El blog de Gabriel Bibiloni » Xavallonga, la perdició de TV3\n13 novembre 2008 | Categoria: Llengua,Media\nFrancesca Verd - 13 novembre 2008 4:17 am\nNo sabia si no l’havies vist. M’estranyava que no n’haguessis fet cap comentari. 🙂\nJosep Rovira - 13 novembre 2008 8:05 am\nTens tota la raó, Gabriel. A casa no ens en savíem avenir. Curiosament, el que feia d’Antich parla un català impecable, però era una excepció en mig d’un mar de catanyol infecte. A partir d’ara, a en Joan Sala se’l recordarà com a “IUAN SALA, DA SARRAIONGA” pels segles dels segles … Tremolo de pensar què faran si algun dia dediquen una sèrie a en Moragues o en Roger de Flor!\nvullunfestuc - 13 novembre 2008 9:40 am\nSí, no negarem que és força vergonyós aquest català que es parla a TV3, però com que està fet per i per a gent de Barcelona estic convençut que a la “capital” poca gent se n’ha adonat!\nJoan Vecord - 13 novembre 2008 10:36 am\nEn Màrius Serra li dedicava un article l’altre dia a La Vanguàrdia, però si no se n’és soci només se’n pot llegir un fragment:\nI també en parla aquest blog:\nCarallot - 13 novembre 2008 9:18 pm\nTens tota la raó. Jo sóc de Osona i ho trobo indignant. Fer un film ben fet quan hi ha pressupost no es tant difícil si tothom fa bé el seu ofici! A més la part més difícil que és el guió, el concepte ja existia, oh sigui que no inflem de mèrits. Un suspens per l’equip de càsting i el que dona el vist-i-plau a la tria de actors, en aquest cas el personatge principal i la dona den Serrallonga, que es l’ametlla amerganta que esguerra aquesta delicia.\nJordi Caldentey - 13 novembre 2008 11:35 pm\nNo hi ha cap dubte que la recatalanització s’haurà de fer des de la perifèria de cap al centre. Espanya i França, ara per ara, ens tenen segrestades les nostres grans ciutats: Palma, València, Barcelona, Perpinyà. Poc després del procés de cap a la independència de Noruega, els patriotes noruecs veieren aviat que les elits que dirigien el país eren les mateixes que ja havien agafat el llis a la colonització danesa, els mateixos que consideraven l’autèntic noruec quelcom ‘tancat’ i que, en canvi, tot allò que procedia de Dinamarca ho trobaven modern, obert, cosmopolita, plurimulticulti i tot això. Parlaven un noruec danificat (el ‘bokmål’)que feia oi al rei porc. I tengueren orgues d’oficialitzar-lo. Però els noruecs de potada, els patriotes de bon de veres, digueren -per aquí no hi passam. Per això decidiren codificar els dialectes lliures de la contaminació danesa i crear una autèntica llengua nacional digna de la Noruega lliure que naixia: el ‘nynorsk’. També l’oficialitzaren i ara coexisteixen els dos models oficials.\nEls catalans som víctimes de la traïció que els polítics autonomistes de tot pelatge, a sou dels seus amos espanyols, han comesa contra la llengua catalana de la ‘transision’ forastera ençà. Han traït el català i Catalunya fent els ulls grossos en uns casos i, fins i tot, fomentant en uns altres casos la deixadesa lingüística dels “professionals” (?) de la televisió i de la ràdio que precisament tenien per missió el redreçament de la puresa, la unitat i la normalitat d’ús de la llengua catalana. Han creat i fomentat un ‘catanyol’ que té per missió menar la llengua catalana dins dos o tres decennis a la seva dissolució dins l’espanyol com un dialecte més, el castellanomediterrani. Ben igual com han fet amb el portuguès de Galícia, que l’han fet tornar un pur dialecte castellà.\nDavant aquesta porcada, els patriotes tenim la missió de confeccionar com més aviat millor un estàndard català oral i escrit genuí, pur i unitari. Que soni malament, ‘tancat’, ‘da poplla’ -perquè no saben dir ‘de poble’- a les orelles espanyolitzades dels politicastres i periodistetxos autonòmics botiflers panxacontents.