Vallve's Blog: Ciència i Internet (ii)\nSegons un estudi de l'"Asociación de Internautas" dos de cada tres internautes confessa que no sap distingir una notícia d'un "bulo". Això és molt preocupant.\nQualsevol persona pot publicar gairebé el que vulgui a Internet. A diferència de moltes fonts escrites, per “penjar” alguna cosa a Internet no s’ha de passar cap procés d’edició o revisió. Molts llocs poden expressar opinions personals que no tenen per què ser certes. Molts cops els propòsits d'una pàgina web no són clars. A més, la informació pot estar motivada per interessos comercials, polítics, religiosos, ... Algunes pàgines comercials poden donar informació esbiaixada per vendre els seus productes.\nPer tot això, tota la informació que trobem a Internet no és adequada per a nosaltres o no té el rigor o profunditat que nosaltres busquem. Això fa que cada cop sigui més important avaluar la credibilitat de la informació que trobem a Internet.\nAquí us deixo algunes coses a tenir en compte per fer-ho:\nÉs útil tractar de localitzar la pàgina principal de la pàgina que visites. Per fer-ho pots intentar de treure tot allò que hi ha al final de l’adreça URL, mantenint l’estructura http://www. .es o .com .....\nEls prefixes .org .gov .com .edu etc... Tenen un significat que ens pot ajudar a identificar el tipus de plana web que estem visitant (comercial, d'una institució institucional, ...). En canvi els .es .us .uk etc .. només ens informen del país on es troba hostatjada la pàgina web\nLes pàgines que contenen el símbol “~” en l’adreça solen ser pàgines personals.\nLa data de creació o modificació de la pàgina pot ser important. Si estem buscant informació recent o volem posar-nos al dia en una matèria, hem de tenir en compte que moltes pàgines web no estan actualitzades o es queden desfasades.\nÉs útil que ens fem també aquestes preguntes?\nQui és el creador de la pàgina?\nQuin és el seu propòsit?\nPots comprar algun producte o fan propaganda d'algun?\nHi ha informació addicional o enllaços a altres pàgines?\nHi ha referències bibliogràfiques?\nLa pàgina està hostatjada en un domini comercial, universitari, ...\nHi ha informació sobre l’autor o autors de la pàgina?\nQuins resultats obtens si busques més informació sobre els autors?\nS’explica només un punt de vista o pel contrari s’expliquen diversos?\nHem d'estar atents de no creure'ns tot el que trobem...\nPer acabar us deixo un vídeo per a que m'ajudeu a analitzar. Es tracta d'un vídeo d'una empresa comercial que ven enzims digestius com a suplements alimentaris. Podem donar com a bona la primera part del vídeo on es descriu el paper dels enzims en la digestió dels aliments, però a partir del minut 5:20 què us sembla tot el que diu? Quines coses ometen o no diuen correctament? Serveixen d'alguna cosa aquests productes?\nPublicat per Vallve a 9:00\nEtiquetes de comentaris: Ciència i Internet


Aquest cap de setmana el complex Joan Serra del Centre Natació Mataró acull el 8è Campionat d'Espanya de Llarga Distància en piscina de 50 m, amb la presència dels millors nedadors estatals de l'especialitat i que tenen a la vista el Campionat d'Europa de Budapest d'Aigües Obertes que se celebrarà al llac Balaton.\nEl dissabte a partir de les 9:30 hores es disputaran les competicions infantils i juvenils, sobre 3 000 m.\nDesprés se celebraran les absolutes sobre 5 000 m, la masculina amb sortida a les 11:20 h, amb la presència destacada del blanenc Guillem Pujol del CN Mataró. I després, a les 12:25 h, la femenina, amb la presència destacada d'Èrika Villaécija.\nEl diumenge a partir de les 8:30 hores tindran lloc les curses de màsters.


Regent Hotel Seül Corea del Sud - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nDescompte a Regent Hotel\n14-3 Chang 4(sa)-dong (29 Madeul-ro 11-gil), Dobong-gu, Seül, Corea del Sud - Veure al mapa\nBarri Dobong-gu Dongdaemun Dongdaemun\nIdeal tant per a la diversió com per al relax, Regent Hotel es troba a la zona de Dobong-gu de la ciutat de Seül. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Per aquells de vosaltres que vulguin aventurar-se Eonyak Gidokgyo Baekhwajeom, Tong Mipl Homeplus Banghak, Seoul Young-u Kwahak Kyoyuk Center són només algunes de les atraccions disponibles per als visitants.\nA Regent Hotel, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, conserge.\nL'hotel compta amb 49 precioses habitacions, i totes inclouen televisió de pantalla plana, aire condicionat, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, nevera. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Regent Hotel és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Seül.\nEstació de metro Chang-dong\nEstació de metro Nowon\nMyeong-dong - 11,85 km\nPalau Gyeongbokgung - 10,63 km\nCarrer Comercial Myeongong - 11,7 km\nCheonggyecheon Stream - 11,07 km\nMonument Commemoratiu de la Guerra de Corea - 14,55 km


BarcelonaEl dia venia marcat per una macrooperació contra la corrupció que, amb l’epicentre a Madrid, afectava principalment el PP de la capital espanyola. I la Moncloa va intentar capgirar els titulars. Mariano Rajoy va demanar a última hora de la tarda un informe al Consell d’Estat -preceptiu però no vinculant en tractar-se d’un òrgan consultiu- buscant llum verda i gruix jurídic per impedir la celebració del nou 9-N. El pas següent serà divendres, quan el consell de ministres aprovarà impugnar el procés participatiu que va substituir la consulta davant el Tribunal Constitucional. Com preveu la llei, l’alt tribunal ordenarà la suspensió automàtica dels preparatius a l’espera d’emetre la sentència definitiva. Els magistrats volien tenir-la redactada abans del 9-N, però el nou recurs, ara contra el procés participatiu i segurament contra parts de la llei de consultes fins ara no impugnades, ho podria retardar. L’argument que, en una nota sòbria, ahir va usar la Moncloa per buscar el bloqueig del nou 9-N era que cal vetar els preparatius “d’una consulta sota la denominació de procés de participació ciudadana ”.


Gandia homenatja la ciutadania per la seua solidaritat i responsabilitat durant la pandèmia | Socialistes / Socialistas de Gandia. PSPV-PSOE\nHomeNotíciesGandia homenatja la ciutadania per la seua solidaritat i responsabilitat durant la pandèmia\nDurant el transcurs d’acte cívic, el consistori gandià també lliurarà l’Escut d’Or de la ciutat als tres medallistes paralímpics, Héctor Cabrera, Miriam Martínez i Kim López, en reconeixement als seus èxits esportius i per ser un exemple de superació davant l’adversitat. Així ho han decidit per unanimitat este migdia totes les forces polítiques municipals a la Junta de Portaveus.\nD’esta manera la corporació municipal vol honorar, agrair i correspondre a la societat gandiana, i en particular als sectors que van resultar essencials durant els mesos més durs de la pandèmia del coronavirus.\nAixí, està previst que acudisquen a este acte una representació dels treballadors i treballadores de la sanitat; del funcionariat; de les forces i cossos de Seguretat de l’Estat; dels comerciants i de les grans superfícies comercials; dels transportistes; dels homes i dones del camp i de la mar; de les entitats sense ànim de lucre; de les associacions i dels col·lectius de voluntariat; dels serveis de neteja i manteniment; del món educatiu i, per últim, dels mitjans de comunicació.\nL’acte institucional del pròxim diumenge, 3 d’octubre, serà també el moment idoni per a lliurar l’Escut d’Or de la ciutat a Héctor Cabrera, Miriam Martínez i Kim López, els tres atletes pertanyents al Club de Córrer El Garbí que van aconseguir una medalla en els Jocs Paralímpics de Tòquio 2020.\nL’homenatge a la ciutadania i als tres medallistes paralímpics tindrà lloc en el transcurs d’un acte institucional al Pati de Canyes del Palau Ducal, amb la presència de la ministra de Ciència i Innovació, Diana Morant; l’alcalde de Gandia, José Manuel Prieto, i una representació de tots els grups polítics municipals a l’Ajuntament de Gandia. L’esdeveniment tindrà aforament limitat i només podran assistir aquelles persones que hagen rebut invitació prèvia.


Llapis amb llavors Sembra Esperança | Botiga Solidària SJD\nEl llapis amb llavors de l'Hospital SJD Barcelona posa a les teves mans l'oportunitat de sembrar esperança per a les persones en situació de vulnerabilitat, com els petits valents que cuidem.\nAmb llavors integrades, aquest llapis té la finalitat de ser plantat després del seu ús per així maximitzar el seu rendiment i no generar cap tipus de residu. Escriu i planta un arbre. Sigues verd, sigues solidari.\nLlavors disponibles: Alfàbrega, Coriandre, Margarida, No m'oblidis i Tomàquet cherry.\nL'Hospital Sant Joan de Déu Barcelona és un centre de referència en pediatria, obstetrícia i docència, que compagina els avenços científics amb el costat més humà de l'assistència. Tot i que la sanitat pública finança la majoria dels seus serveis...


Vaga el 16 de desembre per la Llei Castells: Com serà?\nEl SEPC assegura que la nova LOSU suposa "una amenaça" per al sistema perquè no garanteix l'accés igual a la universitat i posa en perill l'educació pública\nSergio Segura | dimecres, 15 de desembre del 2021, a les 07.28\nEl Sindicat d’Estudiants dels Països Catalans (SEPC) ha convocat una vaga el 16 de desembre contra la llei Castells. Es tracta d’una crida a la vaga d’estudiants d’instituts i universitats públiques d’arreu de Catalunya. El moviment estudiantil ho fa en defensa de la universitat pública i per aturar la nova Llei orgànica del sistema universitari (LOSU), coneguda com a llei Castells (del ministre d’Universitats, Manuel Castells).\nVaga el 16 de desembre: Manifestació d’estudiants per la Llei Castells | DIRECTE\nMinut a minut de la vaga del 16 de desembre d’estudiants d’universitats i instituts i la manifestació a Barcelona.\nEls motius de la vaga del 16 de desembre\nEl SEPC assegura que el text, encara pendent d’aprovació definitiva, suposa “una amenaça” per al sistema educatiu perquè, entre altres coses, “edifica una universitat subordinada a les exigències del mercat“. Denuncia que la llei “no blinda cap mesura concreta per evitar l’elitització“. El sindicat també lamenta que fins ara no s’hagi “volgut escoltar” la seva posició i considera que la reforma s’ha gestat d’esquena a la comunitat universitària. “No és una llei de consens, i qualsevol persona que entengui l’educació com un dret hauria d’estar-hi en contra“, ha assegurat una de les integrants del SEPC al Parlament.\nA banda de l’accés a la universitat, una altra de les crítiques que fa el sindicat estudiantil sobre la llei Castells és que la proposta de llei omet qüestions rellevants com la llengua o les pràctiques remunerades, fet que, diu el SEPC, obre la porta als “abusos” del mercat laboral. A més, creu que “es retalla encara més el poder decisori” dels estudiants i lamenta que la llei pugui acabar aprovant-se “sense tenir en compte l’opinió del conjunt de la comunitat universitària“.\nQuè és la Llei Castells?\nEls motius dels estudiants per fer vaga el 16 de desembre\nFinalment, el sindicat estudiantil també vol aprofitar l’aturada el 16 de desembre per fer una defensa de la llengua catalana i rebutjar la sentència del Tribunal Suprem que imposa una quota de castellà del 25 % a les aules.\n🟡 #VAGA16D || El proper 16D el SEPC convoquem vaga a instituts i universitats d’arreu del territori per defensar la Universitat Pública.\nDavant l’amenaça de seguir convertint la nostra educació en un negoci, les estudiants ens organitzem per aturar la #LleiCastells ✊🏽\n— SEPC (@SEPC_nacional) November 15, 2021\nDiverses plataformes s’han sumat a la convocatòria amb missatges reivindicatius a les xarxes socials. “Defensar una educació pública i de qualitat és aturar la llei Castells. El dia 16, totes a la vaga!”, diu Arran. La CUP també ha compartit el cartell de la convocatòria. Les reclamacions d’aquests estudiants per la LOSU i també pel decret de creació d’universitats fa mesos que duren. Ja al maig, desenes de joves van tallar la via Laietana.\nManifestació el 16 de desembre a Barcelona\nEl SEPC ha convocat una manifestació a Barcelona el 16 de desembre contra la llei Castells com també altres mobilitzacions a diferents punts de Catalunya. A Barcelona, la protesta d’universitats i secundària arrencarà a les 12 a la plaça de la Universitat sota el lema “Aturem la llei Castells”.\nAquesta, però, no serà l’única protesta de la setmana. Els estudiants tornaran a sortir al carrer el 18 de desembre per reivindicar l’escola en català. La marxa començarà a les 12 h a l’Arc de Triomf.\nAssemblees també criden a fer vaga el 15-D\nA banda del 16-F, la Coordinadora d’Assemblees de Facultat de la Universitat Autònoma de Barcelona ha fet una crida a aturar l’activitat lectiva, també, un dia abans, el 15 de desembre. De fet, a la UAB s’han bloquejat els accessos al campus aquest dimecres per evitar les classes.\nLes estudiants ho parem tot per una educació fora de l’abast del capital, pública i de qualitat. De totes i per totes.\nAturem la llei Castells, defensem l’educació que volem ✊🏼 pic.twitter.com/CdOiSp1qVN\n— Assemblea de Comunicació #27Lliures (@Comunicaciouab) November 15, 2021\n— estudiants — instituts — universitats — vaga\nGüerri sobre la velocitat de contagi de l’òmicron: “Té característiques per fer bona la delta”\nAlbert Llimós, periodista de l”Ara’, parla sobre el cas Benaiges, que va destapar\nL’associació Amics de la Rambla, sobre la reforma: “Tenim por que s’allargui 10 anys”\nL’abans i el després de la Rambla de Barcelona: així quedarà amb la reforma | FOTOS\nLes entitats del tercer sector necessiten 1.400 habitatges socials\nVeïns del Raval denuncien frau urbanístic als terrenys de Drassanes\nLa Font de la Guatlla, un barri sense cap plaça


