negociar i arribar a un acord des de la comunicació horitzontal, d’igual a igual. Tots som part del mateix sistema familiar, per tant també tenim dret a dir la nostra opinió sense barreres. No hem de tenir por a equivocar-nos.\nAfronta els errors com a grans eines d’aprenentatge. Una persona feliç no és aquella que no s’equivoca, sinó aquella que ha sabut afrontar els obstacles i aprendre dels errors.\nNo desesperis, no som perfectes! Nosaltres aprenem a ser pares i mares amb els nostres fills i filles i ells aprenen a ser fills i filles amb nosaltres.\nCom pots veure la llista podria ser infinita i és totalment personalitzable a cada família, ja que la finalitat de la disciplina positiva és aconseguir pares i mares que prenguin consciència de les seves accions i es responsabilitzin per tal d’aconseguir canviar aquells patrons i conductes educatives que senten que no estan en coherència amb l’amor incondicional que senten per als seus fills i filles.


La vigília – No cal que en facis gaire cas\nDemà, Sant Jordi. Ahir, i sobretot avui, tota mena d’actes institucionals, oficials i formals per donar el tret de sortida d’aquesta diada tan nostra i tan singular. A la vista de tots aquests actes que ahir ja van treure el nas per les pantalles i pàgines de tots els mitjans, i que avui en capitalitzaran bona part dels titulars (amb permís del Madrid-Barça de demà, evidentment), penso que és una bona ocasió per demanar-nos de què serveix tanta parafernàlia oficial.\nPer raons diverses, i més sovint per força que de grat, he assistit a alguna d’aquestes cites que de tant en tant i per motius ben diversos, alguns fins i tot tan menors que esdevenen absurds, es fan arreu i que apleguen el bo i millor de la classe política i, amb una mica de sort, cultural i literària (em centraré en el cas que ens ocupa) per a major glòria seva, en un exercici d’autocomplaença que sempre, absolutament sempre, acaba resultant excessiu, per no dir directament innecessari.\nPotser és que sóc molt innocent, però penso que les activitats i els recursos públics han de tenir com a destinatari principal la ciutadania, en general. I en el cas de la cultura, han de servir per posar-la a l’abast de tothom. Justament el contrari que va passar ahir i passarà avui. Si em permeteu, malament rai quan els representants polítics i els agents culturals -els oficials, nomenats com a tals tot sovint per la classe política del moment- ja tenen prou amb posar davant les càmeres amb el somriure postís de la ignorància, i la convicció que ells són els autèntics actors i protagonistes del dia, o quan els suposats intel·lectuals (escriptors, editors…) reten homenatge, gairebé feudal, als amos i senyors de torn.\nLa part bona de tot plegat, enguany, és que demà, Sant Jordi, tota aquesta colla deixarà espai a tothom que sortirà al carrer, amb roses i llibres, de bona fe i amb ganes, a fer l’autèntica i incomparable diada; i tot plegat serà més festiu i més real.\nEl Barça com a metàfora Sant Jordi


Vila-real atorga els Premis Maig a Laura Mariné i Amparo Grafià com a guanyadora i finalista del certamen de narrativa breu en valencià - Ajuntament de Vila-real\nVila-real atorga els Premis Maig a Laura Mariné i Amparo Grafià com a guanyadora i finalista del certamen de narrativa breu en valencià\nAquest dissabte s'ha celebrat el lliurament dels Premis Maig - Memorial Pasqual Batalla de narrativa breu, organitzats per la Regidoria de Normalització Lingüística en col·laboració amb l'Associació Cultural El Guitarró. En aquesta edició s'han presentat 56 relats i el primer premi ha sigut per a De mar en mar, obra de Laura Mariné Argerich, de Tarragona, i el segon premi ha sigut per a És tardor, ets power, obra d'Amparo Grafià Hernández, de Godella.\nLa regidora de Normalització Lingüística, Noelia Samblás, ha participat en el lliurament d'aquests premis, dotats amb 600 euros per a l'obra guanyadora i 300 euros per a l'obra finalista, en un acte conduït per l'escriptor i membre del Jurat, Vicent Usó. Prèviament, s'ha celebrat la Mostra de cultura popular a càrrec del Grup de Dolçainers i Tabaleters El Trull i la Colla Gegantera. A continuació, s'ha celebrat la commemoració de les Normes de Castelló i l'actuació del grup Vienna.\nAquests actes s'emmarquen en la programació que ha preparat la Regidoria de Normalització Lingüística amb motiu del 9 d'Octubre, Dia de la Comunitat Valenciana, i el 25é aniversari de la creació d'aquesta regidoria.


DE SARRIÀ A CORNELLÀ: Ja hi he estat\nJa hi he estat\nVa ser el dissabte dia 18 de juliol. Aquell dia estavem citats a l'Estadi de Cornellà - El Prat a una reunió de la FCPE, per parlar del nou emplaçament dels autocars.\nNo vaig tenir gaire sort, perque tot i que vaig poder veure l'estadi per dins, fer alguna foto... la reunió es va anar allargant i quan va ser l'hora de passar a veure els vestidors, el camp de gespa que hi ha sota la grada per l'escalfament dels jugadors, anar a peu de gespa... vaig haver de marxar a correcuita cap a Montjuïc a fer cinc nous carnets de soci.\nM'hagués agradat poder acabar de fer tota la visita a casa nostre, però en aquell moment era més important acabar de fer les gestions com a president de penya. A vegades passen aquestes coses, tens la sort de poder veure l'Estadi abans que molta gent, però arribat el moment tampoc ho pots disfrutar al màxim perque vens de lluny i no et pots permetre el luxe de que et tanquin el punt d'atenció al soci i haver de tornar un altre dia.\nEn fi, ens hi veurem tots plegats el dia 2 d'agost. Aquell dia si que serà per disfrutar-ho, emocionar-nos... serà un dia especial i ja no tant pel Nou Estadi de Cornellà - El Prat, si no que veure tanta gent contenta, feliç... emocionarà a qualsevol.\nPublicat per Albert Olivé a 23:35\nÉs el que té ser el president ja ja ja ja.\nPero almenys vas poder veure el camp, que altres fins al dia 2 no podrem.\n23 de juliol de 2009, a les 19:25\nJo encara no he pogut veure l´estadi, i mira que tinc ganes.\nLa gent que ha tingut l´ocasió de veure-ho parla maravelles.v\n23 de juliol de 2009, a les 21:45\nQue cabroooooonn!!! (llegeixis com el ex-president Maragall ;o) ).\n24 de juliol de 2009, a les 14:18


