The Avengers: el pla perfecte – Esteve Plantada\nThe Avengers és una fascinació visual que ens deixa bocabadats, una tècnica esclatant feta divertimento, la reunió de totes les puntes de llança de Marvel, que viu una segona joventut gràcies als rèdits d’aquestes adaptacions d’enginy superlatiu. És un màquina precisa d’entretenir, que sap barrejar l’acció de manual èpic amb un humor ajustat al lluïment dels personatges. És, per sort dels mortals, un elèctric catàleg de superherois que han sabut conservar la pròpia personalitat. És la constatació d’un nou camí que sap reunir diferents trames en benefici d’una pel·lícula aglutinadora, d’un espectacle on tot ha de petar sense mitges tintes, un artefacte comercial que aixopluga i clou diferents trames obertes en anteriors personatges, històries i productes.\nL’operació de Marvel Studios ha estat brillant: han sabut fer marca, han assumit el control dels propis mites, i han administrat aquesta renda de manera intel·ligent. L’inici de l’aventura, amb el doblet format per Hulk (Louis Leterrier, 2008) i, sobretot, Iron Man (John Favreau, 2008) ja va indicar que les coses s’estaven fent bé. El van seguir la segona part del multimilionari Tony Stark -que en mans de Robert Downey Jr. és dinamita pura- i la primera del Capità Amèrica (Joe Johnston, 2011) i Thor (Kenneth Branagh, 2011).\nAra, The Avengers és la gran pel·lícula que tots ells esperaven, ampliada per unes interpretacions que han afegit a cada personatge el rampell d’excepcionalitat que necessitava. Joss Whedon demostra que la història no li anava gran i que es pot unir un supergrup sense fer un pastitx indigest. El pla perfecte: la pel·lícula que Marvel, i nosaltres, havíem somiat.\n← Pina, l’ànim en moviment → Nit de Poesia al Palau


Pepa Barber, cap d’estudis d’infantil i primària: “No és moment de sobrecarregar amb tasques els xiquets i xiquetes” - À Punt\nPepa Barber, cap d’estudis d’infantil i primària: “No és moment de sobrecarregar amb tasques els xiquets i xiquetes”\nLa docent recomana mantindre una rutina diària i intercalar les obligacions acadèmiques amb aprenentage creatiu, emocional i lúdic.\nA la dreta, la cap d'estudis d'infantil i primària en la cooperativa Xúquer Centre Educatiu, Pepa Barber\n02 d'abril 2020 - 21:59\nLa cap d'estudis d'infantil i primària en la cooperativa Xúquer Centre Educatiu, Pepa Barber, ha compartit en l’À Punt 20 h NTC algunes de les pautes que traslladen als pares per a gestionar l’educació i la convivència amb els xiquets i xiquetes durant l’aïllament.\nBarber recomana no sobrecarregar de tasques els menuts i intercalar les obligacions acadèmiques amb altres emocionals, lúdiques o que provoquen curiositat de crear o investigar. Al seu centre, per exemple, han plantejat un model de treball que no posa l'èmfasi en la quantitat de tasques. Així mateix, considera molt valuós incorporar els fills i les filles a les rutines domèstiques.\nLa rutina, mantindre un horari, encara que els dies semblen el mateix, és un altre dels consells que transmet a les famílies. I que els adults projecten calma i paciència, ja que els xiquets i les xiquetes són molt receptius a l’estat anímic.\nTambé recorda que cal diferenciar les necessitats de les diferents franges d’edat. No té res a veure la demanda d’atenció d’un xiquet d’infantil, que necessita moltes tasques i canvis continus, perquè tenen poca capacitat d’atenció, amb la necessitat de compartir i comunicar-se amb les amistats en l’adolescència.


Presenten un llibre per passejar, mirar i reviure la Lleida d'ahir\nAmb imatges d’un centenar d’edificis des de finals del XIX fins a la guerra\n“Sortir a passejar i mirar edificis.” Aquesta és l’activitat que li agradaria provocar a l’arquitecte i historiador de l’art lleidatà Frederic Vilà amb el llibre L’arquitectura d’ahir a Lleida, el volum número 4 de la col·lecció La Gramalla de la Paeria, publicat per Pagès Editors i que ahir es va presentar al saló de plens municipal. L’obra presenta de forma divulgativa –amb imatges antigues d’arxiu confrontades a actuals del fotògraf lleidatà Xavier Goñi– una mica més d’un centenar d’edificis i elements arquitectònics de Lleida, des de l’època del modernisme a finals del XIX fins a la Guerra Civil.\n“M’agradaria animar la gent a conèixer més el seu passat, en aquest cas arquitectònic, i també potser que es protegeixi més aquest patrimoni”, va afirmar Vilà d’un volum en el qual ha sintetitzat un bon nombre d’exemples d’estils com el modernisme (Casa Llorens, antic Hotel Palace, Casa Xammar o la desapareguda entrada del 1908 dels Camps Elisis); el noucentisme (Hospital de Santa Maria, antiga Escola del Treball) i fins i tot l’art-déco (edifici de la rambla Aragó, cantonada Joan Baiget) i el racionalisme (antiga clínica a la rambla Aragó, actual Col·legi de Santa Anna).\nL’alcalde, Àngel Ros, va valorar que “amb publicacions com aquesta podem apreciar l’arquitectura que s’ha fet i també el que ha patit la ciutat”, amb referència a edificis perduts. En aquest sentit, va destacar la vocació proteccionista amb el patrimoni que aportarà el nou pla urbanístic de Lleida. L’editor Lluís Pagès va afegir que “com més coneguem la ciutat, més l’estimarem”.\nLa col·lecció La Gramalla de Lleida va tenir una digna antecessora a la col·lecció municipal La Banqueta, impulsada per Jaume Magre el 1982 i de la qual el primer número (Morera, arquitecte modernista?) va firmar també Vilà. La Gramalla, dirigida per Vidal Vidal, es va estrenar el 2015 amb Lleida, ahir i avui; i va seguir el 2016 amb Lleida, fonts i escultures (de Roser Banyeres i Lleonard Delshams, de SEGRE) i el 2017 amb el centenari del Museu Morera. Vidal va qualificar el nou número d’“útil com a guia i necessari per redescobrir el patrimoni”.


Un CaRRoussel original i sorpenent - Sembra Llibres\nNoticies 1 d'Octubre de 2015\nUn CaRRoussel original i sorpenent\n“Qui no guarda a la memòria totes les coses que han passat o haurien pogut passar dins d’un cotxe?”, es pregunta Ramon Simó, director del festival GREC de Barcelona en el text introductori de CaRRoussel. Cinc dels millors escriptors de les lletres catalanes actuals hi donen resposta amb uns textos que situen l’acció en un mateix escenari: l’interior d’un automòbil. Els lectors esdevenen així, dins d’aquest espai reduït, part activa d’unes trames en què hi apareixen reflectits taxistes crítics experts en temes funeraris, venjances amoroses sofisticades, els instants fugaços al volant que ens poden capgirar la vida, la venda ambulant de tot el que es pot vendre en una cantonada o les reflexions d’un guia turístic “horrorista” que ens recorda que des d’un cotxe es pot veure també el pitjor d’una ciutat.\nJosep Maria Fonalleras ha escrit la peça El taxista i el funeral (un fragment en vídeo); Imma Monsó ha creat La reclusa (un tast); Marta Rojals hi aporta el text En punt mort; Francesc Serés és l’autor de Passatgers; mentre que Màrius Serra proposa un viatge a Grecalònia.\nLa iniciativa va partir de la companyia La Reial i va esdevenir una de les propostes més atrevides i innovadores de l’última temporada del festival GREC de Barcelona. Una experiència teatral íntima i única, d’una gran qualitat literària, que va esdevenir un èxit de públic i que ara es pot gaudir en forma de llibre en l’edició que ara publiquem.\ncarrousselfestival GRECFrancesc SerésJosep Maria FonallerasMàrius SerraMarta RojalsRamon Simóteatre\nAnterior‘Córrer sense por’ en la nova col·lecció de butxaca\nSegüent‘Un monstre em ve a veure’, a les llibreries el 21 d’octubre\n‘CaRRousel’, la primera novetat de la tardor\n‘No ens calia estudiar tant’, 3r llibre més venut de no ficció d’aquest Sant Jordi!\n‘No ens calia estudiar tant’ guanya el premi Llança de Sant Jordi


Gran retorn a Europa del ‘Fuenla Partizan’ (89-75) - esportiu.cat\nGran retorn a Europa del 'Fuenla Partizan' (89-75)\nRoger Mateu - 09/11/2011, 17:37\nEnorme retorn ahir a Europa del Fuenlabrada, que va desfer-se sense gaires patiments del desconegut Norrköping Dolphins suec (89 a 75), que només va aguantar els primers minuts. Els homes de Porfirio Fisac van tornar a lluir la samarreta amb la qual aquesta temporada fan un homenatge al Partizan de Belgrad, en commemoració dels 20 anys de l'estada dels serbis a Fuenlabrada a conseqüència de la Guerra dels Balcans. El senegalès Sené va ser el jugador franquícia dels madrlenys amb 13 punts, 12 rebots i 26 de valoració.\nSaer Sené ha estat un malson pels suecs // Agències\nEspai pels romàntics i pels nostàlgics\nEl 17 de gener de l'any 2003, l'àrbitre principal, el col·legiat portuguès, Antonio Coelho, s'enduia la pilota del darrer partit del Fuenlabrada -aleshores Jabones Pardo- en competició europea. Els homes que en aquells temps entrenava el pintoresc Oscar Quintana, se saludaven amb els jugadors del Telekom Bonn alemany, amb ganes de marxar als vestidors. L'electrònic deixava palès un bon partit, 94 a 77 en un Fernando Martín que no va trigar gens a buidar-se, a tenor de les escassses 800 persones que van donar suport als seus. El motiu, que els madrilenys ja no tenien res a fer a la naixent ULEB Cup.\nEnquadrats en el grup A, els espanyols van topar amb el Gravellines francès, el DKV Joventut, l'Snaidero Udine italià i l'Ural Great rus. A part del conjunt de la Renània del Nord,el Fuenlabrada va derrotar els venecians (90 a 83) i la Penya (78 a73), al seu sorollós pavelló. Però no van aconseguir superar el tall. Ahir, gairebé 8 anys i 10 mesos després, el conjunt taronja va tornar a jugar una competició continental. Concretament, l'Eurochallenge, la tercera competició europea de clubs. El rival, un absolut desconegut per la majoria dels aficionats, el dèbil Norrköping Dolphins suec.\nEls d'Östergötland van arribar al Fernando Martin amb tan sols 9 jugadors disponibles, com les velles èpoques del KK Partizan a les quals l'elàstica madrilenya fa honor enguany. Per un moment, algú devia tenir la sensació que Djordjevic, Danilovic, Stevanovic, Koprivica, Nakic, Rebraca, Silobad, Loncar i Dragutinovic tornaven a saltar a la pista que els va veure guanyar 6 dels 7 enfrontaments qua hi van disputar aquell llunyà 1991. Fins i tot, el més atrevit va mirar cap a la banqueta per retrobar-hi aquell flamant base de Jugoslàvia que de la nit al dia es va convertir en l'entrenador dels seus companys, el llorejadíssim Zeljko Obradovic. Si el més optimista volgués fer un símil de com van acabar aquella temporada pels del Pionir -campions d'Europa-, imaginaria de seguida el capità Ferran Laviña alçant l'Eurochallenge? Breu història d'un matx entre dos móns\nPel que fa al partit, ben poca cosa. Llevat d'uns primers minuts en què tots dos equips van tantejar l'electrònic, els escandinaus van intentar agafar avantatge ràpidament per evitar perdre la cara al matx a les primeres de canvi. La seva aposta va ser el llançament triple, i van aconseguir el seu objectiu a mitja tinta. Es van escapar per només 5 punts, 8 a 13 al primer període, però Fisac de seguida va captar l'estratègia del seu rival i només va haver de fer que la defensa defensés més enllà de la pintura. A més, els seus pupils es van entonar en atac i van començar a definir les accions atacans amb solvència.\nLa tripleta sueca formada per Seay, Drains i Mitchell, era l'únic contrapunt visitant a un marcador que cada cop era més favorable al 'Fuenla'. Al descans, 50 a 38. A la represa, diversos motius de la superioritat aclaparadora del Fuenlabrada. Més enllà de l'evident diferència de nivell, els de Fisac van saber col·locar molt bé la defensa i nodrir-se d'un elèctirc i hiperactiu Sené. A més, una gran diversitat de llançament exterior i penetracions, sobretot de la mà d'una direcció impecable de Sergio Sánchez, va fer que amb menys de quatre mintus jugats del tercer assalt, el marcador ja fos de 61 a 41.\nA partir de llavors, els madrilenys van mantenir el ritme anotador i encara van tenir temps de delectar les 3.500 persones que presenciaven aquest enfrontament històric. Els 25 punts que els suecs van fer-li al Fuenlabrada al darrer quart van ser una anècdota, a causa de l'àmplia diferència de punts i que només va servir per empolainar una mica la pallissa a la qual semblaven predestinats els voluntariosos jugados visitants. Amb aquesta victòria, el Fuenlabrada és líder -per bàsquet average- del Grup A de l'Eurochallenge. Això sí, empatat amb l'EWE Baskets alemany, que ahir es va desfer del Bemaco Spu Nitra eslovac per 77 a 72.\nÀrbitres: Benjamin Barth, Ronny Denis, Tomislav Vovk. Van excloure per faltes a Muñoz al minut 38 per part del conjunt local.\nIncidències: partit corresponent a la primera jornada de la lligueta de l'Eurochallenge, disputat al pavelló Fernando Martín de Fuenlabrada (Madrid) davant d'uns 3.500 espectadors.