Holiday home St. Saud Lacoussiere with Outdoor Swimming Pool 327 Saint-Saud-Lacoussiere França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nSaint-Saud-Lacoussiere, Saint-Saud-Lacoussiere, França - Veure al mapa\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Saint-Saud-Lacoussiere, no busqui més enllà de Holiday home St. Saud Lacoussiere with Outdoor Swi. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Holiday home St. Saud Lacoussiere with Outdoor Swi, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, reproductor de DVD/CD, nevera per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com piscina exterior, pesca. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Holiday home St. Saud Lacoussiere with Outdoor Swi la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Saint-Saud-Lacoussiere.


Dos detinguts per trencar els vidres de tretze cotxes a l'Alt Empordà\nEls Mossos d’Esquadra va enxampar els homes mentre robaven en una autocaravana | Els detinguts estaven amagats en un llit del vehicle\ndimecres, 9 de gener 2019 - 19:46h | Actualitzat a 09/01/2019 20:41h\nDos homes han estat detinguts per trencar els vidres de tretze cotxes a la Jonquera | Mossos d'Esquadra\nEls Mossos d'Esquadra han detingut dos homes de 27 anys i veïns de La Jonquera, a l’Alt Empordà, per danys a tretze turismes d'un dipòsit de vehicles. La policia va enganxar els dos homes 'in fraganti' mentre estaven robant a l'interior d'una autocaravana. En entrar al dipòsit van descobrir-los amagats en el llit.\nLa investigació policial va determinar que els dos homes eren els responsables dels danys a dotze cotxes que s'havien produït els dies 24 i 27 de desembre. Tots els vehicles tenien els vidres trencats. A més, els propietaris del dipòsit van localitzar un tretzè turisme amb el vidre del copilot esmicolat i a l'interior hi faltaven alguns objectes. Els dos detinguts van passar a disposició judicial el 5 de gener i el jutge els va deixar en llibertat.\nEls homes s’havien amagat en un llit de l’autocaravana\nEls fets van passar el divendres 4 de gener a la tarda, quan una patrulla dels Mossos va rebre un avís. El vigilant d'un dipòsit de vehicles que es troba al punt quilomètric 774 de l'N-I, dins del terme municipal de la Jonquera, va alertar als Mossos que havia vist com dos homes saltaven la tanca de dos metres d'alçada. Una vegada van arribar al lloc dels fets, el treballador els va indicar que hi havia dos homes amagats a l'interior d'una autocaravana del dipòsit.\nResponsables de danyar 13 vehicles\nEls responsables del dipòsit també van localitzar un tretzè cotxe saquejat, amb el vidre del copilot trencat. A més, faltaven objectes de l'interior. Els detinguts tenen antecedents i el dissabte 5 de gener van passar a disposició judicial. Allà, el jutjat d'instrucció en funcions de guàrdia de Figueres els va deixar anar en llibertat.\nMossos d'Esquadra Detingut La Jonquera Alt Empordà


L’ecodisseny aplicat al ‘packaging’: el cas de PUMA i Sanex | Quincalla\nHome L’ecodisseny aplicat al ‘packaging’: el cas de PUMA i Sanex\tL’ecodisseny aplicat al ‘packaging’: el cas de PUMA i Sanex\nAquesta setmana aprofitem les experiències innovadores de PUMA i Sanex per parlar una mica del cicle de vida de l’embalatge. Es poden dissenyar de manera més sostenible una capsa de sabates o una ampolla de sabó? Sembla que sí.\nPUMA reinventa la capsa de sabates: Clever little bag\nDesprés de pràcticament dos anys de feina, 2.000 idees i 4 prototips, PUMA ha trobat una alternativa innovadora i sostenible a la tradicional capsa de sabates. El dissenyador industrial Yves Béhar els ha ajudat a aconseguir-ho, fent possible un nou concepte de capsa que redueix la quantitat de cartró en un 65% en una sola peça que resulta molt fàcil de reciclar i transportar. A més d’eliminar el paper de seda que envolta les sabates, PUMA també ha creat una bossa de PET reciclat en la qual introduir aquest nou concepte de capsa, que a més té una important funció de branding (veure vídeo).\nEn una primera estimació, l’ecodisseny aplicat per PUMA en el seu packaging estalviarà 8.500 tones de paper, 20 milions de MJ d’electricitat, un milió de litres d’aigua, 500.000 litres de diesel, i 275 tones de plàstic. I, segurament, aquest nou disseny de capsa de sabates també resultarà un benefici econòmic per la pròpia empresa.\nTots aquests canvis s’incorporaran definitivament a partir de l’any 2011.\nSanex Zero% redueix l’ús de plàstic\nPer la seva banda, Sanex Zero% ens presenta dues innovacions. En primer lloc, l’eco-pak, un nou envàs per al sabó que és biodegradable, fàcilment reciclable i que reduix en un 73% l’ús de plàstic. Aquest nou concepte d’envàs serveix per reomplir l’ampolla quan el sabó s’esgota, fent possible la seva reutilització i l’estalvi associat de consum de plàstic.\nD’altra banda, Sanex Zero% prescindeix d’ingredients químics innecessaris que poden provocar irritacions o alèrgies sobre la pell, amb el lema “Menys és més”.\nPer avalar el seu bon comportament ambiental, aquest producte compta amb una Ecolabel europea. Aquesta eco-etiqueta certifica Sanex Zero% com un producte biodegradable, amb un impacte mínim sobre els ecosistemes aquàtics i que a més redueix la generació de residus.\nAquest nou concepte de sabó i packaging ja es pot trobar a qualsevol supermercat o drogueria.\nEn definitiva, dos productes molt diferents que han reinventat els seus envasos, redissenyant-los de manera sostenible: menys materials necessaris, més facilitat en el seu transport i reciclatge, i a la llarga, menys despeses.\nEl packaging és un gran repte dels productes i serveis actuals: si una ampolla de sabó o una capsa de sabates poden evolucionar vers models menys impactants i saludables, per què no ho poden fer altres envasos? Tot és posar-s’hi, dedicar-hi recursos, convertir-ho en una prioritat i comunicar-ho bé. La resta funciona sol: nosaltres, els consumidors, els comprarem i valorarem.\npublicat a Ecodisseny\n· Tagged: Packaging, Sostenible.cat


