P: Com influeixen les postures que utilitzo diàriament en el meu dolor d'esquena?\nR: Bàsicament, aquestes postures mantingudes poden obligar a la musculatura a fer esforços excessius, o augmentar la càrrega que suporta la columna vertebral. Amb el temps les vèrtebres es desgasten i lesionen les estructures veïnes, provocant dolor. Quant més equilibrada estigui nostra musculatura i articulacions, menor serà el risc de patir dolor d'esquena.\nP: El mètode *Mézières només és útil per a persones lesionades?\nR: En absolut, existeix un aspecte preventiu molt important per a persones amb professions de risc com és el cas d'els qui treballen moltes hores asseguts (secretàries, informàtics…), en postures fixes durant moltes hores (dependentes, models…) o els qui realitzen esforços físics importants en moure persones o objectes (infermeres, transportistes…)\nP: Per millorar el meu dolor d'esquena haig de reforçar-la?\nR: La debilitat dels “*erectors raquídis” és una creença popular i fins i tot de certs professionals sanitaris, que no presenta evidència científica alguna. Pretendre relacionar aquesta debilitat amb les deformitats del cos és poc raonable. Com més es reforcen els músculs posteriors de la nostra esquena més s'aixafen les nostres vèrtebres. El nostre concepte és totalment diferent; la reeducació ha de basar-se en un treball de percepció corporal unit a una flexibilització global i llibertat articular, és a dir, en el reequilibri neuro-muscul-articular com a principi fonamental que ha d'imperar els nostres tractaments.\nP: Com sé que la teràpia que em fan està basada en el mètode Mézières?\nR: Aquest mètode es practica de manera individual assistit per un fisioterapeuta especialitzat. La durada de la sessió ha de ser de 45 a 60 minuts. Per tant està concebuda originalment com una tècnica individual i no com una gimnàstica per a grups.\nP: Quin professional pot realitzar aquest mètode?\nR. El mètode Mézières s'emmarca dins de les tècniques de fisioteràpia. En conseqüència només un fisioterapeuta format en aquest mètode pot realitzar amb garanties la teràpia. Actualment a Espanya s'imparteix com a formació de postgrau realitzada a la Universitat. El llistat de fisioterapeutes està disponible en l'apartat AMIF que es troba a l'àrea professional d'aquesta Web.\nP: Els mètodes globals estan cada vegada més de moda, per què?\nR: Certament, les persones cada vegada tenim una major cultura global. Sabem que el canvi climàtic que succeeix en les glaceres influirà amb el temps al nostre país. De la mateixa manera som conscients que existeix una interconnexió en tot el nostre cos. La millora de la nostra consciència corporal, els nostres moviments o la nostra respiració només són possibles amb mètodes globals. Pilates, Mézières, RPG, Feldenkrais o anti-gimnàstica són alguns exemples que il·lustren la popularitat d'aquestes tècniques.\nP: Quines diferències existeixen entre el mètode Mézières i la anti-gimnàstica?\nR: El mètode *Mézières, a més de la seva acció preventiva, està considerat com una teràpia d'elecció en les diverses lesions de l'aparell locomotor, sempre en sessió individual i sota una visió global. Aquesta reeducació és realitzada per un fisioterapeuta especialitzat. La anti-gimnàstica és un treball amb finalitat preventiva i la seva pràctica es realitza en grups. És un mètode molt complementari a Mézières, que sintetitza d'una forma intel·ligent certs conceptes d’eutonia (percepció del to muscular) amb els de el mètode Mézières. No és requisit imprescindible ser fisioterapeuta per realitzar la formació d’anti-gimnàstica.


Segresta la seva xicota després de sortir de presó per haver-la violat\nActualitzat 18/02/2021 11:55\nUn home de 37 anys d'Osca torna a ingressar a la presó després de segrestar la seva exnòvia, mesos després d'haver-la violat i gravat en vídeo.\nSegresta la seva exparella en sortir de presó\nEls fets van passar el passat 14 d'agost i s'han fet públics ara després de l'acusació de la Fiscalia Provincial d'Osca contra l'home i el seu company de pis, que va ser còmplice, pel violent segrest de la seva exparella.\nTorna a presó per segrestar la seva exparella, que va violar i va gravar en vídeo / Santi Soler Google Maps\nSegons el document, el company de pis de l'home va trucar a la víctima per quedar, ocultant que l'home "es trobaria a l'interior del domicili".\nQuan la noia va anar a la casa i va veure la seva exparella, contra qui havia interposat una ordre d'allunyament, va voler anar-se'n, però ell "la va agafar per impedir-s'ho, i el seu amic no va fer res", afirma l'acusació.\nVa violar i va gravar la seva xicota, per la qual cosa va ingressar a la presó i, en sortir, la segresta / Arxiu Pixabay\nL'agressor la va portar fins a una habitació del pis superior i li va donar un cop de puny a l'ull esquerre mentre li deia que era una "puta" i una "guarra" i l'agafava del coll.\nDesprés de les súpliques de la víctima, ell la va despullar, emmordassar i lligar per tancar-la en un armari. Hores després va aconseguir sortir, tapant-se amb un llençol, segons informa el diari Informació.\nTrenca la finestreta del cotxe per agafar el mòbil\nQuan pretenia fugir, l'agressor la va enxampa i la va agafar dels cabells per portar-la a l'habitació d enou. Ella va demanar de baixar al saló i va prometre que no marxaria.\nL'agressor va accedir, però li va demanar el mòbil perquè "tenia sospites" que durant la seva estada a la presó li havia estat infidel.\nElla li va dir que el mòbil era al cotxe i, segons l'acusació pública, l'home va trencar la finestreta del vehicle per agafar el telèfon i llegir els missatges.\nL'agressor i el seu company de pis es van resistir i van agredir els agents de la Guàrdia Civil / Arxiu Europa Press\nEl segrest va acabar de matinada quan la jove va poder escapar i demanar ajuda a la Guàrdia Civil.\nQuan els agents es van desplaçar al domicili, l'agressor i el seu company de pis i còmplice es van resistir i els van agredir.\nL'agressor va tornar a la presó de Zuera en espera de declarar davant del jutge per aquest cas, mentre l'assumpte de l'agressió sexual segueix sense haver estat jutjada.\nVa violar i va gravar la seva parella a Osca\nAquesta agressió sexual es va donar quatre mesos abans d'aquest tortuós segrest. Segons el diari Herald, l'home va aprofitar que la seva xicota -ara ex- es trobava mig adormida per a presumptament violar-la i gravar-la en vídeo per difondre'l.\nEn sortir de presó, l'home va segrestar la seva exparella i la va agredir mentre el seu company de pis era còmplice / Arxiu CME\nL'home i el seu company s'enfronten ara a 13 i 12 anys de presó pels delictes de detenció il·legal, danys, infracció, lesions i resistència a agents de l'autoritat després de les hores del segrest.\nA judici per violar i amenaçar de mort la seva mare a Sant Sebastià\nCinc mesos de la misteriosa desaparició i "segrest" d'un jove de 33 anys a Barcelona\nEl jutge no es fia dels policies de Linares: presó per risc de fuga