IES GUADASSUAR: GRADUACIÓ 2n BATXILLERAT\nL’acte va destacar per la col·laboració i l’esforç de companys d’altres cursos i del professorat del centre. Des de la decoració del lloc per part d’Amparo Ribes, al treball amb les carrasques, d’Elena Pla; la preparació de les orles, per Suni Juanes i Pilar Lacruz; la recerca dels detalls, per Sara Esteve; la col·laboració enl’organització de l’acte en general, per Eli Lluch, Vero Ortega, Oreto Trecolí i Alfred Morell…\nUna de les sorpreses inesperades va ser l’actuació de l’alumnat de 1r de Batxillerat que representaren peces teatrals breus basades en obres d’AlbenaTeatre.\nAixí mateix, algunes alumnes d’ESO, amb la col·laboració de Javi Rosa, van interpretar diverses peces musicals, de compositors del Barroc i del Classicisme, com Pachelbel i Beethoven, fins i tot d’altres de contemporanis, com LukasFlorczak.\nUn dels moments més emotius per als alumnes de 2n de Batxillerat va ser la projecció d’imatges del seu pas per l’Institut, així com un vídeo gravat pel professorat amb el poema Ítaca del poeta grec Konstantin Kavafis.\nDesprés del parlament del director, Héctor Villalba, del tutor, Alfred Morell, i de la presidenta de l’AMPA, Lucía Salom, l’alumnat de 2n de Batxillerat puja al’escenari per a recollir l’orla, un detall i una carrasca, com a record viu del seupas per aquesta etapa. Aquest últim present viu se’ls dóna amb el desig que el planten a la muntanya o al camp, i que done fruits en un futur. I, al mateix temps,amb l’esperança que ells arrelen en el seu destí i fructifiquen.\nBrenda, Ximo i Andreu, en representació de les tres branques del Batxillerat, humanístic, social i científic, trasmeteren el missatge dels seus companys, tot recordant el seu pas per l’Institut.\nLa nit va finalitzar amb la lectura d’un fragment de Que tinguem sort, de Lluís Llach, dedicat a l’alumnat que comença un nou camí:\nVull que el dia siga net i clar\nTrenque l'harmonia del seu cant\nI que trobes el que t'ha mancat en mi.\nQue tingues sort…\nHéctor Villalba 16 de juny de 2013 a les 23:06\nEnhorabona a tota la comunitat educativa de nostre IES GUADASSUAR. L'acte de graduació de 2n de Bat. va tindre una dignitat extraordinaria, similar o inclús superior, a actes universitaris. Moltes gràcies a t@ts.


La (des)protecció de les prestacions per desocupació | Lleiengel.cat\nLa (des)protecció de les prestacions per desocupació\nmarç 15, 2017 Atur, Garantia Ingressos, Ocupació\nEl passat 28 de febrer l’Observatori de Treball i Model Productiu va publicar un estudi, en el que he treballat, on s’analitzen les sortides de l’atur registrat per la durada de l’episodi d’atur, la tipologia (no totes les sortides són per haver trobat una feina), la protecció de les prestacions per desocupació i el perfil de la persona, al llarg de la gran recessió de 2008 i el posterior període de recuperació.\nNo és la finalitat d’aquesta entrada fer un repàs extens a l’estudi (el podeu trobar aquí). En resum es pot dir que la durada dels episodis d’atur registrat, i molts dels indicadors que s’analitzen, han evolucionat de la mateixa manera que el cicle econòmic: van empitjorar amb la crisi i s’han recuperat amb la millora del mercat laboral. És d’esperar que a mida que l’atur segueixi baixant i l’ocupació segueixi creixent arribarem a xifres precrisi. O com a mínim que tendeixin a aproximar-se.\nPerò hi ha una sèrie d’indicadors que han empitjorat amb la crisi i no han millorat amb la recuperació econòmica, la qual cosa apunta a canvis estructurals en el mercat laboral. Un d’aquests possibles canvis el trobem en la protecció del sistema de prestacions per desocupació que depenen del Servicio Público de Empleo Estatal (SEPE).\nLes prestacions per desocupació de les sortides de l’atur registrat\nSi analitzem les prestacions de desocupació que tenen les persones el mes anterior a sortir l’atur registrat trobem el següent.\nFont: Durada de la Demanda de les sortides de l’atur registrat. Observatori del Treball i Model Productiu, Departament de Treball, Afers Socials i Famílies, Generalitat de Catalunya\nCom es pot veure, la cobertura de les prestacions per desocupació de les sortides de l’atur registrat ha baixat amb força. Les sortides amb prestació contributiva es queden a la meitat (passen del 47,4% el 2007 al 24% el 2016). La resta de prestacions han pujat en pes però no arriben a compensar la pèrdua de prestacions contributives. En conjunt, la desprotecció s’ha incrementat en 16,7 punts percentuals (del 44,9% el 2007 al 61,6% el 2016).\nA aquest augment s’hi ha de sumar un fet que penso que és fins i tot més preocupant. Durant el període de recuperació de l’economia (2013 – 2016) la gran majoria d’indicadors del mercat laboral (atur registrat, taxa d’atur, nombre d’ocupats, …) han millorat de forma notable. En canvi, la protecció del sistema de prestacions per desocupació no només no ha millorat, sinó que ha empitjorat lleugerament. Per tant, tot apunta a un empitjorament de caràcter estructural que no millora amb la recuperació econòmica.\nCauses de l’augment de la desprotecció\nCronificació de l’atur\nEn primer lloc la cronificació de l’atur d’una part de les sortides, la corresponent a l’atur de molt llarga durada. El 10% de les sortides que acumulen més temps passen de tenir durades de 15,7 mesos o més el 2007 a 23,3 mesos o més el 2016. La majoria de prestacions per desocupació tenen un límit temporal i la cronificació de l’atur de molt llarga durada fa que molts aturats exhaureixin aquests terminis. Per aquest motiu, el pes de les sortides de molt llarga durada sense protecció de les prestacions per desocupació ha experimentat un augment alarmant, arribant a doblar-se (del 35,2% el 2007 al 71,3% el 2016). De nou podem veure que la desprotecció encara ha augmentat més durant el període de recuperació (al 2013 era del 69,6%).\nA més, 7 de cada 10 sortides d’aquest grup són d’aturats majors de 45 anys, que veuran repercutits aquests llargs períodes d’atur en les seves futures pensions. També cal destacar, que la causa majoritària de sortida de l’atur en aquest grup no és l’ocupació (38%). La no renovació de la demanda (relacionada amb el desànim) i la jubilació suposen el 56,5%.\nTot fa indicar que la recuperació econòmica s’està aconseguint deixant de banda una part de la població que té molt difícil la seva inserció en el mercat laboral, amb durades de la demanda cronificades i molt baixa cobertura del sistema de prestacions per desocupació.\nRotació laboral i reiteració en la situació d’atur\nLa cronificació de l’atur només explica en part el problema global de desprotecció, ja que en general la durada de la demanda entre 2007 i 2016 és prou semblant i les sortides de molt llarga durada tenen un pes menor sobre el total de sortides (9,1 sobre el total de 2016).\nL’altra explicació la trobem en les dinàmiques d’alta rotació laboral (podeu consultar l’estadística de rotació laboral a Catalunya aquí) i l’augment dels contractes temporals de curta durada (podeu consultar un estudi de l’evolució de la durada dels contractes aquí), que generen constants entrades i sortides de l’ocupació a l’atur i a l’inrevés. La vessant positiva és que l’alta rotació ofereix moltes oportunitats d’ocupar-se als aturats, per la qual cosa la durada dels episodis d’atur és semblant entre 2016 i 2007. Així, el 65,8% de les sortides acumulen durades inferiors a 6 mesos i la majoria d’aquestes (66,4%) surten per col·locació, és a dir, per haver trobat una feina.\nPerò la rotació laboral també té efectes negatius. Moltes de les persones que surten de l’atur per col·locació tenen episodis d’ocupació amb contractes temporals de curta durada i un retorn ràpid a la situació d’atur. Aquest fet es pot comprovar amb el càlcul de la reiteració en la situació d’atur: Percentatge de sortides de l’atur de curta durada (menys de 6 mesos) que tornen a caure a l’atur abans de mig any.\nCom es pot veure, la rotació laboral i els contractes de curta durada tenen el seu reflex en la reiteració en la situació d’atur, que es va disparar amb la crisi passant del 25,4% el 2007 al 43,9% el 2013. Novament, el fet de no presenta una millora significativa amb la recuperació (2013 – 2016) indica un canvi estructural en el mercat laboral.\nParlant només en termes d’ingressos, les conseqüències de la rotació laboral i la reiteració a l’atur són nefastes per la butxaca dels treballadors. Per començar, els ingressos dels episodis d’ocupació són baixos, ja que els sous dels contractes temporals són, en general, baixos. I també ho seran les prestacions contributives que es generin.\nPerò a més, la curta durada dels episodis d’ocupació fa que es generi poc o nul temps de prestació contributiva. Aquesta és la raó per la qual la protecció de la prestació contributiva de les sortides de l’atur hagi passat del 43% el 2007 al 24% el 2016 en el grup de durades més curtes. Les prestacions no contributives, amb criteris d’accés molt restrictius i quanties inferiors, augmenten el seu pes però no arriben a compensar la caiguda de la prestació contributiva.\nAtur crònic, alta rotació laboral i temporalitat estan darrera de la menor protecció del sistema de prestacions per desocupació. Mentre aquests indicadors no retrocedeixin el problema de la desprotecció es tornarà endèmic. La recuperació de l’economia ha comportat una millora del mercat laboral a nivell de grans xifres, amb un augment dels ocupats i descens de l’atur registrat. Però la protecció del sistema de prestacions per desocupació no s’aconseguirà millorar si el creixement es sustenta en bona part en la precarietat.\nEpisodis curts d’ocupació combinats amb episodis curts d’atur amb poca o nul·la protecció són el caldo de cultiu perfecte per un nou perfil de pobresa del que ja fa temps que es parla: els treballadors pobres. Segur que aquest no és un col·lectiu desconegut pels companys dels serveis socials, ja que la crisi econòmica els ha convertit en, amb perdó de l’expressió, un “client habitual”. Sento dir-vos que tot indica que han arribat per quedar-se. En aquest sentit em semblen molt encertades les reflexions que feia Manuel Aguilar Hendrickson en aquesta entrada al bloc sobre els “nous pobres” (molt similar al que jo he anomenat “treballadors pobres”). També les seves propostes per reorganitzar les prestacions per desocupació assistencials i diferenciar el paper que han de desenvolupar els serveis socials i els sistemes públic d’ocupació.\nA la vista dels resultats exposats, es pot concloure que el sistema de prestacions per desocupació no estava dissenyat per suportar bona part de les situacions derivades de la crisi econòmica però tampoc ho està per l’actual estructura del mercat de treball. Programes com el PRODI, PREPARA o Pla d’activació per l’ocupació, curts en durada i amb condicions d’accés molt restrictives, no han estat més que un pegat que no ha solucionat gairebé res.\nILP d’ingressos mínims, potenciar la Renda mínima d’inserció, renda bàsica (amb o sense incentius), renda universal, … deixo la discussió de l’eina més adient als experts. Però crec que les xifres parlen de la necessitat de fer alguna cosa. I des de fa temps.\nAturGarantia IngressosPrestacions desocupaciótreball\nAnteriorPrevious post:La renda bàsica encaixa bé en el discurs socialdemòcrata?\nSegüent Next post:La prescripció sanitària de la intervenció social\nRetroenllaç: Altres formes de mesurar l’atur. Resultats per a Catalunya | Lleiengel.cat\nRetroenllaç: El malestar en l'ocupació | Lleiengel.cat