..:: HdR.cat - 1 novembre ::..\nRöhrl-Geistdörfer guanyaven a última hora un ral·li que no volien correr, esdevenint campions del món.\nPenúltima cita en el calendari del campionat del món de ral·lis, el 14è Ral·li Costa d'Ivori finalitzava a la capital nacional, Abidjan, el dilluns 1 de novembre de 1982 amb només 6 equips presents a la cerimónia de clausura. La prova arrancava des de la mateixa ciutat el dimecres 27 d'octubre amb 51 equips presents a la línia de sortida per tal d'afrontar un recorregut de 4935 km repartits al llarg de 4 jornades de competició en les que les especials cronometrades no existien, sino uns controls horaris distribuits al llarg de les etapes anaven marcant per on havien de passar els pilots en un marge de temps imperat pràcticament impossible d'aconseguir. La prova africana només era puntuable per al campionat de pilots.\nEklund-Spjuth van fer un ral·li gairebé lliures d'incidents, permetent acabar en segona posició.\nEl principal punt d'interés de la prova era la lluita pel títol que estaven mantenint l'alemany Walter Röhrl i la francesa Michèle Mouton, si bé aquest duel a punt va estar de no produir-se. D'entrada per la negativa de Walter Röhrl a disputar la prova, ja que per al pilot alemany les proves maratonianes no eren del seu gust, però l'equip Opel el va persuadir per a que iniciés la prova, pel que el seu copilot Christian Geistdörfer va fer les notes acompanyat d'un altre copilot, el suec Bruno Berglund que copilotava en aquesta ocasió el segon Opel Ascona 400 utilitzat com a vehicle d'assistència ràpida.\nD'altra banda, la nit anterior a l'inici de la prova, Michèle Mouton va rebre la terrible noticia de la mort del seu pare, si bé en un primer instant la pilot francesa estava disposada a retornar, després va reconsiderar la opció de correr per tal d'homenatjar a qui la va encoratjar a correr en el món dels ral·lis facilitant-li el seu primer cotxe de competició, un Alpine A110.\nI amb aquesta convicció la parella galo-italiana van sortir a afrontar la primera etapa que portaria als pilots a cobrir la distància entre Abidjan fins a Yamoussoukro, ja que les pilots d'Audi, que debutaven en un ral·li africà, avantatjarien en 8 minuts l'Audi dels seus companys d'equip els quals tenien un paper d'assistència ràpida, parlem del pilot finlandès Hannu Mikkola i l'enginyer en cap de l'equip Roland Gumpert. Idea que no va ser tan bona com semblava d'entrada doncs Gumpert no era massa bo llegint notes i sobre el terreny era més dificil orquestrar les operacions d'assistència.\nArne Hertz, copilot habitual de Hannu Mikkola, també estava a la prova, però en aquesta ocasió copilotava a Stig Blomqvist, en un rol d'ouvreurs, advertint per ràdio dels perills que Michèle Mouton i Fabrizia Pons es poguessin trobar en les pistes ivorianes obertes al trànsit.\nEn tercera posició, a 12 minuts de les liders, s'hi situava l'Opel Ascona 400 de Walter Röhrl i Christian Geistdörfer, els quals sense la tracció integral dels seus rivals, poc més podien fer en un terreny afectat per les pluges torrencials dels dies anteriors a l'inici de la prova, per darrera dels alemanys s'hi trobava el Renault 5 Turbo de Jean Ragnotti i Jean-Marc Andrié.\nD'altra banda, els Toyota Celica de Björn Waldegård i Hans Thorszelius, així com Per Eklund i Ragnar Spjuth, es veien endarrerits quan en passar per torrents d'aigua o bassals grans, els seus cotxes es veien afectats per fallades elèctriques, quelcom que mai havia passat als cotxes de la marca i que deixava als responsables de l'equip totalment desimprovistos. A més a més, l'equip punta de llança, Waldegård-Thorszelius, es veien obligats a canviar la caixa de velocitats i la direcció, caient fins la novena posició provisional.\nLes baixes en aquesta primera etapa van ser notables, sobretot pel caràcter amateur de molts dels inscrits que permetien assolir el mínim de 50 participants i així mantenir la categoria de mundialista de cara l'any següent, però en destacava una, la del Lancia 037 dels italians Adartico Vudafieri i Maurizio Perissinot, els quals debien retirar-se en l'enèssima fallada dels seus propulsors. De fet els italians van haver de completar els reconeixements en un Lada Niva després que el seu cotxe "muleto" també s'averiés el motor.\nLa segona etapa era un bucle amb inici i final a Yamoussoukro dirigint-se cap a la regió nord-oest del país a tocar amb les fronteres de Guinea i Mali, on els dos cotxes d'assistència ràpida en cursa d'Audi i Opel queien de la competició, en primera instància ho feia l'Ascona 400 de Björn Johansson i Bruno Berglund quan l'arbre de lleves es trencava i les vàlvules quedaven doblegades en picar contra els pistons. L'Audi de Hannu Mikkola i Roland Gumpert ho feia poc més tard després de l'enèssim problema de canvi i diferencial del Quattro, que els duia a l'exclusió en superar el màxim permés en retards.\nMichèle Mouton i Fabrizia Pons van haver de canviar el diferencial del seu Audi en la primera meitat de l'etapa, permetent que els alemanys Walter Röhrl i Christian Geistdörfer s'acostessin a la seva posició, però en el retorn cap a Yamoussoukro, els d'Opel van perdre gairebé una hora en haver de canviar el pont posterior del cotxe completant la segona jornada en segona posició per la baixa de Hannu Mikkola i Roland Gumpert però ja a 59 minuts de les liders de la prova.\nJean Ragnotti i Jean-Marc Andrié havien d'abandonar la prova també, quan en una successió de 4 salts, en el quart Andrié va haver d'atendre un avís de ràdio i per tant no va poder advertir del perill al seu pilot, la recepció del salt va ser tan forta que la suspensió frontal del seu Renault 5 Turbo va quedar destrossada i la barra de direcció partida en dos permetent que el Toyota Celica dels suecs Per Eklund i Ragnar Spjuth entressin a ocupar posicions de podi, mentre que Björn Waldegård i Hans Thorszelius, lliures de problemes, escalaven fins la quarta posició provisional.\nEn la tercera jornada es repetia inici i final a Yamoussoukro, però en aquesta ocasió el recorregut feia un bucle en direcció sud fins a San Pedro per arribar a la frontera de Libèria. En el transcurs d'aquesta jornada, Michèle Mouton i Fabrizia Pons van precisar canviar el radiador del seu Quattro només inciar-se l'etapa, per més endavant haver de fer intervencions de major importància en el seu cotxe com la substitució del diferencial i la caixa de canvis, el que va permetre que Walter Röhrl i Christian Geistdörfer en un esforç d'última hora per tal d'afrontar la darrera jornada en primera posició en una cursa lliure de pols en suspensió, escurcessin substancialment les distàncies entre els dos equips arribant a ser en la neutralització de la tercera etapa de tan sols 18 minuts a favor de les pilots d'Audi.\nEn arrancar la quarta i última jornada, de retorn a Abidjan, es va produir un cop de teatre, quan l'Audi Quattro pintat amb els colors de Marlboro de Michèle Mouton i Fabrizia Pons es negava a posar-se en marxa. Va ser precís modificar tot el sistema d'injecció del carburant, pel que les pilots van perdre una bona quantitat de temps. Per tal d'intentar recuperar el temps perdut en l'inici de la jornada, Michèle Mouton i Fabrizia Pons van correr de valent prenent més riscos dels necessaris, a conseqüència dels quals van volcar el seu Audi. Ràpidament Stig Blomqvist i Arne Hertz van acudir en la seva ajuda i van tornar a posar el seu cotxe sobre les quatre rodes, però en l'incident Fabrizia Pons havia perdut les seves notes. Utilitzant un road-book precari van continuar com van poder el recorregut fins a Abidjan, on una densa boira hi afegia més complicacions per les pilots que finalment no van poder evitar l'inevitable, un fort impacte en sortir-se de la pista de nou que provocava tals danys que eren impossibles de ser reparats a temps obligant-les a abandonar la prova.\nWalter Röhrl i Christian Geistdörfer també patien una sortida de pista en el punt que es sortien per segona vegada les pilots d'Audi, però els alemanys podien proseguir el seu camí cap Abidjan, trobant-se així amb la victòria en una prova a la qual no hi volien anar per no ser del seu gust amb una penalització acumulada de 8 hores 43 minuts i 30 segons. Per Eklund i Ragnar Spjuth completaven el recorregut amb 10 hores i 17 minuts de retard acumulat, o el que és el mateix, 1 hora 33 minuts i 30 segons per darrera dels guanyadors de la prova. Completant el podi s'hi trobava Björn Waldegård i Hans Thorszelius amb 11 hores de penalització, és a dir amb 2 hores 16 minuts i 30 segons de demora vers els pilots d'Opel vencedors.\nEls problemes de la primera etapa no van permetre progressar més enllà a Waldegård-Thorszelius.\nEn el campionat per pilots, l'alemany Walter Röhrl esdevenia campió del món per segona vegada gràcies a la victòria que obtenia en terres africanes combinada amb l'abandonament de Michèle Mouton, ja que la diferencia entre els dos pilots era de 27 punts amb una sola cita per disputar-se, el RAC britànic. Per Eklund sumava de nou una posició de podi, el que permetia al pilot suec empatar amb el seu compatriota Stig Blomqvist el qual exercia d'ouvreur al ral·li africà.\nEn el campionat de constructors la general restava igual vers la finalització del Sanremo, ja que la cita ivoriana no otorgava punts en el campionat, pel que títol estava per decidir-se en el sempre complicat RAC, prova en la que a priori els Audi partien amb certa avantatge donat el sòl lliscant pel que es disputa i el baix rendiment que hi generalment mostrava Walter Röhrl en la cita britànica.\nPatrick Tauziac, pilot francès nascut al Vietnam, esdevenia en el primer asiàtic en guanyar un ral·li del mundial\nEl dijous 1 de novembre de 1990 finalitzava a Abidjan el 22è Ral·li Costa d'Ivori, dotzena i per tant penúltima cita en el calendari del campionat del món de ral·lis. La cita africana occidental només era puntuable pel certamen reservat a pilots, el qual ja estava decidit ja a favor de Carlos Sainz des de l'anterior Sanremo, el que es va suposar una llista de inscrits pobre amb només 32 equips i sense les principals estrelles del mundial. La prova que no tenia trams, sino controls de pas, tenia un recorregut aproximat de 3088 km de distància que dels 32 equips que prenien la sortida el diumenge 28 d'octubre, només 14 aconseguien finalitzar-la.\nUn cert desconcert en un control horari va evitar una lluita irreal per la victòria.\nEl ral·li arrancava el diumenge a les 10.30 del matí, per arribar a Yamoussoukro la mitjanit del dilluns després de cobrir 27 controls de pas i una distància total de 901,42 km. Els pilots francesos, peró residents a Costa d'Ivori, Patrick Tauziac i Claude Papin treien profit d'obrir pista gràcies al seu dorsal número 1, ja que en aquesta posició tenien un camp de visió més nítid sense l'estela de pols del participant anterior. Tot i aquest avantatge, Patrick Tauziac i Claude Papin arribaven a Yamoussoukro amb només 5 minuts d'avantatge vers el Mitsubishi Galant VR-4 oficial de Kenjiro Shinozuka i John Meadows, mentre que Rudolf Stohl i Enrst Rohringer restaven en tercera posició amb el seu Audi 90 Quattro.\nEls herois locals i guanyadors de l'edició de la cita l'any 1988 Alain Ambrosino i Daniel le Saux, en aquesta ocasió participaven en un modest Nissan March Turbo, el que els conduia a finalitzar aquesta primera etapa en quarta posició a 50 minuts dels líders i a pràcticament una mitja hora del darrera calaix del podi, pel que les seves opcions d'immiscir-se en la lluita per la victòria o un lloc al podi eren a priori remotes.\nEn aquesta primera etapa es van registrar un total d'onze baixes, entre les quals destacava la dels uruguaians Gustavo Trelles i Daniel Muzio quan aquests lideraven cómodament el Grup N i tenien serioses opcions de proclamar-s'hi campions mundials de mantenir el resultat; el pilot peró no veia una soca d'un arbre oculta entre les fulles i destrossava el seu Lancia Delta Integrale.\nDesprés de descansar unes 16 hores a Yamoussoukro, el dilluns a dos quarts de cinc de la tarda, els 21 participants que restaven en actiu es disposaven a afrontar la segona etapa del ral·li, la més dura de totes del programa amb 1196,33 km de distància al llarg de 27 controls de pas, la qual finalitzaria el dimarts a les 17 a Daloa, a l'oest de la nació ivoriana. Al poc d'iniciar-se la segona etapa, una punxada afectava al Mitsubishi Galant VR-4 de Patrick Tauziac i Claude Papin, el que permetia al cotxe homòleg i oficial de la marca de Kenjiro Shinozuka i John Meadows passar a ocupar la primera posició provisional del ral·li i per tant una pista neta de pols.\nPeró el seu liderat no seria massa llarg, doncs quan es dirigien a Man després de sortir del primer reagrupament de l'etapa que tenia lloc a Seguela, un error de notes comés per la parella oficial de Mitsubishi durant els reconeixements, enviava als líders al fons d'un esboranc on el seu cotxe hi aterrava de morro destrossant el radiador i altres parts vitals, els danys doncs obligaven a la parella japoneso-britànica a esperar a que algú de les seves assistències els portessin cap a casa. D'aquesta manera Patrick Tauziac i Claude Papin recuperaven el liderat de la prova amb un marge no massa ampli vers Rudolf Stohl i Ernst Rohringer, mentre que el pilot guanyador de la darrera edició, el francès Alain Oreille i el seu copilot Michel Roissard, pujava fins la tercera posició provisional amb el seu Renault 5 GT Turbo amb especificacions de Grup N superant entre d'altres a Alain Ambrosino i Daniel Le Saux.\nEn la recta final del ral·li, un control de pas es va situar uns metres per endavant del que s'hauria d'haver instal·lat, el que permetia als participants prendre dues vies, la prevista en un primer moment per la organització i una altra d'alternativa substancialment més curta. Patrick Tauziac i Claude Papin, entre d'altres, van decidir seguir amb la ruta marcada per la organització, és a dir el camí llarg, mentre que Rudolf Stohl i Ernst Rohringer van fer drecera. Quan els austríacs estaven a punt d'arribar al següent control de pas, un periodista els va alertar que els comissaris ubicats en aquell control els veurien venir pel camí incorrecte arriscant-se a rebre una penalització, motiu pel qual els segons classificats van decidir fer mitja volta i prendre el camí que haurien d'haver anat des d'un bon principi perdent uns 40 minuts en tot el procés.\nMés tard la organització es va adonar de l'error d'ubicació del control, motiu pel qual va decidir cancelar totes les penalitzacions que els pilots hi havien sumat en el seu compte particular, mentre que es mantenien les del següent que si estava ubicat on indicava el carnet de ruta; tot plegat va permetre que Patrick Tauziac i Claude Papin gaudissin de 40 minuts més de marge en el seu liderat fregant gairebé la hora de marge, distància que pràcticament ja no es va moure en el que restava de prova.\nA Abidjan doncs els 14 equips participants que havien aconseguit superar els 3088 km de recorregut hi entraven el dijous a partir de les 10 del matí, entre els que Patrick Tauziac i Claude Papin eren els qui menys penalitzacions acumulaven amb 4 hores i 54 minuts. Rudolf Stohl i Ernst Rohringer ho feien a continuació a 1 hora i 2 minuts del temps acumulat pels guanyadors, mentre que el podi ivorià el tancava Alain Oreille i Michel Roissard, pilot que repetia podi a la cita amb un Renault 5 GT Turbo de Grup N si bé l'any anterior aconseguia la victòria al ral·li.\nAlain Oreille no va poder repetir la victòria de la temprada anterior, si més no tronava a trepitjar podi amb un N.\nEn el campionat de producció, Gustavo Trelles i Daniel Muzio lideraven amb el seu Lancia Delta Integrale en els primers compassos del ral·li, peró en tan bon punt van haver d'abandonar el testimoni el recollia Alain Oreille i Michel Roissard, els quals sense gaire problema acabarien assolint la victòria. A efectes de campionat, l'abandonament de Gustavo Trelles impedia al pilot uruguaià proclamar-se campió mundial a la Costa d'Ivori, que per a més desgràcia seva, veia com la victòria del pilot francès el ficava de ple en les travesses pel títol que es decidiria al RAC britànic que tancava la temporada si bé el de Renault no hi tenia prevista la seva participació.\nEn el campionat per pilots, únic certamen per al que la cita otorgava punts, les absències dels principals pilots del campionat, que ja estava decidit en favor de Carlos Sainz, així com l'anecdòtica victòria de Patrick Tauziac, no aportava canvis significatius en la part alta de la taula provisional, i no deixava de ser res més que la primera victòria d'un pilot d'origen asiàtic en el mundial.\nEn el campionat de constructors la taula provisional restava congelada des del Sanremo, ja que la cita de l'oest d'Africa no otorgava punts pel certamen en el que Lancia ja era matemàticament campiona.