El Racó Del Metal: de gener 2010\nEi Metaleros/es!! Aquesta setmana portem un programa d'allò més variat!! Escoltarem l'entrevista que vam fer als membres de Lux in Tenebre abans dels seu concert a la Sala BeGood de Barcelona, on també van tocar els nostres amics de Noctervm, que ens visitaran d'aquí ben poc!\nTambé ens farem ressò de la noticia de la setmana, agenda de concerts, repàs del concert d'El Reno Renardo a Sala Mephisto i una baralla entre els membres de Kalimetal molt interessant...\nUs deixem el tracklist i el programa!\n01) Rob Halford - Resurrection\n02) Hamlet - El Diablo\n03) Entrevista Lux in Tenebre\n04) Lux in Tenebre - Miserere Nobis\n05) Noctervm - Saladino\n06) Scars on Broadway - Chemicals\n07) Scorpions - No One Like You\n08) Epica - Kingdom of Heaven\n09) Swashbuckle - Welcome Aboard\n10) Alestorm - Pirate Song\n11) Korpiklaani - Juodaan Viinaa\n12) Ari Koivunen - I Fly\n13) Hatebreed - Everyone Bleeds Now\n14) Kingdom of Sorrow - Buried in Black\n15) Kilpi - Tie Turvatkaa\n16) Europe - The Beast\n17) El Reno Renardo - Espera Farru Que Me Quito\nEl passat dissabte ens vam desplaçar fins a la Sala Mephisto de Barcelona per veure l'actuació de El Reno Renardo; abans de l'actuació, vam poder parlar amb els membres de la banda i, aquesta propera setmana, podrem escoltar l'entrevista que els hi vam fer!\nPerò abans de que això passi, us deixem amb un dels temes que van sonar i que més ens agraden del seu primer disc... Això és, Espera Farru Que Me Quito!!\nAquesta setmana ha aparegut una notícia molt destacable, de la qual no podíem passar per alt dedicar-li un moment en el nostre programa; i és que després de 45 als escenaris, els alemanys Scorpions es retiren del món de la música.\nLa banda la va formar el guitarrista Rudolf Schenker i el bateria Wolfgang Dziony l'any 1965 a Hannover; la primera formació la van tancar el també guitarrista Michael Schenker i el vocalista Klaus Meine. Actualment però, la banda està formada per Klaus Meine a la veu, Rudolf Schenker i Matthias Jabs a les guitarres, Pawel Maciwoda al baix i James Kottak a la bateria.\nAbans de la seva retirada, han anunciat l'edició del disc Sting in the Tail i una extensa gira mundial per acomiadar-se de tothom. Però de ben segur que, en poc temps, començarem a escoltar l'edició d'un grans èxits de la banda, la reedició de la seva discografia...\nDels alemanys recordem temes com Still Loving You, Rock You Like a Hurricane, Wind of Change, Send Me an Angel o el tema d'avui, No One Like You.\nPublicat per Gothikus a 10:48 Cap comentari:\nEl passat 22 de gener, la Sala BeGood de Barcelona va ser l'escenari escollit pels manxecs Lux in Tenebre, amb els manresans Noctervm i els barcelonins Barovia com a teloners.\nA les 21 hores, hora i mitja abans de l'inici del show, ens vam trobar a la sala amb els membres de Lux in Tenebre per poder xerrar amb ells i conèixe'ls una mica més (podeu escoltar l'entrevista en el Kalimetal#0078).\nEn acabat l'entrevista, uns quants membres d'Hapax, uns quants de Noctervm i uns quants del Kalimetal, vam marxar a sopar i fer una birreta; se'ns va passar tant ràpid el temps que no vam arribar a veure els primers en actuar, els Barovia. Amb Carles a la veu, Andreu a la guitarra, Àngel al baix, Héctor a la bateria i Marc als teclats, van donar el tret de sortida a la nit de metal que ens esperava!\nAl arribar a la sala, ens van informar d'un canvi d'última hora: els Lux in Tenebre actuarien en segon lloc, abans dels Noctervm; per tant, era hora de veure els manxecs en acció! Tomás Quilez a la veu, José Manuel Martínez i Sergio Blázquez a les guitarres, Domingo Cebrián al baix, Antonio Bernardo a la bateria i Alejandro Campos als teclats venien a presentar els seus dos treballs editats fins el moment: Cenizas (2007) i Miserere Nobis (2009), tots dos sota el concepte yo me lo guiso, yo me lo como, perquè se'ls han fet ells mateixos, com també s'encarreguen ells de muntar-se i buscar-se els concerts!\nDesprés de la intro, van començar el show interpretant el que, segons la majoria d'ells és el millor tema que, a més, li dóna nom al darrer disc. Tomás no parava de demanar que la gent s'apropés a l'escenari; el públix estava una mica fred...però no va trigar a seguir les instruccions que el vocalista donava des de dalt de l'escenari i l'ambient es va anar calentant. Jugando a Ser Dios, Jack i Djhad van ser els següents temes a sonar, abans de que estrenessin un tema, mai abans interpretat en directe, per tots els assistents.\nSin Perdón era el tema en qüestió; i crec que no l'oblidarem mai, perquè va ser durant aquest tema quan, per culpa de les petites dimensions de l'escenari i el 1.92 metres d'alçada de Tomás, van propiciar que posés el peu on no tocava i caigués damunt dels altaveus que tenia al seu davant!! Tot i que va ser molt aparatosa, la caiguda no va fer parar el concert i, afortunadament, Tomás no es va fer res. El qui si es va emportar un bon ensurt va ser un servidor, que en aquell moment es trobava fent fotografies just on va tenir lloc la caiguda!!\nPer intentar fer oblidar al públic el tema anterior, ens van oferir una versió del clàssic de Judas Priest, Painkiller, seguint amb els temes Gracias a Ti i Levántate y Anda. Just en aquest moment, es donava el concert per acabat; però un públic entregat en demanava més! Els membres de la banda van tornar a aparèixer a l'escenari, sent l'últim en entrar Tomás, qui portava unes banyes al cap tipus Angus Young en la portada del Highway to Hell. Per posar el punt i final a la seva actuació, ens van oferir un medley de temes clàssics com el mateix Highway to Hell dels AC/DC, Sweet Child O'Mine dels Guns N'Roses, Eye of the Tiger de Survivor, Master of Puppets de Metallica i, fins i tot el Du Hast de Rammstein, amb la lletra d'El Reno Renardo!\nDel concert dels manxecs m'agradaria acabar destacant el treball de cadascun dels membres en el seu respectiu instrument, destacant la qualitat de José Manuel a la guitarra solista i de Domingo Cebrián al baix de 6 cordes! I, per suposat, a Tomás Quilez a la veu!\nI tot seguit era el torn dels catalans Noctervm! Amb Javi Gianno a la veu, David Pulido "Puli" i Roque-Ángel García a les guitarres, Miguel A. del Río al baix i Arcadio "Dio" Montero a la bateria, van començar el seu show interpretant un dels nous temes que es poden trobar al seu myspace, Yo Soy la Ira.\nHem de destacar que molta gent es va desplaçar a la sala únicament per veure als Noctervm; la primera sorpresa va venir mentre sonava la intro! Tots els membres estaven a l'escenari, excepte en Javi; sonaven els primers acords de la primera cançó quan, vestit amb una faldilla escocesa, Javi apareixia en escena, juntament amb els crits dels assistents (sobretot crits femenins!!). La pregunta que es va llançar era si portava res a sota... més tard es va desvetllar el secret, que va deixar trista a més d'una!\nDins del setlist del concert, vam poder escoltar temes com Hastings, Talento en el Silencio, Saladino i Lejos; moments especials del concert que fan falta mencionar van ser la col·laboració d'Oscar Lecina, vocalista dels Hapax, en el tema Lágrimas sobre Cuero. Cal destacar que, en aquesta balada, es va crear un ambient molt càlid a la sala: les veus dels dos vocalistes enganxen a la perfecció i, per crear més ambient, una ballarina va aparèixer amb dues espelmes a les mans, movent-se al so tranquil del tema.\nEn els temes més animats, el públic, que duia pancartes amb el nom de la banda i els seus membres, no deixaven de saltar, cantar i, fins i tot, llançar sostens i calces a l'escenari... El punt i final al concert el va posar el tema Al Otro Lado del Silencio, interpretat a duet amb Tomás Quilez, vocalista de Lux in Tenebre, que es van quedar fins a la finalització del show.\nNoctervm en directe sonen impressionant i ja tenim ganes de que puguin venir als estudis de la ràdio i compartir amb nosaltres un parell d'hores per parlar una mica amb ells i escoltar bona música.\nUs deixem algunes fotos del concert, per posar-vos les dents llargues i animar-vos a que us apunteu pel següent!!\nEl passat dissabte 9 de gener, la Sala Mephisto va acollir un concert molt especial!! Els barcelonins Hapax celebraven el seu 10è aniversari i, per això, van preparar un show ple de sorpreses i regals.