2:36 am - Tuesday, 11 August 2020\nEl titular del Jutjat penal número 2 de València ha absolt els tres acusats que van ser jutjats dilluns passat per escriure en xarxes socials, l’octubre de 2016, missatges ofensius cap a Adrián, el xiquet de huit anys malalt de càncer que de major volia ser torero i que va acabar morint en 2017. Estes publicacions van ser realitzades després de la celebració d’una correguda de bous benèfica que tenia com a finalitat recaptar fons per al menor, qui va morir sis mesos després a causa de la seua malaltia.\nEncara que el magistrat qualifica algunes de les expressions abocades de “menyspreables” o “repulsives”, no aprecia en elles un delicte d’incitació a l’odi, contra la integritat moral ni d’injúries greus, contràriament al que sostenien, segons el cas, la Fiscalia, l’acusació particular i l’acció popular, que demanaven penes d’entre un i tres anys de presó per als implicats, explica el Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana (TSJCV) en un comunicat.\nDurant el juí, els tres joves acusats van mostrar el seu penediment per les publicacions i dos d’ells es van dirigir directament el pare del menor per a demanar-li disculpes.\nLa sentència, que pot ser recorreguda en apel·lació davant l’Audiència Provincial de València, al·ludeix a la jurisprudència del Tribunal Suprem i conclou que el Codi Penal no pot “convertir-se en la primera resposta davant este tipus d’accions”.\nEl jutge recorda que el present procediment analitzava exclusivament els comentaris que cadascun dels acusats va realitzar en Twitter o Facebook, “i no la resta de missatges que van ser publicats en diferents xarxes socials o enviats per diferents aplicacions de missatgeria, contenint amenaces de mort i imatges explícites d’armes i morts”, als quals va tindre accés el denunciant, pare d’Adrián.\nEl magistrat considera que les frases atribuïdes als acusats, i l’autoria dels quals van assumir ells mateixos durant el juí, no són constitutives d’un delicte contra la integritat moral, malgrat “el menyspreable” que puguen resultar. “No s’estimen d’entitat suficient per a considerar-les com a tracte degradant apte per a generar el menyscapte greu a la integritat moral que exigeix el tipus”, argumenta.\nEl primer dels acusats, M.O.C., es queixava en el seu compte de Twitter de la despesa “innecessària” que comportava la recuperació del menor, la vida del qual, segons deia, li importava “dos collons”, perquè probablement ja estava “sent tractat en la sanitat pública” amb els seus diners.\nLa segona, A.I.O., en un missatge privat del seu perfil de Facebook, desitjava directament la mort d'”un xiquet malalt que vol curar-se per a matar herbívors innocents i sans que també volen viure”. Finalment, B.I.S.L., criticava els internautes que donaven suport a “un xiquet que prefereix matar un animal” i li desitjava també la mort.\nEl jutge entén que eixes expressions tampoc encaixen en el delicte d’odi tipificat en l’article 510 del Codi Penal. El xiquet patia una malaltia terminal “de la qual no es pot fer responsable a cap dels acusats”, per més que este l’aprofitaren per a escriure “una repulsiva frase”, fer “una ostentació macabra” i d'”incontinència escrita” o expressar “el danyós desig de la mort del menor”, explica el jutge.\nFinalment, la sentència descarta la comissió d’un delicte d’injúries greus. En el cas del tuit de M.O.C., no pot considerar-se que existisca un insult a Adrián, “sinó una groller manera d’exterioritzar una absència total d’empatia”.\nRespecte als comentaris i frases usats per a.I.O. i B.I.S.L., “resulten certament ofensius, però l’actitud denota desafiament i taxativitat grossera com a ànim predominant” i no aconsegueixen “la gravetat suficient per a considerar que les mateixes puguen tindre repercussió penal”.\nPrevious articleEl ‘World Paella Day’, promociona el típic plat per tot el món\nNext articleCiudadanos declara la guerra a Grezzi i al carril bici


Manteniment instal·lacions - Propà domèstic industrial RARSA - Mantenimiento Repsol Gas\nYou are here: Home / Manteniment instal·lacions\nSERVEI DE MANTENIMENT OFICIAL\nA rarsa, desde fa molts anys realitzem manteniments integrals de tot tipus d’ instal-lacions de gas propà i gas natural, per administracions públiques, empreses privades i usuaris particulars, ajustant els costos dels mateixos als nivells més justos de mercat. La relació qualitat preu, és immillorable.\nRarsa, com a Servei Repsol Gas, disposa d’un servei d’atenció d’averies 24 hores, 365 dies de l’any, a disposició dels nostres clients, per atendre averies relacionades amb la instal-lació de gas, així com per prevenir possibles accidents.\nEs realitzen tota mena d’operacions relacionades amb el manteniment i conservació d’instal-lacions de propà, com ara: revisions anuals, revisions oficials, retimbrats de dipòsits, medicions de monòxid de carboni (en ambient i a la sortida de fums dels aparells), modificacions d’instal-lacions i muntatge de tota mena d’elements auxiliars com ara indicadors de nivells a distància, sensors de gas o centrals detectores de fuites.\nRETIMBRAT PER EMISSIONS ACÚSTIQUES ( E.E.A.A. )\nA principis de 2013 vam començar a utilitzar un nou sistema per realitzar els retimbrats dels dipòsits . Tal com exigeix la normativa , cada 12 anys cal fer les proves de pressió ( retimbrat ) per detectar si el dipòsit manté les mateixes condicions per seguir subministrant .\nA diferència del sistema hidràulic , el qual havíem de buidar el dipòsit , omplir d’aigua i descobrir – ho completament ( en el cas dels enterrats ) , ara només hem de realitzar diverses cates sobre de la generatriu fins a contactar amb el dipòsit i així poder col·locar les sondes i després injectar pressió ( escalfant el mateix gas ) . Aquest sistema , és més econòmic , més net , més ràpid i molt més pràctic que el sistema hidràulic .\nEs col·loca un accessori a la check – lock del dipòsit i un altre a la boca de càrrega per poder circular el gas i augmentar la temperatura i la pressió .\nEn cas que el resultat de la prova sigui OK , es realitzarà un informe per l’OCA ( Organisme de control acreditat de la Generalitat de Catalunya ) i es procedirà a retirar l’accessori .\nSi la check – lock , no ha tancat correctament , no podrem retirar l’accessori per temes de seguretat fins que tinguem el dipòsit al 0 %, sense pressió i inertitzat . Per tant , haurem de buidar o esperar fins que es consumeixi .\nEn el cas que s’hagi de buidar , el gas s’abona .\nDurant el període que el client té el dipòsit buit , Repsol ofereix la possibilitat de muntar una bateria d’ampolles de propà provisional amb el mateix preu de gas que té el client per omplir el dipòsit .


Avui coneixem el president de l'associació Amics del Museu Marítim de Mallorca\n4 min. Palma 25/10/2020 23:25\n651x366 Manolo Gómez i, al darrere, una fotografia de Xavier Pastor, modelista naval i un dels majors defensors del patrimoni marítim de les Balears. / JOSÉ LUÍS MIRÓ Manolo Gómez i, al darrere, una fotografia de Xavier Pastor, modelista naval i un dels majors defensors del patrimoni marítim de les Balears. / JOSÉ LUÍS MIRÓ\nManolo Gómez és el president de l'associació Amics del Museu Marítim de Mallorca. Des que tenia 18 anys que lluita perquè es conservi el patrimoni marítim de l'illa. Amb l'associació, rescaten des dels anys setanta embarcacions tradicionals mallorquines: gussis, pasteres, llaüts, llances felanitxeres... que guarden a les coves de Bellver.\nQuan us va començar a interessar el món del patrimoni marítim?\nQuan tenia 18 anys, i ara en tenc 62, així que imagina't. El 1974 es va crear l'associació Amics del Museu Marítim, amb motiu del tancament del Museu Marítim de les Balears. Jo m'hi vaig involucrar a través del modelista naval Xavier Pastor, que era un lluitador consumat. Ell va ser un dels majors experts en patrimoni marítim i també va ser el meu mestre, el que em va immergir en el món de les embarcacions tradicionals.\nVós veniu de família de la mar?\nSí. El meu pare era pescador i el meu germà, també. Som del barri de Santa Catalina, a Palma. Però jo som un poc atípic, perquè no tenc embarcació, no m'encanta sortir a navegar o a pescar. No m'ha cridat mai l'atenció, com sí que ho han fet els llibres i l'estudi de la seva història. M'ha interessat més mirar de servar aquest patrimoni que es perd a una velocitat enorme. I no només es perden les barques, sinó la memòria de les persones que les han emprades.\nEl museu es va tancar el 1974 i fins fa poc no s'han engegat les gestions per obrir-lo de nou. Per què ha costat tant?\nHi ha hagut moltes gestions i promeses no complertes. No va ser fins al 2018, quan es va crear el Consorci del Museu, que no es va iniciar seriosament la creació del centre. Està tot per fer en patrimoni marítim. Els únics que hem fet alguna cosa en protecció d'aquesta herència som nosaltres, des de l'entitat.\nAl castell de Bellver guardau unes quantes d'aquestes barques tradicionals. Tenen alguna destinació?\nSí, tenim una col·lecció de 25 embarcacions de tipologies diferents que eren candidates a ser desballestades i que vàrem poder recuperar. Hem acordat amb el Consorci que aquest sigui el fons fundacional del Museu.\nHi ha xifres de la pèrdua del patrimoni marítim dels darrers anys?\nEstam acabant d'enllestir el darrer inventari -que s'ha endarrerit pel coronavirus-, però us puc dir que l'any 2000 vàrem notar una disminució enorme de l'activitat pesquera i, amb això, molta pèrdua d'embarcacions. Només de llaüts, el 2010 n'hi havia 1.500 i ara no arriben als 400. La pèrdua en deu anys ha estat massiva. I no parl d'embarcacions més petites, com bots, gussis, pasteres. Aquests casos han estat encara pitjors.\n"No només es perden les barques, sinó la memòria de les persones que les han emprades"\nNo hi ha hagut prou interès institucional per aquesta herència?\nFins fa poc, no s'ha fet absolutament res des de les institucions per la salvaguarda d'aquest patrimoni. Sense la nostra acció, potser ara no disposaríem immediatament de cap col·lecció d'embarcacions per al fons del museu. Per ara, tenim inventariades unes 1.200 peces, entre les que hem recuperat, les que estan en mans d'institucions i les de particulars. Estam rebent donacions importants, també, com les del mestre d'aixa Toni Munar Colom, amb 600 peces del seu taller.\nJa gairebé no es veuen barques de fusta als ports de les Illes.\nAquesta és una lluita. Estam parlant amb Ports de les Illes Balears, amb altres entitats com Palma XXI i Tramuntana XXI, i sembla que hi ha una bona predisposició. El nostre projecte consisteix que hi pugui haver descomptes per a embarcacions tradicionals, perquè el problema és que un jubilat, si té un llaüt, no pot pagar 3.000 euros l'any per l'amarrament. I això ha generat que, avui dia, hi hagi més llaüts a foravila que a la vora de la mar.\nCom ha canviat la relació dels illencs amb la mar?\nAra la mar representa platja, sol i gandules. Quan varen arribar les primeres embarcacions de plàstic, va canviar la manera de concebre la mar. Navegar amb un llaüt és una filosofia, no és simplement navegar. Si vols anar amb un llaüt a Cabrera, t'hi estaràs hores, mentre que amb una llanxa hi ets en 20 minuts. Però el llaüt et permet pensar, veure la mar, tocar-la. Amb una llanxa no tens temps ni de perdre de vista l'embarcació.\nEl Museu Marítim de Mallorca rep un dels darrers bots descoberts que queden a l'illa


I si la comunicació fóra eficaç? – OCC InCom-UAB\nHome > Notícies > I si la comunicació fóra eficaç?\nPer Redacció OCC InCom-UAB | 21/05/2020\n+ info: Viaempresa Susana LLuna\nQuants autònoms s’hauran vist desatesos, desinformats i desemparats és el que em pregunte\nEntrem en la fase 1, una fase que necessite com a autònoma però que tem com a ciutadana. Aquesta és la meua realitat. No confie en la capacitat dels valencians –en el meu cas- per a seguir les normes i mantindre les distàncies en la desescalada. Sé que no és molt popular que diga això, però així em sent. Per molt que sàpia que hem de posar-nos en marxa, reactivar l’economia, comprar en els comerços locals, ajudar al fet que la restauració remunte, acudir als cinemes i teatres amb les noves normes d’aforament, per molt clar que ho tinga, tem que no sapiem contindre’ns.