\nJa sé que, els primers anys, tendrem una feinada de trobar àmbits on puguem fer-lo servir en públic. Però, al cap de poques dècades, com que tota aquesta brutor del ‘xava’, ‘bleda’, ‘apitxat’ i tot això convergirà dins l’espanyol, talment com ha passat amb el gallec, almenys nosaltres conservarem el català nacional, estàndard, genuí, pur i unitari que servirà de model i de referent als catalans fidels i als immigrants no invasors que es vulguin catalanitzar. De la mateixa manera que els patriotes gallecs tenen el portuguès com a referent per a llur refeta lingüística, cultural i nacional.\nNo podem badar. Les institucions autonòmiques i llurs mitjans de comunicació públics són, en gran mesura, en mans de vividors i de traïdors. Els patriotes hem de posar fil a l’agulla des del voluntarisme, des del patriotisme, des de la fe en el destí de la Pàtria com fèiem el temps d’en Franco i com feim encara ara al nord dels Pirineus, al Sud, a la Franja i a l’Alguer: no tan sols sense institucions sinó amb les institucions en contra.\nPerò contra un poble organitzat no hi haurà institució en mans de colonitzadors i botiflers que hi pugui fer res.\nLa deixadesa i la malícia dels malfactors que ens han duit de la ‘transision’ espanyola ençà al cul de sac on som ara, tard o d’hora produirà el deixondiment de Catalunya i obrirà el procés de cap al nostre triomf nacional definitiu.\nConxa - 14 novembre 2008 9:37 pm\nja sé que no té res a veure amb el pots. Però ahir vaig quedar astorada. Una de les nostres escriptores més coneguda a Barcelona, presentava un llibre sobre l’obra de Miquel Àngel Riera. Vaig romandre sense polsos quan li vaig sentir a dir: que voleu que parli en català o mallorquí, ningú va motar, a Barcelona mai ningú s’ha queixat de que les presentacions de llibres se facin en català de Mallorca, i la senyora va continuar: bé, de cara a la família ho faré primer en mallorquí i després per respecte a la resta de públic ho faré en català. La majoria no vàrem entendre res del que volia dir. Ni catalans ni mallorquins.\nAntoni Llull Martí - 15 novembre 2008 12:54 pm\nCompartesc en gran part les opinions de Jordi Caldentey, però no el seu optimisme, de què tard o d’hora es produirà el deixondiment de Catalunya. Si no es fa d’hora, no hi haurà cap procés cap al nostre triomf nacional definitiu. Ja em perdut massa anys i massa oportunitats de redreçar la nostra llengua. TV3 podria ésser la principal eina per a aqueix redreçament, però si en lloc de donar llum donen fum…\nLa labor desculturalitzadora d’alguns mitjans de comunicació fa feredat. El que jo ja he dit altres vegades és que totes les pronunciacions tradicionals, autèntiques em semblen respectables, però no el parlar malament, amb sons aliens a la nostra llengua. Si el qui parla no en sap més, i no vol esforçar-se per aprendre’n fins a un grau de correcció suficient, que faci el que vulgui, però que no el contratin per a parlar als mitjans de comunicació, a través dels quals dóna un mal exemple, perniciós per a la nostra llengua i cultura.\nAntoni Llull Martí - 15 novembre 2008 9:57 pm\nAixò que conta Conxa m’ha deixat estorat. Si aquesta senyora va voler parlar en mallorquí per respecte a la família d’En Miquel Àngel Riera, que no sabia que la seva senyora viuda és catalana? Devia creure que els fills de l’enyorat escriptor no l’entendrien?\nTampoc jo no entenc com poden passar coses com aquesta!\nAntoni Llull Martí - 15 novembre 2008 9:59 pm\nVolia dir “astorat” no “estorat”!