Des de l'illa: de juny 2008\nPublicat per Marc Peris a 15:54 1 comentari:\nBé, el paral·lisme del panem et circem em pareix més assenyat que mai. Anit, després de nosequants anys, la sel·lecció espanyola guanyà l'Eurocopa.\nCal dir que realment jugaren millor, i a mi, com a afeccionat al futbol, no em costa dir que foren merescuts guanyadors. El talent del jugador del Vilareal Marcos Senna, i les virtuts enormes del futbolista que és Xavi, quan se'l deixa ser motor de l'equip, foren claus en el bon campionat. Per suposat, també enormes foren en Puyol, com sempre, en David Villa, i el que és per mi el millor porter del món, Iker Casillas.\nPerò bé, a part d'aquest comentari estríctament futbolístic, he de dir, que jo, com sempre, volia que els espanyols perderen. Tampoc d'una manera malaltissa, no els vull cap mal als jugadors que he aprés a valorar i seguir a la lliga, sinò com a simple previsió del que passaria si, com ha succeït finalment, guanyaven.\nEl futbol és capaç de treure les més baixes passions dels individus. Quan acabà el partit vaig recordar perquè volia que perderen. Grups d'individus engoril·lats bramaven, en un estat d'eufòria etíl·lica, imposant la seua alegria a toc de claxon.\nLes banderes espanyoles, que ací en Mallorca no formen part, habitualment, del paisatge, folraven els carrers principals. Molta gent se'n mantenia al marge, però clar el que crida més val per dos...\nLa majoria eren treballadors i treballadores, els quals desofegaven les seues frustracions quotidianes emmetzinats de triomf espanyol. I el que fa una mica de por, éra la forma de mirar-te, mentre et pitaven a dos metres de distància, reclamant, exigint, que els seguires en la celebració. La indiferència no era gens ben acollida.\nPer a mi, és tota una metàfora de com funciona la imposició espanyola. Masses convertides en carn de canó, els quals no acaben el final de mes després de matar-se a treballar, mostren amb orgull el drap que simbolitza la cadena de l'opressió. Els afeccionats radicals, ultres dels equips de futbol sempre han gaudit d'impunitat per exercir la seua violència contra els diferents, ja siga a nivell futbolístic o social.Els demés seguidors, per por, gregarisme o per ser uns miserables, normalment miren cap a altra part. M’és ben igual si són els Yomuss, Boixos, Ultrasur, Frente Atlético, o els afeccionats espanyols, per mi són tots iguals. Mentrestant, les ments pensants d'aquest negoci, s'omplen la boca en afirmar que el futbol no es pot barrejar amb la política.\nPa i circ, evolucionat des de temps de Cómode fins a aquest pa i futbol. Les grans desigualtats, imperis, i imposicions, han d'entrar amb litúrgies esportives, comunions per a analfabets funcionals, és el brou on es cuina el feixisme. Temps al temps.\nPublicat per Marc Peris a 7:20 Cap comentari:\nAquest text té un origen inusual. La Laura havia de presentar un treball per a la seua carrera, magisteri, i no anava massa sobrada de temps. Així que la vaig ajudar, o més bé, li vaig fer jo el treball. El penjaré en dues parts, per si hi ha lectors als que els resulte d'una densitat intolerable.\nRelexions crítiques al voltant de Les marques i l’ensenyament, a partir del llibre No Logo, de Naomi Klein.\nVivim en l’època de l’alienació. La separació abismal que hi ha entre producció del producte i el seu consum, tant conceptual com geogràfica, és inversament proporcional a la identificació entre marca i consumidor. Aquesta identificació, establerta a través de la publicitat i consagrada pel voraç consum occidental, és la base del capitalisme mundial, un sistema de depredació humana que genera diferències socials crítiques i que està destruint el planeta.\nPerò no és aquest potser el millor lloc per a analitzar les complexes relacions de la macroeconomia global. Molt s’ha escrit sobre les greus conseqüències del primer imperi global, i la lògica acumulació de capitals que ha dut a la creació de grans conglomerats empresarials coneguts com transnacionals. Potser s’hauria de comentar breument la dependència de la globalització capitalista d’enormes quotes de consum energètic basat en els hidrocarburs. O com una política de control artificial de preus ( una paradoxa que ha estat promoguda, justament pels partidaris del mercat lliure ), basada en la intervenció militar, el dumping, la desestabilització dels mercats i l’especulació, ha dut a generar la denominada cultura de l’automòbil, o més especialment, l’economia basada en el comerç de llarg abast. Aquest comerç de llarg abast ha permès, seguint la lògica d’augment infinit dels beneficis, un sistema econòmic basat en la deslocalització, és a dir, el trasllat dels centres de producció a altres països on la mà d’obra és més barata, o millor dit allà on l’absència total de regulació en drets laborals ha permés situacions de neo esclavatge.\nPerò el més interessant, el punt de vista més original que aporta aquest No Logo de Naomi Klein, és l’anàlisi de la relació entre individu i marca. La marca com a símbol d’identitat postmoderna, com a virus malèvol que envaeix tots els àmbits de la nostra cultura, substituint cada vegada mes àmbits de la nostra vida, imposant-nos la tirania de la identitat global, uniforme.\nPodem vore el símbol de Nike, tatuat als braços dels Cholos, als barris de xavoles de les ciutats americanes, pintat en els murs de qualsevol tendeta en un poblat africà, aferrat a la roba d’imitació dels mercats negres dels asiàtics, en les televisions de tot el món etc. Aquesta presència, a escala planetària, només podria comparar-se a nivell icònic amb l’expansió del cristianisme, o amb l’esperit d’abstracció simbòlica basada en l’Alcorà.\nQuelcom tan simple com un logotip, i que a la vegada sintetitza un ampli ventall de connotacions positives , de significats que ha anat adquirint amb cada nova campanya publicitària. Cadascuna bombardejada constantment en l’espai domèstic, acompanyant la Informació amb majúscules, en l’espai públic, en les manifestacions culturals de tot tipus, en els esdeveniments esportius etc.\nDavant de tot açò, com podria la fràgil i insegura ment d’un nin, nina/adolescent/ oberta a engolir tot tipus d’estímuls externs, de models socials, de pautes de comportament, resistir aquesta tirania basada en la identitat de marca? Aquesta pregunta posa de relleu la importància de la preservació d’oasis aliens a la tirania de la publicitat i el consum, com haurien de ser l’educació, les relacions humanes i l’oci.\nIl·lustracions de Miguel Brieva\nPublicat per Marc Peris a 5:22 Cap comentari:\nL’altre dia, em vaig haver de trobar en una situació arquetípica per a aquells i aquelles que, com jo, hem decidit intentar viure en la nostra llengua. Pareix ser que aquest atreviment, aquesta immensa gosadia, mereix ser denigrat per qualsevol ciutadà del món espanyol. Amb la bandera de la tolerància, aquests maniqueus defensors de la suposada igualtat, es dediquen a matxucar qualsevol expressió o intent d’integració per part dels autòctons. Pel que es pot veure, la integració és una de les imposicions més injustes, és millor que hi haja persones vivint al nostre país que mai tinguen l’oportunitat de conèixer o entendre la llengua d’aquest. Però el que aquesta postura basada en la tolerància amaga, és una doble estafa, d’una banda se’ls nega als nouvinguts l’oportunitat d’entendre, defensar-se, i per tant tindre recursos per relacionar-se d’igual a igual amb els mallorquins, i d’una altra se’ls força a aquests a canviar-se constantment de llengua en l’àmbit públic, tancant la llengua dintre de casa. I dintre de casa una llengua no pot viure, li falta l’aire, volar lliurement, anomenar les coses quotidianes, properes, il·lustrar idees, concretar aspectes espirituals, versos d’amor, confidències íntimes, insults aïrats, el que siga...\nAquesta és la idea de tolerància que, per ser com cal, hem de digerir. Però que és la tolerància? Per a mi aquest terme es contrasta amb un altre, que quasi no s’utilitza: Respecte. La tolerància ens situa en una posició de superioritat, que permet que l’altre existisca, sempre que no faça gaire nosa, estiga calladet, i no es faça de notar massa. El respecte fa referència a l’acceptació, d’igual a igual, de les peculiaritats, valors, idees i formes d’ésser dels demés, encara que ens siguen extremadament diferents.\nAçò era el que provava d’explicar-li a una individua furibunda que em vaig topar l’altre dia. Us posaré en situació: Em vaig trobar amb un amic, de Moçambic, que duu molts anys vivint a Palma, ell parla en Espanyol, jo li parle en Català, no tenim cap problema, si hi ha quelcom que no entén, li ho aclarisc en una altra llengua, o en el que faça falta, però ell no em nega l’ús de la meua llengua, fa un esforç per entendre’m. El meu amic anava amb dos xiques de Terol, la seua actitud fou ben diferent, primer deien que els agradava molt Mallorca, i que s’hi volien quedar ( la veritat, èssent de l’interior de Terol, aquest desig és ben comprensible, fins ací tot correcte ). Tot seguit començaren amb el conte de que era super injust i discriminatori el requisit lingüístic per accedir a un treball públic. Jo els vaig dir que creia que si s’hi volien quedar, i més si volien tindre un treball que paguem amb diners de tots, almenys havien d’acreditar el coneixement de la llengua, ja que si alguna persona, en l’exercici del seu dret, se’ls adreçava en aquesta, elles almenys la pogueren entendre... Bé, a partir d’açò, jo em vaig transformar en Satanàs. La conversa degenerà, jo els intentava fer comprendre que en qualsevol lloc on anaren del món haurien de familiaritzar-se amb la llengua autòctona per accedir a un treball públic. Amb grans mostres d’indignació, ja sense cap tipus d’argument, varen recórrer a la crua raó colonial que sempre es veuen obligats a esgrimir: “estamos en España, y no me pueden obligar a aprender catalán”. La imatge que em vingué al cap fou la dels hidalgos, esperant per embarcar en el port de Sevilla, amb una mà al davant i una altra al darrere, disposats a fer les amèriques, disposats a imposar, a sang i foc, la cultura del imperio. Finalment, davant aquests abusos, i aquesta manca de respecte que hem d’aguantar de qualsevol, armat amb arguments que donen segles d’imposició colonial ( ara transvestit en imposició tolerant ), ens venen ganes d’afirmar l’únic argument que trenque aquest axioma: Nosaltres no som espanyols.\nNo vull que em toleren, demane que se’m respecte.\nPublicat per Marc Peris a 7:21 2 comentaris:\nQuan fa anys vaig conèixer l'existència d'aquest poble andalús, no em podia creure aquest oasi. Allà els i les ciutadanes tenen ple dret al treball, l'habitatge ( amb la construcció de VPOs que resulten sobre uns 15 euros mensuals de quota ) i la participació en la política i la realitat quotidiana del poble. A més, al poble encara els queden diners per estendre la solidaritat cap a lluites que realment volen la millora de les condicions de vida de les persones, i no l'almoina hereva de la tradició cristiana.\nEls serveis socials, són millors que els de qualsevol poble. La guarderia és pública, cada any, l'assemblea de pares decideixen quant poden pagar, costa, aprox. amb menjador uns 12 euros mensuals. L'abonament a la piscina del poble és de 1,80 euros anuals ( i per què no afirmar que una piscina pública és ecològica i font de gaudi social? ), les persones majors tenen assistència a domicili, hi ha parcs naturals, instal·lacions esportives, casa de la cultura, equip de ràdio i televisió local...\nPer a mi, la prova més evident de que tenim raó, és que l'organització col·lectiva, l'apropament dels òrgans de decisió a les persones, i les polítiques socials reals, milloren enormement la qualitat de vida dels habitants d'aquesta població.\nMoltes vegades, ens queixem que no plantegem alternatives cap al sistema imperant, que no hi ha models de societat que emprendre front a aquest capitalisme salvatge que ens aliena i ens fa esdevindre part de la roda de l'explotació i la fam. Que, si algun dia aconseguírem la independència, formaríem un estat igual d'injust que l'actual. Jo\ncrec que quan més proper a nosaltres estiga el poder, més fàcilment podrem incidir en la nostra societat, i transformar-la per que aquesta sia més justa. És més fàcil reclamar responsabilitats ( o substituir ) a un representant que coneixes, saber què estàs menjant ( i com s'ha fet aquest menjar ) si s'ha produït a la teua comarca, comprar els productes a persones, i no a cadenes. Aquesta és la independència que pot tindre futur, la que hem d'aplicar en els pobles o allà on s'obtinga representació. Una independència que millore la vida de les persones, i els done la possibilitat de participar-ne. Si les CUP tenen aquest model, i es pot començar a implantar, el futur és nostre.\nPublicat per Marc Peris a 10:21 1 comentari:


Eumolp: de juliol 2007\nUna tarda sense res a fer. I la mandra, que és la mare de tots els vicis. Xategem? Vinga, que no sigui dit! Avui em posaré la disfressa de dona: Beth, curt i net.\nI ara què faig? M’ha deixat plantada com una ceba. Quina mandra sortir ara. Xat? Vinga, que no sigui dit. Avui em posaré la disfressa d’home: Ton, a veure si se les compon.\nTon: Hola. Puc?\nTon: Que destorbo?\nBeth: No, no, no destorbes.\nTon: Què feies?\nBeth: Res, per aquí, avorrida. No diuen res interessant.\nTon: És veritat, el general és cada dia pitjor, només s’hi diuen bestieses.\nBeth: Entres sovint?\nTon: No gaire. I tu?\nBeth: Jo tampoc. Avui, que no sabia què fer.\nTon: De què parlem?\nBeth: No sé. Digues tu.\nTon: De com som?\nTon: M’expliques com ets?\nBeth: Per què no juguem a endevinar?\nTon: Com vulguis. Com ho fem?\nBeth: Jo et vaig dient com em penso que ets i tu em dius si l’encerto.\nTon: Fet. Comença.\nI va començar un bonic intercanvi de mentides. Bé, només mitges mentides. Perquè la Ton va vestir en Beth amb tots els seus adreços i en justa correspondència en Beth va fer una Ton a la seva imatge i semblança. Ni l’un ni l’altra es van desmentir i tot eren ais i ois per l’encert i sorpresa per la màgia telepàtica que fluïa sense aturador.\nI és clar, va arribar l’inevitable: “I si quedéssim?” I van fixar lloc i hora. Per no presentar-s’hi, esclar. Però no van saber-se resistir a la temptació i van anar els dos al lloc precís a l’hora exacta, segurs com estaven que podrien tafanejar emparats en l’anonimat perquè estaven convençuts que Beth havia enganyat Ton i que Ton havia pagat Beth amb la mateixa moneda. I bé calia acabar d’omplir la tarda i el bar on havien quedat no era massa lluny ni de la casa de l’un ni del pis de l’altra, vejats miracle.\nI quan es van mirar, va ser com un joc de miralls que els va desconcertar només un instant. I es van posar a riure sense solta ni volta. Si més no per als altres clients que els observaven un pèl desconcertats.\nDemà fa l’any de la trobada. N’hi ha hagudes més, de fet no es desenganxen. Han quedat al mateix bar i es posaran la mateixa roba. Demà, però, es somriuran amb tendresa i a l’Elisabeth, que és una mica de la llàgrima fluixa, se li humitejaran els ulls quan l’Antoni li digui a cau d’orella si es vol casar amb ell.\nPublicat per Eumolp a 13:24 Cap comentari:\nServeixin aquestes paraules que li escric de regraciament i d'un cert comiat. Poc em podia pensar jo, modest artesà, que vostè em portaria la fortuna. Quan vam fer tractes, no tenia pas previst que les coses prenguessin aquest curs que han acabat prenent i li puc assegurar que estava disposat a actuar amb la diligència, la precisió i la subtilesa que han estat sempre la meva divisa.\nPotser l'error que va cometre va ser posar-me en antecedents de la dimensió real de l'herència a què la meva intervenció la situava en condicions d'aspirar. Som humans, heus ací la realitat indefugible, i el corc de l'ambició va començar a barrinar els meus principis d'ètica professional. I més quan vaig començar el que jo anomeno l'estudi de circumstàncies. El seguiment que vaig encetar de la seva tia Eulògia em va descobrir que, més enllà de la injustícia del nom, natura l'havia adornat de gràcies que si a vostè se li escapen a mi em va tocar profundament.\nLa seva vida solitària, el gest llangorós i la mirada perduda van ser definitius. Aviat vaig comprendre que no seria capaç de complir l'acord que havíem establert. Vaig fer el pas una tarda que ella prenia el seu te com d'habitud i la meva gosadia va tenir la recompensa d'un principi d'amistat que sense treva ha esdevingut una comprensió sòlida, un amor reposat i plenament correspost.\nDemà -és per això que avui vostè rebrà aquesta carta- convocarà els nebots per donar-los la bona nova: ens casem el quinze del mes entrant. Serà una cerimònia discreta, només per als íntims. De la qüestió del testament, ja n'hem parlat i, malgrat la meva ferma oposició, és ella que s'ha entestat a canviar-lo en benefici meu. La seva gentilesa previsora l'ha feta concloure que els anys que m'avança (i que en cap cas són un obstacle perquè les meves intencions siguin d'una puresa i transparència totals) l'han feta témer que faltant ella a la imprevista jo em quedés a l'escapça. No he trobat manera humana de fer-la canviar de parer. Crec que també els parlarà d'aquestes qüestions més crematístiques en la reunió a què els ha convocat.\nNo crec que sigui el cas, però tinc interès a fer-li veure que si es donés la circumstància que vostè decidís parlar-li del nostre conveni i posar-la en antecedents que jo era l'encarregat de precipitar el seu trànsit al més enllà, poc hi guanyaria. De fet, m'he avançat i jo mateix l'he posada al corrent. Un bell acte de sincera contricció, regat amb profusió de llàgrimes i segellat amb un perdó de pedra picada. De fet, no sé fins a quin punt descobrir l'interès que vostè tenia a escurçar la seva estada entre nosaltres la va empènyer a esborrar-la de les seves últimes voluntats.\nBé, ja està al corrent de tot. Espero que les meves paraules no la trasbalsin massa i, perquè vegi que sóc honrat, li adjunto l'import exacte de l'avançament que m'havia fet. Pregui-s'ho com un estalvi. Jo crec que sumant-hi la quantitat que ja no m'haurà de liquidar en tindrà prou per quedar bé amb un regal de noces escaient i de pagar-se unes bones vacances.\nPer acabar, i si em permet la gosadia, li diré que vostè ha guanyat un oncle agraït i jo una neboda que mai no m'oblidarà.\nPublicat per Eumolp a 17:22 Cap comentari:\nPublicat per Eumolp a 20:07 Cap comentari:\nVan abandonar el senyor Eladi Pontons a l'estació al pic de mitjanit. Assegut al banc, just a sota de la claror somorta de l'únic llum que havia sobreviscut al vandalisme dels uns i la deixadesa dels altres. La cames encreuades i el braços plegats. El cap un si és no és inclinat a la dreta i el barret posat de gairell, contrapesant.\nAcostumat com estava a la santa paciència de la immobilitat, no va sentir cap temptació de moure's i es va limitar a mirar fixament davant seu. El mercaderies de les 03.27 li va semblar monòton, excessivament llarg, avorridíssim. L'exprés de les 05.23 el va distreure una mica més, potser pels llums de les finestretes i la cadència del soroll, 0n va trobar una reminiscència de polca, ja em direu. A les 05.58 un gos espellifat el va ensumar d'esquitllentes i va anar d'un tris que no se li pixés a la tíbia. Tanmateix alguna cosa l'en va fer desdir.\nI ja no recorda res més. Llevat del xiscle horroritzat de la senyora Engràcia que com cada dia a les 06.05 creuava les vies per escurçar camí i arribar a temps a ca la Loli, perquè la nena havia d'anar a la fàbrica i ella tenia cura del nét. Pobra senyora Engràcia! Castigada del cor com estava no va poder resistir trobar-se de cara amb un difunt que matava l'estona mirant els trens passar. Va caure rodona als seus peus i així es va estar fins que a les 06.15 l'Eduard Finestrelles, el manyà, es va trobar amb el panorama, va sobreposar-se a l'esverament i va córrer a avisar les autoritats.\nMai no es va aclarir qui havia desenterrat l' Eladi Pontons i l'havia plantat a l'estació. La Loli, superat el tràngol de l'orfanesa, es va haver d'espavilar per resoldre el problema de la mainadera. El poble en va anar ple una bona temporada i després el tema es va anar refredant, com sol passar amb totes les coses.\nNingú, però, va saber mai que la senyora Engràcia no havia passat a millor vida per topar-se de cara amb un mort qualsevol. El que la va arrencar d'aquesta vall de llàgrimes va ser reconèixer (no us penseu, en Pontons estava molt i molt ben conservat) l'amor impossible de la seva vida, el senyoret que la va enamorar o seduir o digueu-li com vulgueu, que la va deixar ben prenyadeta i que li va girar l'esquena i li va desgraciar la vida. Fets ben trivials, si anem a mirar.\nI van ser aquelles paraules que l'Eladi va dir en un rampell d'enamorat les que li van retornar a l'Engràcia a l'instant mateix que el cor se li feia miques: "Aquests llavis que ara em dónes, fins i tot mort te'ls vindria a besar".\nI és que en qüestió de metàfores, potser caldria anar més en compte.\nPublicat per Eumolp a 17:18 Cap comentari:\nSi no ho heu de fer córrer us diré que avui comencen les meves vacances. Bé, fins a un cert punt, naturalment, ara no ens excedíssim. Com que sóc de costums senzills i morigerats, i abomino d'acarar-me a paratges desconeguts, optaré per allò que més em plau: la immobilitat i el plaer de la lectura.\nUna perspectiva tan llaminera em posava en la tesitura de firar-me una butaca adequada a les meves necessitats. La que tinc ja ha fet el seu curs i implora la jubilació.\nRemenant per aquests móns de bits, he trobat la que m'escau. L'heu vista? Combina dos elements que me l'han fet simpàtica: la vellúria i les punxes necessàries per mortificar-me, contrapès inexcusable perquè em sigui perdonat el pecat de lliurar-me al vici i a la depravació de no ser productiu.\nHe entrat adelerat a ikea.com, amb la certesa moral que un disseny tan atinat no els podria haver passat per alt. I, oh decepció, res de res. M'he quedat de pasta de moniato.\nJa ho sabeu, si em poguéssiu adreçar a algun lloc on pogués firar-me l'artilugi de referència, us n'estaria eternament agraït. Si no resolc aquest problema, hauré de renunciar per força al plaer de la lletra per mor de la salvació de la meva ànima immortal.\nPublicat per Eumolp a 18:44 2 comentaris:\nDonat que el diàleg amb els humans li era difícil, va decidir intentar-ho amb les plantes.\nArribar a la margarida li va costar algunes marrades: la col se li va mostrar indiferent; el cactus, punxeta; l'esbergínia, procaç. Va ignorar les heures per por del compromís i va obviar la marquesa i les estrelícies perquè li semblaven exagerades i un pèl massa artificioses.\nAmb la margarida a la mà, de primer moment, es va quedar una mica sense saber què fer. Tanmateix, així que va arrencar el primer pètal un impuls atàvic de caràcter binari li va faciltar el col·loqui.\nPerò es va embalar i va perdre la serenitat necessària per arribar a bon port.\nAmb el sí de l'últim pètal als dits es va adonar, tard i sense remissió, que havia oblidat plantejar la pregunta.\nPublicat per Eumolp a 17:11 1 comentari:


Sant Boi Notícies – Estrenes del 20 d’abril\nEstrenes del 20 d’abril\nabr 20, 2013 Cinema, Oci i cultura Comentarios desactivados en Estrenes del 20 d’abril\nEls cinemes de Sant Boi tenen com a protagonista a les seves sales l’amor. A Un amor entre dos mundos, s’explica la història d’un amor impossible entre una parella que habita en dos móns, la gravetat del quals els obliga a romandre separats físicament. A Memorias de un zombie adolescente, trobem la història d’amor increïble entre una jove humana i un zombi que sorprenentment té sentiments. I per últim, a Cristiada sen’s explica com la gran estimació que té un general a la seva terra, el condueix a convertir-se en el líder dels rebels per intentar posar fi a la guerra civil que assola Mèxic.\nUn amor entre dos mundos (Juan Solanas) – Romàntica, ciència-ficció\nLa Terra està formada per dos móns independents i incompatibles. Un món a sobre de l’altre units pels seus respectius cels. Un és un món ric i pròsper; l’altre, pobre i devastat. Les lleis i la gravetat diuen que els habitants d’un i l’altre no poden interactuar, ni mantenir contacte i molt menys passar d’un món a l’altre. Adam (Jim Sturgess) és un habitant del món pobre que sobreviu com pot. De petit i per casualitat, va conèixer a Eden (Kirsten Dunst), una nena del món ric. La seva amistat prohibida amb el pas dels anys es va convertir en amor. Ara, Adam està disposat a fer el que calgui per estar al costat de la seva enamorada, fins i tot, a canviar tot el sistema mundial tal i com es coneix.\nMemorias de un zombie adolescente (Jonathan Levine) – Comèdia, terror\nEl món va patir un apocal·lipsi i ara està plagat de zombies. Pocs són els humans que han aconseguit sobreviure a l’amenaça silenciosa d’aquests èssers. Els zombis, entre ells, R (Nicholas Hoult), es passegen per la terra alimentant-se del cervell dels humans i absorbint els seus records. Durant una de les caceries que organitzen, R coneix a Julie (Teresa Palmer) es desperten en ell sentiments que semblava que no tornaria a recuperar mai més. Al matar al xicot d’ella, absorbeix també els seus records i es veu obligat a salvar-la d’una mort segura a mans dels seus companys. A partir d’aquí, la parella comença a sentir-se atreta mutuament, malgrat que el seu amor estigui condemnat al fracàs.\nCristiada (Dean Wright) – Drama\nMèxic, 1926. Mèxic es troba inmers en una violenta guerra civil. El general Gorostieta, un militar ja retirat, contempla com la seva estimada terra s’està tenyint de vermella. L’ex militar no està disposat a quedar-se de braços creuats i amb el recolzament de la seva esposa, decideix convertir-se en el líder d’un grup de rebels ben necessitats d’algú que els organitzi. Tot i que en principi, semblen condemnats al fracàs, el temps, la seva fermesa de caràcter i valentia, demostrarà que són els herois que Mèxic necessitava per defensar la justícia. Cristiada està protagonitzada per Andy Garcia, Oscar Isaac, Catalina Sandino Moreno, Eva Longoria i Bruce Greenwood.\nMesures per a l'estalvi energètic Diada de Sant Jordi 2013


La Panera Solidària de la UB recapta 4.684 euros per a Sant Joan de Déu - Solidaritat Sant Joan de Déu\nEn aquesta edició, s’han recaptat un total de 4.684 euros, 410 euros més que l’any passat. Aquest import anirà destinat íntegrament a l’Obra Social Sant Joan de Déu, i més concretament al programa Hospital Amic de l’Hospital MaternoInfantil Sant Joan de Déu de Barcelona.\nEl Programa Hospital Amic va néixer l’any 2005 amb la intenció d’implementar a l’Hospital Sant Joan de Déu la Carta europea dels Drets dels nens hospitalitzats. Totes les seves activitats estan pensades per fer que l’impacte de l’hospitalització en el nen i les seves famílies sigui el més positiva possible i, per això, compta amb programes com musicoterapia, arteterapia, espai per a les associacions, pallassos d’hospital, teràpia amb gossos i moltes activitats més que són finançades íntegrament gràcies a les donacions.\nDes de la seva creació, la Panera Solidaria de la UB no ha parat de créixer, tant en diners recaptats com en l’índex de participació: s’han venut 2.342 participacions, a un preu de 2 euros cadascuna, que han adquirit els membres de la comunitat universitària (estudiants, personal d’administració i serveis, i docents i investigadors).


Santa Clara de Perpinyà - Monestirs\nMonestir de Santa Clara de Perpinyà. La Passió\nAquesta casa de clarisses es troba esmentada per primer cop el 1266, poc després (1271) el papa Gregori X la va posar sota la seva protecció i el 1272 era elegida la seva primera abadessa. En aquell moment el monestir es trobava extramurs de la ciutat, a ponent d’aquesta. El 1461 hi van arribar monges coletines que havien de reformar aquest monestir, tot i que no fou fins el 1495 que es va fer realitat el canvi, de forma anàloga el 1566 les monges de Perpinyà van participar en la reforma de l’antic beateri de Santa Elisabet de Barcelona.\nSanta Clara de Pepinyà\nDetall de Plan de Perpignan (1714)\nPels volts de 1475 i arran dels enfrontaments bèl·lics que va patir Perpinyà, les monges es van veure obligades a abandonar el seu monestir i refugiar-se a l’interior de la ciutat, en diferents indrets com ara el convent de la Palmera. A causa de la fortificació de la ciutat aquest monestir s’havia d’enderrocar i hom va facilitar a les monges un establiment aixecat de nova planta prop del palau dels Reis de Mallorca, que es va inaugurar el 1550, data en que es van traslladar les monges des del convent de la Palmera al nou de la Passió.\nEl 1652, en el marc de l’ocupació francesa de Perpinyà, les monges foren expulsades de la casa refugiant-se a Santa Elisabet de Barcelona i no van poder tornar fins el 1660 quan la ciutat ja pertanyia a la corona francesa. A causa d'una sèrie de desavinences entre la comunitat i l’orde franciscà que mantenia arrels franceses, les monges van demanar passar a dependre de la diòcesi, i després de molts entrebancs els fou concedit el 1667. Protagonista d’aquesta època fou Anna Maria Antigó (1602-1676), abadessa de Perpinyà restauradora i reformadora de la casa tinguda de manera no oficial com beata. La casa monàstica va veure interrompuda la seva existència arran de la Revolució que va fer que el 1792 fossin expulsades les seves monges, i la comunitat es va dispersar. El monestir va tenir diversos usos, el més important com a presó, des del 1805 fins el 1986. Durant el primer quart del segle XIX es va aplegar de nou la comunitat de Santa Clara de Perpinyà, establint-se en diversos llocs fins que el 1878 hom va poder inaugurar un nou convent a l’altra riba del Tet, on foren traslladades també les relíquies de la mare Antigó. Ara l’antic monestir és de propietat pública i seu d’exposicions.\nEscut de Carles I, impulsor de la\nconstrucció del convent de Perpinyà\nCarles I, representat al col·legi de\nSant Jordi i de Sant Domènec de Tortosa (Baix Ebre)\n- SERRES-BRIÀ, Rotllà (2011). El monestir de Santa Clara de Perpinyà. Annals de l’Institut d’Estudis Gironins. Vol. LII. Enllaç:\nEl monestir és al centre de Perpinyà, prop del palau dels Reis de Mallorca\nBaldiri B. - Juny de 2014