Accés a la Biblioteca/CRAI - Biblioteca i Informàtica (UPF)\nAccés a la Biblioteca/CRAI/\nAccés a la Biblioteca/CRAI\nSón usuaris de la Biblioteca/CRAI tots els membres de la comunitat universitària de la UPF i aquelles altres persones expressament autoritzades mitjançant acords individuals o convenis amb entitats.\nTambé poden accedir-hi les persones que vulguin fer consultes acadèmiques (accés a la Universitat, plans d'estudis, etc.) i d'informació general sobre la Universitat, en els horaris en què aquest servei s'ofereix al Punt d'Informació a l'Estudiant.\nTambé qualsevol ciutadà, sigui estudiant universitari o no, pot fer una consulta sobre el fons bibliogràfic, adreçant-se prèviament al taulell d'informació de cadascuna de les tres seus de la Biblioteca/CRAI.\nLes biblioteques del Consorci de Serveis Universitaris de Catalunya (CSUC) facilitaran mútuament l’accés als usuaris correctament acreditats de les altres institucions membres.\nTot i que l’accés a les biblioteques sol ser lliure, en algunes circumstàncies es pot limitar aquest accés.\nDe manera excepcional, en períodes amb alta demanda o per altres motius, es podran establir mesures que prioritzin l'accés als usuaris de la mateixa institució.\nPer altra banda, et recordem que, si necessites un espai per estudiar i preparar els exàmens, també pots utilitzar les biblioteques de la ciutat de Barcelona, que ofereixen connexió a Internet. A més, algunes d’aquestes biblioteques i altres centres disposen de sales d'estudi i de sales d'estudi nocturnes.


L’Europa tradicional s’esquerda | Natàlia Segura Raventós | Brussel·les | Política | El Punt Avui\nL’Europa tradicional s’esquerda L’Europa tradicional s’esquerda L’Europa tradicional s’esquerda L’Europa tradicional s’esquerda + L’Europa tradicional s’esquerda E-mail\nBrussel·les - 19 febrer 2019 2.00 h\nEls democratacristians i els socialistes perden el control de l’eurocambra, segons indica el primer sondeig electoral a escala europea\nL’auge dels liberals els situaria com a aliats per formar majories\nL’Europa tradicional s’esquerda Arxiu.\nVista general de la seu del Parlament Europeu, a Estrasburg PATRICK SEEGER / EFE.\nL’Europa tradicional s’esquerda L’Europa tradicional s’esquerda L’Europa tradicional s’esquerda L’Europa tradicional s’esquerda L’Europa tradicional s’esquerda E-mail\nLa Unió Europea (UE) s’acosta a un panorama polític més heterogeni i complex, que trenca amb el domini dels partits tradicionals que controlen les estructures de poder europees. Les dues grans famílies polítiques del Vell Continent, els democratacristians i els socialistes, s’enfronten en les pròximes eleccions europees a la seva derrota com a forces majoritàries del bloc.\nPer contra, el previsible auge dels grups liberals situa aquest corrent polític en primera línia com a partit frontissa que serveixi per esmorteir la caiguda de l’aliança socialdemocristiana, a canvi de reformes al projecte europeu.\nMentrestant, guanya força la idea d’una coalició europeista i de centre, s’endevina una oposició híbrida amb una esquerra lleugerament tocada i una extrema dreta a l’alça sense capacitat, però, de bloqueig.\nEl primer agregat d’enquestes estatals sobre les eleccions europees, publicat ahir, revela que el Partit Popular Europeu (PPE) i els socialistes europeus perdrien la majoria parlamentària que tenen actualment en sumar entre tots dos només un 45% dels escons.\nEl grup popular, comptant els vots que els donarà l’hongarès Viktor Orbán, continuaria sent la primera força a l’eurocambra, amb 183 seients, però hauria de buscar més amics a l’arc parlamentari per no perdre el timó de les institucions europees. I és que s’endevina una davallada dolorosa dels seus històrics aliats, els socialistes. En hores baixes a França i Itàlia, dos dels seus feus importants, el Partit Socialista Europeu (PSE) és la formació europea que, en proporció, perdria més escons i es quedaria amb 135, segons aquesta primera projecció de resultats.\nLa ultradreta creix\nLes bones perspectives dels liberals els auguren un rol destacat en el mercadeig de cadires posterior als comicis europeus i a l’hora de fixar la línia política de la cambra i de la Comissió Europea.\nL’Aliança dels Liberals i Demòcrates per Europa guanyaria escons i podria tenir fins a 75 eurodiputats, que, sumats als socialistes i populars, superarien el llindar dels 353 escons de majoria al Parlament Europeu.\nCal destacar, però, que aquestes enquestes no inclouen en aquest grup la República en Marxa del president Macron. De fet, gran part dels 58 escons que poden anar per a nous partits s’atribueixen a la seva formació. El gran monstre de l’extrema dreta de què es parla en aquestes eleccions podria no ser tan terrible, si bé espanta el seu previsible creixement. El grup en què s’integren l’Agrupació Nacional de Marine Le Pen i La Lliga de Matteo Salvini podria ocupar fins a 59 escons. Ara bé, si s’agrupessin amb el bloc dels conservadors i populistes on hi ha el polonès Llei i Justícia i el Moviment 5 Estrelles, tots plegats representarien més d’un 20% de la cambra.\nPel que fa a les formacions d’esquerra, el grup dels Verds i l’Aliança Lliure Europea obtindria 45 escons i el de l’Esquerra Unitària n’aconseguiria 46, cosa que implica una lleugera caiguda dels dos en aquests comicis. Amb la incògnita sobre quants eurodiputats podria aportar el moviment de Iannis Varufakis, de moment l’esquerra s’arrisca a quedar en segon pla a l’eurocambra, amb poc més del 13% dels escons. És a dir, per darrere del bloc d’extrema dreta i populista. Amb tot, es tracta del primer pronòstic just abans que comenci la campanya electoral i quan encara falten per concretar aliances polítiques i candidats.\nTampoc és del tot segura l’absència dels eurodiputats britànics davant la possible pròrroga del Brexit. L’eurocambra hauria de passar dels 751 eurodiputats actuals a 705 en la nova legislatura, si es fa efectiva la sortida del Regne Unit l’1 de juliol. Per tant, encara queda partit per jugar i les enquestes podrien canviar en els pròxims mesos.\ndels vots obtindria la suma de populars i socialistes, per sota del 53% de l’actual legislatura.\nXifres poc representatives a l’Estat\nEl recopilatori d’enquestes del Parlament Europeu que ha servit per confegir el sondeig detalla les previsions fetes per algunes empreses demoscòpiques estatals que no tenen en compte, però, les aliances noves i l’aparició de nous partits.\nAixí, de moment aquests pronòstics preveuen l’entrada del partit ultradretà Vox a l’eurocambra amb 6 eurodiputats, mentre que el PP en perdria 2, el PSOE en guanyaria 2 i Ciutadans, 10. La coalició de Podem, Esquerra Unida, Equo i els comuns obtindria 9 escons. Per contra, ERC guanyaria només un eurodiputat, mentre que ni el PDeCAT ni el PNB ni Bildu en traurien cap.\nAra bé, en les últimes eleccions, celebrades el 2014, les forces independentistes catalanes van guanyar tres escons a l’eurocambra. En aquest sentit, fonts parlamentàries ja avisen, per tant, que aquests resultats cal agafar-los amb pinces perquè no estan basats en els nous elements electorals.\nEl Punt Avui. Girona 19-02-2019, Pàgina 36\nEl Punt Avui. Nacional 19-02-2019, Pàgina 24


Notícies - El Pla Estratègic de l'Esport serà una realitat a principis de 2017\nL'esport santcugatenc debatrà el seu futur\nEl Pla Estratègic de l'Esport tindrà una comissió mixta integrada pel govern local, l'oposició, la Coordinadora d'Entitats Esportives, els clubs esportius i altres agents esportius. És una de les conseqüències de la moció presentada per ERC-MES i Convergència, que el ple ha aprovat aquest dilluns per unanimitat. Aquesta comissió presentarà un esbós del pla abans d'acabar l'any per determinar la situació del món esportiu a Sant Cugat i les mesures per millorar-lo.\nEl nou pla d'equipaments i d'usos i les subvencions per als clubs esportius són alguns dels aspectes que integrarà el document, que preveu que abans de l'estiu estigui constituïda la comissió per aprovar durant el primer trimestre del 2017 el pla que ha de marcar el futur de l'esport santcugatenc.\nLa portaveu d'ERC-MES, Mireia Ingla, ha recordat que la comissió integra tothom i per això és un repte ambiciós de cara a la participació.\nPer primera vegada tenim un repte ambiciós i indispensable per a Sant Cugat que pot ser el paradigma de la participació ciutadana.\nAl marge de la comissió mixta, la moció també recull una revisió del Pla d'Equipaments municipals, la possibilitat de patrocini i mecenatge dels clubs, i la inclusió de la perspectiva de gènere en l'esport, entre altres aspectes.