Bloc de la Biblioteca de l'Institut Montserrat: 2ª edició del Concurs d'Il·lustració\nArriba la segona edició del "Concurs d'Il·lustració de l'IES Montserrat", que convoquen el Departament d'Educació Visual i Plàstica amb la Biblioteca. Com sabem que sou uns artistes, us convidem a participar per mostrar-nos les vostres qualitats amb el paper i el llapis. Teniu de temps fins el divendres 17 d'abril com a data límit per presentar els originals a la biblioteca o als vostres professors de dibuix.\nAllà van algunes qüestions que heu de tenir en compte:\nTEMA: la il·lustració ha de ser sobre algun dels llibres de lectura obligatòria de català, castellà, anglès, francès o italià d'aquest curs en la tècnica que més us agradi o més domineu. Heu d'especificar al dors el títol i l'autor del llibre o bé el capítol, pàgina o fragment al qual fa referència la imatge.\nFORMAT: làmina de dibuix o cartolina DIN-A4.\nCATEGORIES: A) 1r i 2n d'ESO; B) 3r i 4t d'ESO; C) 1r i 2n de Batxillerat.\nPRESENTACIÓ: heu de presentar les vostres il·lustracions dins un sobre tancat amb el vostre pseudònim i curs, el mateix amb el que hagueu signat la pròpia imatge. A l'interior del sobre hi ha d'haver un full amb el vostre nom complet, curs i grup per saber qui sou.\nPREMIS: cada categoria tindrà un premi, que el jurat pot declarar desert si considera que el material presentat no té prou qualitat.\nEls premis els lliurarem el 23 d'abril, Diada de Sant Jordi. Recordeu: teniu de temps fins el 17 d'abril... Som-hi!\nEsperem les vostres il·lustracions!\nFins aviat artistes!\nPublicat per Equip biblio a 10:11


Activitats d’equitació ‘substituiran’ el parc d’animals en la ‘nova’ Naturlandia - Altaveu el diari digital d'Andorra\nActivitats d’equitació ‘substituiran’ el parc d’animals en la ‘nova’ Naturlandia\nEls rectors del Camprabassa estan ultimant el canvi d’imatge i de rumb de l’ecoparc lauredià que s’ha de fer efectiu durant el mes que ve\n25/05/2021 (15:00 CET)\nEls animals herbívors ja s'han anat retirant. NATURLANDIA\nEquitació en lloc de parc d’animals. Salvant les distàncies, aquest és un dels canvis que es duran a terme en la ‘nova’ Naturlandia. Els màxims responsables Camprabassa estan ultimant els canvis en l’ecoparc lauredià, que l’han de dotar d’on esperit més naturista i esportista. Les properes setmanes s’acabaran de validar les noves propostes i una junta d’accionistes -amb majoria absolutíssima del comú de Sant Julià- haurà d’aprovar els canvis durant el mes que ve per començar-se a fer efectius.\nActivitats d’equitació -com una mena d’escola, fins i tot- s’incorporaran entre les propostes que s’oferiran en un parc que canviarà fins i tot de nom i d’imatge corporativa. El parc d’animals com a tal desapareixerà. De fet, ja s’han anat enviant (o s’enviaran properament) exemplars cap a santuaris de diferents punts. Això no treu que animals de granja continuaran a l’entorn de la Rabassa, que podrà acollir estades de grups infantils i juvenils. Les colònies de tota la vida amb un concepte més actualitzat.\nLa natura (aprofitant l’entorn i reforçant-ho amb activitats com les relacionades amb els equins, per exemple), l’esport (amb l’esquí nòrdic i estades o competicions que hi vagin lligat com a epicentre) i l’oci des d’una doble dimensió: l’atracció del Tobotronc que continuarà sent un referent o la potenciació ja produïda els darrers temps de la gastronomia que s’ofereix especialment a la Borda de Conangle és el triumvirat sobre el qual es vol bastir la ‘nova’ Naturlandia.\nEl nou concepte d’ecoparc lauredià ja serà efectiu aquesta temporada estiuenca i s’acabarà de desplegar a final d’any amb totes aquelles activitat de naturalesa més hivernal. El comú lauredià ha donat un important marge de confiança a l’equip de direcció encapçalat per Xabier Ajona per mirar de revertir la situació de Camprabassa, que l’exercici passat, tot i rebaixar despeses, va veure com la pandèmia feia queia la facturació i, per tant, els resultats continuaven en negatiu.


El Partit Liberal Democràtic (LDP), el partit dominant en la política japonesa des de 1955, ha anunciat que no promulgarà cap legislació destinada a restringir o regular Bitcoin de qualsevol manera. Aquest anunci ve a la llum de les consideracions del govern japonès en escriure la llei de la regulació de Bitcoin després de l’infame Mt. Xoc de Gox a finals del 2013. Mt. Gox va ser l’intercanvi de Bitcoin més gran del món en el temps anterior al seu fracàs, sent el responsable de la majoria de les transaccions de Bitcoin del món. En una brillant mostra d’ineptitud, o el que alguns consideren frau deliberat, Mt. Gox va permetre que faltessin 850 mil bitcoins. En el moment d’aquesta desaparició, els bitcoins valien més de 450 milions de dòlars.\nPer sort, en lloc d’aprovar amb pressa una legislació restrictiva sobre els intercanvis de Bitcoin o la pròpia moneda, el Partit Liberal Democràtic Japonès va prendre el seu temps, deliberant sobre si aprovar o no aquesta legislació. Viouslybviament, van decidir no aprovar la regulació de Bitcoin; Takuya Hirai, legislador del LDP i líder de la divisió de mitjans d’Internet del LDP, va parlar en nom del partit i va dir a Reuters que “bàsicament vam concloure que, per ara, evitarem un pas cap a la regulació legal”.\nEfectes potencials de la legislació sobre el preu de Bitcoin\nL’anunci del LDP que es mantindrà neutral sobre la qüestió de la legislació Bitcoin probablement significa una bala esquivada pel preu de Bitcoin. A jutjar per les reaccions anteriors del preu de Bitcoin als intents de la Xina de prohibir Bitcoin del seu país, sembla probable que qualsevol tipus d’aplicació de la legislació Bitcoin produeixi un augment temporal de la volatilitat dels preus de Bitcoin, més que la taxa normal de volatilitat dels preus de Bitcoin , i possiblement una caiguda a llarg termini del preu de Bitcoin.\nNo obstant això, el recent ensurt de la mineria de Bitcoin, Ghash.io, assolir el 51% de potència hash ha produït a la comunitat Bitcoin una minoria que dóna suport a la regulació governamental de Bitcoin. Des del punt de vista ideològic, és il·lògic demanar una regulació governamental, que assumeixi una confiança en el govern, per regular les agrupacions mineres de Bitcoin perquè han eliminat la naturalesa confiable de Bitcoin. És contradictori amb la ideologia llibertària àmpliament acceptada que existeix, almenys de manera vagament, en la majoria de la comunitat Bitcoin. Independentment de les filosofies ideològiques, però, el fet objectiu d’aquesta situació és que hi ha un petit suport per a la regulació governamental de Bitcoin.\nQuè podria significar la regulació de Bitcoin pel preu de Bitcoin? La resposta òbvia és que qualsevol intent governamental de regular Bitcoin exercirà una pressió a la baixa sobre el preu de Bitcoin a causa del fet que probablement allunyaria a moltes persones del Bitcoin..\nTanmateix, això suposa que el govern promulgaria una legislació restringir l’ús de Bitcoin. Què passa si el govern fa alguna cosa per estimular la seva acceptació, com ara relacionar-lo d’alguna manera amb l’oferta de crèdit barat del banc central? En aquesta situació, el preu de Bitcoin es dispararia, juntament amb totes les altres àrees de l’economia que s’inflen molt més enllà dels nivells sostenibles a causa de la política de diners barats del banc central. Malauradament, l’augment del preu de Bitcoin seria extremadament temporal. És probable que la bombolla caigui en algun moment després que el banc central en qüestió contractés el subministrament de crèdit. Així doncs, els efectes de la intervenció del govern sobre el preu de Bitcoin al immediata el terme pot anar de qualsevol manera. Però el llarg termini tots dos efectes són negatius, pel que fa a mantenir una tendència alcista del preu de Bitcoin.\nLa regulació del govern no faria Bitcoin més segur i provocaria un augment del preu de Bitcoin?\nSuposem que la intervenció del govern no produeix cap efecte directe sobre el preu de Bitcoin. Això passaria molt probablement perquè la legislació no s’orientaria cap al propi Bitcoin, sinó als intercanvis de Bitcoin. Suposem que els governs van restringir les operacions dels intercanvis de Bitcoin. Pot semblar que aquest tipus de regulació faria més segur el mercat de Bitcoin i, per tant, estabilitzaria el preu de Bitcoin. No obstant això, com hem comentat, obstaculitzant el mercat dels intercanvis de Bitcoin, fins i tot si es tracta de “seguretat dels consumidors”, es fomenta l’establiment d’un monopoli de la borsa. Imagineu-vos si el govern crea directament o directament un intercanvi de Bitcoin únic o un petit grup d’intercanvis estretament relacionat per dominar les transaccions de Bitcoin d’aquest país..\nQuè passa si aquell intercanvi o el grup d’intercanvis interconnectat acabés sent un altre Mt. Gox i estavellat per ineptitud o frau deliberat? El preu de Bitcoin cauria en picat, igual que quan es va estavellar l’autèntic Mt Gox. No obstant això, a diferència del fiat, no es poden crear més bitcoins a partir de l’aire per afavorir l’entitat insolvent. No hi hauria cap “rescat” per salvar aquesta creació que, a tots els efectes, seria molt similar a un sistema bancari tradicional recolzat pel govern.\nA més, és probable que la caiguda del preu de Bitcoin sigui encara pitjor en aquesta hipotètica situació. Un cop Mt. Gox es va estavellar, els consumidors tenien diverses opcions d’intercanvis de Bitcoin a les quals podien migrar lliurement i, probablement, van aplicar friccions que van disminuir la caiguda del preu de Bitcoin. En una situació en què hi hagi un monopoli d’intercanvi establert pel govern per a tots els països que operin a Bitcoin, les barreres d’entrada establertes per la normativa probablement faran impossible la migració a l’intercanvi d’un altre país si l’intercanvi d’un país fracassa. El resultat d’aquesta limitació de la competència conduiria el preu de Bitcoin al pis en cas d’intercanvi fallit. Podem veure aquí que qualsevol regulació de Bitcoin tindria algun efecte sobre el preu de Bitcoin que es pot preveure o no en aprovar aquesta legislació reguladora.\nLa teoria econòmica i les situacions hipotètiques, a part, és que el Japó ha optat per mantenir el mercat japonès de Bitcoin lliure i no regulat. No es pot saber amb certesa si el govern japonès es mantindrà neutral en la qüestió de la regulació de Bitcoin. Però, de moment, el mercat seguirà sent lliure i el preu de Bitcoin estarà determinat pel joc lliure del mercat, en lloc de les conseqüències invisibles de la intervenció del govern. Podem extrapolar d’aquesta neutralitat japonesa continuada que, de moment, els factors que determinen l’actual tendència del preu de Bitcoin aplanada segueixen sent iguals.\nMentre les coses continuïn sent iguals, l’anàlisi que aquest autor va fer en un anterior article es mantindrà constant. El preu actual de Bitcoin es mantindrà constant i, fins i tot, pot augmentar lleugerament durant les pròximes dues setmanes, fins que el govern federal dels EUA comenci la subhasta dels bitcoins de la Ruta de la Seda confiscats. Després d’aquest moment, es desconeix què passarà amb el preu de Bitcoin. Els bitcoins subhastats podrien inundar el mercat i, per tant, reduir el preu de Bitcoin, o bé els compradors de les monedes de la Ruta de la Seda podrien mantenir-se, cosa que podria mantenir la tendència actual del preu de Bitcoin o servir de catalitzador per a un altre swing en el preu de Bitcoin.\nEl Partit Liberal Democràtic (LDP), el partit dominant en la política japonesa des de\nEl Comitè de Referències Econòmiques del Senat d’Austràlia va revisar l’estat de les monedes\nPer Yanni Koutsomitis [CC BY 2.0], a través de Flickr El Vancouver Sun informa\nLes opinions d’aquest autor no reflecteixen necessàriament les opinions de Coin Brief. Contents1 Jim