\nBernat - 16 novembre 2008 8:27 pm\nJo també trobava a faltar el comentari de mestre Bibiloni, la sèrie no ens va fer mal d’orella,sinó que gairebé quedam sords!!!!! quin desastre! emperò la cosa està així, és una lluita constant, parlar bé és pagesot i parlar malament “normal”. Faig feina a un poble del Garraf i em barall cada dia amb alumnes i professors, un professor (que parla un català perfecte i és catalanista) m’ha arribat a defensar que és que en aquell poble sempre s’ha parlat xava, i que jo com a professor de català he de respectar la manera de parlar de cada lloc, no ensenyar-los a parlar “pagès”. És molt gros!!!! O pegam un cop d’estat a tv3 o el català central desapareixerà en 5 o 6 anys, de fet despareixerà el català en tota la “provinsia” de Barcelona. En aquest poble, en 5 anys els nens de l’institut han deixat de parlar català, no en queda cap!!! fa 5 anys tothom!!! hi parlava.\nBernat - 16 novembre 2008 8:28 pm\nUna altra cosa, qui és aquesta de la presentació? no deu ser la m. de la pu. haner?\nJordi Caldentey - 16 novembre 2008 11:08 pm\nBenvolguts Antoni Llull i Bernat,\nVeig que dins el catalanisme n’hi ha molts que, amb tota la bona fe del món, van pel món massa presos per la por que no ens surtin bé les coses i que el català acabi per desaparèixer. Jo us comprenc i no m’amag de dir que jo també, més d’una vegada, m’he sentit ofegat d’aquest sentiment. Però això no pot ser. Perquè precisament és això, que cerquen els espanyols i els francesos: que tirem la tovallola i arribem a la conclusió que el recobrament del català és una quimera impossible. I això no és veritat. Jo no dic que el català no estigui molt malferit. Ni dic que ens hàgim de tapar els ulls davant la situació d’emergència nacional que pateix Catalunya sencera, de Salses a Guardamar i de Fraga a L’Alguer. Al contrari: hem de vetllar totes les nafres que Espanya, França i els seus botiflers a sou, fan cada dia a la nostra llengua i a la nostra nació.\nAra bé: no per fer el ploricó, cosa que tant de gust fa passar als nostres enemics, sinó tot al contrari: per cercar-ne a l’acte els remeis. Tot té remei. Tot. Si feim memòria, quan els nostres pares i padrins eren petits, la introducció que Espanya imposava a Mallorca de la llengua forastera, no anava ni amb rodes. Els infants mallorquins només parlaven el castellà a escola i encara molt malament, amb un accent català feia feredat i que, per força, tocava decebre els ‘maestros’ de l’escola espanyola i que, per tant, els tocava fer arribar a la conclusió que la castellanització de les masses mallorquines era missió impossible. Però no: ells pensaven que valia més espanyolitzar els mallorquins tira-tira, encara que fos malament, que no tirar la tovallola. Pensaven que valia més que aprenguéssim el foraster de qualsevol manera i que ja l’aniríem afinant i polint amb els anys, que no donar-nos per inespanyolitzables.\nPer tant: vetllem i denunciem tots els maltractaments fonètics, sintàctics i lèxics que pateix el català als mitjans de comunicació de l’estado de las autonomias’ (més ben dit, de les autonomies de l’estado’). Vetllem les reculades que ha patides i pateix el català a qualsevol àmbit de la vida social. Però pensant alhora sempre en el remei. Sense perdre mai de vista els avanços que hem aconseguits i que semblava impossible que aconseguíssim mai. Sense perdre de vista mai que llengües molt més malferides que la nostra se són normalitzades i que nacions molt més fotudes que la nostra són reeixides en llur voluntat d’existir en el concert de les nacions lliures d’Europa.\nCatalunya està malalta però no és morta. Té remei. Té ganes de viure. Quan anam a cal metge, d’acord que aquest no ens ha d’amagar el mal que patim. Però no s’ha de limitar a dir-nos que estam molt malaltons i que, si no anam alerta, ens morirem dins dos o tres dies. No. El metge ens ha de dir els remeis que ell té perquè sortim de la malaltia i recobrem la salut i la força que ens pertoca.