Homilia en la celebració del Dijous Sant a la Catedral: "Celebrau l’Eucaristia per fer-me present dins vosaltres"\n«T’estim tant que et menjaria». Quantes vegades hem arribat a sentir en el llenguatge familiar aquesta manifestació de la tendresa de l’amor. Es una cosa impossible en aparença, però mes que real quan es tracta de Jesús: «Això es el meu cos […] Aquest calze es la nova aliança segellada amb la meva sang […] Cada vegada que mengeu aquest pa i beveu aquest calze anuncieu la mort del Senyor fins que torni» (2ª lectura). A més, insisteix: «Feis això per celebrar el meu memorial». Ens trobem davant d’un nou concepte de memòria, totalment dinàmic, quan ens fa veure que no es tracta nomes de recordar quelcom o algú, sinó de «fer-lo present», de trobar-nos amb ell, viu, ressuscitat. Un encontre que presagia que li ha de passar alguna «cosa nova» a la nostra vida i en la del nostre entorn, si deixem que actuï amb tota llibertat.\nQuè va passar tal dia com avui, en aquell primer dijous de la història? Senzillament, que Jesús va dir que es quedava per sempre entre nosaltres, dins cada persona que el rebia i li feia lloc en la seva vida. En altres ocasions havia dit: «Jo som el Pa de vida; qui ve a mi o passarà fam i qui creu en mi no tindrà mai set» (Jn 6,35), però sobretot i també referint-se a Ell, a la seva pròpia persona: «La meva carn és vertader menjar i la meva sang és vertadera beguda. Qui menja la meva carn i beu la meva sang està en mi i jo, en ell» (Jn 6,55-56). Més encara, ho vol deixar ben clar i amb projecció de futur: «Qui menja la meva carn i beu la meva sang, té vida eterna, i jo el ressuscitaré el darrer dia» (Jn 6,54).\nQuè ho veis? Rebent Jesús, combregant, ens hi va la vida per sempre! És per això que té tant d’interès en què el rebem a l’Eucaristia. Ens hi va la vida eterna, la joia i la felicitat per sempre! Mirau de quina manera més humil ens ha arribar –també amb senzillesa– el drama de la seva mort i la joiosa notícia de la seva resurrecció, que és el que celebram cada vegada que ens reunim per a l’Eucaristia. Aquest gest eucarístic és tan gran perquè conté un misteri d’amor, en el qual participam de l’entrega de Jesús i del goig inenarrable de la resurrecció. Jesús ha perpetuat aquest acte d’entrega per amor mitjançant la institució de l’Eucaristia en el seu darrer sopar d’amics. Per això, vol que el recordem sempre d’una forma real, directa i visible, no com un qui contempla una fotografia o un vídeo..., sinó en directe, en persona, com ara d’aquí a uns moments ho viurem, quan combreguem i el rebem a les nostres mans. Això és estimar en la seva forma més radical.\nA més d’aquest caràcter personal que l’Eucaristia té per la seva trobada també personal amb Jesús, que és fonamental, la mística d’aquest sagrament té un innegable caràcter social. Quan combreg, qued unit al Senyor com tots els altres que combreguen, ja que la unió amb Crist es al mateix temps unió amb tots els altres als quals ell s’entrega. No puc retenir Crist només per a mi; només puc estar unit a Ell quan hi estic amb tots els qui son o arribaran a ser seus. La comunió em fa sortir de mi mateix per anar cap a Ell, i, per tant, també cap a la unitat amb tots els cristians. Aleshores, som un sol cos, units espiritualment en una sola existència.\nAixò té dues conseqüències que no podem negar ni esquivar: 1) el manament de l’amor, la caritat fraterna i 2) l’exigència del servei fins a donar-hi la vida. Són, junt amb l’Eucaristia els punts fonamentals del testament de Jesús, allò que deixa encomanat als seus col·laboradors, els deixebles, perquè ho gestionin bé en nom seu i estimin i serveixin com Ell ho fa.\n«Estimau-vos els uns als altres, tal com jo us he estimat!»\nLa vida tan agitada que duim, moltes vegades no ens ajuda a aturar-nos un poc i meditar sobre allò que ens passa. La capacitat de relació humana amb la qual naixem fa que estimem de forma espontània i normal, possiblement no ens costa perquè és una cosa connatural, propi de la nostra condició humana.\nTanmateix Jesús poc a poc ens va mostrant que l’amor no pot quedar en aquest estat primer i bàsic. Ha de guanyar amb reciprocitat i maduresa, la qual cosa és la raó de l’amistat per una part, i l’entrega total i oblativa, per una altra, que és allà on ha arribat Jesús en la seva manera d’estimar. És per això, que els cristians hem de donar aquesta passa més per no quedar en la mediocritat o cedir a la temptació de les rebaixes.\nDiu la Doctrina social de l’Església que «la caritat, sovint limitada a l’àmbit de les relacions de proximitat, o circumscrita únicament als aspectes merament subjectius de l’actuació en favor de l’altre, ha de ser reconsiderada en el seu autèntic valor de criteri suprem i universal de tota l’ètica social. De tots els camins, inclosos els que es cerquen i recorren per a afrontar les formes sempre noves de l’actual qüestió social, la “més excel·lent” (1Co 12,31) es el camí traçat per la caritat» (CDSE 204). L’amor no passa mai!\n«Si jo us he rentat els peus, també vosaltres us ho heu de fer els uns als altres»\nS’arriba a la comprensió de l’Eucaristia com a encontre real amb Crist i viscut en comunitat de fe per la dimensió que adquireix l’amor dut fins a l’extrem, fonament de la caritat. Però Jesús vol que ho entenguem bé i es ell mateix qui ens fa veure amb un gest molt significatiu que l’encontre amb ell passa sempre per l’encontre amb l’altre en el qual ell es revela i es deixa representar: «Enteneu això que us acabo de fer?» (Evangeli).\nAquest gest de “rentar els peus” el farem ara. Voldria arribar a molts a qui avui m’agradaria rentar els peus perquè quedés ben patent l’actitud de l’Església respecte d’aquells i aquelles a qui ha de servir i de tants altres a qui ells i elles hauran de servir.\nEngany rentarem els peus a 12 professors i professores de Religió de l’escola pública. Són col·laboradors directes en la missió d’anunciar l’Evangeli i fer-lo present en el món de la cultura i de l’ensenyament. Molts d’ells, pares i mares de família, estan experimentant directament una certa exclusió social i laboral pel sol fet d’ensenyar la religió. També aquí, en aquesta societat nostra això hi és, ens preocupa i molt.\nElls representen avui un col·lectiu important de la nostra diòcesi, i en ells moltes famílies que han vist disminuïts es seus legítims ingressos i reduït l’horari laboral. Rentar-los els peus és fer el mateix que Jesús va fer per estrènyer encara més els lligams de comunió i compartir la mateixa missió de servei i de donació per amor. És posar-nos de la seva part i defensar els seus drets, sobretot el dret a la llibertat religiosa que també en la nostra petita societat troba les seves dificultats per part dels qui no volen entendre el sentit d’una autèntica, positiva i oberta laïcitat.\nJesús ens convida a servir i a donar la vida, des de l’estimació i la humilitat. Aquest és el repte que tenim els seus seguidors. Ell ha donat exemple, espera que nosaltres també el donem fent-nos servidors els uns dels altres.\nEn aquests dies tan especials dediquem més temps a la pregària, a estar amb Jesús que pateix i mor. Que la companyia que li feim a Ell es faci realitat en la companyia als més necessitats. Hem de saber que tot allò que feim a una germana o a un germà nostre, ho feim a Ell. Ajudem, idò, a dur la creu a qui ja no la suporta, facem de bons cireneus i no carreguem cap creu a ningú ni amb el pensament, ni amb la paraula, ni amb els fets.\nL’exemple d’amor fins a l’extrem que avui rebem de Jesús, quan des de la creu perdona als qui l’estan matant, també el sapiguem donar nosaltres en la forma d’acollir, d’escoltar, de comprendre, d’atendre, d’acompanyar, de perdonar a tantes persones que trobam en el nostre camí, fent de bons samaritans, aquells que tenen un cor que veu on es necessita amor i actuen en conseqüència.


Junior&Teens, Your passport - Anglès - Celtic Language School\nA aquesta edat els joves han arribat a un punt de maduresa suficient que els permet poder avançar molt ràpidament en el seu aprenentatge de l’idioma.\nLes nostres classes son dinàmiques i adaptades a les seves necessitats i interessos i busquem la seva motivació per tal que vulguin millorar el coneixement d’aquesta llengua i en valorin la seva importància.\nA l’aula es proposen projectes que giren al voltant d’un tema entretingut i estimulant, pensant en el que més agrada als nois i noies d’aquestes edats. Fem jocs comunicatius i una gran varietat d’activitats del llibre de text i activitats adaptades a ells.\nEls nostres alumnes treballaran de manera individual i en grup per fomentar la cooperació i la comunicació, tot això amb l’objectiu de millorar progressivament la seva fluïdesa, la seva precisió, la seva comprensió i, en definitiva, la seva habilitat en l’idioma.\nEn aquests 4 cursos preparem als alumnes pels nivells B1 i B2.


Aneurisma aòrtica: què és, causes, símptomes, prevenció i tractament | Vidae | Ma Volaille\nActualitzat a 2020.08.28 07:30\nel nostre organisme en un engranatge gairebé perfecte en el qual cada element compleix una funció. L’aorta és una de les artèries principals de el cos humà. El recorre per complet portant la sang allà on es necessita. Un adequat funcionament és signe de salut.\nNo obstant això, el pas dels anys, un mal hàbit alimentari i fins i tot la genètica, poden comprometre la seva integritat i generar un aneurisma d’aorta o aneurisma aòrtic. T’expliquem per què és un perill per a la teva vida.\nQuè és la aneurisma aòrtica?\nL’aneurisma es produeix quan les parets de l’artèria aorta es dilaten i es produeix un augment de la pressió arterial. En el cas de l’aneurisma aòrtica ha un risc més que evident, ja que aquesta artèria és la responsable de portar la sang a tots els punts de l’organisme. De la seva adequat funcionament depèn la nostra vida. Sense pal·liatius.\nAltres causes de l’aneurisma aòrtica\nMés enllà de la genètica, aquesta malaltia es pot manifestar també en persones sanes, o en aquells que tenen altres malalties debilitants. Així, és habitual també trobar-se amb pacients que presenten problemes en la vàlvula aòrtica de cor de naixement, o bé s’ha produït una infecció mal curada com pot ser la sífilis. Fins i tot lesions traumàtiques poden derivar una obstrucció o debilitament de l’aorta toràcica, responsable de l’aneurisma aòrtic.\nSímptomes de la aneurisma aòrtica\nCom saber si estàs vivint un episodi d’aneurisma aòrtica? A l’hora d’identificar els senyals que et alerten del que està passant a l’interior de l’organisme, no sempre és senzill. En aquesta malaltia en particular, a més, es dóna la circumstància que l’aneurisma de l’aorta de tòrax es desenvolupa de forma molt lenta i gairebé sense símptomes. De fet, s’han estudiat casos de pacients en els quals l’aneurisma mai va arribar a trencar.\nNomés a mesura que l’aneurisma creix sorgeixen símptomes més evidents, com una major sensibilitat al pit o episodis de dolor. També és comú que el pacient en potència pateixi de continus i intensos mals de espalada o senti que s’ofega i li falta l’aire. Així mateix, entre els símptomes d’aquesta patologia cardiovascular, es troba l’aparició de ronquera i la tos contínua.\nD’altra banda, cal tenir molt presents que els aneurismes aòrtics poden desenvolupar-se en qualsevol dels punts de la vena aorta.\nEn cas de trencament, crida d’urgència a 911 o el telèfon corresponent d’emergències. Sabràs que s’ha trencat o s’ha disseccionat perquè perceps un dolor més punyent i sobtat a l’esquena, al pit, als braços i fins i tot a la zona de el coll, o bé sents que tens serioses dificultats per respirar amb normalitat.\nEn el cas de comptar amb antecedents familiars, no està de més que et facis revisions de forma periòdica a manera de prevenció.\nSabies que les malalties cardiovasculars són ja la principal causa de mortalitat en els països desenvolupats? Com hem vist en les causes que expliquen aquesta malaltia, la formació de la placa d’ateroesclorisis és l’origen últim de totes les complicacions que es poden derivar d’una aneurisma aòrtica. Per tant, la prevenció en la seva generació serà clau per evitar qualsevol dels episodis cardiovasculars descrits.\nAixí doncs, hem de controlar dos elements principalment per assegurar-nos una vida sana: el colesterol i la tensió arterial. Tenint sota control tots dos factors ens estarem dotant d’una assegurança de vida a llarg termini. I depenent principalment de nosaltres mateixos (encara que també hi hagi una part genètica que no pots controlar ni modificar). Quins són els ràtios de seguretat per al colesterol i la tensió arterial? Pel que fa a el primer, mantenir-se sempre per sota dels 200. Pel que fa a la tensió arterial, s’ha de buscar el estàndard dins de la naturalesa de la persona. En termes generals, es considera que una tensió arterial menor de 130/90 són valors positius per prevenir malalties cardiovasculars com la aneurisma aòrtica. L’alimentació i l’estil de vida equilibrats i actius ens ajudaran a complir amb aquest objectiu.\nTractament per a la aneurisma aòrtica\nQuan acudeix un pacient amb un aneurisma aòrtic, l’objectiu d’el facultatiu sempre serà evitar el creixement i la dissecció o ruptura. Per això, el més utilitzat és un mix de medicaments, revisions i proves per determinar la situació exacta de l’aorta i el risc de complicació.En els casos més urgents , s’optarà per la intervenció quirúrgica , com també en aquells pacients amb historial familiar de la malaltia. La intervenció pot ser no invasiva o tòrax obert , cas en què la recuperació serà una mica més lenta.\nPer a això , el pacient haurà de canviar el seu estil de vida i fer-lo més lleuger , evitant pesos i esforços i amb una alimentació molt cuidada que eviti la formació de més plaques i obstruccions en un altre punt de l’aorta.\nEmissions d’escacs en directe i espectacles


Iltrida — Cultura - Regidoria de Cultura, Ciutat i Transició Ecològica de l'Ajuntament de Lleida\nEsteu aquí: Inici › Literatura › Publicacions › Iltrida\n« Agost 2021 »\nCol·lecció "La Banqueta. Quaderns de divulgació ciutadana"\nPregó de la Festa Major de maig\nTransversal. Revista de cultura contemporània\nUrc. Revista literària\nL'inici d'aquesta col·lecció coincidí amb la celebració dels actes conmemoratius del 800 aniversari de Govern municipal a Llieda, en el transcurs dels quals es presentà el primer número. La col·lecció es desglossa en dues sèries, la història i l'arqueològica, que a banda de la diferència marcada pel contingut, també s'estableix des de l punt de vista del disseny i format de cadascuna d'elles\nEls setges de Lleida 1644-1647\nPrimer número de la col.lecció municipal "Iltirda", dedicada a l'assaig històric. Aquest llibre de Juan Luís Gonzalo, Ángeles Ribes i Óscar Uceda ens explica una part de la nostra història, ja que se centra en l'estudi de les tècniques bèl.liques i les organitzacions dels exèrcits, partint dels setges que la nostra ciutat va patir al llarg del segle XVII.\nExcavacions a l'antic barri de Cappont i a la sèquia de Torres\nDels autors Joan García i Xavier Payà, aquesta obra enceta la sèrie dedicada a l'àmbit de l'arqueologia, dins la col.lecció municipal "Iltirda". El llibre difon els resultats de la intervenció arqueològica que es va dur a terme arran les obres de canalització del riu Segre al seu pas per la ciutat. A través del llibre tindrem ocasió de fer una ullada a una part de la història de la nostra ciutat oculta sota el nostres peus. L'obra va ser presentada públicament el 26 de maig de 1999.


producte per emprenedors\nBeneficiaris: Pimes, microempreses i autònoms, constituïdes o donades d'alta a l'IAE en el darrers tres anys.\nFinalitat: Aval per a préstecs davant entitats financeres, per finançar actius fixes i primer abastiment del negoci (màxim 40% del total del finançament del primer abastiment).\nTermini: Fins a 120 mesos (amb possibilitat de carència fins a 12 mesos)\nImport: Fins a 100.000 € per titular i amb un màxim del 90% de l´inversió. En el cas d´inmobles, màxim el 50% de l´inversió.\nCondicions: Mutualitat: 200 €\nComissió obertura: Contactar amb Avalis\nComissió anual de risc: Contactar amb Avalis\nBeneficiaris: Pimes, microempreses i autònoms del sector comerç.\nFinalitat: Aval per a préstecs davant entitats financeres, per finançar actius fixes fins al 100%, i circulant fins el 50%.\nTermini: Actius fixes: Fins a 96 mesos (amb possibilitat de 12 mesos de carència).\nCirculant: Fins a 36 mesos.\nImport: Fins a 250.000 € per titular.