Veterinària i ramaderia > Morfologia > Regions anatòmiques > Quadrúpedes\nca mà, n f\nca maceració, n f\nAblaniment i descomposició d'un teixit o d'un òrgan a causa del contacte prolongat amb un líquid o amb la humitat en absència d'aire.\nS'observa, especialment, en els fetus morts.\nGènere d'helmints del fílum Acanthocephala, que en l'estadi adult es localitzen a l'aparell digestiu de diferents mamífers.\nL'espècie més important d'aquest gènere és Macracanthorhynchus hirudinaceus (de cicle indirecte, transmesa per la ingestió de larves de diferents escarabats copròfags que actuen com a hostes intermediaris, caracteritzada per una trompa a l'extrem anterior proveïda de ganxos que li permet ancorar-se a la mucosa intestinal i pel fet que les femelles poden arribar als 45 cm de longitud, localitzada -en l'estadi adult- a l'intestí prim dels porcs i agent de macracantorrincosi).\nca macracantorrincosi, n f\nAcantocefalosi que afecta els porcs, causada per l'acantocèfal Macracanthorhynchus hirudinaceus i caracteritzada per una síndrome d'enteritis amb conversió alimentària deficient.\nca macrocefàlia, n f\nca megalocefàlia, n f sin. compl.\nMalformació consistent en una grandària excessiva del crani.\nca macròfag, n m\nCèl·lula de grans dimensions del sistema mononuclear fagocític, derivada d'un monòcit, que es caracteritza per la seva activitat fagocitària i per poder emigrar pel teixit connectiu.\nca macromineral, n m\nen macro mineral\nen major mineral\nMineral necessari en la dieta en quantitats elevades, mesurables en grams per dia.\nEls macrominerals són el calci, el clor, el fòsfor, el magnesi, el potassi, el sodi i el sofre.\nca màcula, n f\nLesió de la pell en forma de taca vermellosa que pot fer 1 cm de diàmetre, no sobresurt de la superfície dels teguments i desapareix momentàniament amb la pressió del dit.\nca maduració, n f\nEtapa de la vida d'un aliment o del procés d'obtenció d'un producte alimentós durant la qual tenen lloc un seguit de canvis físics i químics que li donen el gust, l'olor i la consistència que el caracteritzen.\nVeterinària i ramaderia > Inspecció veterinària\nConjunt de canvis físics i químics que sofreix la carn un cop transcorreguda la rigidesa cadavèrica i que fan que s'estovi i es torni més gustosa, abans d'iniciar la descomposició i la putrefacció.


BALINIT ALTENSA La solució ràpida per a tallat productiu d’engranatges\nLes aplicacions de tallat d’engranatges, fresat d’engranatges i el tallat d’engranatges cònics han de reunir cada vegada més requisits.\nEs necessiten temps de mecanitzat més i més curts perquè augmenti la productivitat i al mateix temps els costos siguin menors.\nPodrà aconseguir aquest objectiu amb la innovadora solució de recobriment a alta velocitat BALINIT® ALTENSA. Així, es beneficiarà de les ràpides velocitats de tall a altes temperatures, el que comportarà enormes increments de productivitat i eficiència.\nTallat d’engranatges cònics


Més de 1.500 persones han participat a la I Fira Tastavins Juneda, organitzada per l’Associació Tastavins i que, entre altres, també ha comptat amb jornades tècniques\nLa I Fira Tastavins Juneda ha comptat amb l’assistència de més de 1500 persones i els celleristes han servit gairebé 900 copes. Malgrat la intensa calor viscuda aquest dissabte, la plaça ha gaudit d’un sistema de microclima gràcies a la instal·lació d’uns aspersors de nebulització.\nA la Fira hi participaven 21 celleristes, la majoria de la DO Costers del Segre, un de la DO Conca de Barberà, un de DO Cava i un de la DO Terra Alta. També hi havia parades de tapes de proximitat: Masia Tero de Juneda, Cal Sargaire d’Almacelles, La Cuina de l’Araceli d’Arbeca, Restaurant la Placeta d’Arbeca, Xocolates Aynouse d’Agramunt, Formatges d’Agramunt i el gremi de Forners de Lleida.\n‘Republiq’, ha animat la tarda amb una sessió en vinil de Soul, Funk i disco a 45 RPM, així com els músics ‘Marta i Gregori’, amb el seu repertori de música en català de tots els temps.\nLa Fira també ha comptat amb un esdeveniment solidari a favor d’Afanoc, amb la col·laboració del pintor de les Borges Blanques, Gregorio Iglesias. Els assistents, amb una aportació de 2 euros podien finalitzar l’obra aportada per l’artista, i que serà subhastada en la segona edició de la Fira.\nEl grup de diables els Rojos de Juneda han donat per finalitzada aquesta primera edició de la Fira tastavins amb castell de focs.\nTant els celleristes participants com l’Associació Tastavins de Juneda, impulsora de la Fira, han manifestat la seva satisfacció per l’èxit de vendes i de públic i volen repetir el proper any amb una segona edició.\nJornades Tècniques a la Primera Tastavins de Juneda\nDins del marc de la primera Fira Tastavins Juneda ha tingut lloc al Complex Cultural de Juneda dos jornades tècniques amb l’assistència d’una cinquantena de persones\nLes jornades han començat a les 10 del matí amb La biodinàmica com a eina de regeneració dels sòls agrícoles, impartides per Pilar Salillas i Miquel Garcia, enòloga i director agrícola del Celler Lagravera, d’Alfarràs, un dels referents dels vins biodinàmics a Lleida i Catalunya i guanyador del distintiu Millor Projecte Ecològic 2018 que atorgaren els premis Vinari aquesta tardor i, també Vi de Patrimoni de la Guia dels Vins de Catalunya i David BaixasLehnberg de Mas Regany i impulsor de la granja biodinàmica BaixasLehnberg, que produeix most ecològic.\nDesprés d’una pausa, l’escriptor i columnista ZoltanNagy, autor de ‘Reinas de Copas’, Gemma Plaza, enòloga a la bodega Cara Nordi responsable de producció del celler Tomàs Cusiné i Sara Pérez, enòloga a Mas Martinet, i a Venus la Universal de Falset, projecte aquest darrer en comú amb la seva parella René Barbier, han impartit la jornada La dona en el món del vi.\nDesprés de les jornades, els assistents han gaudit d’un vermut servit pels organitzadors de la Fira.


Vídeo de La Gegantada de Les Santes de 2008.\nS'apropen de nou Les Santes, la Festa Major de la ciutat, i amb això tots els debats, les reflexions, les crítiques... al voltant de la mateixa. Que si el cartell de la Festa Major, que si les dates en què se celebra, la presència o l'absència de nous actes... Un univers apassionant, en què els mataronins actuem com a tal i ens acostumem a tirar pedres a sobre la pròpia teulada, sense adonar-nos-en del tresor -viu- que tenim entre mans. Però bé, això mateix ja deu ser una part de la pròpia festa.\nAquest any, el conflicte mediàtic -sempre n'hi ha un, es faci com es faci- és la pretensió de les dues colles de foc no institucionals, però que són tant de ciutat com les oficials, d'aparèixer a l'Escapada a Negra Nit [veure manifest al Facebook de Basilisc i els Diables de La Llàntia]. Argumenten, amb una certa raó, que si venen moltes colles de fora de la ciutat perquè no han de poder actuar a la cita les de casa, encara que no siguin oficials? És clar, raó en tenen, no? Per altre costat és veritat que la consuetud dels actes no es pot desfer així com així, perquè podrien aparèixer altres entitats que vulguessin participar a la processó de foc, potser no estarien al nivell desitjat, i així s'aniria desvirtuant el propi acte... com resoldre-ho? Difícil qüestió...\nEs repeteix de fet, ara amb el foc, el que va passar just fa deu anys amb els gegants: les figures de barris, escoles i associacions volien participar a la Postal de Gegants i les colles institucionals s'hi van negar. La polèmica va ser molt dura. El govern municipal, fent que ha de fer, va transaccionar amb els responsables dels "altres gegants" i es va instituir la denominada Gegantada, un acte propi d'aquests altres gegants on també pren part la Família Robafaves i que amb els anys s'ha demostrat un èxit: marca l'arrencada real de la Festa Major, i ho fa de forma variable en els dies, buscant el dissabte anterior a la Diada de Santes. La decisió de dur a terme la Gegantada, com a acte propi, va servir -de fet- per evolucionar fortament el model de la festa: vam passar de l'obsessió per mantenir unes dates pròpies -del 25 al 29- per a la celebració de Les Santes a situar el dia 27 com a nucli de la mateixa, però que es podia estirar pel principi tant com convingués. Entre la Diada Castellera, nascuda també fa una dècada, i la Gegantada s'ha generat del no res el que l'alcalde Joan Antoni Baron ha intentat institucionaliotzar com "El portal de Santes". Vaja, que d'un problema en vam fer una gran oportunitat per la festa. Aplicada aquesta jurisprudència santera al cas que ens ocupa enguany.... vol dir això que hem de muntar una Escapada a Negra Nit 2? Doncs potser tampoc és la solució, potser per una sola colla es pot fer l'excepció i igual que es conviden colles de fora la ciutat també se'n podrien convidar altres de dintre, cada any una de diferent... Caldrà que Sergi Penedès i la Comissió de Festa Major acabin de trobar una nova solució salomonònica..\nLluny de ser una situació preocupant, aquesta mena de xocs s'han de veure com la demostració de la vitalitat de la pròpia festa. El desig de ser-hi d'uns i la voluntat d'evitar-ho per part dels altres vol dir que la festa és viva. El conflicte, en aquest sentit, és positiu: la festa ha avançat, avança i avançarà gràcies a l'estira-i-arronsa entre els sectors més tradicionalistes i els més innovadors. Els primers voldrien que la festa fos sempre la mateixa, els mateixos dies i als mateixos llocs. Els altres tan els és els dies que es faci, tampoc els llocs els preocupen gaire i sobretot les activitats -mentre que es mantinguin les clàssiques, aquest ja és un primer punt d'acord- poden ampliar-se tant com convingui. Si féssim la primera opció ens equivocaríem perquè fins i tot els que es venen com a immobilistes són conscients que la festa de 1979 i la de 2009 s'assemblen molt poc. I si apuntéssim cap a l'altra opció també és evident que erraríem el tret, perquè acabaríem desvirtuant la festa. L'opció més sensata és el Camí del Mig.\nAquesta història és una bona metàfora de la història de les Santes modernes. De fet, aquesta any es compleixen trenta edicions des que els ciutadans, mitjançant la Comissió de Festa Major que va crear el consistori escollit democràticament el 1979, van poder prendre les regnes de la celebració i organitzar-la conjuntament amb els tècnics municipals. Una fita que sembla passa desarcebuda a tot arreu. És al·lucinant. Resulta que el gran projecte de ciutat que els mataronins hem contribuït a redactar "in voce" durant tres dècades, que ens ha cohesionat, ens ha donat esperit de ciutat, que ens ha fet esdevenir un nou Mataró... i passa desaparcebuda (també a la web oficial de l'Ajuntament). Som ben bé capgrossos. I imbècils, en aquest cas.\nEtiquetes de comentaris: Les Santes 2009\nDes de fora, l'opció de convidar una colla local cada any no sembla esbojarrada tot i que entenc que no acabarà de convèncer a ningú. El que sí que sembla poc viable és fer una segona versió de tots els actes de la festa major, convertint Les Santes un unes festes de dues o tres setmanes de durada.\nSigui com sigui, no deixa de recordar-me el que succeeix any rere any a la diada castellera de Sant Fèlix. Si més no, a Mataró, el model sembla clar i amb unes normes establertes, que ja és molt a dir!\nMoltes gràcies pel teu comentari, Goshi.\nSempre és interessant observar i contrastar diferències i coincidències entre Festes Majors.