\nEls catalanistes som els metges de Catalunya. Vol dir que allò que sempre, sempre, sempre ens ha de ballar per dins el cap és el remei dels nostres mals nacionals. No només els mals, que ja sabem que en patim tants. Per recordar-nos que estam fotuts, ja hi ha els espanyols i els francesos, que ens ho freguen pel nas cada dia, ‘mañosamente’, perquè ens esbuquem moralment i ho enviem tot a la merda. Però sé cert que no ho aconseguiran. Han fet tard. Ja no som a cap època en què les nacions s’esborraven del mapa a força d’escopetades i canonades. Ara som a una època en què, amb les noves tecnologies, la gent es comunica com més va més entre ella sense el permís de l’estat. L’internet n’és un exemple. Ara ja no cal tenir cap territori lingüísticament pur i homogeni per proclamar que hem assolit la normalitat. Això ja no ho tenen ni els estats històricament independents i consolidats. Espanya i França ens mantenen amb prou èxit a l’estaqueta en aquells àmbits en què elles tenen la paella pel mànec i on manegen els fils darrere darrere: a la premsa, a la ràdio, a la televisió, al cinema, a l’escola. En canvi, a l’internet, la proporció d’ús del català s’acosta, fins i tot, supera la proporció de parlants reals que té. Per tant, s’hi usa més fins i tot que molts d’idiomes oficials d’estats independents europeus. Així és que hem d’anar eixamplant la nostra comunitat comunicativa nacional amb el suport de les institucions o sense, amb voluntat i amb capacitat seductora. Amb ganes de triomfar. És així que hem d’anar eixamplant la comunitat catalanista fins que esdevindrà majoritària en el nostre territori històric natural. Serà llavors quan Catalunya serà madura per engegar un procés d’autodeterminació pacífic i democràtic que ens menarà al nostre triomf definitiu\nVénc a dir que, de camí per córrer, n’hi ha molt. Només ens calen bones cames i coratge per trescar el camí. Apa, idò! Fil a l’agulla, s’ha dit!\nAntoni Llull Martí - 17 novembre 2008 9:02 am\nGràcies, Jordi Caldentey, per aquesta injecció d’optimisme. No és que jo vulgui “tirar la tovallola”, per malament que prengui la cosa. Faig comptes seguir fent el que pugui per la nostra llengua, encara que quedem en una mínima minoria. En això hi hauríem d’estar compromesos tots els que estimam el català. Tots podem fer coses per redreçar-lo i enfortir-lo, fins i tot els que no sàpiguen res de filologia. Just parlant-lo i mostrant-nos, en tota ocasió, orgullosos de parlar-lo, ja avançarem molt. Ànim, doncs, a veure si entre tots el feim pujar molt i molt als ulls d’aquells que el volen fer anar per avall per avall!\nConxa - 17 novembre 2008 10:50 pm\nNo, no va ser la Janer, sinó la del ” Dins el darrer Blau”. Una de les escriptores més conegudes a Barcelona. Rosa, la dona de Miquel Àngel, no va fer cap comentari, no ho va entendre i va obviar el fet com férem tots, catalans i mallorquins, vàrem pensar que un mal dia el pot tenir qualsevol …\nJoan A. Coll - 17 novembre 2008 11:59 pm\nBernat, no voldria entrar en consideracions polítiques (crec que aquest blog no és ben bé per a això), però respecte a això dels 5 anys basta fer números, no? No són cops d´estat precisament el que necessitam… I na M. P. Janer pot ser criticada per moltes coses, però la seva fonètica crec que no precisament, ni tampoc la seva deriva dialectal depenent d´on i amb qui parli (deplorable en tants d´altres casos que ja s´han comentat aquí). Respecte al tema del parlar xava, voldria insistir que la plaga s´està estenent, i que hi ha locutors i actors illencs que incorporen ja sense cap tipus de mania les as xaves (i la v convertida en b, i la ll i la j converties en i, etc).