Inicio > Jo tenia una illa\nPort Bo #\nDues germanes nascudes en una illa amb menys de mil habitants, una mare lluitadora i un pare hedonista, una àvia partisana, un noi ensalvatgit. La Teresa, la filla petita, mirarà de fugir per trobar el seu lloc al món, però amb l?illa haurà de tornar inevitablement a passar-hi comptes, de la mateixa manera que ho haurà de fer amb el distanciament de la seva fascinant germana, amb les històries polítiques que no ha viscut o amb la nostàlgia del llarg estiu que va ser la seva infantesa.\nUn relat de quatre dècades que té com a centre geogràfic, polític i sentimental l?illa del Giglio. Un lloc aparentment paradisíac i allunyat de la resta del món, però que esdevé punt de partida i d?arribada de fets que marquen una història familiar i, al mateix temps, la història d?un país.\nEntre novel?la de formació, nissaga familiar o paràbola sobre els darrers anys d?Itàlia, la novel?la de Lorenza Pieri és un llibre intens i lluminós, en què la llengua té la força magnètica de la natura salvatge i del mar en què s?inspira.


Carod-Rovira recorda que les JERC no estan sotmeses a Esquerra i legitima que facin campanya pel "no"\nJosep-Lluís Carod-Rovira s'ha referit avui al sentit del vot que demanaran les Joventuts del seu partit en el referèndum de l'Estatut. Carod ha recordat que les JERC són una associació sobirana amb entitat jurídica pròpia i que estan legitimades per fer campanya per l'opció que creguin més convenient. El líder republicà entén que el fet que les Joventuts no optin per l'opció que va sortir de l'executiva no perjudica les seves relacions i s'ha referit a la mateixa resolució de la reunió, en què es fa referència a les possibilitats de fer campanya per altres opcions. Finalment, Carod ha demanat, un cop més, respecte per la decisió d'Esquerra.\n29/04/2006 - 21.06 Actualitzat 30/04/2006 - 12.44\nEl líder republicà ha aprofitat la seva visita a la LIII Fira d'Espàrrecs de Gavà per rebatre totes les crítiques que han caigut sobre el seu partit després de la decisió de l'executiva d'ERC. Carod- Rovira ha assegurat que la seva formació no assumirà "les conseqüències negatives de la decisió dels partits que no van complir la seva paraula amb la societat catalana i el pacte del Parlament el 30 de setembre".\nCarod ha passat a l'atac després de demanar respecte per la seva opció i recordar que és democràticament legítima. El dirigent d'Esquerra no vol pagar els plats trencats per l'actitud de Zapatero i la decisió de CiU de pactar un Estatut que ha titllat de "retallat". De fet, el líder d'ERC s'ha referit al president del govern espanyol i al partit nacionalista com elements que van trencar la il·lusió pel nou marc estatutari.


El 2007 la població en edat de treballar era de 332 persones, 221 eren actives i 111 eren inactives. De les 221 persones actives 201 estaven ocupades (103 homes i 98 dones) i 20 estaven aturades (12 homes i 8 dones). De les 111 persones inactives 46 estaven jubilades, 34 estaven estudiant i 31 estaven classificades com a «altres inactius».\nEl 2009 a Crouy-sur-Cosson hi havia 213 unitats fiscals que integraven 505 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 17.758 €.\nDels 13 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció, 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils, 2 d'empreses de transport, 2 d'empreses d'hostatgeria i restauració, 1 d'una empresa d'informació i comunicació, 3 d'empreses de serveis i 3 d'empreses classificades com a «altres activitats de serveis».\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Crouy-sur-Cosson&oldid=29098563»


Sentència Jutjats de Granollers sobre la retroactivitat clàusules sòl i restitució d'interessos.\nSentència del Jutjat de primera instància de Granollers núm. 6 sobre la retroactivitat de les clàusules sòl, restitució interessos cobrats a l'excés des de la celebració del contracte.\nDossier de la Biblioteca de Dret Bancari (Clàusules sòl, IRPH, Swap, etc... )\nUs informem que ja està disponible el nou Dossier de la biblioteca sobre Dret Bancari (núm. 3 de gener de 2017). Aquest número és d'especial interès per la quantitat de novetats que han esdevingut les darreres setmanes, com ara, la sentència del Tribunal de Justícia de la Unió Europea falla a favor de la retroactividad total en la devolució de les clàusules sòl. En el present butlletí, podeu trobar comentaris, articles i un formulari sobre les clàusules sòl que han aparegut recentment.\nVenda de llibres Dret Administratiu a la seu del Col·legi\nEn motiu de les II Jornades de Dret Contenciós Administratiu que es celebraran a la seu del Col·legi els dies 1 i 2 de desembre, es posaran a la venda una selecció de les darreres novetats editorials de temàtica administrativa, en especial aquelles que incorporen les noves reformes, amb un descompte del 5%.\nPer Nadal regala't un llibre jurídic\nAprofita la promoció especial de llibres jurídics per a col·legiats ICAVOR. Consulta el catàleg:\nDossier noves adquisicions de la Biblioteca ICAVOR\nConsulteu les noves adquisicions disponibles a la Biblioteca del Col·legi (octubre a novembre de 2016)


Presentat el Gran Premi de Catalunya de MotoGP - Manresa Informa!\nInici » Esports » Motor » Presentat el Gran Premi de Catalunya de MotoGP\n14 Juny 2019 a 10:00\nA la plaça de la Porxada de Granollers\nPresentació Campionat Catalunya Motogp // Foto: Circuit Catalunya\nEl Gran Premi Monster Energy de Catalunya de MotoGP™ 2019 es va presentar aquest any a Granollers. La plaça de la Porxada va ser l’escenari de l’acte, el qual va servir per revelar alguns detalls de la setena cita del Mundial, que començarà oficialment per al públic avui divendres al Circuit de Barcelona-Catalunya.\nVa presidir l’acte Vicenç Aguilera, president del Circuit de Barcelona-Catalunya, junt amb Manel Arroyo, managing director de Dorna; Pere Rodríguez, alcalde de Montmeló; Quim Ferrer, secretari d’Empresa i Competitivitat; i Josep Mayoral, alcalde de Granollers, entre altres autoritats. Aleix i Pol Espargaró, Álex Rins, Xavi Vierge, Albert Arenas, Alonso López i Sergio Garcia, han estat els pilots presents.\nVicenç Aguilera, president del Circuit de Barcelona-Catalunya, va destacar el caràcter popular de l’esdeveniment, que perseguia l’objectiu de posar els protagonistes del cap de setmana a l’abast de tots, i així ha estat. El públic ha pogut accedir lliurement a l’acte, mentre que els nens han pogut aconseguir els autògrafs dels seus ídols.\nEntre aquests ídols s’han trobat els germans Espargaró, els pilots locals del Gran Premi, que afronten la cursa de casa des de perspectives diferents.\nAleix Espargaró va mostrat-se il·lusionat amb la cursa de casa: “és increïble poder fer aquest acte aquí, un lloc que ens ha vist créixer i al qual hem vingut com qualsevol d’aquests nens” va dir. En el vessant esportiu, el gran dels Espargaró no va estar tan optimista. “Ens estem quedant una mica enrere amb el desenvolupament de l’Aprilia, però això només vol dir que lluitarem per donar-ho tot”. Aleix Espargaró també va tenir bones paraules per al seu germà, del qual va dir que “és d’aplaudir el treball que està fent amb la KTM, aquest any el persegueixo jo a ell”.\nEn aquesta mateixa línia, el seu germà, Pol Espargaró va voler agrair el suport dels assistents iva celebrar la millora del seu equip des de l’any passat. “La moto cada vegada és millor, funciona molt bé. Malgrat això, sabem que patirem al Circuit, és un traçat complicat per a nosaltres” va confessar. El català també va parlar obertament de la diferència de resultats entre ell i el seu company, Johan Zarco: “la KTM és una moto complicada i jo tinc la sort d’haver començat aquest projecte fa molts anys. A Zarco li està costant més adaptar-se, però no cal oblidar que fa res estava sumant podis i victòries”.\nEl tercer classificat del Mundial, Álex Rins, arriba a Barcelona pletòric. A més de ser el tercer pilot que suma més punts, aquest any ha obtingut la seva primera victòria: “aconseguir una victòria a MotoGP™ és una cosa somiada, increïble”. El de Suzuki afronta l’any “cursa a cursa”, sense amagar que “l’objectiu és guanyar aquí, a casa, davant de tota la meva afició, però sabem que hi ha rivals molt forts, com KTM o Ducati”.\n#@circuitcat_cat #Gran Premi Catalunya #motogp


marzo 2017 - CMA\n964 033 230 | info@cmeviciana.es\nEscola artìstica d’estiu\nSetmana musical d’estiu\nSetmana de dansa d’estiu\nCobrament taxes 2018-2019\nReglament de matriculació\nTú estás aquí: Inicio / Notícies / 2017 / marzo\nEl talent innovador de Berklee College of Music torna al CMA\n19 marzo, 2017 /0 Comentarios/en HOME, noticia /por Diego\nEl pròxim 31 de març una representació dels alumnes del campus de València de Berklee College of Music desplegarà el seu talent musical al Centre Rafel Martí de Viciana. És la tercera vegada que, la que és considerada com una de les més prestigioses institucions del món en l’ensenyament de la música contemporània, visita el CMA.\nEnguany, l’Auditori Juan Varea serà l’escenari on es fusionarà el talent de Berklee, els coneixements dels músics del CMA i també de l’alumnat dels conservatoris professional i superior de Castelló, entre d’altres col·laboradors.\nEls estudiants de música dels nivells professional i superior de Borriana, Castelló i Beerklee tenen un repte al davant: crear una big band en poques hores. Per aconseguir-ho hauran de treballar en un temps rècord i adaptar el saber fer d’uns i altres per interpretar dues peces musicals i aconseguir que sonen perfectament.\nEls músics més joves del CMA també podran compartir experiències musicals amb els del Berklee College. En aquesta ocasió, les agrupacions de música moderna del centre treballaran conjuntament amb els estudiants del campus valencià d’aquesta famosa acadèmia musical, amb seu a Boston.\nAixí docs, un any més -ja en van 3- la Berklee torna al Centre Municipal Rafel Martí de Viciana. Les dues escoles treballen per la divulgació de la cultura musical i la cerca i desenvolupament del talent musical entre els joves.\nDes de 2013 la Fundació Cañada Blanch de Borriana i la universitat internacional líder en música moderna, Berklee College of Music, col·laboren per la difusió de la música moderna entre el públic més jove. En una visita al CMA, el CMC i el Teatre Payà, els directius de la cèlebre escola de música van quedar impressionats de les instal·lacions de Borriana dedicades a l’ensenyament musical. Des d’aquell moment, els estudiants del col·legi de música més reconegut al món i el nostre alumnat de la mateixa disciplina comparteixen, cada any, una jornada de convivència musical on tots aprenen de tots.\nTot obert al públic\nLes activitats es desenvoluparan a l’Auditori Juan Varea a partir de les 16’00 h. del divendres 31 de març 18’00h. El públic podrà assistir-hi com a oient fins a completar l’aforament. Aquesta és l’única visita que Berklee College of Music té prevista a Castelló durant el 2017.\nDJ Doctor Kraun: “La música és un complement ideal per al creixement dels xiquets i un estímul fonamental per als adults”\n13 marzo, 2017 /0 Comentarios/en HOME, noticia /por Diego\nEl Dr. Javier Fernández Cuervo és metge especialista en Medicina Interna de l’Hospital Universitari de la Plana. Comparteix la seua faceta clínica i l’atenció als pacients amb la seua passió per la música, fins al punt de ser conegut també com DJ Doctor Kraun. És la seua altra faceta vocacional.\nFernández Cuervo ens conta que la música “actua sobre el sistema nerviós i influeix sobre els diferents sistemes de l’organisme”. La música és so, ritme, melodia i harmonia i aquest conjunt d’elements “sonen i ressonen als nostres sentits”, explica fent referència a un estudi de la World Federation of Music Therapy (WFMT).\nEfectes terapèutics de la música\n“Sabem”, comenta, “que l’art musical i, en general, qualsevol art, ens pot transportar cap a estats d’animositat elevada”, però estudis recents de la WFMT apleguen a assegurar que la música “facilita i promou processos de comunicació, aprenentatge, mobilització, expressió i organització de vida, que poden correspondre’s amb necessitats físiques, psíquiques, socials i cognitives”. És a dir, l’art musical és una teràpia vàlida per al maneig de certes patologíes.\nFan de la música i la medicina des de fa anys, el Dr. Fernández Cuervo ens deixa clar que la formació musical és un complement ideal en el creixement dels xiquets, en el seu desenvolupament cognitiu i en la composició de la seua personalitat futura. A més, és un estímul fonamental en qualsevol etapa de l’adult, tant si està en un procés de malaltia com si no.\n“Anime tota la població de Borriana a sentir la música, la dansa i les arts plàstiques al Centre Municipal de les Arts Rafel Martí de Viciana”, conclou.\nDones que deixen empremta en les arts\n8 marzo, 2017 /0 Comentarios/en HOME, noticia, Sin categoría /por Pepe\nEn aquest 2017 el 70% de l’alumnat del Centre Municipal de les Arts són dones. Si visitàrem qualsevol conservatori de dansa, de música o qualsevol escola d’art, veuríem que la majoria de l’estudiantat són dones. No obstant aquesta majoria, a l’hora del reconeixement públic és molt més fàcil trobar noms d’homes que de dones, el 50% de la població és invisibilitzada.\nHui 8 de març, Dia Internacional de la Dona, volem reivindicar el paper de les dones en la cultura i en l’art, els nostres i les nostres estudiants necessiten saber que les dones han deixat i estan deixant la seua empremta, que són models a seguir.\nLa llista seria interminable però entre altres us invitem a conéixer el treball de totes aquestes dones sense les quals l’art no seria igual…\n…perquè la música no seria igual sense\nClara Schumann, compositora i pianista\nJuana Guillem, flautista\nMinerva Moliner, soprano borrianenca\nAlicia de Larrocha, pianista\nAlondra Parra, directora d’orquestra\nSol Gabetta, violoncel\nEvelyn Glennie, percusionista\nMatilde Salvador, compositora i també pintora\n…perquè la dansa no seria igual sense\nIsadora Duncan, ballarina i coreògrafa\nSara Cano, ballarina i coreògrafa\nPina Bausch, ballarina i coreògrafa\nAsun Noales, ballarina i coreògrafa\nOlga Pericet, ballarina i coreògrafa\n…perquè les arts plàstiques i visuals no serien igual sense\nBeatriz Guttmann, pintora\nPaula Bonet, dibuixant\nAitana Carrasco, dibuixant\nRafaela Pareja, ceramista\nGuerrilla Girls, inclassificades\n© CMA. Todos los derechos reservados. Aviso legal · Política de cookies · Página web diseño: Ignota Design · Programación: Queber