\nAbans però, van actuar Los Madalenas, una banda de rock de Barcelona formada per Àngel Armenteros a la veu i guitarra, Alfredo Llata a la veu i guitarra, Claudio Pino al baix i Gerard Forcada a la bateria.\nSento no poder comentar res d'aquest concert, però durant la visita dels finlandesos Sonata Arctica a Barcelona, Óscar Lecina, guitarra i veu d'Hapax, em va demanar que fos el presentador del seu concert i, mentre Los Madalenas estaven tocant, un servidor estava atacat de nervis, juntament amb l'Ar, al camerino de la Sala Mephisto. Sort d'ella, perquè jo sol no ho hagués pogut fer!\nJust quan van acabar els teloners, vam pujar a l'escenari el 50% de Kalimetal (l'altre 50% estava entre el públic), disposats a sortejar uns lots de premis dels Hapax mitjançant un concurs i fer una breu història de la banda abans del seu concert. Si voleu veure algun vídeo de la nostra actuació, estan penjats al Youtube; però no us posaré el link perquè no cal riure's d'un servidor!!\nVam acabar la nostra actuació presentant a tots els membres de la banda: Marcos García a la bateria, Rubén Pérez "Chiqui" al baix, Jordi Foraster "Furas" a la guitarra solista i Óscar Lecina a la veu i guitarra. A més, per aquest concert, Javi Gianno, vocalista dels manresans Noctervm, va col·laborar fent els cors durant tot el concert.\nEs van poder escoltar temes del seu primer disc, Epílogo, i del seu últim treball, Mentes en Blanco; dos àlbums en 10 anys són pocs, però ens han promès nou material per aquest 2010! Així doncs, vam poder escoltar temes com Cartas desde el Frente, Mil Voces, Sin Perdón, Atlantis, Una Vez Más i, com no, una versió de Megadeth: en aquesta ocasió van deixar el clàssic Symphony of Destruction per interpretar Tornado of Soul. I un dels temes curiosos d'escoltar va ser la versió rockera del tema La Mataré, de Loquillo.\nLes sorpreses que ens tenien preparades els Hapax van ser que, en determinats temes, tots els antics membres de la banda, a excepció del guitarrista Marçal Gelabert, que per problemes personals no va poder assistir a l'aniversari, van passar per l'escenari; així doncs, vam poder veure a la formació original amb Jordi Ruiz al baix i Xavi Sanviçent a la bateria, Ángel Romero va tornar a tocar amb els Hapax un any després de la seva marxa i també ho va poder fer Alberto Agulló, l'antic bateria. A més, l'Óscar va estar acompanyat de Javi Gianno en el tema Déjate Llevar i d'Alba Vega, vocalista d'Argent, en la cançó Nada es Igual.\nEra la tercera vegada que els veia en directe i, a cada concert em sorprenen més i més; i em fa molta ràbia que uns que s'ho treballen, tenen molt bona tècnica i bons temes no se'ls hi faci cas, i uns matats de fora puguin triomfar sense fer gairebé res!! Tard a d'hora, els Hapax han de tenir la seva oportunitat fora de les terres catalanes i deixar-se sentir a més llocs!!\nMoltes felicitats Hapax, i ens veiem en breu!!\nPublicat per Gothikus a 21:19 Cap comentari:\nDiumenge 17 de gener va ser el dia en què la Sala Razzmatazz 2 va ser l'escenari català que va acollit la tornada dels finlandesos Stratovarius als escenaris, després dels problemes legals amb l'anterior guitarra de la banda, Timo Tolkki. Van estar acompanyats dels joves finlandesos Tracedawn i dels alemanys Mystic Prophecy.\nMolta era l'expectació que s'havia aixecat amb aquest concert; però al final va quedar amb molt menys, ja que en un principi el concert s'havia de celebrar a Sala Razzmatazz 1 i va acabar sent a la Sala Razzmatazz 2 i amb només un 75% de les entrades venudes.\nEls primers en actuar, de manera molt puntual, van ser els nois de Tracedawn: Antti Lappalainen a la veu (20 anys), Tuomas Yli-Jaskari (19 anys) i Roni Seppänen (22 anys) a les guitarres, Pekko Heikkilä al baix (22 anys), Perttu Kurttila a la bateria (19 anys) i Vili Itäpelto als teclats (19 anys). Tot i la joventut dels components, la seva música va sorprendre a més d'un assistents, entre ells un servidor. Venien a presentar el seu darrer treball, Ego Anthem, però també van tenir temps d'interpretar algun tema del seu primer disc, Tracedawn.\nLa interpretació instrumental va ser impressionant: una velocitat de vertigen, una bateria contundent i la veu de Antti colpejant fort. L'únic punt en contra, que no sé si era culpa del tècnic, de l'acústica de la sala o de la mateixa veu d'Antti va ser que, amb els growls va estar genial, però a l'hora de cantar amb la veu neta, gairebé no se l'escoltava. I la veritat, havent escoltat els seus temes en estudi, va ser una llàstima!\nLa complicitat amb el públic entre tema i tema també va ser un dels punts que vaig trobar més fluixos; només el baixista, en una ocasió, es va dirigir als assistents disculpant-se de no saber parlar el català. Tot i això, va deixar anar un Visca el Barça! que va aixecar els aplaudiments del públic. Tot i aquests petits detalls, sense dubtar-ho un moment, aquests nois donaran molt a parlar!!\nEls següents a trepitjar l'escenari van ser els alemanys Mystic Prophecy, qui venien a presentar el seu treball Fireangel. Amb una proposta que ballava entre el heavy metal clàssic i el power metal, Roberto Dimitris Liapakis, "Lia", a la veu, Markus Pohl i Constantine a les guitarres, Connie Andreszka al baix i Stefan Dittrich a la bateria, van descarregar temes com Across the Gates of Hell, We Kill! You Die! o To the Devil I Pray del seu últim disc i temes com Demos Blood o Evil Empire de treballs anteriors.\nEl so de la banda va ser molt bo, tot i que cap al final de l'actuació, la monotonia va fer acte de presència. Una cosa que em va molestar molt va ser la manera en que van regalar tres samarretes entre els assistents: mentre Lia l'aguantava a forma de capot, el baixista feia de toro...quan sobrepassava a l'improvisat torero, la samarreta volava cap al públic.\nPer acabar l'actuació, van interpretar una versió inclosa dins del seu treball Satanic Curses de 2007; el tema en qüestió, que va fer embogir als assistents va ser, ni més ni menys, que el clàssic Paranoid dels Black Sabbath.\nI per fi, amb una puntualitat sorprenent, els finlandesos Stratovarius es plantaven damunt de l'escenari per presentar el seu nou treball, Polaris. Però no va ser l'única presentació de la nit, ja que acompanyant a Timo Kotipelto a la veu, Lauri Porra al baix, Jörg Michael a la bateria i Jens Johansson als teclats, estava Matias Kupiainen, el nou guitarrista de la banda després de la marxa de Timo Tolkki.\nCom era d'esperar, després de tant de temps sense visitar Barcelona, el concert no només es va centrar en el nou disc, del que es van poder escoltar temes com Forever is Today, la migtemps Winter Skies i el single presentació Deep Unknown. Poc van trigar a caure temes clàssics de la banda com Haunting High & Low, Speed of Light, Kiss of Judas... De fet, com a tema per obrir el concert van triar el magnífic Destiny; tampoc van faltar els temes Forever i Eagleheart. Tots ells van fer saltar, cridar, alçar els punys... a tots els assistents que gairebé omplien la sala.