Discos no sol.licitats: Jefferson Airplane\nL'aeronau psicodèlica i surrealista\nMítica banda roquera de la costa oest americana, peça clau del moviment psicodèlic i de l'acid-rock. Va ser el grup que millor va personalitzar el moviment contracultural i hippie de l'Amèrica dels anys seixanta. Una de les primeres bandes, sorgides dins l'entorn de l'escena artística de San Francisco, que va gaudir d'èxit comercial i crític.\nL'esplèndida veu de Grace Slick va portar al grup a ocupar un lloc destacat en el top ten americà. El debut de Slick amb els Jefferson Airplane es va produir l'any 1967 amb el fonamental àlbum "Surrealistic Pillow" (coixí surrealista), probablement, el treball més conegut de Jefferson Airplane.\n"Surrealistic Pillow" va portar el reconeixement internacional de la banda, en bona part, gràcies a les dues composicions que Grace havia escrit en la seva anterior etapa amb el grup de folk-rock Great Society: "Somebody to love" (algú a qui estimar) i "White rabbit" (conill blanc).\n"Somebody to love" és una cançó d'amor que té una lletra senzilla i sense complicacions, però, que llença una petició desesperant, un crit d'angoixa: "No vols a algú a qui estimar?..., No necessites algú a qui estimar?..., Més val que trobis algú a qui estimar...". El tema aviat es convertiria en un dels himnes del moviment hippie.\nA finals de la dècada dels seixanta, Jefferson Airplane era un dels grups més altament remunerats dels Estats Units i una de les poques bandes que va tenir el privilegi de participar en els tres grans festivals nord-americans dels anys seixanta (Monterey el 1967, Woodstock el 1969 i Altamont el 1969).\nCom a anècdota, a mitjans de 1968, la banda realitzava la seva primera gira per Europa actuant al costat de The Doors. En un concert celebrat a Amsterdam, mentre tocaven "Plastic fantastic lover", el cantant de The Doors, Jim Morrison, aparentment drogat, va aparèixer a l'escenari i va començar a ballar al ritme de la música.\nEls Jefferson van començar a tocar més i més ràpid, mentre Morrison anava donant voltes i més voltes, fins a arribar a l'extrem de perdre el coneixement.\nArribada l'hora, Jim Morrison seria incapaç de realitzar la seva actuació i va acabar ingressat a l'hospital.


Apartment Rosa Rijeka Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 406 allotjaments a Rijeka.\nMirka Jengića 6, Rijeka City Center, Rijeka, Croàcia, 51000 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Apartment Rosa\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Rijeka, Apartment Rosa és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nApartment Rosa també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Rijeka. Els clients de l'hotel poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, habitació familiar.\nL'ambient de Apartment Rosa es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, escriptori, balcó/terrassa, aparell de televisió són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Rijeka, el Apartment Rosa és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


Actualitat Notícies:BURJASSOT:Xarxa OMIC\nMoltes coses han canviat amb la pandèmia, entre elles, els hàbits i comportaments de compra dels consumidors en línia. I és que el comerç electrònic s'ha convertit en un canal de vendes clau on els compradors han anat construint la seua identitat sobre la base de les seues necessitats, aprenentatge i creences.\nEl comerç electrònic va créixer un 46% en 2020, la qual cosa suposa el major creixement en més d'una dècada, tal com recull l'estudi Digital *Choice de *Webloyalty. “Els consumidors canvien els seus hàbits davant situacions desconegudes que estan fora del seu control, com és el cas d'una pandèmia mundial. Un clar exemple és que augment del comerç electrònic l'any de la pandèmia”, comenta Eduardo Esparza, *VP General *Manager de la casa.\nPrecisament, amb aquests canvis de comportament i percepció dels comerços en línia podem extraure algunes conclusions:\nAcceleració del canal en línia. Els usuaris van trobar en el comerç electrònic una finestra al món per a continuar amb les seues rutines. Uns consumidors que van buscar la interacció digital i les experiències virtuals que imiten els entorns de compra físics, entre els quals es troben l'ús de *chatbots i les *videollamadas amb una persona que ajuda en temps real amb l'atenció al client. Més de la meitat (52%) dels consumidors declara haver usat xats d'atenció al client i 1 de cada 10 ha mantingut *videollamadas amb marques per a millorar les seues compres. I és que, fins i tot en el canal en línia, els consumidors busquen experiències personalitzades el més semblants a les reals.\nMarques amb propòsits. Al costat de les incerteses de la pandèmia, diferents moviments i protestes socials entre els quals destaquen el *Black *Lives *Matter o el canvi climàtic, van ser protagonistes dels últims mesos. En un entorn agitat, els consumidors en línia es decanten per marques que generen certitud i tenen propòsits. “Els consumidors busquen cada vegada més marques en les quals confien i amb les quals comparteixen el seu propi sistema moral. El propòsit d'una marca és ara més important que mai, especialment quan es considera la sostenibilitat i el medi ambient”, explica Eduardo.\nAugment de l'economia de l'experiència. La pandèmia ha ocasionat que augmente l'acte satisfacció dels consumidors, que han invertit més temps i recursos a cuidar-se des de l'esclat de la pandèmia. Un dels grans beneficiats d'aquesta tendència han sigut les subscripcions, i és que diferents models de negoci centrats en bellesa, menjar preparat, flors o productes per a animals han augmentat el nombre de clients en l'últim any.\nConsum local. L'increment del temps viscut a casa ha portat als consumidors en línia a comprar a nivell local amb més freqüència; quasi la meitat (47%) afirma comprar sobre la base de la proximitat i el 52% dels consumidors va afirmar adquirir productes a nivell local per a fer costat als propietaris de negocis locals. Entre altres motivacions del consum de proximitat es troba l'atenció i personalització, la identitat social com a membre de la comunitat i la reciprocitat esperada entre consumidors i propietaris.\nLes xarxes socials són encara més importants que abans. El paper de les xarxes socials ha guanyat pes durant la pandèmia ja que es van convertir en el punt de trobada entre consumidors en línia i marques. Per aquest motiu, els *influencers es van bolcar amb el contingut i els vídeos en directe, ja que els usuaris van tindre més temps per a connectar-se a les retransmissions en línia aprofitant la conjuntura de la pandèmia.


Treball adapta 1.500 prestacions a Ingrés Mínim per evitar embargament\nDuplicitats en el cobrament\nTreball alerta d'un «risc real» de cobraments indeguts per duplicitats amb la renda garantida si no es tanca aviat un acord de compatibilitat amb la Seguretat Social\nBarcelona - Dilluns, 13/07/2020 - 18:08\nLa Generalitat de Catalunya ha reconvertit ja 1.500 prestacions pròpies per adaptar-les a la nova realitat de l’Ingrés Mínim Vital (IMV) i evitar així les primeres duplicitats i cobraments indeguts. El secretari general de Treball, Josep Ginesta, ha alertat aquest dilluns d’un «risc real» que en els pròxims mesos el seu departament hagi d’intervenir per llei sobre els comptes bancaris d’una part dels actuals 130.000 beneficiaris de la Renda Garantida de Ciutadania, si aquests passen a cobrar també el nou subsidi estatal. L’absència d’un acord de compatibilitat entre la Seguretat Social i l’administració catalana i la falta de comunicació entre institucions deixa en l’aire la possibilitat que milers de beneficiaris incorrin en deutes amb l’erari públic, tal com ja va avançar EL PERIÓDICO. L’esmentada situació amenaça de precipitar-se a partir del 15 de setembre.\nL’ampli consens que va generar l’aprovació de l’Ingrés Mínim Vital, la primera renda mínima a nivell estatal en la història d’Espanya, afronta els seus primers mesos d’aplicació. I com diu la dita anglosaxona, «el diable està en els detalls». Aquesta renda mínima aterra sobre una xarxa de prestacions ja instal·lades en la gran majoria de comunitats autònomes i ho fa com a sòl d’ingressos. És a dir, la norma estableix que el primer ingrés que ha de percebre una família que no en tingui ha de ser l’IMV. I després la resta de rendes mínimes preexistents s’han de reconvertir per adaptar-se i complementar-lo. L’esmentada adaptació està pendent d’articular-se a través de convenis de complementarietat entre la Seguretat Social i les autonomies.\nI en el cas de Catalunya, la Generalitat manifesta urgència. A diferència del País Basc i Navarra, que des d’un primer moment van rebre les competències de gestió de l’IMV, Catalunya haurà de passar per un procés de transició. En aquell interregne poden sorgir problemes fruit de les duplicitats i seria a la Generalitat a qui li tocaria el paper d’exigir els cobraments indeguts. Ja que la llei de la Renda Garantida de Ciutadania estableix una forquilla d’ingressos per unitat familiar superior al barem de l’IMV i els sol·licitants de les dues prestacions que el superin poden veure’s obligats a retornar l’excedent. Més de 130.000 famílies cobren actualment la renda mínima catalana i Treball afirma que desconeix quantes poden acabar incorrent en duplicitats i cobraments indeguts.\nRisc de «trampa burocràtica»\nA Catalunya, fins al juny, la Seguretat Social va abonar un total de 6.225 prestacions de l’IMV, fruit de la conversió d’ofici de la prestació per fill a càrrec. I el Departament de Treball ja ha realitzat les primeres adaptacions; ja que 1.500 dels esmentats perceptors també cobraven la renda mínima catalana. No obstant, el secretari de Treball ha exigit aquest dilluns al Ministeri d’Inclusió que habiliti un mecanisme per compartir informació en temps real entre administracions. Perquè així Treball pugui revisar tan aviat com sigui possible si els nous beneficiaris de l’IMV ho són també de la renda catalana i així adequar-los les quanties per evitar els cobraments indeguts.\nAquesta possible «trampa burocràtica», tal com l’ha definit Ginesta en un acte amb periodistes, amenaça de multiplicar-se durant els pròxims mesos, atesa l’escalada de sol·licituds que està tenint l’IMV. No només a Catalunya, sinó a tot Espanya: més de mig milió de persones ja han presentat la seva sol·licitud; segons dades de la Seguretat Social. I la data que a Treball tenen assenyalada en vermell és el 15 de setembre, dia en què venç el termini de tres mesos de transició que va marcar la Seguretat Social.\nL’escenari que temen des de Treball és que la falta de comunicació entre administracions es tradueixi en una gran bossa de famílies que durant diversos mesos han cobrat les dues prestacions i acumulen un volum de pagaments indeguts significatiu. Doncs seria Treball qui hauria d’actuar com una espècie de cobrador del frac de prestacions públiques sobre famílies en risc elevat d’exclusió social. Amb les tensions que això implicaria, a més de les dificultats de cobrar els esmentats pagaments, tenint en compte que els potencials deutors han de tenir economies molt fràgils per poder arribar a percebre aquests subsidis.\nTemes: Ingrés Mínim Vital Renda garantida Ocupació Catalunya


No deixa de sorprendre’m que a Catalunya, campiona internacionals del diàleg i la defensa de la llibertat d’expressió, sigui també qui lidera la classificació a l’hora de condemnar la crema de contenidors i les expressions de desacord.\nBé, potser ja és això. La llibertat d’expressió és bona sempre que navegui d’unes fronteres que permeten mantenir el control. Per aquest motiu no està bé xiular l’alcaldessa de Barcelona, un jugador del Barça o un pres polític. Ells mereixen tot el suport. Hem d’estar al seu costat facin el que facin. Tu, per altra banda, has d’acceptar que t’hauràs d’empassar qualsevol crítica quan tinguis un mal dia a la feina.