\nBernat Bordoy - 18 novembre 2008 12:15 am\nEstic absolutament d’acord amb tot això que dius! No ho vaig poder mirar. Me feien mal ses orelles de sentir aquell catañol. Es mateix dia de s’emissió vaig enviar una queixa a TV3, però encara estic esperant que me responguin. D’altra banda, fa un parell de mesos me varen enviar un correu e. en què me dèien si volia participar en un programa que tenien pensat fer sobre els errors lingüístics a Tv3. Me’n vaig afluixar, però. Trob que hi hauries d’anar tu i donar-los un poc de branca! Endavant!!\njose - 19 novembre 2008 4:17 pm\nJo pensava que anaves a queixar-te pel fet que els actors no parlaven com al segle XVII…\nTan difícil és parlar correctament? Tan cobren els lingüistes catalans? | utupia - 19 novembre 2008 11:54 pm\n[…] Com diu un dels comentaristes a l’enllaç de la notícia: hem d’aguantar que un periodista digui “topu” per “talp”, o “jutjat de lo penal” per “jutjat penal”, o “tenir por a” per “tenir por de”, o que en citar una frase històrica ho faci en castellà, com “divide i venceràs” quan no hi ha cap problema per dir “divideix i venceràs”? Per mi és inaguantable i un exemple de la poca importància que es dóna també a TV3 a la llengua, és la mini-sèrie recentment emesa Serrallonga, en Bibiloni us explicarà millor perquè. […]\nJoan - 20 novembre 2008 4:20 pm\nJordi, deixem-ho dir amb una espanyolada: “Ole, tus cojones!” Això és el que s’ha de fer. Molt ben dit!\nFrancesca Verd - 22 novembre 2008 2:21 pm\nUna cosa que no té res a veure amb el tema de la llengua. Em demanava si vaig ser només jo la que va reconèixer la melodia de la cançó de l’oferta, la que toquen els xeremiers en dies de festa a Mallorca, en una escena de la sèrie. Després vaig veure que el compositor és mallorquí.\nJoan A. Coll - 26 novembre 2008 2:03 pm\nTu també, IEC?\nG. Bibiloni - 26 novembre 2008 3:09 pm\nJordi, a la paperera hi ha algú que et respon.\nSilvia Senz Bueno - 29 novembre 2008 12:04 pm\nSi us ha de consolar, que no crec, us recordo que quelcom de similar va passar amb en Viggo Mortensen i d’altres actors a la súper producció d’en Díaz Yanez “Alatriste”, amb el conseqüent rebombori per banda de la crítica.\nEl rigor lingüístic no té importància ni en la petita indústria audiovisual catalana ni en l’espanyola:\n“La cuestión actoral tiene mucho que ver con cómo estén retratados los personajes en guión. Un buen papel siempre ayuda a un actor a hacer un buen trabajo. En el caso de Viggo Mortensen, hay que decir que lo ha hecho bastante bien para tener una base tan pobre. Sin embargo, esa forma de hablar, como de borracho constante, hace que no te lo puedas tomar completamente en serio. Sería preferible que se admitiera que tiene acento y que se inventara alguna excusa como que pasó tiempo fuera, que sus padres eran de otro sitio… cualquier cosa, antes de hacer pasar por habla normal la pronunciación de Mortensen.”\nSilvia Senz Bueno - 29 novembre 2008 12:13 pm\nUna nota més: l’actor Isak Férriz (andorrà, segurament escolaritzat en castellà) va dir que va haver d’aprendre a muntar a cavall i “a neutralitzar el seu accent i familiaritzar-se amb la dicció pròpia de la comarca catalana d’Osona, a la Catalunya més profunda”.\nBo, això de “la Catalunya més profunda”.\nMaria Torremaules - 20 maig 2010 12:38 pm\nAquí el problema és d’admetre com acceptable feina mal feta i d’indignitat gremialista. No es pot deixar fer de locutor de ràdio, d’actor de teatre, o de mestre de primària a qui és incapaç d’articular correctament: la llengua és la seva eina de treball, la parla és el producte de la seva feina.\nAquestes locucions macarròniques s’han de valorar com el que són: com si un metge operés amb les mans brutes, un tocinaire fes botifarres amb carn passada, un manobre fes la paret torta, una ballarina no s’aguantés sobre les puntes…