\nTot i que en alguns moments va donar signes de debilitat, tossint a l'escenari, la veu de Kotipelto va sonar amb molta força i la seva complicitat amb el públic assistent va ser total: donant les gràcies després de cada tema, animant a la gent a cantar i saltar, aplaudint al públic completament entregat a la música dels finlandesos; del teclista Jens Johansson poc podem dir: un dels millors teclistes del metal estava a Barcelona i va demostrar perquè molts li atorguen aquest títol. Jörg estava pletòric a les baquetes i Lauri Porra ens va ensenyar totes les maneres possibles de tocar el baix; i per fer-ho, va tenir l'ajuda del nou guitarrista, Matias, que tot i la seva joventut, no té res a envejar a Tolkki.\nEntre Lauri i Matias va sorgir un enfrontament de les 6 cordes contra les 4 cordes que va meravellar a tots els que vam ser testimonis d'un duel impressionant i de gran qualitat!! Tant l'un com l'altre van demostrar com l'home pot dominar l'instrument fent grans genialitats. No tant potser Matias, perquè ja estem acostumats als solos de guitarra, però si Lauri i el seu baix.\nEra la primera vegada que veia als Stratovarius en directe i ja torno a tenir ganes de veure'ls una altra vegada. Alguns diran que després de la marxa de Tolkki no valen res, però jo no crec que sigui així! Ara toca esperar a que, després de la seva actuació al Wacken d'aquest any entrin ràpid a l'estudi i comencin a treballar ja en el seu proper disc; i quan el vinguin a presentar, allà estarem!!\nEi Metaleros/es!! En el programa d'aquesta setmana hi podreu trobar una petita crònica del que va ser el concert dels finlandesos Stratovarius a la Sala Razzmatazz 2, juntament amb música dels teloners i molta altra escollida per tots els membres del programa.\n01) Megadeth - Endgame\n02) Stone Sour - Get Inside\n03) Stratovarius - Deep Unknown\n04) Tracedawn - Brain Attack\n05) Mystic Prophecy - We Kill! You Die!\n06) Stratovarius - Paradise\n07) Bassinvaders - Empty Memories (Breaking Free)\n08) System of a Down - Prison Song\n09) Judas Priest - Painkiller\n10) Ensiferum - Heathen Throne\n11) Before the Dawn - Guardian\n12) Aspera - The Purpose\n13) Saratoga - Luna Llena\n14) Axxis - Fass Mich An\n15) Rob Rock - Satans Playground\n16) Nightmare - Forsaken Child\n17) Iron Horse - Enter Sandman\nPublicat per Gothikus a 19:45 Cap comentari:\nEl moment "friki" d'aquesta setmana el dediquem a un tema que ja va sonar en el programa de la setmana passada durant el repàs dels 50 millors riffs de guitarra de tota la història. Aquesta vegada, però, verisonat!\nEls encarregats de la versió són els Iron Horse, una formació de bluegrass procedents de Killen, Alabama. Amb una formació composada per Vance Henry a la veu tenor i guitarra, Anthony Richardson a la veu baríton i banjo, Ricky Rogers a la veu baríton i al baix i Tony Robertson a la veu tenor i mandolina, són coneguts per la realització i enregistrament de temes rock adaptades al bluegrass, fent tributs a bandes com Ozzy Osbourne, Guns N'Roses, Led Zeppelin i Metallica.\nPrecisament, dins del disc Iron Horse Fade to Bluegrass, el disc tribut a la banda de thrash metal Metallica, s'inclou la versió del clàssic Enter Sandman.\nPublicat per Gothikus a 19:27 Cap comentari:\nEl primer clàssic del 2010 el dediquem a una de les considerades primeres bandes del heavy metal. La banda en qüestió es va formar l'any 1967 a Birmingham i, sobrepassant les pautes iniciades per Black Sabbath, va eliminar els tocs de blues dels temes i va incorporar una segona guitarra elèctrica, formant el que avui coneixem com a heavy metal.\nDesprés de tenir noms tant diversos com Halfbreed, The Chapter of Life, Blue Condition, The Jug Blues Band o Sugar Stack, van adoptar el nom definitiu d'una cançó del disc John Wesley Harding de Bob Dylan; la cançó era The Ballad of Frankie Lee and Judas Priest.\nActualment, Judas Priest han venut més de 35 milions de còpies dels seus discos i la banda està formada per Rob Halford a la veu, K.K. Downing i Glenn Tipton a les guitarres, Ian Hill al baix i Scott Travis a la bateria.\nAvui ens quedem amb el clàssic que li dóna nom al disc que van editar l'any 1990; això és Painkiller!! Us deixem amb una versió en directe del Rock in Rio del 1991.\nPublicat per Gothikus a 18:59 Cap comentari:\nAmb molt de temps de retard, per fi arriba la crònica del concert que va tenir lloc el passat 27 de novembre a la Sala Razzmatazz 2!! Aquell divendres, els finlandesos Sonata Arctica presentaven el seu darrer treball, The Days of Grays, acompanyats dels també finlandesos Winterborn i dels holandesos Delain.\nEls primers en actuar, amb una sala bastant plena, van ser els Winterborn, que presentaven el disc Farewell to Saints. Aquesta banda, amb més de 6 anys d'experiència, està formada per Teemu Koskela a la veu, Pasi Vapola i Antti Hokkala a les guitarres, Pasi Kauppinen al baix, Lauri Bexar a la bateria i Jukka Hänninen als teclats.\nAlguns dels temes que vam poder escoltar van ser Black Rain, tema amb el que van obrir el concert i que també serveix per obrir el disc, Another World, The Land of the Free o Last Train to Hell, aquest últim del seu primer treball, Cold Reality. Només tenien mitja hora per actuar, però van saber aprofitar el temps i escalfar a la gent pel que venia a continuació.\nUn mes i mig després de la seva visita a Sala Salamandra com a caps de cartell, acompanyats dels francesos Whyzdom, els holandesos Delain tornaven a Barcelona. En el concert d'Hospitalet va haver-hi una falta important que, aquesta vegada, va estar a l'escenari: parlem de la vocalista Charlotte Wessels! Qui va faltar aquesta vegada va ser el baixista Rob van der Loo (que no va poder tocar no sabem perquè) ni el guitarrista Ronald Landa qui, poc temps abans havia deixat la banda per començar altres projectes. Per tant, el concert va servir per la presentació a Barcelona del nou guitarra, Ewout Pieters.\nL'aparició dels membres de la banda a l'escenari va ser escalonada, sent Charlotte l'útima en aparèixer i despertant l'interès de la gent que no coneixien encara la banda (que ja podrien, perquè en menys d'un any ens van visitar tres vegades!). Van començar el concert amb el tems Invidia, seguint amb Stay Forever, The Gathering, Go Away, Virtue and Vice, Shattered, Control the Storm i Nothing Left, temes inclosos dins dels seus dos treballs, Lucidity i April Rain.\nLa instrumentació va estar impressionant per tots els membres: no dubtàvem de la qualitat de Maritjn Westerholt als teclats i Sander Zoer a la bateria; però tant el baix com la guitarra, potser no van sonar tant contundents com les anteriors vegades, però si que estaven conjuntats. L'únic punt a millorar, però és més pel poc temps dins la banda que no pas per la seva qualitat, es va notar en el tema The Gathering. En la versió d'estudi, la veu masculina la posa el baixista de Nightwish, Marco Hietala i, en directe, s'encarregava Ronald Landa; en aquest punt va ser on Ewout Pieters va estar una mica més fluix. Però amb rodatge, agafarà l'experiència necessària.\nMolta gent va anar al concert a veure els holandesos i, tal i com em va passar a mi, ens vam quedar tots amb ganes de més! I, sobretot, després del darrer concert instrumental de Delain... Però la majoria de gent, que en aquest punt ja omplien de gom a gom la sala, havien vingut a veure els finlandesos Sonata Arctica.