Autoconeixement i empatia - Blog 7 i TRIA\nHome » Pedagògic » Autoconeixement i empatia\nby Ester Roig|Published abril 16, 2021\nHas viscut aquestes emocions o les has vist en altres persones?\nAlegria · Sorpresa · Orgull · Ràbia · Tranquil·litat · Tristesa · Por · Decepció · Frustració · Satisfacció · Pau · Inquietud · Gelosia · Vergonya · Optimisme · Culpabilitat · Respecte · Preocupació · Felicitat · Inseguretat · Espant\nDe ben segur que sí. El que no és tant habitual és aturar-se a identificar quina emoció estem vivint, gestionar-la correctament i regular la nostra conducta si s’escau.\nLes intel·ligències intrapersonal i interpersonal han estat agrupades en el concepte d’intel·ligència emocional. Mentre que la primera està centrada en el coneixement i control d’un mateix, en la segona el subjecte del coneixement són els altres. Es fa evident que cal desenvolupar la intel·ligència interpersonal des d’ alts valors socials positius, amb l’objectiu d’educar persones preparades per a les relacions socials, el treball en equip, la mediació i la resolució de conflictes.\nÉs un repte per als adults que mai no vam estar formats ni educats en intel·ligència emocional, acompanyar el desenvolupament d’aquesta intel·ligència en els infants. Requereix un esforç previ d’autoconeixement, identificació d’emocions i treball conscient de la gestió d’emocions. Un repte emocionant que ajudarà tant els adults com els infants.\nEl desenvolupament d’aquestes dues intel·ligències és essencial per a les relacions humanes, en qualsevol tipus de context i garantia d’èxit social tant en l’entorn familiar, com el social i laboral. Com que eduquem avui per a un futur poc previsible però de ben segur, format per persones, desenvolupar aquesta intel·ligència es fa imprescindible.\nMares, pares, famílies i educadors, us proposo activitats per desenvolupar aquesta intel·ligència:\nIdentifiquem emocions, posem-hi nom, ampliem el vocabulari que les defineix. Aprofitar escenes de ficció per a entrenar-ho facilita l’aplicació a vivències reals.\nComuniquem als altres allò que fan bé, les seves habilitats, el que ens agrada o sorprèn d’allò que fan, de com són. Deixeu per a més endavant les coses negatives, centreu-vos en les positives per generar confiança i autoestima.\nEscriure un diari personal, expressar emocions fent dibuixos, identificar emocions en diferents melodies, endevinar emocions fent mímica, reflexionar.\nPracticar debats d’opinió, fer l’esforç de defensar l’opinió contrària, intercanviar la defensa d’opinions, autoavaluar un comportament o tasca feta.\nI quan infants i adults estigueu més avançats, practiquem la negociació dels interessos, col·laboreu amb un objectiu comú, proposeu diverses solucions viables per a un conflicte o practiqueu canvis ràpids d’estat d’ànim. I, sobretot, no deixeu mai de fer plans personals i planificar els vostres projectes.\nPer saber-ne més, no us perdeu els següents articles.\nPublished abril 6, 2022\nEl passat dissabte 26 de març, vam participar en el Congrés de Jocs en la Història de Vic. Una aproximació al joc, […]\nPrevious post RECEPTA! Faves a la catalana\nNext post Converses amb… Albert Lacruz, formador


339,7 m2 4 3 Inclòs\nNou projecte en venda a la zona més privilegiada del país, tant per les seves vistes, com per la seva orientació i per la proximitat amb el centre del país. Tot està pensat en aquesta promoció, gràcies al seu disseny les cases gaudiran de privacitat, els materials escollits són els millors del moment i proporcionaran el millor confort, calefacció per terra radiant amb aerotermia i la domòtica serà personalitzada als requeriments de cada client. Les cases es divideixen en 5 plantes. I estan connectades per unes escales i per un pràctic ascensor. Soterrani -2, amb una superfície de 48,40 m2, on trobem una sala polivalent que pot ser utilitzada com a sala de cinema, despatx o sala de jocs. També hi ha la sala tècnica i un traster. A la planta soterrani -1, de 70,43 m2, trobem l'espai destinat a garatge amb capacitat per 1 cotxe i una zona destinada a safareig. La planta baixa compta amb 64,81 m2, i tenim accés a la meravellosa zona de dia, on la cuina es compon d'un mòdul central en forma d'illa, més una línia d'armaris en columna acabat en fusta color Noguer, i també espai suficient per a col·locar una taula per a fer els àpats. L'espaiosa sala d'estar gaudeix de vistes a tota la vall i gràcies al seu gran finestral permet gaudir de les vistes i l'entrada del sol durant tot el dia. Tant la cuina com la sa sala d'estar tenen accés al seu propi jardí on gaudir de les llargues tardes d'estiu o per fer àpats amb els amics o familiars, de 32,55 m2 i 14,75 m2 respectivament. A la primera planta de 64,81 m2, trobem una suite amb zona de vestidor i dos dormitoris dobles que comparteixen un bany amb plat de dutxa. A la planta altell de 43,95 m2, hi ha la majestuosa suite principal, amb zona de vestidor i bany complet amb banyera.


Nou microscopi digital a IQS per a l’estudi de superfícies de components industrials |IQS\nDetall microscòpic d’un sòlid cel·lular fabricat mitjançant impressió 3D\nEl Laboratori de Mecànica Aplicada SEAT-IQS del Departament d’Enginyeria Industrial d’IQS School of Engineering ha incorporat recentment un nou microscopi digital Olympus DSX1000, que s’ha sumat als diversos equips avançats d’inspecció i anàlisi no destructiva amb els que compta aquest laboratori.\nEs tracta d’un equip digital d’alta resolució, completament motoritzat i amb un capçal mòbil basculant. Està dotat d’un software específic que permet l’anàlisi tridimensional de superfícies, textures i fractures, entre d’altres.\nAplicacions en components de fabricació additiva\nEn general, la fabricació de peces per AD/3D requereix d’un anàlisi complet de les mateixes, incloses la seva qualitat i la detecció de possibles defectes de fabricació.\nUn dels camps d’aplicació d’aquest nou equip és concretament l’anàlisi de defectes en components avançats fabricats mitjançant impressió 3D, un camp en el qual els investigadors del Grup d’Enginyeria de Productes Industrials – GEPI – d’IQS tenen àmplia experiència.\nActualment, aquest grup de recerca està treballant en la millora de l’acabat superficial de components estructurals impresos mitjançant modelat per deposició fosa amb termoplàstic ULTEM®, a partir de noves tècniques de post-processat mecànic, químic i tèrmic.\nEn definitiva, el nou microscopi és un equip versàtil, d’altes prestacions, amb innombrables aplicacions, que complementa el ventall de tècniques d’anàlisi i inspecció del laboratori SEAT-IQS, dins l’àrea d’enginyeria industrial del mateix centre universitari.


Noguera: «Les ajudes permetran que els edificis passin la inspecció i la millora urbana del Camp Redó»\n16 maig 2021 14:23\nTinent de batle Antoni Noguera.\nLa junta de govern de l'Ajuntament de Palma ha aprovat aquest dimecres l'ampliació del Pla Estratègic de Subvencions del Patronat Municipal de l'Habitatge i Rehabilitació de Barris en la qual s'inclou una nova línia de subvencions de 300.000 euros per a la rehabilitació de façanes i elements comuns i estructurals d'edificis en Camp Redó.\nAquestes subvencions, d'un import màxim de 35.000 euros per edifici, permetran reparacions urgents, realitzar ordres d'execució obertes per disciplina urbanística o com a resultat de la inspecció tècnica dels edificis i la rehabilitació de les lesions que afectin la seguretat constructiva i funcional en façanes i altres elements.\nEl tinent de batle de Model de Ciutat, Urbanisme i Habitatge Digne, Antoni Noguera, ha destacat que «les ajudes permetran que els edificis puguin passar la inspecció i la millora urbana de la barriada del Camp Redó». Segons ressalten des de Cort, aquest pla de subvencions és similar al que es va aprovar l'any passat per a Son Gotleu i que va permetre la rehabilitació de 18 edificis de la barriada.\nCrec que els altres ciutadans de Palma, també es mereixen ajudes per arreglar les seves vivendes i no s'els fa cas. Perquè tots els batles, de totes les tendències polítiques, només es preocupen dels "coreanos" i si altres palmesans d'altres barris, pateixen de problemes a o a a fer vivendes, han de demanar préstecs i si no, veure impotents com aquestes s'ensorren?


Politica de privacitat – Cal Sabater\nLa Casa que t’acull (Equipament)\nQue podeu fer\nJaume Pérez Pomés t'informa sobre la seva Política de Privacitat respecte de l'tractament i protecció de les dades de caràcter personal dels usuaris i clients que puguin ser recollides per la navegació o contractació de serveis a través de el lloc web calsabater.com\n• Titular: Jaume Pérez Pomés\n• NIF / CIF: 40891221G\n• Domicili: C/Jesus, 13 25263 Preixana Lleida\n• Correu electrònic: contacte@calsabater.com\n• Lloc Web: calsabater.com / calsabaterpreixana.wordpress.com\nEl Titular t'informarà del termini de conservació corresponent segons la finalitat. En el cas de subscripcions, el Titular revisarà periòdicament les llistes i eliminarà aquells registres inactius durant un temps considerable.\nPer navegar per calsabater.com no cal que facilitis cap dada personal. Els casos en què sí proporciones les teves dades personals són els següents:\n• A l'contactar a través dels formularis de contacte o enviar un correu electrònic.\nEl Titular t'informa que sobre les teves dades personals tens dret a: • Sol·licitar l'accés a les dades emmagatzemades. • Demana una rectificació o la cancel·lació. • Sol·licitar la limitació del seu tractament. • Oposar a el tractament. • Sol·licitar la portabilitat de les teves dades. L'exercici d'aquests drets és personal i per tant ha de ser exercit directament per l'interessat, sol·licitant-lo directament a la persona titular, el que significa que qualsevol client, subscriptor o col·laborador que hagi facilitat les seves dades en algun moment pot dirigir-se a l'Titular i demanar informació sobre els dades que té emmagatzemades i com els ha obtingut, sol·licitar la rectificació dels mateixos, sol·licitar la portabilitat de les seves dades personals, oposar-se a el tractament, limitar el seu ús o sol·licitar la cancel·lació d'aquestes dades en els fitxers de l'Titula\nPer exercitar els teus drets d'accés, rectificació, cancel·lació, portabilitat i oposició has d'enviar un correu electrònic a contacte@calsabater.com juntament amb la prova vàlida en dret com una fotocòpia de l'D.N.I. o equivalent. Tens dret a la tutela judicial efectiva i a presentar una reclamació davant l'autoritat de control, en aquest cas, l'Agència Espanyola de Protecció de Dades, si consideres que el tractament de dades personals que et concerneixen infringeix el Reglament. Finalitat de el tractament de dades personals Quan et connectes a el lloc web per enviar un correu a la persona titular, et subscrius al seu butlletí o realitzes una contractació, estàs facilitant informació de caràcter personal de la qual el responsable és el titular. Aquesta informació pot incloure dades de caràcter personal com poden ser la teva adreça IP, nom i cognoms, adreça física, adreça de correu electrònic, número de telèfon, i una altra informació. A l'facilitar aquesta informació, dónes el teu consentiment perquè la teva informació sigui recopilada, utilitzada, gestionada i emmagatzemada per superadmin.es, només com es descriu en l'Avís Legal i en la present Política de Privacitat. Les dades personals i la finalitat de l'tractament per part de l'Titular és diferent segons el sistema de captura d'informació:\nPer exemple, el Titular utilitza aquestes dades per donar resposta a les teves missatges, dubtes, queixes, comentaris o inquietuds que puguis tenir relatives a la informació inclosa en el lloc web, els serveis que es presten a través de el lloc web, el tractament de les teves dades personals, qüestions referents als textos legals inclosos en el lloc web, així com qualsevol altra consulta que puguis tenir i que no estigui subjecta a les condicions de el lloc web o de la contractació. • Formularis de subscripció a continguts: El Titular sol·licita les dades personals: Nom i cognoms, adreça de correu electrònic, número de telèfon i adreça del teu lloc web per gestionar la llista de subscripcions, enviar butlletins, promocions i ofertes especials. Les dades que facilitis a l'Titular estaran ubicats en els servidors de The Rocket Science Group LLC d / b / a, amb domicili als EUA. (Mailchimp). Existeixen altres finalitats per les quals el titular tracta les dades personals: • Per garantir el compliment de les condicions recollides en l'Avís Legal i en la llei aplicable. Això pot incloure el desenvolupament d'eines i algoritmes que ajudin a aquest lloc web a garantir la confidencialitat de les dades personals que recull. • Per donar suport i millorar els serveis que ofereix aquest lloc web. • Per analitzar la navegació. El Titular recull altres dades no identificatives que s'obtenen mitjançant l'ús de cookies que es descarreguen en el teu ordinador quan navegues pel lloc web que les seves caracterísitiques i finalitat estan detallades en la Política de Cookies. • Per gestionar les xarxes socials. el titular té presència en xarxes socials. Si et fas seguidor a les xarxes socials de l'Titular el tractament de les dades personals es regirà per aquest apartat, així com per aquelles condicions d'ús, polítiques de privacitat i normatives d'accés que pertanyin a la xarxa social que procedeixi en cada cas i que has acceptat prèviament. Pots consultar les polítiques de privacitat de les principals xarxes socials en aquests enllaços:\n• Facebook •  YouTube • Instagram\nEl Titular tractarà les dades personals amb la finalitat d'administrar correctament la seva presència a la xarxa social, informar-te de les seves activitats, productes o serveis, així com per a qualsevol altra finalitat que les normatives de les xarxes socials permeten. En cap cas el titular utilitzarà els perfils de seguidors en xarxes socials per enviar publicitat de manera individual. Seguretat de les dades personals Per protegir les teves dades personals, el Titular pren totes les precaucions raonables i segueix les millors pràctiques de la indústria per evitar la seva pèrdua, mal ús, accés indegut, divulgació, alteració o destrucció dels mateixos. El lloc web està allotjat en wordpres.com\nLa seguretat de les teves dades està garantida, ja que prenen totes les mesures de seguretat necessàries per a això. Pots consultar la seva política de privacitat per tenir més informació.\nContingut d'altres llocs web Les pàgines d'aquest lloc web poden incloure contingut incrustat (per exemple, vídeos, imatges, articles, etc.). El contingut incrustat d'altres web es comporta exactament de la mateixa manera que si haguessis visitat l'altra web. Aquests llocs web poden recopilar dades sobre tu, utilitzar cookies, incrustar un codi de seguiment addicional de tercers, i supervisar la teva interacció usant aquest codi. Política de Cookies Perquè aquest lloc web funcioni correctament necessita utilitzar cookies, que és una informació que s'emmagatzema al navegador web. A la pàgina Política de Cookies pots consultar tota la informació relativa a la política de recollida, la finalitat i el tractament de les cookies. Legitimació per al tractament de dades La base legal per al tractament de les teves dades és: el consentiment. Per contactar amb el Titular, subscriure a un butlletí o fer comentaris en aquest lloc web has d'acceptar la present política de privacitat. Categories de dades personals Les categories de dades personals que tracta el titular són: • Dades identificatives. Conservació de dades personals Les dades personals que proporcions a l'Titular es conservaran fins que sol·licitis la seva supressió.\n• Google Analytics és un servei d'analítica web prestat per Google, Inc., una companyia de Delaware l'oficina principal a 1600 Amphitheatre Parkway, Mountain View (Califòrnia), CA 94043, Estats Units ( "Google"). Trobaràs més informació a: https://analytics.google.com Google Analytics utilitza "cookies", que són arxius de text ubicats al teu ordinador, per ajudar a l'Titular a analitzar l'ús que fan els usuaris de la pàgina web. La informació que genera la cookie sobre el l'ús de el lloc web (incloent la seva adreça IP) serà directament transmesa i arxivada per Google en els servidors d'Estats Units.\nnavegació Web A l'navegar per calsabater.com es poden recollir dades no identificatives, que poden incloure, l'adreça IP, geolocalització, un registre de com s'utilitzen els serveis i llocs, hàbits de navegació i altres dades que no poden ser utilitzats per identificar-te. El lloc web utilitza els següents serveis d'anàlisi de tercers:\nExactitud i veracitat de les dades personals Et compromets a que les dades facilitades a l'Titular siguin correctes, complets, exactes i vigents, així com a mantenir-les degudament actualitzades. Com Usuari de el lloc web ets l'únic responsable de la veracitat i correcció de les dades que facis arribar a el lloc exonerant a l'Titular de qualsevol responsabilitat a l'respecte.\nAcceptació i consentiment Com Usuari de el lloc web declares haver estat informat de les condicions sobre protecció de dades de caràcter personal, acceptes i consenteixes el tractament dels mateixos per part de l'Titular en la forma i per a les finalitats indicades en aquesta Política de Privacitat. revocabilitat Per exercitar els teus drets d'accés, rectificació, cancel·lació, portabilitat i oposició has d'enviar un correu electrònic a contacte@calsabater.com juntament amb la prova vàlida en dret com una fotocòpia de l'D.N.I. o equivalent. L'exercici dels teus drets no inclou cap dada que el Titular estigui obligat a conservar amb fins administratius, legals o de seguretat.\nCanvis en la Política de Privacitat El Titular es reserva el dret a modificar la present Política de Privacitat per adaptar-la a novetats legislatives o jurisprudencials, així com a pràctiques de la indústria. Aquestes polítiques estaran vigents fins que siguin modificades per altres degudament publicades.\nper informació contacta'ns.\nReserva dirècta fàcil i ràpida (aquí)\nTelèfon/whatsApp: Jaume 630330060 Montalbà 616127317\nTurisme a l’Urgell\nBuscar per la web