activistes de la Coordinadora Tarragona Patrimoni de la Pau "coaccionen" l'Armada - Indymedia Barcelona\nactivistes de la Coordinadora Tarragona Patrimoni de la Pau "coaccionen" l'Armada\nCorreu-e: tgnapau ARROBA tinet.org\t 25 mar 2006\nSegons la policia que va enviar dos vehicles i 5 policies, els 4 o 5 activistes de la Coordinadora Tarragona Patrimoni de la Pau no podien manifestar la seva opinió contra l'exèrcit perque "coaccionaven" els militars.\nel dijous, 23 de març, va arribar una altra furgoneta de l'Armada española, previsiblement per romandre a Tarragona fent feines de\nreclutament, fins avui, dissabte.\nLa Coordinadora Tarragona Patrimoni de la Pau va fer acte de presència el mateix dijous per mostrar un punt de vista diferent al de la menjada de tarro militarista. Una pancarta (que estrenavem) i alguns futlletons, les nostres eines. Durant un parell d'hores vam romandre a la seva vora sense problemes.\nAhir, divendres, la cosa es va complicar. A poca estona d'arribar, els militars van trucar la Policia Nacional que va enviar una vehicle amb\ndos números que van demanar la documentació a tots/es els/les presents.\nUn nou vehicle va reforçar l'anterior i va permetre que una mena de comandament ens fes saber que no podíem romandre allí (4 o 5 persones) perquè no haviem comunicat la manifestació a la subdelegació de govern.\nDesprés d'un "debat" sobre que és o no és una manifestació un dels vehicles policials va abandonar la plaça per tornar una estona més tard\namb un policia de paisà que va canviar l'argument (no era cert el d'abans? ens enganyaven perque marxéssim?). Aquest cop era que "coaccionavem el dret a la llibertat d'expressió" dels pobrets militars que els havien trucat. Després d'un nou debat vam acceptar retirar-nos uns metres. La retirada no fou considerada suficient per la policía que exigí un major allunyament, la qual cosa ja es va considerar com a una petició fora de lloc, optant per quedar-nos a on erem comunicant a la policia que si ens volíen detenir per expressar una opinió ho podíen fer. A la poca estona, l'horari laboral militar es devia acabar i la furgoneta va abandonar la plaça.\nAl malversament "habitual" de milions d'euros en despesa militar hem d'afegir els sous de la policia que, enlloc de perseguir delinqüents\n(sobretot de coll blanc) es dediquen a molestar ciutadans/nes que expressen pacificament el seu dret d'expressió. Ah! i a més inventat excuses per coartar drets. Quin cost té el jornal de 5 policies durant un parell d'hores? quin cost psicològic haver d'inventar excuses i, a\nEl Punt i el Diari de Tarragona d'avui es fan ressò de les accions.\nRe: activistes de la Coordinadora Tarragona Patrimoni de la Pau "coaccionen" l'Armada\nper casc\t 25 mar 2006\nfelicitats per coaccionar militars!!!\non eren les jerc de Tarragona?\ndiscutint si li pasen el (20%) sou al partit?\nper Kaosenlared\t 25 mar 2006\nxaviers ARROBA tinet.cat\t 26 mar 2006\nCal continuar així les petites accions mouen el món


AQUÍ TENIU UNA GUIA SENZILLA SOBRE COM FER UNA MÀSCARA FACIAL AMB SAMARRETES ANTIGUES SENSE MÀQUINA DE COSIR | PANDA AVORRIT - BRICOLATGE\nAquí teniu una guia senzilla sobre com fer una màscara facial a partir de samarretes antigues sense màquina de cosir\nQuan va esclatar el coronavirus, a molts de nosaltres se’ns va dir que no calia portar una màscara a menys que hagueu donat positiu al COVID-19 o que estigueu malalt amb alguna altra malaltia. No obstant això, a mesura que els casos de persones amb coronavirus positiu s’han disparat en les últimes setmanes, el Centre de Control de Malalties dels Estats Units diu ara que tothom hauria de portar màscares quan sortís de casa.\nTanmateix, les màscares han demostrat ser una escassetat fins i tot per als mateixos metges, per tant, com i on dimonis se suposa que les heu d’aconseguir? Bé, si teniu algunes habilitats i una màquina de cosir, això no hauria de ser un problema. Però, i els que no en tenen? Doncs bé, aquesta dona surt al rescat amb una guia de bricolatge senzilla i informativa sobre com fer màscares de protecció utilitzant les vostres samarretes antigues.\nAquesta dona ha compartit la seva guia de bricolatge sobre com fer màscares facials sense màquina de cosir\nhulk més gran del món\nCrèdits de la imatge: lee_gsc\nNo cal dir que a la gent li encantaven la guia i els consells, amb el tuit original que acumulava més de 3.000 m'agrada. El tutorial de la màscara facial és bastant senzill i fàcil de seguir, així que desplaceu-vos cap avall per llegir-lo.\n'El CDC ara recomana màscares en entorns públics com botigues de queviures i farmàcies', comença Lee la seva sèrie de tweets. “El president diu que no. Així doncs, sense més preàmbuls, aquí hi ha ‘com fer una màscara amb una samarreta (sense màquina de cosir!)’ - de la meva mare, que és més intel·ligent i molt més bonica que el president '.\nPer fer-ne una, suggereix utilitzar samarretes antigues\nEn primer lloc, heu de tallar la samarreta com es mostra a la imatge següent\nDesprés, cosiu les parts de la màscara\nEl mètode compartit és fàcil i ràpid\nTot i que la màscara es pot ajustar fàcilment\nPer a aquells que vulguin un mètode encara més ràpid per fer una màscara, n'hi ha un de popular que inclou un mocador i una corbata per als cabells. Aquesta opció no requereix cap costura; només cal agafar un mocador i doblegar-lo unes quantes vegades. A continuació, feu lliscar els llaços per cada extrem, doblegueu-ne les vores cap al centre de la màscara i passeu-los per les orelles. Voila, ara t'has fet una màscara facial senzilla i lleugerament incòmoda.\nAixò és el que la gent havia de dir sobre el tutorial\nCrèdits de la imatge: BlandaKathy\nCrèdits de la imatge: GeorgeAnthonyO1\nCrèdits de la imatge: MelyssaPare\nAquí teniu l’enllaç a El tutorial de Kate Hudson .\nCrèdits de la imatge: OTRrob50\nCrèdits de la imatge: IM_A_LIBRARIAN\ncom fer alguna cosa de plàstic\nmillor fotògraf del món 2014\ngat salvatge més petit del món


Viatge molt efectiu a Saragossa\n26 mar 13 Amb dos dobles zeros, la Nit ja està seleccionada per Espanya i en Cookie està a només un agility.\nA Reus podis per la Golfa i l'Ela\n26 mar 13 A Reus en César i la Golfa han estat primers al matí en segona divisió i la Neus i l'Ela terceres a la tarda en iniciació.\nBàscara: en Morgan i la Vilma fan un tortell\n19 gen 13 A Bàscara els nostres representants en iniciació fan un doble primer lloc i s'emporten els tortells que hi havia com a premi.\nJa tenim un altre gos de podi\n11 mar 13 En la seva segona competició, en Morgan fa dues pistes sense cap error i s'emporta el primer lloc en iniciació. En Divisió d'honor la Chula queda segona.\nSeminari avançat amb Fernando Silva\nVols coneixer i aplicar les tècniques més efectives per desenvolupar les habilitats del teu gos? Del 10 al 12 de maig organitzarem un seminari amb un especialista de primer nivell que t'hi pot ajudar. Nota: Hem esmenat l'error que donava al accedir al formulari d'inscripció\nEls debutants del Cànic omplen el podi\n5 mar 13 Els debutants del club destaquen en la seva primera prova\nLa Nit tercera i la Vilma segona\n27 feb 13 A Girona els debutants han fet bones pistes, els de segona divisió unes be i altres no tant i en divisió d'honor la Nit ha fet podi


9 de desembre de 2018 NOMS I EMPREMTES, NOTES DE LECTURA 0 comentaris\nJosé J. de Olañeta acaba de publicar a la seva col·lecció Foradada, la segona edició de “L’orador dels ocells”, de Rosa Planas Ferrer, que va ser finalista del Premi Ciutat de Palma de novel·la l’any 1988 i editada en primera instància per l’Editorial Moll.\nEs tracta d’una novel·la que parla de Palma cent anys després de la revolta de la Germania, en els primers decennis dels segle XVII, i de les cuites de la seva mà major per mantenir tant el poder com el seu patrimoni. Dissortadament ens manquen molts de referents literaris que se centrin en aquest període de la nostra història tan oblidat i que tant ens ha afectat el nostre present.\nPer això, Rosa Planas, traüllant per aquells anys foscos parla obertament del nostre avui, de l’ara que ens determina. Com diu en cert moment, “Algú, mitjançant la confidència oficial, va fer saber a l’emperador Carles que a l’illa de Mallorca hi havia més cadenes d’or que a la mateixa ciutat de Barcelona. De llavors ençà, esmolaren les urpes nobles escanyolits i mercaders amb projectes de negoci decidits tots a prendre d’aquesta terra indefinida tot quant s’hi podia trobar de bo, a pesar de la famolenca aparença i la notable confusió”. Precisa i contundent referència que serveix per fotografiar la realitat que ara mateix ens domina; del present que constreny l’illa. Seguim sent “terra indefinida” i res no indica que canviem en breu.\nA través d’una prosa escollida, fulgent i segura, Rosa Planas ens mostra Ciutat i el brogit dels seus mercats, la fortuna, la gola i la cobdícia de pocs i les penalitats de tots llevats d’aquests. Ens mostra sense cap restricció la violència que plana i que s’exerceix sense pròlegs; les conspiracions, gelosies i venjances que es tramen sense solució de continuïtat per mantenir el poder de la nissaga; el poder que s’exerceix tant des dels convents de clausura com des del Bordell estant, que rei i tot té. I per exemplificar-ho, el que diu la mare d’un dels protagonistes de “L’orador dels ocells” al seu fill: “Si escoltes la sang, posseiràs una energia més poderosa que l’odi”.\nI si és admirable la descripció dels espais on es desplega formidablement la història, magnífics són els retrats que Rosa Planas fa dels personatges tant principals com de repartiment, que diríem, i en aquest sentit és més que destacable la que fa del botxí, també conegut per morro de vaques. O també del personatge que dona nom a la novel·la i que explica així: “Entre els ocells i els homes només n’hi ha de dues castes: els que viuen per cantar i els que ho fan per caçar els altres. D’aquí em ve el nom, que som fill de sant Francesc i com a ell, els ocells em parlen per fer-me entenedor allò que els homes amaguen”.\nI dins un món dominat i explotat pels homes, les dones, a “L’oracle dels ocells” també s’afanyen per fer-se sentir i, en conseqüència, a manar. Així, una monja tancada aconsegueix amb totes les arts possibles redreçar el rumb de la història perquè finalment afavoreixi els seus, els de la seva nissaga tot enfrontant-se amb un capellà molt ben pagat i que, per això, pot perdonar-ho tot i amb penitència suportadora.\nAmb tots aquests ingredients, Rosa Planas transmet la duresa d’uns anys entre murades on l’esclavatge no surt del fang i els poderosos de les seves particulars torres d’ivori. Fet i fet, com ara mateix. Una molt bona novel·la que hauria d’entrar a tots els instituts perquè els nostres joves puguin parar esment a un passat que, com deia, tant ens han determinat i que tant es reflecteix en el present.