\nSota el tema Everything Fades to Gray, els membres de Sonata Arctica van aparèixer a l'escenari: Tommy Portimo a la bateria, Henrik Klingenberg als teclats (vam poder parlar amb ell abans del concert i en breu tindreu l'entrevista disponible), Marko Paasikoski al baix i Elias Viljanen a la guitarra; el darrer en entrar va ser el vocalista Tony Kakko, qui venia una mica tocat de la veu.\nEl setlist dels nòrdics va englobar temes, sobretot, del nou treball, The Days of Grays i del seu anterior disc, Unia. Vam poder escoltar cançons com els dos senzills del nou àlbum: The Last Amazing Grays i Flag in the Ground, Paid in Full, Replica, Juliet... Amb la veu a mig gas, Tony es va atrevir a cantar FullMoon; en la tornada del tema, apropava el micròfon a la gent de les primeres files, perquè tenia problemes per arribar a les notes més altes.\nJust després d'aquest tema, va arribar la sorpresa del concert: Charlotte Wessels tornava a l'escenari per cantar a duet amb Tony...jo pensava que cantarien o Deathaura (un tema impressionant de 8 minuts) o No Dream Can Heal A Broken Heart, els dos temes del nou disc on hi canta la vocalista Johanna Kurkela. Però no, van interpretar el tema Last Drop Falls.\nDesprés de la parada obligada de tot grup gran, el públic demanava a crits el clàssic de la banda: Wolf & Raven. Però, tal i com va fer en el concert de 2007, el tema no estava al setlist i no el van tocar; això si, Kakko va fer la tornada de la cançó a capella, deixant amb més ganes al públic. I el més trist (segons la meva humil opinió) va ser la repetició, per tercer any consecutiu, de fer la bateria humana amb el públic i cantar el tema We Will Rock You de Queen.\nPer posar punt i final al concert, van interpretar els temes In Black and White, Don't Say a Word, Vodka i la versió cantada del Everything Fades to Gray.\nCom a conclusió final diré que, personalment, em va agradar més el concert dels finlandesos quan van venir a presentar el disc Unia el passat 2007. Però no es pot negar la qualitat musical del grup.\nUs deixo amb unes quantes fotografies dels tres concerts, algunes d'elles fetes des de baix l'escenari ja que, molt amablement, el mànager europeu dels finlandesos ens va aconseguir un passi de fotògraf; la llàstima és que ens hagués pogut avisar i haguéssim portat una càmara de fotos millor!\nPublicat per Gothikus a 12:19 Cap comentari:\nEl primer moment "friki" de l'any 2010 l'aprofitem per anunciar un concert que tindrà lloc el proper dissabte 23 de gener a la Sala Mephisto. El Reno Renardo, amb una formació completa com a banda, visiten la nostra ciutat per presentar els temes que conformen els seus dos àlbums (El Reno Renardo, 2007 i La Cagalera de Bisbal, 2008).\nPer això hem volgut començar forts aquest nou any i us portem una versió del clàssic del grup format per Mikel Erentxun, Diego Vasallo i Juan Ramón Viles, els Duncan Dhu. L'any 1986 editaven el seu segon treball, Canciones, on Cien Gaviotas era el tema que servia per obrir el disc.\nEls gamberros d'El Reno Renardo han agafat el ritme i melodia del tema per parlar-nos d'altres coses... El tema l'anomenen Cien Idiotas i sona així!! (recordem que són del País Basc!!)\nLes vacances ja s'han acabat i comencem aquest nou any amb moltes ganes de música, concerts i sorpreses!! Aquesta setmana tornem amb el nostre programa, però abans fem un repàs de les coses més interessants que han passat durant aquests dies de festa.\nI comencem de manera tràgica, perquè abans de que el 2009 s'acabés, ens vam assabentar de les morts de Mick Cocks i de James Owen Sullivan.\nMick Cocks, líder de la banda de hard rock australiana Rose Tattoo, va morir el 22 de desembre a causa d'un càncer de fetge. Havia fundat la banda l'any 1976 juntament amb el guitarrista Pete Wells. El curiós és que Pete va morir el març de 2006 de càncer de pròstata, el baixista Ian Rilen ho va fer l'octubre de 2006 de càncer de bufeta i el guitarrista Lobby Loyde, de càncer de pulmó el 2007. Tots ells van formar part, en algun moment, de la banda Rose Tattoo.\nPer altra banda, James Owen Sullivan, bateria de la banda Avenged Sevenfold, el van trobar mort a casa seva el 28 de desembre; amb només 28 anys, tot apunta que la mort va ser per causes naturals.\nDes de Kalimetal volem sumar-nos als milers de missatges de condol que han rebut les dues bandes i les families afectades. Esperem que durant aquest 2010 no haguem de lamentar pèrdues d'aquestes característiques!!\nSeguim amb més bones notícies i és que el proper diumenge 17 de gener, els finlandesos Stratovarius visitaran Barcelona per presentar el seu darrer treball, editat l'any passat, Polaris; el primer disc sense Timo Tolkki ha rebut crítiques de tot tipus, però de ben segur que la Sala Razzmatazz 2 tindrà un bon aspecte.\nA banda d'aquest concert, ja s'ha confirmat la seva participació al Wacken Open Air 2010 i, a finals d'any, començaran a preparar el que serà el seu nou disc que s'espera cara al 2011.\nUn altre grup que també ha anunciat nou disc són els americans Symphony X. Els de Michael Romeo però, el treuran al mercat molt abans que els finlandesos; i és que actualment es troben ja en el procés de gravació i s'espera tenir-lo enllestit a mitjans d'any.\nA més, aquest nou disc estarà distribuït per Nuclear Blast, nova companyia de la banda; esperem que la discogràfica sàpiga col·locar a Symphony X al lloc que es mereix!\nI per acabar, una notícia que agradarà molt als fans del metal que es fa a la península; i és que abans de que arribessin els Reis Mags d'Orient, els madrilenys Sôber van penjar una nota de premsa a Internet que deia el següent:\n“Tras más de diez años de imparable trabajo (seis discos publicados, cientos de conciertos, más de quince video clips, dos discos de oro y uno de platino), SÔBER decidió darse un descanso.\nPara recorrer este nuevo camino, se une Manu Reyes como nuevo batería, a quien SÔBER quiere dar la más cálida bienvenida, teniendo siempre en nuestro corazón al inigualable Alberto Madrid.\nAgradecer a sus fans su dedicación, apoyo incondicional y por mantener vivo el espíritu de SÔBER durante todos estos años.\nSÔBER HA VUELTO… PARA QUEDARSE”\nAixí doncs, veurem quines notícies ens arriben de la banda i ja us anirem informant de com evoluciona el retorn de Sôber.\nPublicat per Gothikus a 13:45 Cap comentari:\nConcert Tracedawn + Mystic Prophecy + Stratovarius...


Veganisme.cat | L'home més fort d'Alemanya és vegà\nPot agafar un cotxe enlaire, rodes de tractors, llança troncs enormes a metres de distància... És Patrik Baboumian, oficialment l'home més fort d'Alemanya 2011, i una de les cares de l'organització verda i proanimals PETA, ja que que és un compromès vegetarià que no prova ni una mica de carn ni cap altre derivat animal, com els ous.\n"Els animals més forts del planeta són herbívors. Els goril·les, els búfals, els elefants... i jo", defensa Baboumian, un armeni víking de 33 anys amb bíceps de mig metre de diàmetre.\nAmb el seu 1,71 d'altura i els seus 116 quilos, Baboumian aixeca sense despentinar-se 185 quilos. Aquest popeye modern difon amb PETA el missatge verd i es reconeix una addicte a la vida sana. Assegura que les plantes li aporten les proteïnes i els nutrients que necessita per enfortir els seus músculs i el seu sistema immunològic, "sense obstruir les artèries amb greixos saturats". "Només els covards fan mal als animals", critica el forçut alemany.