Olerdola - Agenda\nS'estan mostrant 1 - 1 de 1 resultats.\n- ACTIVITAT ANUL·LADA -La gran fortalesa d’Olèrdola\n- ACTIVITAT ANUL·LADA -Els ibers van fer l’única tintoreria/adoberia que es coneix del seu temps; els romans van aixecar una de les muralles més impressionants que es conserven; l’any 1000 Olèrdola era una gran ciutat medieval. Per què van venir tots a aquesta muntanya?


Oriol Amat: "Els empresaris veuen el procés com una gran oportunitat"\nOriol Amat és diputat de Junts pel Sí al Parlament, president d'ACCID (Associació Catalana de Comptabilitat i Direcció) i catedràtic de la UPF. M'havien parlat d'Amat quan estudiava la carrera d'Economia. Fins i tot, vaig arribar a utilitzar un llibre per una assignatura que va escriure amb només 22 anys. Ens trobem al Col·legi d'Economistes, una estona abans que presenti el seu nou llibre Empreses que menteixen. Comencem parlant de frau, maquillatge comptable, escàndols financers, papers de Panamà, economia col·laborativa o ètica... i acabem parlant del bonsai de Catalunya. I de com li tallen les branques. De l'economia, el procés, els impostos, les valoracions de ràting nord-americanes o la percepció dels empresaris... Abans d'acabar, li pregunto per què va decidir entrar en política i em respon: "La meva passió és la universitat i les finances. Tot i que no veia clar entrar-hi, m'ho van demanar, el meu pare em va dir que ajudés i en això estic. És un moment cabdal del país i tenim problemes molt importants que s'han de solucionar."\nQuin és el missatge principal d’Empreses que menteixen?\nEl missatge principal és que hi ha més engany del que la gent es pensa. S'ha de ser més escèptic i qüestionar la informació que presenten les companyies. Una bona part fan les coses bé però també hi ha una part significativa que no. En el llibre proposo una sèrie de senyals d'alerta que poden ajudar a identificar que una companyia és perillosa.\nHi ha més engany del què la gent es pensa\nEs pot detectar el frau? Quins són aquests senyals?\nHi ha quatre tipus de senyals: personal, d'organització, operatiu i dels comptes. Hi ha senyals que t’avisen de perfils de persones que són perilloses. Per exemple, un excés de luxe o arrogància. Les empreses exitoses tenen valors com la humilitat, la feina ben feta, pensar a llarg termini.... En el llibre, explico més de 200 senyals diferents: retribució molt agressiva, objectius molt ambiciosos, sistemes dolents de control, endeutament, desajust entre caixa i benefici, augmentar vendes i beneficis però acomiadar personal...\nUn bon sistema de control és tenir un canal de denúncies anònim. Al voltant d’un 50% dels fraus es detecten per denúncies anònimes o xivatades. També és important reforçar l'auditoria. No és infal·lible però si un bon senyal.\nDurant la sessió “Fraus i escàndols en comptabilitat i finances” asseguraves que “la gran majoria de vegades ens assabentem per xivatades”. Normalització o consciència del frau com a mala pràctica?\nSi hi ha frau és per diferents motius. Un d'aquests és la motivació: una empresa enganya els seus accionistes per fer veure que les coses van millor del que van i per cobrar un bonus. Un altre és la racionalització: les persones que cometen un frau no es veuen com a delinqüents. Per què ho racionalitzen? La percepció del frau varia molt per països i és un factor que pot fer que n'hi hagi més o menys. Els pitjors indrets del món són bona part d’Amèrica Llatina i Àfrica mentre que el Mediterrani es troba en una posició mitja. Els que tenen menys frau són els països nòrdics i els anglosaxons ja que tenen una percepció diferent. Allà, si un polític fa un frau (per molt petit que sigui), està acabat. Aquí, en canvi, hi ha polítics que es sap que han fet fraus, es presenten a les eleccions i treuen vots.\nAl voltant d’un 50% dels fraus es detecten per denúncies anònimes o xivatades.\nI l'ètica, quin paper hi juga?