L'AMPA protesta pel retard en les obres de la nova Escola Arrabassada\nLa concentració a la plaça de la Font va aplegar prop de 150 persones vinculades a l'escola.\nProp de 150 persones, entre pares i nens, s'han concentrat aquesta tarda amb pancartes per demanar que s’accelerin les obres a la plaça de la Font\nActualitzada 29/06/2020 a les 21:05\nLa paciència dels pares d’alumnes de l’Escola Arrabassada s’està esgotant per l’endarreriment en les obres de construcció del nou centre escolar. Prop de 150 persones, entre pares i alumnes, han portat la seva queixa a la plaça de la Font aquesta tarda. Els concentrats han mostrat pancartes en les quals es podien llegir lemes com «Arrabassada abandonada». L’objectiu de l’acció ha estat donar visibilitat i protestar pel retard de les obres.\nEl mes de juliol de l’any passat el conseller d’Educació, Josep Bargalló, va assegurar que el nou edifici estaria en funcionament el curs 2020-2021, però l’estat d’execució del projecte no ho farà possible. La presidenta de l’AMPA, Arianna Ciurana, ha manifestar avui que «les obres finalitzaran l’any vinent i l’escola estarà en funcionament el curs 2022-2023». Ciurana ha comentat que «fa tres setmanes vam parlar amb el director dels Serveis Territorials d’Educació, Jean Marc Segarra, qui ens va dir que no sabia quan acabarien les obres d’aquesta escola que pensem està maleïda». La presidenta de l’AMPA ha remarcat que la trobada va ser cordial i Segarra «es va posar a la nostra disposició», però el cert és que «les obres avancen amb lentitud». «Hem demanat a Segarra que ens informi puntualment de l’estat del projecte i s’ha compromès a fer-ho, cosa per la qual li estem agraïts».\nCiurana ha apuntat que, després de l’aturada a causa de la pandèmia de la COVID-19, es van reprendre les obres «però el ritme és justet, ja qui hi ha entre sis i vuit treballadors, molt poca gent per un projecte com aquest, que és la construcció d’un nou edifici». Ciurana ha afirmat que «en alguna ocasió algun veí va veure que només hi havia un treballador». Ciurada ha recordat que «l’estiu passat les obres van estar aturades quatre mesos i mai hem vist molta gent treballant».\nEl nou edifici de l’escola Arrabassada està pressupostat en prop de 4 milions d’euros i s’aixeca en un lloc diferent d’on hi ha els barracons, que des de fa catorze anys acullen els estudiants de la zona. Fa gairebé un any el conseller Bargalló va dir en una visita d’obres que la nova escola satisfarà «totes les necessitats d’un projecte educatiu sòlid i innovador», però el cert és que el temps passa i els alumnes segueixen en barracons.\nCiurana no descarta noves mobilitzacions si el projecte no avança com esperen que ho facin els membres de l’AMPA de l’escola. Mentrestant, s’ha creat una comissió específica per gestionar accions reivindicatives com la que aquesta la tarda ha tingut lloc a la plaça de la Font. Com ha dit Ciurana, els veïns de la Vall de l’Arrabassada, principals destinataris de la nova escola, «hem tingut molta paciència però tot té un límit», i ha apuntat que disposar del centre escolar projectat ja fa uns anys en uns terrenys pròxims a les instal·lacions del Club Gimnàstic és un fet de «justícia i de dignitat educativa».\nAlumnes de curta edat han participat en la concentració d’aquest dilluns i han corejat lemes a favor de la finalització del projecte, junt amb els pares que no han dubtat a fer escoltar la seva veu a pocs metres de distància del Palau Municipal.\nComenta el contingut : L'AMPA protesta pel retard en les obres de la nova Escola Arrabassada


On és l’art? | albert mercadé\nPep Vidal. Social distancing. 2020\n[Bonart, agost-octubre 2020]\nArthur C. Danto advertia que la qüestió central de l’art no es troba tant en el preguntar-se què és l’art, ni en saber qui el fa, ni com ha de ser, sinó en assenyalar allà on és. On és l’art en el present context del Covid? On s’ha amagat, on s’engendra, per on es filtra? La hiperactivitat online del sector (amb fórums infinits sobre el confinament) contrasta amb la pobre presència en l’esfera pública i social de les obres dels nostres artistes. Però que no havíem quedat que l’art té unes qualitats úniques de representació simbòlica? I que és un privilegiat transmissor de coneixement? I que és indispensable per a despertar consciències?\nMentre escric això una acció d’Eugenio Ampudia al teatre del Liceu posa feliçment a prova la tesi de l’article. És una intervenció d’una eficàcia comunicativa indiscutible (me n’assavento a través de Reuters); oportuna sobretot pel missatge reivindicatiu de fons: la necessitat d’iniciar una nova era biocènica, que substitueixi l’antropocèntrica anorreadora. En aquesta nova realitat panteista, no obstant, caldrà no perdre mai de vista el diàleg íntim i proper amb la natura, que retorni als principis de cura i cultiu d’un entorn natural sempre savi, lent, simbiòtic i imperfecte (penso en la intervenció Mil flors de Pep Vidal a la fundació Miró del 2017, a on l’artista cultivà -des de la llavor a la floració- tot d’espècies autòctones al jardí de la fundació, a fi d’estimular la polinització de les abelles).\nI després ens arriba també la notícia del fotomosaic coral d’en Joan Fontcuberta, seguint una fòrmula ben coneguda de l’autor. Mentre esperem la genuïtat de la imatge resultant, caldrà exigir als organitzadors que l’obra sigui presentada en un espai de plena centralitat ciutadana (s’anunciava ser inaugurada durant el Festival Cruïlla, que de comú s’orquestra al parc del Fórum).\nI mentrestant on és l’art? No és a la plaça, ni als balcons, ni als carrers. És en una tronada nau industrial de l’Hospitalet, on La Infinita i Jordi Colomer han iniciat un seguit d’accions i reflexions sobre la litúrgia de la mort, que donaran que parlar aquesta tardor. És en la ment d’Antoni Muntadas, que en ple confinament ha tornat dels Estats Units, per pensar com serà l’espai públic en el moment postcovid. Borbolla a l’estudi d’Arranz-Bravo, que no ha parat d’excitar el seu imaginari pictòric febril dedicat a la reflexió sobre l’existència humana. Bull a la sang de Pere Llobera, en les accions pertorbadores en el marc de la seva exposició a LaCapella. I en les antenes 5g flamejants de Joan Pallé. I en la recerca crítica de Mario Santamaria i Mercedes Pimiento, sobre les estructures invisibles des de les que ens sotmeten les grans empreses tecnològiques. I en les papallones de Daniel Steegmann.\nAixí que no en tenim prou. Volem l’art, també, a l’esfera pública. Un art desestabilitzador, sense massatges. Necessitem que ens interrogui de manera col·lectiva i a peu de carrer. Reclamem una aposta decidida per a fer emergir la creació de les catacombes de l’art, en aquest impasse històric. Cert, no tindrem la viralitat happy dels Stay Homas, però amb un tan per cent del catxet que s’estava disposat a pagar per un concert del trio al balcó, des de l’art, creieu-me, la faríem ben grossa.


ALERTA CORONAVIRUS: Més de 60 infectats en un funeral a Espanya\nUn funeral a Vitòria va provocar més de 60 infeccions de coronavirus\nEl nou focus, el més important detectat a Espanya, podria haver fet arribar la malaltia a dos hospitals\nper Redacció dissabte, 7 de març 2020 - 10:29h | Actualitzat a 07/03/2020 10:51h\nMés de 60 persones es van infectar en un funeral a Vitòria. | Cedida\nMés de 60 persones van resultar infectades pel coronavirus després d'haver assistit a un funeral a Vitòria, ara fa dues setmanes. Es tracta del focus més gran de la malaltia que s'ha detectat a Espanya i es va donar pels contactes estrets que es produeixen al llarg d'aquesta mena de cerimònies. Tal com explica 'El País', es tracta de 38 persones que viuen a Haro i Casalarreina, a la Rioja, i 25 més residents a la província d'Àlava. S'investiga si, arran d'aquest focus, també es van infectar cinc membres del personal sanitari dels hospitals de Txagorritxu i Santiago, a la capital basca.\nTot i que aquest darrer extrem encara no s'ha confirmat, aquesta és la principal hipòtesi de les vies d'investigació sanitàries obertes a aquesta hora: que els pacients del funeral fossin el focus que va contagiar cinc persones en aquests hospitals i que van obligar a posar en quarentena fins a un centenar de professionals sanitaris dels dos centres.\nPrimera mort per coronavirus a Catalunya\nTot plegat passa hores després de la mort d'una dona de 87 anys amb patologies prèvies, aquest divendres a la tarda, després de contagiar-se del coronavirus, convertint-se en el primer cas a Catalunya, segons van informar en roda de premsa aquest divendres el secretari de Salut Pública, Joan Guix, i la cap d'urgències de l'Hospital Germans Trias i Pujol de Badalona, Anna Carreras.\nAixí mateix, Catalunya ha sumat nou casos més de pacients contagiats amb la malaltia, i el de la dona morta és el primer que es diagnostica a Urgències. En total, Catalunya suma 46 persones infectades amb el coronavirus, dos d'elles greus: una dona de 29 anys resident a Barcelona, amb una patologia respiratòria greu, i un home de 50 amb una patologia prèvia.\nTrencadora carta de la mare de la nena de 4 amb coronavirus: «Estem aterrits»\nMor una quarta persona per coronavirus a Madrid, set a l'Estat\nLa carta de la mare de la nena de 4 amb coronavirus: «Estem aterrits»\nUrgent: Mig miler de persones infectades per coronavirus a Espanya\nMalaltia País Basc


RSC – ACEDE Catalunya\nMembres de l’ACEDE es reuneixen per promoure el Grup d’Impacte Social\nAquest dijous 7 de juliol a les 14 hores de la tarda, membres de l’Associació Catalana d’Executius, Directius i Empresaris (ACEDE) s’han reunit a les instal•lacions de Fundació Futur per promoure el Grup d’impacte Social de l’associació.\nJoan Vilar i Paco Camarasa, President i Gerent de l’ACEDE, Sergi López i Raimon Martínez, President i Director General de Fundació Futur, José María Torres, president de Numintec i Paco Sosa, Director de projectes de Más Cuota, s’han reunit aquest dijous per parlar sobre la creació del Grup d’Impacte Social de l’ACEDE. Aquesta agrupació vol conscienciar a executius, directius i empresaris del rol que poden adquirir per generar un canvi positiu en la societat a través de les seves empreses.\nDurant el mes de setembre tindrà lloc la segona reunió on es començaran a definir les línies d’actuació, que segons han avançat, poden anar dirigides a la conscienciació, el suport o la creació de nous projectes i la divulgació d’accions de responsabilitat social empresarial.\nEl Grup d’Impacte Social de l’ACEDE queda obert a aquells/es empresaris/empresàries que tinguin les mateixes inquietuds. Les persones interessades a formar part, poden demanar més informació a través del correu info@acedecatalunya.org o el telèfon 93.4525583\nMembres de l’ACEDE es reuneixen per promoure el Grup d’Impacte Socialacede_admin2019-07-15T12:05:47+02:00


El Consell de Mallorca subvenciona els escriptors en llengua catalana amb 16.000 euros\nLa institució insular va recuperar el 2017 la subvenció a l'Associació d'Escriptors en Llengua Catalana, que havia estat suprimida el 2011\n2 min. Palma 12/07/2018 14:00\n651x366 Gabriel Janer i Manila i Pau Faner foren uns dels primers socis de l’AELC. / I. VELÁZQUEZ Gabriel Janer i Manila i Pau Faner foren uns dels primers socis de l’AELC. / I. VELÁZQUEZ\nEl ple del Consell de Mallorca d'aquest dijous ha aprovat una subvenció del Departament de Participació Ciutadana i Presidència a l’Associació d’Escriptors en Llengua Catalana de 16.000 euros per dur a terme un seguit d’activitats que fomenten la creació i el consum de cultura en català: els premis literaris Cavall Verd, l’activitat Espai Reverb, l’edició de 'Notícia bibliogràfica' dels escriptors de les Illes i el recital literari Festival Poésart d’Artà de vi i poesia.\nEl Consell de Mallorca va començar a concedir aquesta subvenció l’any 2006 i la va mantenir fins al 2010. L’any 2011 la va deixar de concedir per motius de restricció pressupostària i el 2017 la va tornar a concedir perquè complia les finalitats d'aquesta institució: donar suport a la dinamització de la creació literària en català i de la cultura i també a les entitats i associacions que les promouen. La subvenció s'ha aprovat amb els vots en contra de Ciutadans i el Partit Popular.\nL’AELC de Mallorca compta amb 140 socis del total de 1.460 que té a tots els territoris de parla catalana. L'AELC té més de 40 anys d'història, i entre els socis fundadors hi trobam mallorquins com l’escriptor Antoni Serra. Al llarg dels anys, a més, ha estat presidida també per autors mallorquins com Josep Maria Llompart i Antònia Vicens.\nDes del 1977, l’AELC ha organitzat nombroses activitats a l'illa (tallers, xerrades, cursos, premis...) amb l’objectiu de fomentar-hi la creació literària en català. A banda d'això, l’AELC té una àmplia capacitat de convocatòria arreu i el 2017 va organitzar 68 activitats en total, tant als territoris de parla catalana internacionalment.\nLa tasca de l'AELC inclou tant l'organitzció d'activitats i tallers com la promoció de la literatura en aquesta llengua. També dona suport als autors que hi escriuen i els informa sobre els seus drets, dona suport jurídic als seus associats i difon l'obra tant a Mallorca com fora de l’illa, especialment a la resta del territori de parla catalana, on també té seus.