Les 50 imatges de gran format s’estenen pel passeig Colom de Barcelona, sota la Gamba de Mariscal. PERE VIRGILI\nBarcelonaSandra Balsells va fotografiar Amra Efica el 1993 a Mostar, en un soterrani convertit en hospital. La noia tenia la mirada perduda i el cos ple de taques vermelles: el que podria semblar varicel·la eren en realitat rastres de metralla després de l’atac a casa seva. La fotoperiodista catalana va descartar la fotografia perquè estava moguda, perquè només l’havia fet amb la llum d’una espelma. “Greu error”, reconeix. La seva força era més gran que el defecte tècnic. Anys després la va rescatar i es va convertir en una icona de la Guerra dels Balcans. El 2003, només amb la foto de referència, va aconseguir localitzar la noia: va saber que havia sobreviscut, s’havia casat i havia tingut dos fills. Va participar en el seu documental i avui encara mantenen relació. “Té un bed and breakfast a Mostar, per si hi voleu anar”, proposa.


novembre | 2016 | BLOC DEL BÀDMINTON LA GARRIGA – CESIB\nBons resultats en les competicions del cap de setmana\n20 novembre 2016 Teresa\tDeixa un comentari\nAquests cap de setmana els nostres jugadors han fet un molt bon paper en les seves competicions corresponents.\nJaume Puig, Arnau Duran, Guillem Duran, Ariadna Montes i Teresa Barberà van jugar la segona jornada de la Lliga de clubs. El primer encontre el van disputar contra el club de Viladecans, ambdòs els hi faltava una noia així que vem decidir no jugar el dobles femení, per tant, l’encontre és disputava en 6 partits. Els nostres jugadors van guanyar tots sis. ElE segon encontre el jugaven contra el club de Canovelles on també van guanyar tots els seus partits disputats, tenint en compte que ens faltava una noia, la victòria va ser de 6 – 1.\nPer altre banda els jugadors que es van desplaçar fins Alfajarin, també van obtenir una molt bons tesultars.\nAriadna Montes ha estat semifinalista en la modalitat d’individual.\nLaia Nogueras i Ariadna Montes tot i jugar un gran partit han quedat segones en el dobles femení.\nRamon Sosa i Pol Nogueres van arribar fins a la fase de vuitens de finals, tot i jugar amb un gran nivell.\nCap de setmana de competicions\n19 novembre 2016 Teresa\tDeixa un comentari\nEn aquests moments els nostres jugadors estan de camí a les seves competicions corresponents.\nEls petits del club, Pol Nogueras, Ramon Sosa, Ariadna Montes, Laia Nogueras i com entrenador Joel Montoro\nPer altre banda Jaume Puig, Teresa Barberà, Ariadna Gallardo, Arnau Duran i Guillem Duran i com entrenador Ignasi Saladrigas es dirigeixen cap a Viladecans per jugar la segona jornada de la Lliga de clubs.\nCircuit català a Roda de Ter\n13 novembre 2016 Teresa\tDeixa un comentari\nAquest dissabte 7 jugadors del club s’han desplaçat fins a Roda de Ter, per participar en el circuit català. Ramon Sosa, Pol Nogueras, Gio Gris, Ariadna Montes, Gina Montes, Laia Nogueras i Noa Gris, com entrendor Joel Montoro.\nNoa Gris: Primera classficada sub-13\nGina Montes: Primera classificada sub-11\nRamon Sosa: Primer classificat individual masculí D\nAriadna Montes: Primera classificada de l’individual femení C\nLaia Nogueras: Segons classificada de l’individual femení C\nAriadna Montes i Pol Nogueras: Primers dobles mixtes C\nLaia Nogueras i Ramon Sosa: Segons en el dobles mixtes C\nNoa Gris i Noa Ramirez: semifinalistes del dobles femenins sub-13\nMOLTES FELICITATS A TOTS ELS JUGADORS!!!!\nCircuit Nacional Sènior a Barcelona\n6 novembre 2016 Teresa\tDeixa un comentari\nAquest cap de setmana s’ha celebrat al pavelló de la Mar Bella, de Barcelona, la segona prova del circuit nacional Sènior, puntuable pel ranquing nacional, on ha participat la nostra jugadora Teresa Barberà.\nHa participat a dos de les tres possibles modaitats que es poden jugar.\nEn el individual femení va ser semifinalista en una competició molt igualada, disputada en forma de lligueta, que es va arribar a un trimple empat, entre Vanesa Serrano (Madrid), Belen Foj (Binefar) i Teresa Barberà, amb tres partits guanyats i un perduts cada una.\nEn el dobles mixtes, jugant amb Abel Hernàndez de Bellaterra, van aconseguir una primera posició, on van haver partits molt igualats.\nEnhorabona i ha seguir lluitant!!\nCircuit català a Tremp\n2 novembre 2016 Teresa\tDeixa un comentari\nAquest cap de setmana passat, a part del Se Busca Campeón que es va fer el dissabte, el diumenge 5 dels nostres jugadors, Pol Nogueras, Laia Nogueras, Ariadna Montes, Gina Montes, Ramón Sosa i com a responsable Joel Montoro, es van desplaçar fins a Tremp.\nTots cinc jugadors van fer un gran campionat:\nPol Nogueras: primer en el individual masculí C i primer en el dobles masculí C fent parella amb Ramón Sosa.\nAriadna Montes i Laia Nogueras segones en el dobles femeni B-C\nGina Montes Segona a l’individual femeni sub-11.\nAquest dissabte s’han desplaçat al pavelló de Granollers els jugadors convocats per la Federació Catalana de Bàdminton, Gio Gris (sub11), Noa Gris (sub13) i Georgina Montes (sub11) i el nostre tècnic Joel Montoro.\nEn la jornada de presentació i inici d’entrenaments amb el se busca campeon van repassar els grips i els diferents tipus de serveis i inicis de partits.\nDes del club continuarem la formació dels nostres jugador més joves seguint la programació establerta.\nLa pròxima convocatoria és el dia 20 de novembre a Viladecans.