\nL’ètica té un paper clau. En el final del llibre, faig una sèrie de propostes sobre què es pot fer per millorar això i la primera té a veure amb els valors. La gent diu que avui en dia no hi ha valors però no és veritat. Tothom, té uns valors. Però, molta gent té uns valors dolents de benefici a qualsevol preu i llavors, el frau és més fàcil. L'ètica et diu precisament quines són les pautes de comportament que són acceptables. Hi ha més frau on hi ha menys ètica.\nQuines propostes més fas?\nMés enllà de l'ètica i els valors, proposo la millora de la regulació. Bona part dels fraus financers i comptables es fan a través dels paradisos fiscals. Si no existissin, hi hauria menys fraus. Es pensa que en comptabilitat 2 i 2 són 4 però amb la normativa actual, 2 i 2 pot tenir un resultat molt variable. De fet, hi ha molta flexibilitat en l’aplicació de les normes i una part molt important de les operacions es fan a través d’estimacions. Això vol dir subjectivisme. Per tant, una regulació menys flexible implica menys joc amb la regulació però, la normativa comptable internacional té quasi sempre dues opcions. Una altra proposta és una supervisió molt estricte i dissuasòria: el que la fa que la pagui. Si hi hagués més presó o menys indults pel delicte financer i comptable, tindríem menys delictes. Als Estats Units hi ha menys frau que aquí perquè normalment, al cap d'uns mesos la persona està a la presó, el judici es celebra en 3 o 4 mesos i si la sentència és de 30 anys, es compleix.\nHi ha hagut un abans i un després amb els Papers de Panamà?\nEn els últims 30 anys, tots els grans escàndols han passat per paradisos fiscals. Enron n'és un exemple. Tot i que la regulació va millorant, de diferents maneres i amb més sofisticació, el frau comptable i financer ha existit des dels orígens de la humanitat: antiga Babilònia, faraons...\nHi ha polítics que es sap que han fet fraus, es presenten a les eleccions i treuen vots.\nEl frau forma part de la naturalesa humana...\nExacte. Els humans som capaços de les grandeses més impressionants i de les misèries més criticables. Ha existit sempre. I com la regulació actua lentament, qui vol defraudar ho fa d’una forma més sofisticada. Per això, és important una sanció important i contundent. En el cas Madoff, la va fer de l'alçada d'un campanar però està a la presó i li han pres tots els diners que tenia. Va haver-hi frau però almenys s’ha actuat. En altres països amb casos similars, comencen a passar els anys i no acaba passant res. Amb els paradisos fiscals, el mateix. El president Obama va dir que acabaria amb els paradisos fiscals i no ha fet res. Sarkozy, igual.\nQuè és el que fa més por dels paradisos fiscals?\nAcostuma a preocupar la baixa tributació. Ara bé, és impossible que el món tingui una tributació homogènia a tot arreu. Els països són sobirans i cadascú aplica la legislació fiscal que vol. A mi em preocupa la transparència. L'illa de Sark té 300 habitants i 125.000 societats, segons el Wall Street Journal. Estan allà no per la baixa tributació sinó perquè no han de donar informació del que fan. Fa 15 anys, ens van encarregar un estudi a la universitat sobre el frau d'una empresa que tenia una filial a les illes Caiman. Quan ens vam posar en contacte amb el governador, ens va contestar: “No els hi donem cap informació perquè les empreses que estan aquí no estan obligades a portar comptabilitat.”\nEl frau és transversal... També ho és la manera de fer maquillatge comptable de les grans empreses cotitzades?\nQuan les empreses són més grans tenen molts més controls i més garanties. També tenen més possibilitats de respondre Tot i així, encara hi ha alguna cotitzada amb algun escàndol. Però, generalment, estan més controlades tant per les mesures que pren la pròpia empresa com pels supervisors. Amb més controls, es desincentiva l'oportunitat que és una de les causes del frau. A Sudamèrica es diu: En arca abierta, el justo peca. Si hi hagués una caixa plena de diners, nosaltres segurament no els agafaríem però si entra i surt gent, en algun moment el justo peca. Què s’ha de fer amb els diners? En una caixa tancada.