El Santos prescindeix del seu equip femení i del de futbol sala per pagar Neymar\nSegons la premsa, el salari de Neymar, un dels més alts del món, ronda els 15 milions d'euros anuals, incloent-hi els contractes amb patrocinadors\n1 min. Rio de Janeiro 03/01/2012 19:31\nEl president del Santos, Luis Álvaro de Oliveira Ribeiro, ha anunciat aquest dimarts que prescindeix dels equips de futbol femení i de futbol sala per no poder costejar-los a causa de l'alt salari de Neymar.\n"Mantenir Neymar va ser un gest d'enorme gosadia (...) però té un cost. Guanyar títols encareix els salaris i és insuportable no haver de reduir els costos", ha dit el president del Santos en una roda de premsa.\nEl dirigent del Santos ha explicat que el finançament d'aquests dos equips depenia de la caixa del club, ja que no hi havia suficients patrocinadors donat l'escàs interès de les televisions. "Si no tanques els comptes, tornes a l'endeutament i al risc d'acabar en el descens", ha resumit abans de qualificar la decisió de "difícil".\nEl salari de Neymar, un dels més alts del món, ronda els 15 milions d'euros anuals, incloent-hi els contractes amb patrocinadors, segons versions de la premsa no confirmades pel club.


Debatent el futur del capitalisme\nED MILIBAND 08/02/2012 00:00\nEl capitalisme del segle XX no funciona en la societat del segle XXI? En una altra època, no fa gaire, aquest debat només se l'haurien plantejat els manifestants que cada any es refugien en iglús als vessants dels Alps. Per tant és esperançador veure que, quan ja han passat més de tres anys des de la crisi financera global, s'ha començat per fi a fer examen de consciència per esbrinar quines lliçons concretes cal treure'n.\nA la Gran Bretanya, els membres del govern dirigit pels conservadors -en especial el primer ministre, David Cameron- s'han fet ressò de la crida del Partit Laborista en favor d'un capitalisme més responsable.\nHi ha una gran diferència, però, entre estar disposat a parlar d'un tema i estar preparat per actuar.\nÉs la diferència entre els que encara creuen que l'únic que poden fer els governs és mantenir-se'n al marge i els que pensen que els governs sí que poden representar un paper, primer en la reactivació de l'economia i després en la fixació d'unes normes que permetin assolir l'èxit en el futur. Per tant, es tracta d'un desafiament no sols per al capitalisme sinó també per a la política.\nA la cimera del G-20 que fa tres anys va tenir lloc a Londres, el primer ministre Gordon Brown i el president Obama van acordar una acció conjunta per allunyar l'economia mundial del caire de l'abisme. Tres anys més tard, alguns governs han adoptat un proteccionisme fiscal miop que només pot desembocar en un creixement raquític.\nSi vam aprendre alguna cosa de la dècada del 1930 és que els governs no es poden arronsar d'espatlles i limitar-se a mirar com la població passa a incrementar les files de l'atur. Em sembla tràgic i sorprenent que alguns governs hagin de tornar a aprendre aquesta lliçó.\nTampoc hem d'oblidar les causes del creixement actual i de la crisi del deute quan ens esforcem per fonamentar les nostres economies sobre una base més sostenible.\nTant els Estats Units com la Gran Bretanya han patit dificultats perquè les seves economies depenien massa dels beneficis artificials del sector financer; el nivell de vida ha empitjorat per a molts, mentre que les compensacions econòmiques han anat a parar a l'1 per cent dels més rics; un model capitalista concret ha propiciat la presa de decisions a curt termini per obtenir beneficis trimestrals en comptes de buscar la riquesa a llarg termini, i s'ha cregut que els interessos creats -des dels grans bancs fins als magnats dels mitjans de comunicació- eren massa importants per enfonsar-se o massa poderosos per poder-los desafiar.\nHem de reconèixer que el degoteig promès pels teòrics del conservadorisme s'ha convertit en una realitat que desafia la gravetat, perquè la riquesa ha fluït cap amunt d'una manera desproporcionada i, massa sovint, injusta. Per abordar adequadament la baixada d'ingressos de la classe mitjana a una banda i l'altra de l'Atlàntic caldria que els governs formulessin noves idees sobre la formació necessària per a la vida laboral i sobre el salari digne.\nEls governs poden definir més bones normes -no més- per incentivar empreses productives que inverteixin, inventin, formin els treballadors, i facin i venguin productes i serveis reals. Necessitem unes regles que frenin el comportament depredador dels que busquen diners fàcils a través d'opes hostils i liquidacions d'actius que no vetllen pels interessos dels accionistes, ni pels dels treballadors ni els de l'economia. A la Gran Bretanya, el Partit Laborista està estudiant com es pot apujar el llistó per a les fusions empresarials i evitar així que el futur de les empreses estigui condicionat per un grapat d'especuladors.\nI els governs han de recordar que els elegeixen per servir el poble i no els poderosos grups de pressió que poden adquirir influència gràcies als diners. Massa sovint els veritables enemics del capitalisme de mercat són alguns dels que més es beneficien de l'actual model, que afavoreix pujades abusives de preus i l'explotació dels consumidors. A la Gran Bretanya, les aerolínies han de ser més transparents sobre el veritable cost de les seves tarifes, i les empreses de fons de pensions no poden seguir venent als clients uns productes que poden erosionar la pensió de jubilació amb unes exorbitants comissions de gestió.\nCom assenyalava Obama en el discurs de l'estat de la Unió, no és sostenible des del punt de vista social ni econòmic que els més rics i poderosos no paguin el que els pertoca per justícia. Estic a favor de les propostes d'un impost a les transaccions financeres que es recapti tant als principals centres d'operacions comercials de Hong Kong i Singapur com a Wall Street i la City de Londres. El govern britànic ha de fer gala de més lideratge a Europa pel que fa a aquest tema, i tots els membres del G-20 hi han de col·laborar.\nLa Gran Bretanya deixa d'ingressar milers de milions de lliures a causa d'unes normes obsoletes que permeten als ciutadans més rics tenir diners en paradisos fiscals. L'administració tributària ha de disposar d'informació sobre els diners i la riquesa oculta darrere de societats pantalla, fideïcomisos i altres productes financers complexos. Si aquestes normes no es poden modificar a través d'un acord internacional, els governs progressistes han de tirar endavant i fer-ho ells mateixos.\nCom va dir Obama en l'esmentat discurs, és de "sentit comú" demanar que un milionari tributi proporcionalment el mateix que la seva secretària.\nCrec que per canviar les regles del capitalisme al meu país caldrà canviar de govern. Però més en general, farà falta un canvi en el que els ciutadans esperen i demanen de la política. La pregunta no és tant si el capitalisme del segle XX no funciona en la societat del segle XXI, sinó si la política pot afrontar el repte de canviar un model econòmic defectuós.


Libro: La universidad pública de Catalunya - 9788416652570 - Lladó Martínez, Albert - · Marcial Pons Librero\nAquest llibre té un doble objectiu: per una banda presenta de forma detallada la configuració del marc jurídic que regula les universitats públiques catalanes, tant des del punt de vista de l’entramat institucional com a partir del repartiment de competències i relacions que s’estableixen entre els diferents òrgans generals universitaris.\nEn segon lloc, es tracten dos dels problemes més actuals que afecten directament les nostres universitats. Un deriva de la necessitat d’emprendre una reforma que permeti l’adequació d’aquestes institucions a les demandes de la societat. Les estructures actuals i el seu marc d’actuació són hereus directes, amb pocs canvis, d’un sistema universitari que tenia com a objectiu bàsic la formació de les elits i la recerca bàsica, amb poca atenció a la transferència de tècniques i coneixements cap a l’exterior. Es presenta un estudi dels canvis que cal afrontar per configurar unes universitats capaces d’interactuar de forma àgil i eficient amb el seu entorn.\nEl segon problema d’actualitat fa referència als canvis que les noves lleis bàsiques de procediment administratiu i del sector públic (Lleis 39 i 40 de 2015) han introduït en les universitats públiques, unes institucions que amb la seva entrada en vigor han deixat de tenir la consideració d’administracions públiques. Aquest canvi ha suposat, per inesperat i per les seves importants implicacions, un sotrac en l’activitat institucional i administrativa de les universitats. S’estudia aquí el significat i l’abast d’aquests canvis i s’intenta aportar llum sobre com ha d’adequar-se l’actuació de les universitats a aquesta nova situació.\nPrólogo de JOan Manuel Trayter Jiménez.


Després d’una factura fiscal de 69,1 milions de dòlars imposada pel Servei Nacional d’Impostos de Corea del Sud (NTS) a finals del 2019, el gegant d’intercanvi de criptomonedes Bithumb ha presentat una denúncia davant el Tribunal Tributari per negar la factura fiscal. L’NTS i Bithumb han d’esperar 90 dies per a una decisió del tribunal.\n1 Bithumb vol tornar els diners\n2 NTS diu que els intercanvis criptogràfics han de pagar impostos\n3 Condicions normatives estrictes per als intercanvis criptogràfics de Corea del Sud\nBithumb vol tornar els diners\nD’acord amb Korea Times, Bithumb vol que el Tribunal Tributari anul·li la factura fiscal de NTS de 69,1 milions de dòlars. Segons la denúncia presentada pel gegant d’intercanvi criptogràfic, no hi ha motius per a la factura fiscal imposada.\nLa companyia també va argumentar que el país no reconeix legalment la criptomoneda i, per tant, l’NTS no té l’autoritat per imposar un impost sobre les transaccions i transaccions de criptografia.\nUn funcionari que representa la firma de canvi va dir:\n“Vam pagar la totalitat de la quantitat i des de llavors ens hem preparat per discutir. Creiem que se’ns donarà l’oportunitat d’aclarir la nostra postura davant dels tribunals ”.\nEl NTS va emetre una factura d’impostos retinguts per 69,1 milions de dòlars (80.300 milions de won) a l’empresa de canvi de criptografia el novembre de 2019. La categoria d’impostos és un impost sobre la renda pagat al govern pel pagador o el negoci en lloc del destinatari dels ingressos..\nSeu central de Bithumb a Seül, imatge de Korea Times\nNormalment, l’impost també es reté o es dedueix directament dels ingressos en la majoria dels casos. Això significa que, d’acord amb la factura fiscal imposada, l’empresa de canvi no va tenir més remei que pagar l’import a la NTS abans de distribuir els ingressos restants als seus clients i clients..\nEn emetre la factura fiscal a Bithumb, l’NTS va classificar el comerç criptogràfic de les empreses d’estrangers com a ingressos diversos i va dir que reconeixia les plusvàlues corresponents com a actius..\nL’agència tributària argumenta que aquests guanys retirats en el Won de Corea del Sud dels comptes de persones estrangeres es consideren ingressos imposables. L’agència també exigeix una imposició justa basada en el principi que on hi hagi ingressos també hi hauria d’haver un impost.\nNTS diu que els intercanvis criptogràfics han de pagar impostos\nCom en el moment de la premsa, no hi ha hagut cap paraula de la NTS sobre la denúncia. Un funcionari de l’agència va dir que es neguen a fer comentaris sobre l’assumpte i que esperaran el judici del tribunal tributari d’aquí a 90 dies.\nChoi Hwoa-in, assessor del regulador financer de Corea del Sud, el Servei de Supervisió Financera, va dir:\n“Bitcoin (BTC) segons la llei actual no és un actiu. És clar i senzill. El Ministeri d’Economia i Hisenda ja ho va deixar clar. L’NTS que avança amb la imposició fiscal és infundada i infundada, sobretot perquè encara espera l’opinió del ministeri sobre el mateix assumpte que va tornar a buscar “.\nEls experts assenyalen que la legislació fiscal del país no reconeix les criptomonedes i que la NTS no té cap autoritat per imposar impostos sobre els beneficis de les monedes digitals.\nA més, les monedes criptogràfiques i virtuals no són tangibles i no es poden classificar com a “actius”.\nEls experts també afirmen que la campanya fiscal il·legal de l’NTS contra Bithumb és només una manera d’establir fonaments sòlids perquè l’agència tributària imposi impostos sobre les monedes virtuals i els guanys de les transaccions criptogràfiques.\nLa disputa arriba en un moment que ha vist augmentar el comerç criptogràfic i els beneficis obtinguts de les monedes digitals a Corea del Sud. Aquesta tendència creixent podria ser la que ha motivat les autoritats fiscals dels països a considerar el comerç criptogràfic i els guanys per correspondència com una nova font d’ingressos imposables.\nCondicions normatives estrictes per als intercanvis criptogràfics de Corea del Sud\nTan popular com podria ser la criptografia a Corea del Sud, el país ha fet poc per crear un entorn propici per a les divises virtuals i el comerç de criptografia, com han fet altres països del sud-est asiàtic..\nEl juny de 2019, Blockonomi va informar que el regulador financer del país, la Comissió de Comerç Just, va aplicar lleis que establien que els intercanvis criptogràfics serien totalment responsables dels pirates informàtics i dels danys posteriors..\nTambé es va informar a l’agost del 2019 que gairebé el 97% dels intercanvis criptogràfics del país es trobaven en fallida a causa de la disminució de les activitats comercials. Es va informar que els projectes de blockchain i criptografia van afavorir la llista de les seves fitxes en plataformes fora del país culpant les mesures estrictes posades en el comerç de criptografia al país..