El projecte BioGenoma dels Països Catalans. El Genoma de Gaia als Països Catalans\nInstitut d'Estudis Catalans - CRG-BIST-UPF\nPere Puigdomènech, IEC Secció de Ciències Biològiques\nMontserrat Corominas, Societat Catalana de Biologia\nJordina Belmonte, ICHN\nIvo Gut, CNAG\nTomàs Marquès, IBE (CSIC-UPF)\nJuli Pujade-Villar, ICHN\nMarc Martí-Renom, Societat Catalana de Biologia\nRaül Delgado, Societat Catalana de Biologia\nUn dels reptes científics i socials més importants actualment és augmentar la nostra comprensió de la biodiversitat de la Terra per de poder administrar els recursos de manera responsable. Per tal d’afrontar aquest repte és necessari adquirir nous coneixements (organització, evolució, funcions o com interaccionen) dels organismes del planeta.\nEarth BioGenome Project https://www.earthbiogenome.org/ va sorgir com un projecte global que té com a objectiu seqüenciar, catalogar i caracteritzar els genomes de les espècies eucariotes de la terra durant un període de deu anys https://www.pnas.org/content/115/17/4325 i, per tant, només es podrà dur a terme mitjançant un esforç internacional coordinat.\nEl projecte BioGenoma de Catalunya (CBP) té com objectiu a llarg termini la producció d’un catàleg detallat de les espècies eucariotes dels Països Catalans. És, sens dubte, un projecte ambiciós i que pot resultar difícil d’implementar però la combinació d’una rica tradició naturalista juntament amb les infraestructures tecnològiques que existeixen actualment a Catalunya haurien de permetre implementar amb èxit el CBP.\nCom a part de l’EBP, el projecte de BioGenoma de Catalunya (CBP) té com objectiu seqüenciar totes les espècies eucariotes (o indígenes) dels Països Catalans. Els Països Catalans formen part de la conca mediterrània, un dels trenta-cinc punts d’interès mundial de la biodiversitat: les àrees més biològiques i amenaçades de la Terra. Amb més de dos milions de quilòmetres quadrats, aquest punt d’accés és el segon més gran del món i el tercer més ric en termes de biodiversitat vegetal. Al mateix temps, les activitats humanes han configurat profundament els ecosistemes de la conca mediterrània al llarg de la història recent. Aquests ecosistemes són, per tant, un punt de referència per comprendre els efectes del canvi global en la biodiversitat. Els Països Catalans, a causa de la gran varietat d’hàbitats i biòtops dins d’un territori bastant petit, capturen proporcionalment una gran part de la biodiversitat mediterrània.\nBiodiversitat, espècies amenaçades\nLa comprensió de la biodiversitat de la Terra i la gestió responsable dels seus recursos es troba entre els principals reptes científics i socials d’aquest segle. Earth BioGenome Project (EBP) https://www.earthbiogenome.org/. El resultats de l’EBP proporcionen informació sobre una àmplia gamma de qüestions principals que preocupen a la humanitat, com l’impacte del canvi climàtic en la biodiversitat, la conservació de les espècies amenaçades i els ecosistemes, i la preservació i la millora dels serveis dels ecosistemes. Aquest projecte contribuirà també a comprendre la biologia, l’ecologia i l’evolució i facilitarà avenços en l’agricultura, la medicina i les indústries basades en la vida. Ajudarà, entre d’altres, a descobrir nous recursos medicinals per a la salut humana, a millorar el control de les pandèmies, identificar noves variants genètiques per millorar l’agricultura i descobrir nous biomaterials i noves fonts d’energia, entre d’altres.\nEl 8 de gener de 2020 el Catalan Biogenome Project (CBP) ha estat reconegut com a node oficial de l’Earth Biogenome Project (EBP)\nOrganització del Simposi Internacional a Barcelona Genomics for Biodiversity Symposium, Barcelona 12 i 13 de setembre de 2019.\nCreació de la pàgina web https://scb.cat/biogenoma complementada amb les xarxes socials (Twitter, Facebook i Instagram sota el hashtag #Biogenoma\nEl Projecte Biogenoma es va presentar al congrés Biogenomics for Diversity 2020, organitzat pel Wellcome Sanger Institute, en el marc d’una sessió dedicada a projectes europeus i liderada per Montserrat Corominas.


Inici > detall del relat: Infidelitat.\nEls primer símptomes van aparèixer un vespre d'un divendres de primavera, durant un sopar entre amics, quan elles, als postres, van manifestar aquell enutjós sentiment de culpa, habitual desprès d'haver ingerit una ingent quantitat de llepolies i constatar que, fatalment, les mateixes anirien a incrementar culs, malucs i cintures; la penitencia es va fer palesa i el penediment va sorgir inexorablement, a continuació de les maduixes amb nata. Totes -potser suggestionades per la traumàtica visió d' alguna tendra i turgent jovenalla de talla 42, o simplement constatant el creixent volum de la seva humanitat- es solidaritzaren demanant el cafè descafeïnat i amb sacarina i, ja en franca conxorxa, llençaren anatemes contra les copes de brandi i els cigalons de rom que ells consumien, verbalitzant la conveniència solidaria de passar a una fase més radical de l'"operació estiu", consistent en sotmetre's, a partir del moment, a un sever règim alimentari, consistent en la ingestió d'amanides, bledes i altres productes similars, amb el comú denominador de ser baixos en calories i greixos i poc o gens apetitosos.\nL'amenaça va ser formulada en veu alta: a partir del dilluns tocaria règim sever amb l'objectiu de fer possible encabir-se dintre dels pantalons de l'estiu anterior, neurosis que es feia extensiva imperativament a tota la unitat familiar, sense excepcions.\nQuan el dilluns en Ciset va veure el magre sopar, va envair-li una mena de tristor: unes inevitables bledes, quasi sense amanir i uns esquàlids peixets al "bany maria",acompanyats d' una ceba i un tomàquet aigualits, va ser tot el que la muller li posà a taula. La llefiscosa fulla de la bleda es passejava lentament per la seva boca, amb l'evidència de una blana textura, fins allotjar-se amb penes i treballs, i desprès de mil fàstics, a l'estómac, esòfag avall. A continuació, i una vegada tretes les espines del lluç, la seva carn blanca i insípida s'esmicolava pel plat, resistint-se a la ingesta, fins anar a fer companyia a la verdura. L'aigua sense gas no ajudava a millorar la qualitat del sopar, i una infusió de camamilla amb sacarina, acabava de sotmetre la víctima en un estat de beatífic ensopiment, com el d'un cartoixà xaruc, embadalit i transcendent, repassant per mil·lèsima vegada, des del dur catre, les bigues del sostre de la cel·la. Dormí poc i malament, sentint el roncar de l'esposa i el del seu estómac famolenc.\nHavent anat a treballar l'endemà, amb un auster cafè descafeïnat amb llet descremada i una quasi transparent torrada amb melmelada de règimper tot aliment, la buidor de l'estómac i, en conseqüència, de l'ànima, se li feren paleses a en Ciset i començà a somniar amb sucosos entrepans i fumejants llepolies gastronòmiques.\nNo es concentrava en el treball; delirant fricandós, arrossos i mariscades; sovint s'entrebancava, quan agafava la paraula en alguna reunió i perdia el fil de la conversa, abstret amb l'idea de clavar queixalada a qualsevol cosa que fos ingerible.\nEstava obsessionat; quan obria la premsa, anava directament a les pàgines de gastronomia, que llegia i rellegia amb plaer i enveja, memoritzant receptes de cuina i adreces de restaurants. Descobrí que certes revistes il·lustrades d'aquelles que en diuen "del cor" portaven receptes de cuina amb suggerents fotografies dels plats bellament presentats, i, furtivament, començà a dur-les a casa, i amagar-les sota el llit, repassant-les quan ningú no el veia. Davant de les suggerents imatges de sumptuosos plats, somniava que endrapava pels descosits sense fre ni límit. Somniava ous ferrats cruixents i sucosos, fregides de peix i entrecots, fantasiejant sopars de duro, bufets lliures i taules de postres.\nS'embadalia davant dels aparadors dels restaurants, de les xarcuteries, de les pastisseries i dels forns, fitant amb delit els productes exposats que el feien bavejar. També, discretament, de manera furtiva, mirava als interiors la gent consumint entrepans, plats del dia, pastissos i pastes de te, sentint una inevitable i gran enveja del plaer aliè; la forta excitació el feia suar i no podia desenganxar-se dels vidres.