Arriba a les llibreries ‘Montserrat Roig. La memòria viva’, d’Aina Torres – Vols Llegir?\nArriba a les llibreries ‘Montserrat Roig. La memòria viva’, d’Aina Torres\nVLLG? – ELS LECTORS QUE SI ESTIMEN ELS LLIBRES -413-\nEl proper 9 de novembre arriba a les llibreries ‘Montserrat Roig. La memòria viva’, la darrera llavor de Sembra Llibres. L’obra, escrita per la periodista i escriptora Aina Torres, reconstrueix la trajectòria de Montserrat Roig a través de la literatura, el periodisme, el feminisme i la lluita per la recuperació de la memòria històrica, i esdevé un homenatge i una reivindicació del seu llegat.\nArticle/post 1507 – Vols llegir? – volsllegir.cat\n2016actualitatAina TorresbiblioblocMontserrat RoignotíciesSembra Llibrestardor 2016


La Guerra del Pacífic o del Salnitre entre Xile, el Perú i Bolívia (1879-1883) | BOCINS DE LA HISTÒRIA\nErnest Prunera / 17 d'Abril de 2017\nEl 17 de gener de 1881, tropes xilenes desfilaven triomfants pels carrers de Lima, la capital del Perú. Els xilens s’hi quedarien durant gairebé tres anys, mentre acabaven amb la resistència peruana i es consolidava a Lima un govern que permetria que Xile es quedés amb la província de Tarapacà i la costa boliviana d’Antofagasta. Era el colofó a l’anomenada Guerra del Pacífic o del Salnitre.\nTropes xilenes desfilant pels carrers de Lima\nLa lluita pel guano i el salnitre\nDurant el segle XIX, les naixents nacions sud-americanes encara estaven en formació i consolidació, per la qual cosa algunes fronteres entre elles eren poc clares. Era el cas del desert d’Atacama, repartit de forma difusa entre el Perú, Bolívia i Xile. Aquesta zona era rica en guano i salnitre, fertilitzants molt usats en l’època a l’agricultura, especialment als Estats Units i Europa.\nEl 1866, Xile i Bolívia van signar un pacte fronterer que incloïa un acord per compartir els drets d’exportació dels minerals del desert d’Atacama. Però aquest acord va provocar nombroses desavinences entre els dos països. Unes desavinences que va voler aprofitar el Perú en benefici propi.\nEl Perú era el major exportador de guano del món, cosa que va permetre al país tenir una època de prosperitat econòmica i estabilitat política. Però a principis de la dècada de 1870, el preu del guano va començar a decaure, especialment a causa del salnitre, producte que també s’usava com a fertilitzant i per a la fabricació de pólvora. Però les salnitreres bolivianes, explotades principalment per empreses xilenes, eren una forta competència.\nImmers en una greu crisi econòmica, el Perú va veure amenaçada el seu poder regional i el 6 de febrer de 1873 va signar secretament amb Bolívia un pacte d’ajuda militar mútua. Al pacte es va voler afegir l’Argentina, també en conflictes territorials amb Xile (per la Patagònia), però al final no hi va haver acord pels recels entre peruans, bolivians i argentins.\nL’inici de la guerra: l’ocupació xilena d’Antofagasta\nEl 6 d’agost de 1874, Xile i Bolívia van revisar el seu tractat de límits tot eliminant la compartició de beneficis d’explotació minera. A canvi, Bolívia es comprometia a no apujar impostos a les companyies xilenes durant 25 anys i Xile no podia augmentar les inversions en aquestes empreses.\nParal·lelament, el Perú va intentar controlar el preu del salnitre nacionalitzant les empreses del sector el 1875. Però les salnitreres bolivianes en mans xilenes complicaven les intencions peruanes. Per això Lima va comprar el 1876 els drets d’explotació de les salnitreres del nord de la regió boliviana d’Antofagasta.\nEl 1878 Bolívia va imposar un impost a les empreses xilenes de 10 cèntims per 100 quilos de salnitre exportat. Xile va considerar que la mesura violava l’acord 1874. A principis de 1879, Bolívia va suspendre la llicència de la Companyia de Salnitres i Ferrocarrils d’Antofagasta, la principal empresa xilena a la regió, va embargar els seus béns i els va posar a la venda.\n14 de febrer de 1879, el mateix dia que es posava a la venda l’empresa salnitrera, Xile ocupava la ciutat boliviana d’Antofagasta, majoritàriament poblada per xilens. L’1 de març Bolívia va declarar la guerra a Xile, país que durant aquell mes va anar ocupant altres ciutats bolivianes de la regió d’Antofagasta com Caracoles o Calama, entre altres.\nRecreació de la batalla de Tarapacà.\nDel domini del mar a les campanyes terrestres\nFent valer el pacte secret d’ajuda mútua, el Perú també va declarar la guerra a Xile, per la qual cosa aquest país va bloquejar per mar la ciutat peruana d’Iquique a partir del 5 d’abril. El 16 de maig, part de la flota xilena es va dirigir al Callao, el port de Lima, per intentar enfrontar-se a la flota peruana.\nAl mateix temps, dos vaixells peruans que es dirigien a Arica van intentar aixecar el bloqueig d’Iquique tot produint-se el 21 de maig una primera batalla naval de guanyador incert. Però sis mesos més tard, el 8 d’octubre, després de la batalla d’Angamos Xile va dominar a plaer el Pacífic, cosa que li va permetre desplaçar tropes i avituallaments.\nAixí, el 2 de novembre els xilens van desembarcar a Pisagua (Perú), 550 quilòmetres al nord d’Antofagasta i principal port d’exportació del salnitre peruà. El mateix dia Xile va entrar a Iquique i els aliats es van veure obligats a retirar-se a Arica després de les batalles de Dolores (19 de novembre) i de Tarapacà (27 de novembre). Aquestes derrotes van provocar conflictes interns tant a Bolívia com al Perú.\nEl 25 de febrer de 1880 els xilens van desembarcar a Ilo, entre Arica i Arequipa. L’avenç cap al nord dels xilens semblava imparable fins que el 26 de maig Bolívia abandonava la guerra en perdre la batalla de Tacna. El 7 de juny els xilens derrotaven els peruans a la batalla d’Arica, ciutat assetjada des del 28 de novembre de 1879. La guerra semblava que havia arribat al seu final.\nLima: objectiu per acabar la guerra\nDe fet, el 22 d’octubre de 1880 es va celebrar una conferència de pau a Arica, a bord d’un vaixell de guerra dels Estats Units. Bolívia i el Perú, però, es van negar a les cessions territorials a Xile, per la qual cosa van continuar les hostilitats. Xile va planejar ocupar Lima per acabar amb el conflicte d’una vegada per totes. Així, al novembre els xilens van desembarcar a Pisco i Chilca per concentrar-se a Lurín, 36 quilòmetres al sud de la capital peruana.\nTot i la fèrria defensa peruana, els xilens van entrar a Lima el 17 de gener de 1881 després de vèncer a les batalles de Chorrillos (13 de gener) i Miraflores (15 de gener). La resistència peruana es va concentrar llavors a la serra andina. El conflicte es va perllongar en una sèrie de guerres de guerrilles que va culminar el 10 de juliol de 1883 a la batalla de Huamachuco. Xile derrotava així les darreres forces peruanes i consolidava el govern peruà favorable a la pau i a la cessió territorial a Xile.\nEl 20 d’octubre de 1883 se signava el Tractat d’Ancón, pel qual el Perú cedia a Xile el territori de Tarapacà i les poblacions d’Arica i Tacna. Al cap de 10 anys, aquestes ciutats haurien de decidir a quina nacionalitat volien pertànyer. Tres dies més tard de signar la pau, Xile abandonava Lima.\nEl 4 d’abril de 1884 es va signar una treva indefinida entre Xile i Bolívia, però Xile es quedava el territori d’Antofagasta, tota la costa boliviana. Xile guanyava així 600.000 quilòmetres quadrats amb les regions de Tarapacà i Antofagasta. Les fronteres definitives entre Xile i Bolívia no es van establir fins al 1904, i entre Xile i el Perú fins al 1929. Pel Tractat de Lima, Arica es va mantenir xilena mentre que Tacna va retornar al Perú.\nXile va nacionalitzar les mines de salnitre però les va cedir a gestió privada. L’Estat cobrava un terç dels beneficis d’aquestes empreses. Això va provocar una època de prosperitat a Xile fins a l’aparició del salnitre sintètic, inventat pels alemanys durant la Primera Guerra Mundial. El Perú, en canvi, es va veure abocat a una greu crisi econòmica, política i social amb guerra civil inclosa entre 1884-1885. Bolívia, per la seva banda, també va haver de refer-se del cost de la guerra i de la pèrdua de la sortida al mar.\nSituació territorial abans i després de la guerra.\nDescarrega’t aquest article en PDF i llegeix més sobre la història d’Amèrica:\nLa marxa de Sherman a la Guerra de Secessió dels Estats Units (1864-1865)\nVíkings: els primers europeus en trepitjar Amèrica (1000-1010)\nLa Guerra del Futbol entre Hondures i el Salvador (1969)\n17 d'Abril de 2017 in Segle XIX. Etiquetes: Antofagasta, Argentina, batalla d'Arica, batalla de Huamachuco, batalla de Tacna, batalla de Tarapacà, Bolívia, guano, Guerra del Pacífic, Guerra del Salnitre, Iquique, Lima, Patagònia, Perú, salnitre, Xile\n← L’efímera República de Florida fundada per un escocès (1817)\nAcords Sykes-Picot: el naixement de Síria i l’Iraq (1916) →


Contrabaix: Las Migas\nLas Migas és un quartet amb segell propi. Les seves cançons són un gresol on estils d’allò més variats conviuen de manera heterodoxa. Música popular d’arrelament culte, amb ressons zíngars i llatinoamericans i el Mediterrani banyant sempre tan personal firmament sonor. En femení i plural, Las Migas no renuncien a tan singular identitat. Sorprenen en el seu darrer espectacle amb un ampli repertori nou, col·locant sempre la sensibilitat a flor de pell.


FC Norma Tallinn - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEl FC Norma Tallinn fou un club de futbol estonià de la ciutat de Tallinn.\nFundat el 1959, el Norma Tallinn fou un dels clubs de futbol més importants durant l'època de la RSS d'Estònia. Participà en 32 campionats de la RSS d'Estònia (més que cap altre equip) i en fou campió 5 cops, a més de 6 copes de la RSS d'Estònia.\nUn cop Estònia esdevingué independent el 1991, el Norma s'uní a la nova Meistriliiga. Juntament amb els seus rivals del Lantana Tallinn (ex Nikol Tallinn), el club esdevingué molt popular entre la minoria russa del país. El Norma guanyà les dues primeres edicions de la lliga.\nEl club baixà a la segona divisió el 1995 i a la tercera la temporada següent. El Norma Tallinn es va dissoldre després de la temporada 1996/1997.\nLliga estoniana de futbol: (2)\nCopa estoniana de futbol: (1)\nCampionat de la RSS d'Estònia: (5)\nCopa de la RSS d'Estònia: (6)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=FC_Norma_Tallinn&oldid=19250688»\nClubs de futbol estonians desapareguts\nEsport a Tallinn\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 28 nov 2017 a les 13:48.