Aceptar Aquest lloc web utilitza coopies pròpies per oferir un millor servei. Si continua navegant considerem que acepta el seu ús. Trobarà més información a la nostra politica de cookies..\nUn espai on l'estudi i el desenvolupament personal són una prioritat\nA RESIDÈNCIA UNIVERSITÀRIA SARRIÀ, S.L. ens preocupem per la seva privacitat i la transparència. A continuació, li indiquem en detall els tractaments de dades personals que realitzem, així com tota la informació relativa als mateixos.\n¿QUI ES EL RESPONSABLE DEL TRACTAMENT DE LES SEVES DADES?\nRESIDÈNCIA UNIVERSITÀRIA SARRIÀ, S.L.\nC/ ESPORTS 1-7, 08017 BARCELONA.\n93 206 55 40.\nA RESIDÈNCIA UNIVERSITÀRIA SARRIÀ, S.L. tractem la informació que ens faciliten les persones interessades amb la finalitat de fer la gestió administrativa, comptable i fiscal, així com enviar-li comunicacions comercials sobre els nostres productes i/o serveis.\nQUAN DE TEMPS CONSERVAREM LES SEVES DADES?\nQUINA ES LA LEGITIMACIÓ PEL TRACTAMENT DE LES SEVES DADES?\nLi indiquem la base legal pel tractament de les seves dades:\nConsentiment del interessat: REGLAMENT (UE) 2016/679, del 27 d’abril de 2016 del Parlament Europeu, i del Consell relatiu a la Protecció de les persones físiques en el que respecta al tractament de les seves dades personals i la Llei Orgànica 3/2018, de 5 de desembre, de Protecció de Dades Personals i garantia dels drets digitals.\nEstan previstes cessions de dades a tercers per garantir la correcte realització dels serveis contractats.\nQualsevol persona te dret a obtenir confirmació sobre si a RESIDÈNCIA UNIVERSITÀRIA SARRIÀ, S.L. estam tractant dades personals que els concerneixin, o no.\nEn determinades circumstancies i per motius relacionats amb la seva situació particular, els interessats podran oposar-se al tractament de les seves dades. En aquest cas, RESIDÈNCIA UNIVERSITÀRIA SARRIÀ, S.L. deixarà de tractar les dades, excepte per motius legítims imperiosos, o l’exercici o la defensa de possibles reclamacions.\nEn cas de que senti vulnerats els seus drets en el que respecta a la protecció de les seves dades personals, especialment quan no hagi obtingut una resposta satisfactòria en l’exercici dels seus, pot presentar una reclamació davant l’Autoritat de Control en matèria de Protecció de Dades competent a través del seu lloc web: www.agpd.es\nLos dades personals que tractem a RESIDÈNCIA UNIVERSITÀRIA SARRIÀ, S.L. provenen del propi interessat.\nDireccions postals i electròniques\nDades identificatives de residents\ncomprar viagra madrid .. comprar cialis original\n© 2021\t. Residència Universitària Sarrià: Residència d'Estudiants Universitaris a Barcelona


Un exmonitor de música de Mollet accepta gairebé vuit anys de presó per fotografiar alumnes menors\nPublicat 11/3/2019 15:50:13 +01:00CET\nLa pena de presó se suspn a condició que no resideixi a la ciutat durant cinc anys i no s'acosti a les víctimes\nUn exmonitor de música del Collegi Sant Gervasi de Mollet del Valls (Barcelona) ha reconegut aquest dilluns que va fotografiar quatre menors i va compartir les imatges a internet i ha acceptat una condemna de set anys i 11 mesos de presó per un delicte de distribució de pornografia infantil i quatre de revelació de secrets, de manera que ha evitat la continuació del judici contra ell a l'Audincia de Barcelona.\nEn la vista a la Secció Cinquena de l'Audincia, el tribunal ha dictat sentncia ferma contra ell per ha acordat la suspensió de la pena pel termini de tres anys --en no superar cada delicte per separat els dos anys de presó-- condicionat al fet que l'acusat no reincideixi, compleixi un allunyament de 1.000 metres i no comunicació amb les víctimes i no visqui a Mollet durant cinc anys, així com al fet que segueixi un tractament psicolgic.\nEl tribunal el condemna a indemnitzar les víctimes amb 32.000 euros --ja n'havia consignat 9.000--, i a una multa de 3.420 euros, haur de comparixer cada sis mesos en una comissaria per donar compte de les seves activitats i se li imposa una llibertat vigilada de quatre anys i la inhabilitació per exercir professions en contacte amb menors durant sis anys.\nEl collegi, que es va personar com a acusació particular i que va acomiadar l'exdocent en descobrir els fets, ha estat condemnat com a responsable civil subsidiari i hauria de respondre per la indemnització de tres de les víctimes, perqu són alumnes, en cas que el condemnat no les indemnitzés.\nFOTOGRAFIES AL COLLEGI\nL'acusat M.P.O. ha adms que entre el 2013 i el 2015 va fotografiar les cames, els glutis i l'entrecuix a tres alumnes del collegi on treballava com a monitor de música des de feia deu anys, aprofitant les activitats extraescolars al centre, i també que va captar una neboda quan anava en biquini, imatges que va posar a la disposició d'altres usuaris a internet.\nTambé ha reconegut que mitjanant un portal en línia va posar a la disposició de la resta d'internautes de manera remota 13 carpetes amb 4.014 arxius de pornografia infantil, i que era l'administrador d'una comunitat virtual, que va ser descoberta per una operació de la Policia Nacional.\nLa Fiscalia demanava inicialment per a ell 20 anys de presó per quatre delictes de descobriment i revelació de secrets i un delicte de distribució de pornografia infantil, per ha tingut en compte els atenuants de reparació del dany --en consignar-se els 9.000 euros-- i de penediment, per rebaixar les seves pretensions.\nLes acusacions particulars que representaven les famílies i el collegi, i l'acusació popular exercida per l'Ajuntament de Mollet s'han adherit al pacte de conformitat, i tampoc no s'han oposat a la suspensió de la pena.\nDiverses fonts de la representació del collegi han explicat als mitjans que en aquest pacte han prioritzat que l'exdocent passi el mxim temps possible allunyat de les menors, i que des d'un primer moment es van posar al costat de les famílies, en sufragar els costos de les dues que s'han presentat com a acusació particular.


Krak’s, una manera diferent de portar l’art a tothom\nQuadres de qualitat, únics, fets a mida i per totes les butxaques\nDijous, 16 abril 2009. 03:00. Redacció AnoiaDiari.\nMés de deu anys treballant en un local, en un taller, en les pàgines web i evidentment pintant, pintant molt, finalment el projecte igualadí Krak's surt a la llum. Un taller d’artistes que permet fer quadres de qualitat i tenir una manera de distribuir-los al marge de les galeries i exposicions. D’una banda és un complement pels artistes, perquè a falta de mercat no hagin de deixar de pintar i puguin donar a conèixer la seva obra; de l’altra és una manera de fer arribar bon art, de qualitat, a tothom amb uns preus raonables. Aquest Sant Jordi des d’anoiadiari·cat sortegem un dels seus quadres. Participa-hi!\nQuè és Krak’s?\nEn Jordi Sanahuja i en Miquel Claramunt, porten anys darrera aquest projecte i finalment ho han aconseguit. Sota la “marca” Krak’s, s’apleguen més de 50 col·leccions de diferents tipus de quadres, estils, colors i formes. ‘Els artistes no sempre poden viure del seu art i han de deixar de pintar –explica Sanahuja- i és una llàstima perquè el que vol tot artista, a banda de poder-se guanyar la vida és pintar. Krak’s ofereix aquesta opció, de moment a 6 artistes que no podem dedicar-nos només a pintar i ho combinen amb alguna altra feina. Pintem amb el nostre estil propi i a través de la pàgina web mostrem els quadres i la gent els pot adquirir’. És una manera artesana de fer art.\nSanahuja reconeix que Krak’s no és una solució pels artistes, però sí ‘una ajuda, una petita aportació més o menys fixa de diners que permet no haver de deixar de pintar’.\nMés de 50 col·leccions i 1.500 quadres\nA través de tres pàgines web, s’exposen pràcticament tots els quadres dels diferents artistes: Jordi Sanahuja, Elisabet Solé, Judit Roma, Sara Cuadros i esporàdicament Balbina Sardà i Arian Morera.\nA www.artweb.cat s’hi poden trobar 36 col·leccions de quadres contemporanis, línies modernes, figuratives abstractes... ‘El fet de ser diversos artistes, podem oferir una gamma molt completa de col·leccions que s’adeqüen a diversos entorns’ explica Sanahuja, ‘amb els diferents artistes s’aconsegueix la varietat i és més fàcil que la gent hi trobi el que li agrada’.\nA www.petitart.cat hi ha les diferents col·leccions de quadres infantils, de diversos estils, motius i colors.\nA www.artdelaterra.cat s’hi poden trobar una gran varietat de quadres relacionats amb Catalunya, escuts, muntanyes de Montserrat, quadres de benvinguda, quadres infantils...\nQuadres a mida\nLa gran varietat de quadres de Krak’s, però, no es limita al que s’exposa a la web, sinó que es fan els quadres a mida. ‘Un dels avantatges del sistema que utilitzem a Krak’s és que els quadres es poden personalitzar. A partir del mostrari a Internet, es poden demanar variacions o fins i tot canvis complets al quadre. Tenim una col·lecció amb alguns instruments de música, si enlloc d’un saxo hi vols una guitarra el fem; un quadre figuratiu on hi predomina el verd i el vols del mateix to que les cortines, busquem el color i el fem. Això sí, sense perdre la qualitat’.\nI és que tal i com insisteixen Sanahuja i Claramunt, Krak’s ‘no és una fàbrica de produccions en sèrie de quadres, sinó una manera artesana de fer art, quadres, però de manera que sigui assequible i agradable als consumidors’.\nSanahuja recorda que són obres d’autor, úniques, fetes a mida, moltes vegades, i de gran qualitat però amb un preu que fa més fàcil que la gent pugui tenir ‘un quadre de debò, no aquests que es fan en sèrie i que a Ikea en pots trobar 10.000 d’iguals, i no arruïnar-te al comprar-lo’.\nAquest Sant Jordi, anoiadiari·cat sorteja un quadre de Krak’s!\nDes d’anoiadiari·cat us animem a visitar les webs de Krak’s, amb especial atenció a l’art de la terra, ja que aquest Sant Jordi en sortegem un quadre (de 30x30). El guanyador o guanyadora podrà escollir entre tots els que hi ha a la pàgina (dels quadres sobre Catalunya) o demanar-ne un de més personal dins aquesta col·lecció. Animeu-vos a participar! Pots fer-ho AQUÍ mateix.\nVeciana, Calaf, Els Prats de Rei i La Llacuna també s'omplen de caramellaires\nCaramelles amb fred i pluja\nSet escriptors anoiencs escriuen un conte per capítols a anoiadiari·cat\n16 d'abril 2009.08:59h\nEn vaig comprar un per Nadal, un de l’escut amb les quatre barres, el tinc al menjador i la veritat, m’encanta! Recomano especialment aquests d’art de la terra i els infantils, per tots aquells... Llegir més que teniu canalla. A més els podeu fer a la mida.\nFelicitar a Krak’s per la iniciativa i a tots els artistes que en formen part!