Els interessats i interessades poden presentar els seus treballs abans del 6 de novembre\nEls premis estan adreçats a joves comunicadors CEDIDA\nDiumenge, 03 Novembre 2019 14:35\nEls mitjans de comunicació LANOVA Ràdio, Reusdigital.cat i InfoCamp.cat convoquen la quarta edició del Premi de Periodisme Jove Joan Marc Salvat, en memòria del periodista Joan Marc Salvat (1988-2015). Amb aquest guardó es vol reconèixer la trajectòria de joves periodistes compromesos amb la professió, l’honestedat, el compliment del codi deontològic, la capacitat d’iniciativa i l’emprenedoria en el món de la comunicació.\nEls joves que vulguin participar-hi han de tenir fins a 27 anys i residir al Camp de Tarragona o a les Terres de l’Ebre. Es poden presentar tant treballs inèdits com publicats en algun mitjà de comunicació, sempre i quan s’hagin realitzat entre l’1 d’octubre de 2018 i el 31 d’octubre de 2019, i la seva temàtica estigui relacionada amb la demarcació tarragonina. Si és el cas, caldrà especificar on i quan s’ha publicat el treball, i l’enllaç corresponent si es troba penjat a la xarxa.\nS’acceptaran obres ja siguin de l’àmbit de la premsa escrita o digital, de la ràdio, de la televisió i del fotoperiodisme, encara que també hi ha l’opció de presentar una trajectòria professional, de la qual es valoraran els mèrits aconseguits.\nLes persones interessades a prendre part en el Premi, o els seus promotors, han de presentar els seus treballs, abans de dimecres 6 de novembre, a l’Ajuntament de la Selva del Camp (plaça Major 4, 43470). Posteriorment, el jurat, en analitzar els treballs presentats, tindrà en compte l’especificació periodística, la capacitat divulgadora o innovadora, el contingut científic, històric, i el nivell de qualitat de cada obra o conjunt d’obres a valorar de cada autor.\nEl veredicte es farà públic en el marc de l’acte de lliurament dels premis que tindrà lloc a finals del mes de novembre al Castell de Paborde de la Selva del Camp.\nD’entre tots els treballs presentats, el jurat concedirà el primer premi d’enguany, dotat amb 900 euros; i el segon, valorat en 700. A banda, el guanyador del Premi a la trajectòria rebrà 900 euros i es reconeixerà el millor treball d’un estudiant universitari amb el Premi Òmnium Cultural Baix Camp, que reconeixerà la feina feta per un alumne que cursi estudis relacionats amb el Periodisme i la Comunicació, i que consisteix en 350 euros per a destinar en material informàtic.


Mindfulness per a reduir l'ansietat - Anna Pamplona Psicóloga en Santa Coloma de Farners (GIRONA)\nDeja un comentario\t/ Ansiedad / Por Anna Pamplona / estres, meditacion, mindfulness\nL’ansietat sempre ha format part de la meva vida, de fet, l’ansietat sempre ha format part de la vida de tots. Gràcies a ella ens hem anticipat als perills i hem pogut donar una resposta que ens ha permès sobreviure. Com hagués sigut la nostra vida sense ansietat? segurament no haguéssim arribat massa lluny… ens hauríem extingit com a espècie ràpidament davant qualsevol perill.\nL’ansietat no és dolenta\nÉs important no concebre l’ansietat com quelcom dolent que hem d’atacar, entendre com funciona i perquè s’activa ens permetrà entedre què ens passa. Pots fer un cop d’ull al post anterior per a redordar-ho. He començat aquest post, Mindfulness per a reduir l’ansietat, dient que l’ansietat ha format part de la meva vida i potser us preguntareu per què. Doncs bé, de petita sempre m’anticipava al que podria passar i només em sentia tranquil·la a certs llocs, com a casa i amb la família. La meva ment no parava d’anticipar-se, elaborant guions dignes d’un Òscar on contemplava totes les possibilitats (totes negatives). Ràpidament em notava inquieta, amb el pols accelerat, amb suor. Quan l’ansietat era molt forta, se’m feia un nus a l’estómac i no m’hi entrava res. De vegades vomitava.\nAprendre a viure amb ansietat\nAl final hi vaig aprendre a viure, amb períodes més i menys bons. Potser per això em vaig endinsar a estudiar psicologia, no ho sé ben bé. L’any 2014, però, amb el plantejament de quedar-me embarassada en ment, vaig decidir buscar ajuda per portar un embaràs més conscient i amb menys ansietat. Fins llavors havia provat tècniques cognitivo-conductuals que ens havien ensenyat a la carrera, no m’havia funcionat res. Així que vaig anar a parar al despatx de la Julieta Paris i allà va canviar la meva mirada. Ella em va parlar del mindfulness, de la filosofia de viure en l’aquí i en l’ara, d’estar present i no viure en el passat ni en el futur. Aquí va començar l’aprenentatge.\nEl Mindfulness em va canviar la vida\nAmb ella vaig viure un embaràs conscient, amb molta tranquil·litat i pau. I, una vegada va néixer el meu fill David, vaig començar a formar-me per a poder anar més enllà. Han sigut molts cursos al llarg dels anys: CCT (Compassion Cultivation Training), MBSR (Mindfulness Based Stress Reduction), MBCT (Mindfulness Based Cognitive Therapy), Aplicacions clíniques del Mindfulness, Mindfulness per a infants i joves i Mindfulness avançat. Aprenent a viure el present, detectar quan la ment està al passat o anticipant el futur, ser capaç de tornar a l’aquí i l’ara. Aquesta és la màgia del mindfulness.\nEl mindfulness no és una tècnica, és una manera de viure\nHi ha nombrosos estudis que demostren que, amb la pràctica del mindfulness, millora la qualitat de vida. També s’ha demostrat que millora la qualitat de vida quan hi ha una malaltia física pel mig, com la fibromiàlgia. Segons la meva experiència, tècniques com pensar en positiu o canviar el pensament per un altre de menys catastròfic no han fet possible la reducció de l’ansietat. En canvi, centrar-me en l’ara i en el «que passi el que hagi de passar» sí que han fet que m’hagi alliberat de la pressió que sentia cap al futur.\nCom és l’entrenament en Mindfulness?\nÉs evident que no podem canviar d’un dia per l’altre. El xip no es canvia tan fàcilment com voldríem: necessitem temps, pràctica i una bona guia. Estem davant una carrera de fons on l’objectiu és estar presents, sense anticipar. Ens hem d’entrenar com l’atleta que entrena per una marató o per una altra cursa important, hem de dedicar-hi una estona cada dia o cada dos dies. Hem de trobar un moment per nosaltres per cuidar-nos. I mica en mica, a poc a poc, veuràs que t’alliberes de totes les capes de més que portes a sobre, com si anessis traient capes a una ceba i arribessis just al centre. Al cor. I llavors tot pren un sentit diferent.\nEn la pràctica del mindfulness hi ha meditacions, sí, però NO significa deixar la ment en blanc. Hi ha moltes maneres d’estar present: cuinant, caminant, estant amb els nostres fills, pintant… així que no és un requisit indispensable haver de seure a meditar, lluitant contra nosaltres per deixar la ment en blanc. És tan senzill i tan complex com anar a fer una passejada sense música, escoltant els sorolls que ens acompanyen al llarg del camí. Tens ganes de saber si el mindfulness ajuda a reduir l’ansietat? Doncs contacta!


Londres serà blaugrana - FC Barcelona\nHomePenyesNotíciesLondres serà blaugrana\nLondres serà blaugrana\nwww.fcbarcelona.cat - 13/04/2012 | 00:00\nGairebé 3.000 culers viatjaran al Chelsea – Barça Un sopar el dia abans del partit, i la clàssica concentració a Trafalgar Square el dia del partit, principals activitats barcelonistes\nTrobada a Trafalgar Square amb motiu de la final de Wembley\nEl Barça visitarà Londres un cop més. Aquesta vegada, l’equip de Guardiola s’enfrontarà al Chelsea, en el que va sent ja un clàssic de competició europea. El dimecres dia 18, els blaugrana es juguen una bona part del pas a la gran final de Munic, i no estaran sols.\nGairebé 3.000 culers donaran suport al seu equip per tal que pugui arribar a la final de la Lliga de Campions per segona temporada consecutiva. És per això que la Penya Blaugrana London of Great Britain ha organitzat dues activitats perquè el nom del Barça se senti al llarg del riu Tàmesi.\nDimarts, sopar a la penya\nPer a aquells que arribin abans del partit, la penya londinenca ha organitzat un sopar barcelonista. Un àpat de tres plats a la seu de la penya, a Temple Pier, per un mòdic preu de 28£. Les places són limitades, per la qual cosa és imprescindible reservar-lo amb antelació per correu electrònic a contact@pblondon.org.\nUn crit valent a Trafalgar Square\nEl dia següent, tots els barcelonistes desplaçats a Londres estan convocats a aquesta mítica plaça londinenca a les 14h. D’aquesta manera, un cop més, farem Barça a Londres! Esteu tots convocats a Trafalgar Square per tenyir-la de blaugrana!