\nSovint es perdia per carrerons infames, seguint la flaire d'un sofregit, que el portava davant d'una finestra entreoberta, des de la que s'intuïa una cuina generosa i ben proveïda. Es parava a escoltar el soroll de la vaixella i el dring del vidre, intentant desxifrar el xup xup de les cassoles, al mig de la remor de cuines i menjadors. Si veia aparèixer algun municipal, fugia, dissimulant, carregat de culpes i avergonyit per la seva feblesa. Més d'una vegada hagué de presentar la seva documentació a la policia, que es malfiava davant d'una actitud tan sospitosa.\nUna tarda ja no es pogué resistir més: era una granja petita, no gaire il·luminada, i ben proveïda de canyes de crema, croissants, ensaïmades amb nata i cabell d'àngel i embolcallada d'una confortable i acollidora olor a cafè amb llet i a pa torrat. S'aturà, carregat de dubtes, davant de la porta batent, i lluità tot el que li fou possible contra la temptació, víctima propicia de la trista i maniquea dualitat fruit de la polida educació judeocristiana que havia rebut. Debatent-se entre l'entrar o el fugir, finalment els instints van prevaler pel damunt dels convencionalismes i traient pit va entrar a l'establiment.\nDarrera la barra hi havia una noia rossa de mirada franca i oberta. Potser lluïa algun quilo de més, evident per dur una bata un parell de talles menys de les necessàries, lleugerament desbotonada per la part de la sina,generosa i ben a la vista. De seguida pensà que aquella noia era com un pastis de mel i s'hi apropà, com un conill suggestionat per una serp. Ella el mirà amb els seus ulls clars -potser verds- i lluents con dues maragdes. Ell en quedà captiu i tot seguit, no pogué evitar mirar la blancor d'aquells pits insinuats i les generoses corbes dels malucs maternals.\nSense apartar la mirada de tanta generositat, va demanar que li servis una tassa de cafè amb llet i una bona porció d'un pastís de crema. Sense aparta la mirada de l'escot de la noia, va clavar la forquilla a la massa dolça i suau del pastel i se'n va omplir la boca, bevent una mica del cafè amb llet ben ensucrat. Va sentir com una forta sensació de benestar, acompanyada per la mirada acollidora de la dependenta, que es movia amb una involuntària i natural voluptuositat. Al perfum suau de la crema i el pa de pessic, contrastat pel del cafè amb llet, s'hi afegia una fragància de roses i de suor neta de la noia quan s'apropava a passar el drap pel taulell. Una forta sensació d'embriaguesa envaí en Cisquet, mentre, goludament, acabava de devorar la consumició. En acabar, la noia li dedicà una càlida mirada prenyada de complicitat. Era evident que la seva golafreria li era plaent.\nDes d'aquell dia, a les tardes, sovintejava la petita granja. Ho feia furtivament, amb sentiments de culpa i procurant no ser vist per ningú. Una vegada a dintre, demanava algun cruixent pastís, de la varietat que la noia rossa li oferia. Sovint no en tenia prou amb un, i repetia, sempre baix la mirada càlida i ardent d'aquella deessa de la brioxeriai la pasta de full.\nPassat un mes, un dia la muller li va dir: -"Cisquet, no ho entenc. Ja portem un mes de règim i jo ja he perdut sis quilos i tu sembla que cada dia t'engreixis més"-\nsurina | 05-07-2010 | Valoració: 10\nDesprés de llegir aquest relat estic morta de gana.\nMolt sugerent y ben redactat.\nHas abatut els murs de la meva voluntat.[Ofensiu]\nAmb una descripció tan acurada del desig i temptació per les gormanderies, com a bon escriptor, has fet nèixer en mi la necessitat imperiosa de menjar, cosa que demostra la teva mestria en el art de la convicció literària i gastònòmica. D'haver estat conscient del tema en qüestió, m'hagués abstingut de llegir el teu temptador relat, que ha fet trontollar la meva voluntat i ha aconseguit que, com el teu personatge golut, em dirigís amb sentiment de culpa cap al frigorífic, on he sucumbit davant del formatge i del pâté, dues menges que em són molt agradoses. Et faig personalment responsable del meu pecat de gula. No es pot esperonar el desig d'una persona i després fer-se fonedís. Així doncs, tu, i solament tu, ets el culpable de la meva cintura amorfa i els meus michelins ilimitats.\nAixí i tot, petons\ndivertit i que enganxa. Aquest desfici per tot el que pot ser menjat, combinat amb tocs sensuals, l'embolcallen d'un atractiu que impulsa a seguir llegint, mentre es va despertant la idea de marxar cap a la cuina a cercar alguna cosa per picar, ja que tenim el plaer de no estar condemnats al plat de bledes i el llus aigualit, com el teu protagonista.\nM'has fet somriure[Ofensiu]\npríncep del país del vent | 09-05-2009 | Valoració: 10\ndurant tota la lectura. La gula i l'erotisme són bons ingredients per a una història divertida.\nUn dualisme encisador.[Ofensiu]\nLa barreja del plaer de menjar per necessitat amb la insinuant finesa eròtica, fan que la culpa quedi perdonada pel sol fet d'avergonyiment del protagonista.\nUn relat brodat per un mestre d'alta costura, que permet lluir a les esposes, obsessionades i encaterinades, uns models escaients al que es mereixen. Una talla 90!\nGràcies per la bona estona que he passat llegint-te'l.\nQuan he acabat de llegir[Ofensiu]\nhe sentit la necessitat de menjar alguna cosa i m'he tingut que conformar amb el café amb llet amb sacarina per treure'm el sentiment de culpa per deixar-me dur per la manipulació del teu relat. M'ha agradat molt el paral.leisme que has portat entre la gula i l'erotisme. Enhorabona!\nGalzeran (homefosc) | 20-04-2009\nsols dir-te que quan he acabat de llegir-lo, he baixat a la cuina a endrepar alguna cosa... no tenia brioxos, ni xocolata desfeta, ni pastisos de cabell d'àngel o crema, però algun cosa he trobat.\nSi un relat té la gràcia de saber-te fer viure la història, té tota la meva admiració.\nBon relat company.\nXantalam | 20-04-2009\nM'has fet venir molta gana... de pastetes de crema... i és que l'hora del berenar és un moment de debilitat, on davant la voluptuositat del que ens mostres, jo, com a mínim, m'ho menjaria tot!\nMolt bon relat, molt bona combinació entre erotisme i gastronomia, et felicito, endavant!\nMai he tingut...[Ofensiu]\nMai he tingut la necessitat d'aquests règims, però, en el començament del teu relat m'has fet passar gana, sort que ho arregles més endavant,\nÉs un relat que es llegeix amb un somriure.\nAh! Actualment... llueixo una lleugera panxeta... d'aquestes que en diuen musculatura caiguda.


Notícies - Roba infantil i complements, ara també a domicili\nRoba infantil i complements, ara també a domicili\nBotigues de roba infantil de la ciutat comptem amb aquest servei\nFotografia de la col·lecció de roba 'Anguè Anguè perdut a la Jungla Maia' / Foto: Cedida per Anguè Anguè\nAlgunes botigues de roba infantil de Sant Cugat ofereixen el servei a domicili durant les restriccions. Es tracta de marques de disseny propi i comerç de proximitat amb disponibilitat de productes ecològics i dedicats a la criança.\nAnguè Anguè, la roba que explica contes\nLes col·leccions d'Anna Anomir, inspirades en els contes que ella mateixa escriu i il·lustra, ara també estan disponibles a domicili. Roba de cotó orgànic i produïda a tallers de la província de Barcelona. La botiga Anguè Anguè es troba al carrer Doctor Murillo i les comandes es poden fer al weu web, al telèfon 615 821 434 o al correu electrònic anna@angueangue.com.\nDe Mammalia, amb establiment al carrer Castellví, fa enviaments a domicili a través de la seva web, on es poden comprar des d'objectes infantils, roba, complements i, fins i tot, classes online per aprendre a gestionar la criança dels fills. Les comandes es poden fer al telèfon 93 678 68 33 o al WhatsApp 722 799 318. Per a més informació, el seu correu electrònic és el demammalia@demammalia.com.\nKids&Beats del carrer Valldoreix ha posat a disposició el servei a domicili de la seva roba infantil, complements i regals per a mares. Les comandes es poden fer a través de la seva botiga en línia. El correu electrònic per dirigir-se és el hola@kidsandbeats.com i el telèfon el 93 137 52 99.\njo tho porto a casa