Vols barats de La Corunya a San José de Costa Rica des de 555 € a Iberia\tDe visita a Costa Rica, passar per la seva capital resultarà inevitable, ja que hi conflueixen totes les vies de comunicació amb el país. La ciutat encara conserva empremtes del seu passat colonial, principalment al centre històric,…\nVols barats Costa Rica San José de Costa Rica La Corunya-San José de Costa Rica\nNecessitem que ens indiquis les dates concretes del viatge per poder mostrar-te els preus per a aquest trajecte. Vols barats de La Corunya a San José de Costa Rica de La Corunya a San José de Costa Rica La Corunya-San José de Costa Rica, Costa Rica Vols barats de La Corunya a San José de Costa Rica (SJO)\nVols a Costa Rica des de 451 €\nVols La Corunya-San José de Costa Rica\nConsulta l’oferta de vols de La Corunya a San José de Costa Rica i reserva el teu bitllet d’avió en línia. Iberia et garanteix els millors preus d’última hora per a la nostra oferta de vols barats de La Corunya a San José de Costa Rica. Els preus mostrats corresponen a cerques de vols a de La Corunya a San José de Costa Rica fetes recentment per clients. Poden canviar segons la disponibilitat de places, possibles variacions de tarifes, taxes i altres suplements en el moment de fer la consulta. Els preus per trajecte són aplicables comprant bitllets d’anada i tornada.


Demanem que s’avanci en la implementació de la T-Mobilitat arreu del territori | UGT Catalunya\nDes del sindicat de Carreteres i Urbans de la UGT instem a les administracions competents a què, atenent els criteris de salut, es prenguin les màximes mesures de protecció pel que fa als riscos de salut per la Covid-19. Ara més que mai és necessari que l’administració es comprometi i garanteixi la mobilitat de totes les persones de forma sostenible i segura, donant alternatives al vehicle tot establint un model de mobilitat sostenible, accessible, més planificat i eficient. Des de la UGT considerem que la nova normalitat s’ha de vertebrar sobre l’eix troncal que representa el transport públic col·lectiu.\nEn aquest sentit, volem alertar que:\nØ La manca d’inversions en infraestructures i mitjans de transport adequats genera desigualtats i limita les possibilitats de les persones per accedir als llocs de treball.\nØ La distància entre el lloc de treball i el de residència obliga els treballadors i les treballadores a fer desplaçaments cada vegada més llargs i costosos.\nØ En molts polígons industrials, el transport públic és inexistent o simbòlic.\nPer aquesta raó, demanem a les autoritats competents les millores següents, atès que l’àmbit laboral és el que mou més vehicles privats:\nØ Més inversions per a la millora de la planificació, construcció i manteniment de les xarxes de transport públic.\nØ Plans de formació i sensibilització de seguretat viària en termes de mobilitat dins de l’empresa com a una inversió. La seguretat viària en els accidents in itinere i en missió és fonamental si volem reduir els accidents i la sinistralitat laboral.\nØ Adoptar mesures concretes i permanents que afavoreixin la mobilitat de les persones treballadores al seu centre de treball, sense la necessitat del vehicle privat.\nØ Un sistema tarifari que faci més accessible el transport públic a la ciutadania, que dins del context actual presenta cada cop taxes d’atur i pobres més altes.\nØ Millorar la qualitat dels sistemes de transport públic perquè es conformin com una alternativa avantatjosa davant del transport privat, sense que els treballadors i les treballadores es vegin afectats per la restricció d’horaris, freqüència, cost o qualitat.\nØ Una veritable adaptació de l’accés al transport públic, per a totes les persones amb mobilitat reduïda.\nØ Demanem que arribi al conjunt del territori, tant al que és estrictament urbà com als polígons o nuclis industrials, que sovint són oblidats.\nAquesta entrada ha estat publicada a Mobilitat amb els tags FESMC, t-Mobilitat . Guarda a marcadors permalink.


12 maig 2021 13:35\nEl ViveMenorca retorna a la màxima categoria del bàsquet espanyol després de derrotar el Ford Burgos per 78-66 en el cinquè i decisiu partit de la final de la fase d'ascens. El conjunt de Paco Olmos sempre va anar davant en el marcador\ndB/Efe | 07 juny 2010\nEls jugadors menorquins s'abracen en un pavelló de Bintaufa embogit per l'ascens a l'ACB.\nFerran Aguiló - L.P.\nVIVE MENORCA: Michael Umeh (24), Diego Ciorciari (7), Urko Otegi (11), Caio Torres (6) i Cuthbert Victor (9) -cinc inicial. També jugaren Miguel À. Montañana (2), Francesc Sabaté (-), Josep Maria Guzmán (4), Marc Fernández (9) i Diego Sánchez (6).\n18 de 23 en tirs lliures, 18 de 38 en cistelles de dos punts i 8 de 21 en triples. 37 rebots (12 en atac), 7 pilotes perdudes i 21 faltes personals.\nFORD BURGOS: Zach Morley (15), Aloysius Anagonye (13), Alberto Miguel (7), Jason Blair (2) i Iván Corrales (1) -cinc inicial. També jugaren Peter Lorant (9), Joan Cabot (-), Jesús Castro (13), Manuel Gómez (6) i Albano Martínez del Cura (-).\n17 de 21 en tirs lliures, 20 de 40 en cistelles de dos punts i 3 de 19 en triples.\n23-13, 41-28 -descans- 63-50 i 78-66 -final.\nÀRBITRES: Miguel Àngel Garmendia Zorita i Jesús Marcos Martínez Prada. Sense eliminats.\nEl ViveMenorca derrotà ahir per 78-66 el Ford Burgos en el cinquè i definitiu partit de la final de l'Adecco Or i acompanya el CAI Saragossa en l'ascens a la Lliga ACB, a la qual torna un poc més d'un any després d'haver perdut la categoria.\nL'equip balear va empatar l'eliminatòria divendres, quan s'imposà a Burgos per 57-76, i ahir guanyà a la seva pista el decisiu cinquè duel per segellar el títol i l'ascens. Michael Umeh, autor de 24 punts, fou l'heroi del cinquè assalt per a l'equip menorquí.\nDesprés de descendir a l'Adecco Or, el ViveMenorca es va marcar el retorn a la màxima categoria del bàsquet espanyol com a objectiu a principi de temporada i va construir un equip compacte i amb prou potencial per lluitar per aquesta meta.\nEl club va fitxar Paco Olmos com a tècnic i va combinar bons estrangers -l'escorta Michael Umeh, l'aler Cuthbert Victor i l'ala pivot Rahshon Turner- amb el base Diego Ciorciari, el pivot brasiler Caio Torres i un sòlid bloc de jugadors de l'Estat: Marc Fernández, Urko Otegi, Diego Sánchez, Josep Maria Guzmán, Miguel Àngel Montañana i Francesc Sabaté.\nLa temporada de l'equip illenc havia estat regular, amb males ratxes que el dugueren lluny dels primers llocs (sisè en la jornada 28a), però el conjunt entrenat per Olmos va reaccionar a temps i va acabar la Lliga Regular en la tercera posició, per darrere el CAI Saragossa i el Melilla.\nEn la promoció per pujar, va eliminar en primer lloc el Leche Río Breogán (3-1) i després el Ciudad de La Laguna (3-2). La prematura eliminació del Melilla li va permetre disputar la sèrie decisiva davant el Ford Burgos amb el factor pista a favor, però el triomf castellà en el segon matx a Menorca i després en el tercer va posar els insulars contra les cordes.\nEl Vive va guanyar el quart matx per 57-76 i amb l'opció de decidir la final ahir a Bintaufa. I davant el seu públic va aconseguir el triomf esperat i la plaça d'ascens. Els homes de Paco Olmos no es deixaren sorprendre per segona vegada davant la seva afició i sortiren a la pista del pavelló Menorca amb el ganivet entre les dents. Gràcies a una gran feina en defensa i a bons percentatges en atac, els locals obriren una escletxa al marcador en el primer quart gràcies a un parcial de 23-13.\nAquest avantatge resultà gairebé decisiu per a la victòria final. El matalàs de 10 punts es conservà durant quasi tot el partit i els amfitrions arribaren a gaudir d'una màxima diferència de 17 punts (41-24) poc abans del descans.\nEn el tercer quart, i mitjançant un parcial de 5-15, els castellans s'acostaren a 9 punts (61-50). Però els jugadors d'Andreu Casadevall en cap moment no feren sensació de poder remuntar el partit. Això sí, una cistella triple de Zach Morley cinc minuts abans del final ajustà encara més l'electrònic de Bintaufa fins a un 68-61.\nTanmateix, els deixebles de Paco Olmos saberen controlar els nervis i la tensió del moment i arribaren al darrer minut amb el marge de 10 punts amb què havia conclòs el primer quart. Amb 76-66 en el marcador, les acaballes del matx es convertiren en una successió de tirs lliures. Un cop acabat el matx, hi hagué victòria i festa grossa a Menorca.\nÉs trist que hi hagi empreses esportives que facin ús del nom d'una terra per rebre suports. Després ens trobam amb gent que, en aconseguir èxits l'empresa en qüestió, ho confon amb un èxit pel país el nom del qual ha pres l'empresa.\nMenorca no està d'enhorabona, Menorca està en crisi. La Salle Mahón està d'enhorabona. L'speaker encara fa cantar allò d"a por ellos" a l'afició? Idò sí.. Visca Menorca! (tot i els antimenorquins que hi viuen).\nSom menorquí i ara toca parlar del Vive Menorca, però el mateix dic pel RCD Mallorca. Són empreses sense principis (si en tenen sembla ser que no són en pro de Menorca i Mallorca en tot cas). Confondre els seus èxits amb èxits per als menorquins o els mallorquins en general és un abús, és populisme i, vaja, és una estafa.\nPer Autonomies?, fa mes de 10 anys\nDe nou a mirar es partits del Barça de basket per internet (i això si se pot). Absurds acords de drets televisius i porqueries vàries.\nEn lloc d'avançar anam cap a enrera! IB3 me mata.\nPer pacotur, fa mes de 10 anys\nD'acord amb en Rafel M.\nNo tenc res en contra del ViveMenorca, al contrari, estic content per aquest equip i es seus seguidors. Però estic segur que ara tornarem a patir les conseqüències d'aquest "acord" de reciprocitat entre les illes i el principat en temes televisius que tan contents ens té.\nMos tornaràn a fotre es partits del Barça i la Penya pel C33 es diumenges al migdia pensant que així veurem es partit que IB3 retransmeti. GRAN ERROR !!! Diumenges al migdia aprofitaré per anar a comprar es diari, pendre es sol a una terrassa i beure'm una canyeta.\nEnhorabona al Menorca i es seus seguidors!! Sense cap dubte una al.legria per aquesta terra!!\nPer Rafel M., fa mes de 10 anys\nJa l'hem cagada i IB3 ens privarà la propera temporada de poder veure els partits bons de l'ACB. Esperem que a www.elsesports.cat segueixen retransmetent els partits que no ens deixaran veure per culpa dels acords d'IB3.


C.C. Baix Ter - Supermercats Jodofi: Importants victòries avui a Figueres\nImportants victòries avui a Figueres\nDos victòries importantíssimes aquest matí a la 4a prova del Trofeu Caixa de Girona disputat a la ciutat de Figueres.\nEn la categoria de Benjamins, l'Adrià, ha aconseguit una brillant victòria, i d'aquesta manera ha mostrat la seva candidatura al títol final, ja que tot just s'han disputat 4 de les 10 curses, i en les categories de promoció només puntuen les 6 millors. Amb quatre victòries més l'Adrià seria matemàticament campió. Per aconseguir-ho, però haurà de treballar molt amb l'ajuda d'en Lluis, que de moment està siguent clau.\nEn Nil, en Aquesta mateixa categoria ha aconseguit una meritòria 7a posició.\nLa Marta, en la categoria Femines del 2000, ha hagut de plegar ja que els organitzadors l'han indicat malament i s'ha perdut.\nLa Nàstia, ha mostrat una important progressió, i tot i acabar 3a igual que en les tres primeres curses, només ha perdut 7 segons respecte la 2a classificada. La Judit ha acabat darrera la Nàstia, en 4a posició. En aquesta mateixa sortida, la Yolanda i en Fran cesc, que debutaven, han hagut d'abandonar.\nEn Pau, que avui debutava, i que fa tot just 6 dies que sortia d'una lesió important, ha acabat en 8a posició\nEn Joan Aguilera per la seva part, ha realitzat una magnífica cursa, que finalment ha guanyat, i ha aconseguit així la seva 3a victória consecutiva en la competició, a més, en Joan s'ha reafirmat en la 1a posició de la general, i ara ja porta 11 punts sobre el seu rival més directe (descomptant una cursa)\nLa cursa, que s'ha disputat en un circuit molt ràpid només ha durat 52 minuts, i ja des de bon començament en Joan ha marcat el ritme, i han format un grupet de 5 amb 3 cadets i 2 veterans.\nHa sigut el començament de la 2a volta, quan en Jordi Quintanas ha fet un atac molt dur, que en primer moment ningú ha pogut seguir, però a mitjans de la 2a volta en Joan l'ha atrapat, l'ha passat, i ha arribat cómodament a meta per aconseguir una brillant victòria.\nMissatge escrit per Sergi a diumenge, de maig 03, 2009