La ‘polonització’ de la política | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nLa ‘polonització’ de la política\nEl programa ‘Polònia’ celebra els seus 10 anys en una festa amb un munt d’actors acompanyats pels seus dobles (els polítics, esclar)\nBarcelona 4 ABR 2016 - 22:20\tCEST\nEls polítics i els actors del 'Polònia' es troben. Albert Garcia\n“Polonitzar la política és el més important que heu fet”, ha dit el molt veritable (és a dir, el de veritat, no la imitació) president de la Generalitat, Carles Puigdemont. (“Però Girona, més”, segur que ha pensat). Ha estat una de tantes, però potser la més significativa, de les felicitacions que s’han sentit aquest dilluns a la nit en la celebració dels 10 anys del Polònia, el programa de sàtira política de Minoria Absoluta per a TV3, a l’Antiga Fàbrica Damm, a Barcelona.\nEls pocs que han faltat a la festa han tingut excusa. Ada Colau és a Brussel·les i Oriol Junqueras, a casa amb febre. De la resta dels polítics catalans (de TOTS els polítics catalans, com qui diu), no n’ha faltat ni un: Iceta ha anat amunt i avall, com si en qualsevol moment s’hagués de posar a ballar; Mas ha arribat a última hora, però ha arribat; García Albiol sobresortia entre un munt de caps; Puigdemont no se separava de Quico Novell (de qui és el doble parlamentari); Enric Millo es feia un selfie amb els companys del PP; Inés Arrimadas s’arreglava la melena per a les fotos; corrien per allà també Carrizosa, i Collboni, i la colla de Catalunya Sí que es Pot/En Comú Podem/Guanyem Barcelona...: Pisarello (que fa cara de murri) i Xavier Domènech, que resulta que són molt amics; els cupaires, capitanejats per l’Anna Gabriel superstar, i l’Antonio Baños; els consellers nous i vells (tots han passat pel Polònia...).\nTots han acudit a la crida de Toni Soler, que ha remarcat que l’ocasió era important: “Fem deu anys, que és una edat venerable”. Tot i que si pensem que, en realitat, el Polònia, el que ha sumat aquesta nit són 10 anys, un mes i 19 dies, sembla més que una edat venerable una condemna. Sigui com sigui, els números (i la data, va...) acrediten el programa: 10 anys (i escaig) en antena i, sempre, com a líder d’audiència en la seva franja horària; Premi Ondas (2007); Premi Zapping (2012); 228 hores d’emissió, 4.950 esquetxs, 550 personatges als quals han donat vida 58 actors i actrius; 180 números musicals i 136 cameos de personatges famosos: polítics, periodistes, actors, actrius, cantants i humoristes. (Sense comptar, òbviament, amb ells mateixos, tan famosos ja com els personatges que han encarnat.)\nOrgull de ridícul\nLa celebració ha consistit en un photocall que no s'acabava mai (el podeu veure a les fotos) i en l’emissió de l’especial que emetrà TV3 aquest dijous, Desmuntant Polònia, un divertidíssim making of del programa, amb la complicitat (i les grans actuacions!) dels polítics (els de veritat), als qui Toni Soler ha volgut agrair la seva tasca: “Fa 10 anys que ridiculitzem la classe política catalana en una televisió pública. El que significa això només ho pot saber la persona ridiculitzada”. Per això Soler no ha tingut cap problema a dedicar el programa “als polítics que treballen sense por del ridícul”. “Qualsevol idea, líder, o partit pot resultar ridícul. I això no el farà menys noble”. Al contrari, pel que es veu.\nHo sap molt bé el president Puigdemont, que ha pres la paraula “en nom de tots els ridiculitzats com a última incorporació”. Igual, igual, que el seu doble, Puigdemont ha reconegut ser un més de la colla de Minoria Absoluta: “Sóc el primer president de la Generalitat del Polònia”, ha dit, “perquè vaig començar en la política quan vosaltres començàveu el programa”. I ha agraït que un grup de professionals hagi aconseguit fer entreteniment de la política (“Mira que pot arribar a ser avorrida...!”, ha afegit). I més: “Heu polonitzat la política”. Això vol dir, entre altres coses, que en aquests 10 anys, aquests actors, periodistes, guionistes... han contribuït al coneixement de la política: “Es veurà reflectit als CEO de les enquestes: quan a la gent li preguntin a través de quin mitjà s’informen, perdran la vergonya i respondran una veritat: amb el Polònia”.\nTota aquesta sàtira, “tan sana en una democràcia” (sembla una coletilla, aquest aclariment), aquest ridícul tan buscat, en el fons, pels nostres polítics, totes aquestes petites històries i tot aquest bonrotllisme en el qual vés a saber si qualsevol semblança amb la realitat és pura coincidència o no, és el peatge que han de pagar els representants del poble per poder ser on són. Ha quedat clar que, després de 10 anys, “qui no surt al Polònia no és ningú en la política catalana”.


El Valencia Basket s'estrenarà esta setmana en Lliga Femenina davant del seu públic amb una gran festa en la Fonteta davant de Durán Maquinaria Ensino (dissabte 5, 19:15 hores). Este matí s'ha presentat en la pista central de L’Alqueria del Basket “l’Open Day Taronja”, que reunirà per primera vegada a quatre patrocinadors en un mateix partit en la història del club\nL'acte ha comptat amb la presència per part del Valencia Basket de Víctor Luengo, responsable de màrqueting, Anna Gómez, capitana de l'equip femení, i Rubén Burgos, entrenador del conjunt femení. Per part dels quatre patrocinadors, Puri Naya en representació de Teika, Mar Mestre de Caixa Popular, Eva Prieto de Pinturas ISAVAL i Carmen Elio de Milar.\nLuengo s'ha mostrat agraït cap a les quatre marques per esta iniciativa i ha anunciat les accions més rellevants que tindran lloc en l'Open Day Taronja: “Regalarem als 2.500 primers que vinguen al partit un set de desdejuni. També hi haurà premis durant els descansos. Caixa Popular regalarà una GoPro, Pinturas ISAVAL una camiseta firmada per l'equip femení. Milar regalarà un patinet elèctric i una escapada per part de Teika. L'esforç de les quatre marques ha fet possible fer este Open Day Taronja en què esperem poder estrenar-nos amb victoria”.\nPuri Naya, de Teika, va parlar en nom de les quatre marques i va explicar el motiu de l'acció: “Ací sempre es fa un crit major quan hi ha una semifinal o una fase d'ascens, però volíem que la gent sabera el que sentim quan veiem jugar a este grup de dones. Es pot guanyar o perdre però es deixen l'ànima en cada partit. Vam dir que farem el crit des del principi perquè visquen com nosaltres com és un partit del València Basket femení”.\nLa capitana taronja Anna Gómez va assegurar que per a tot l'equip “és un honor este suport” i que “l'Open Day Taronja serà molt il·lusionant. Jugar a casa és molt especial, tenim moltes ganes. Serà un partit difícil contra un gran equip. Sabem que juguem en la Fonteta i que hi ha un sext jugador”. El tècnic Rubén Burgos també va agrair tant al club com als patrocinadors la iniciativa perquè “açò farà que més gent vinga a la Fonteta i eixa és la nostra raó de ser a banda de competir, l'afició”.\n2.500 sets de desdejuni als 2.500 primers aficionats\nEls quatre patrocinadors de l'Open Day Taronja: Teika, Milar, Pinturas ISAVAL i Caixa Popular oferiran als 2.500 primers aficionats a entrar en la Fonteta en el partit de dissabte que ve un set de desdejuni del Valencia Basket. A l'entrar per la porta 3 o el VIP rebran un tiquet que canviaran a l'eixida (portes 0, 1, 3, 4 i VIP) pel set i una bossa dels patrocinadors.\nQuatre concursos durant els descansos\nCada una de les quatre marques sortejarà un premi durant cada un dels quatre descansos per mitjà d'un sorteig que es realitzarà prèviament per xarxes socials. De cada sorteig eixiran dos premiats que competiran pel premi. Caixa Popular regalarà una GoPro. Pintures Isaval una camiseta firmada per l'equip femení. Milar regalarà un patinet elèctric. Teika regalarà una escapada.\n4.000 aplaudidores del nostre equip femení\nEs repartiran fins a 4.000 aplaudidores del nostre equip femení per a fer vibrar a la Fonteta durant el desenrotllament del partit, patrocinats per Teika, Caixa Popular, Milar i Pinturas ISAVAL.\nAccions en l’anell\nTot l'anell de la Fonteta estarà ple d'activitat en la prèvia del partit. Valencia Basket col·locarà un photocall en l'anell amb un baló firmat per l'equip femení perquè els aficionats puguen fer-se fotos i pujar-les a xarxes socials. Activarem el hashtag #OpenDayTaronja i la foto que tinga més interaccions guanyarà el baló firmat. En l'espai reservat per a Pinturas ISAVAL es realitzaran tatuatges als aficionats i en el racó de Teika hi haurà pinta-cares per als més menuts. Com sempre, PAM també tindrà el seu espai per a passar una bona estona amb tota la família Taronja.\nPromoció bufanda ‘guerreres taronges’ por 6€\nDurant este partit la botiga del Valencia Basket comptarà amb una promoció especial. La bufanda rosa amb el lema ‘guerreres taronges’ estarà a la venda per un mòdic preu de 6€ per a tots els assistents fins a fi d'existències.\nActuació de la Batukada ‘Green Gos’\nLa Batukada ‘Green Gos’ amenitzarà el descans del partit. Una escola i grup de percussió del Port de Sagunt en format batucada que posarà el ritme a la volta del bàsquet femení a la Fonteta.\nEls posseïdors del Visat Taronja tindran l'opció de posar el seu segon segell després d'haver assistit al partit del divendres del Valencia Basket contra el CSKA Moscou d'Eurolliga (divendres 4, 21:00 hores, Fonteta). Els aficionats que a més de a estos dos partits, vagen també al de diumenge que ve de Lliga Endesa contra el Real Betis (diumenge 6, 17:00 hores, Fonteta) i aconseguisquen el tercer segell, rebran un 10% de descompte en la botiga del Valencia Basket durant el mes d'octubre.


Torrentallé assegura que va usar la targeta del comú només per despeses de Camprabassa\nL'excònsol afirma en un comunicat que va fer "únicament pagaments de despeses protocol·làries i de representació de la corporació"\nManel Torrentallé s'ha defensat de les acusacions a través d'un comunicat de premsa.\nActualitzada 20/02/2017 a les 19:06\nL'excònsol menor de Sant Julià Manel Torrentallé, jutjat aquest cap de setmana pel cas de les 'targetes black', s'ha defensat avui en un comunicat en el que assegura que va emprar la targeta de crèdit corporativa de la qual disposava per la seva condició de mandatari "únicament per a dur a terme diversos pagaments de despeses protocol·làries i de representació del comú que representava en actes, àpats i desplaçaments". I ha negat que hi hagi hagut cap apropiació indeguda de diner públic.\nEn la mateixa comunicació tramesa aquesta tarda als mitjans, assegura que la mateixa targeta de crèdit corporativa es va emprar, "en virtut d’un acord adoptat amb la intervenció comunal", per abonar despeses, sempre també protocol·làries i de representació, en actes, àpats i desplaçaments de la societat Camprabassa S.A.\nAlhora, ha volgut recordar que tal com figura en les al·legacions trameses pel comú al Tribunal de Comptes, al seu dia es va decidir, amb un acord adoptat amb la intervenció comunal, que els cònsols no disposessin de dues targetes de crèdit corporatives, permetent-se així que s’emprés la targeta de crèdit comunal per avançar despeses en interès de Camprabassa. Aquestes despeses, detalla el comunicat, posteriorment "eren degudament compensades amb la comptabilitat comunal", atès que la comptabilitat de la societat l'assumeix la corporació local.\nTorrentallé també insisteix que totes les despeses es van justificar amb els escaients comprovants i que sempre van fer-se per a qüestions de representació i protocol. "No hi ha cap despesa, cap ni una, que fos destinada a qüestions privades o personals", ressalta.\nL'exmandatari desmenteix finalment que hagi hagut de tornar diners al comú arran d’aquest afer. "No ho ha fet ni ho havia de fer perquè en cap moment no havia emprat la targeta de crèdit comunal per a cap despesa que no fos duta a terme en interès del comú. No hi ha hagut cap apropiació indeguda de diner públic", reitera.\nSi fos innocent, no hagués acceptat la condemna del judici ràpid.\nJa pots dir missa......!\nLes despeses protocolàries i de representació sembla una partida molt elàstica, caldria mirarla profundament.