\nL'illa de Sark té 300 habitants i 125.000 societats\nI les startups?\nA les startups hi ha de tot. Quan una empresa és més petita, té menys sistemes de control, menys potencial financer i menys possibilitats de respondre. Però no diria que a les startups hi ha més frau que en altres tipus de companyies. És més important veure l'endeutament que si és una empresa cotitzada o startup.\nAlgunes startups es dediquen a l’economia col·laborativa que encara s’està legislant i fins i tot definint. Això suposa una oportunitat més gran de frau?\nHem d’aconseguir que l'economia col·laborativa faci que els seus treballadors paguin els impostos adequats i estiguin coberts amb una seguretat social adequada. Crec més en aquesta problemàtica que no en la comptable i financera. Un dels problemes de l’economia col·laborativa és el nom que hi hem posat. Col·laboració s'entén com una cosa positiva però molta gent ho confon amb l’economia social. Tenim un sistema de pensions que s’ha de pagar entre tots. Ens hem de preguntar: l’economia col·laborativa paga impostos i seguretat social per l’estat de benestar que hem de tenir?\nEl triangle del frau està format per motivació, oportunitats i racionalització. El diamant hi afegeix el perfil del defraudador. El perfil català és diferent de la resta?\nJo diria que no. Si parlem de frau sí que té a veure amb cultura, religió... El perfil del Mediterrani és diferent de l'anglosaxó i l'asiàtic. Aquí, una persona que fa frau té un cert complexe de culpabilitat. En canvi, els asiàtics no es senten culpables fins que no els descobreixin. La percepció de la mentida és diferent i la tolerància també.\nLes empreses estrangeres s'adaptaran al què decideixen els catalans\nAra ets professor, economista i polític... Com valores la situació actual de l’economia catalana?\nL’economia catalana té fortaleses i avantatges competitius molt importants: localització, cultura, clima, vida social, seguretat... Això fa que persones i empreses d’altres països vegin Catalunya com un pol d’inversió molt interessant. L'FDI del Financial Times situa Catalunya com una de les regions amb més perspectiva inversora dels propers anys. No és casualitat sinó conseqüència d’aquestes fortaleses. El PIB català està pujant més que l’espanyol i l’europeu. Tot el que té a veure amb internacionalització (inversió estrangera, exportacions i turisme) també està pujant. I molt més que a la resta d’Espanya. Però encara hi ha un segon motor que també està creixent com els sectors claus de l’economia catalana: turisme, immobiliari, agroalimentari, químic, automòbil.... També hi ha un equilibri entre el talent humà, la retribució, el cost del metro quadrat de l’oficina... La combinació de tot plegat és molt competitiva a nivell internacional.\nI el procés com hi influeix?\nFa uns anys, les persones, els mitjans i els polítics contraris al procés asseguraven que l'economia catalana s’enfonsaria, que estaríem a l’espai sideral i que la gent marxaria... Però, el que passa realment és que el PIB i el turisme pugen més que cap altre, la inversió estrangera és més elevada que abans del procés i es creen més empreses que a Madrid i altres llocs d’Espanya. Les dades ens diuen que l’economia catalana va molt bé. Des de fa 2 o 3 mesos, ha canviat el xip a Madrid. Reconeixen l’evidència de què l’economia va bé i defensen que si va així és perquè ningú es creu el procés.\nI els empresaris?\nS’ha de fer més cas a algunes enquestes com la de la patronal Cecot que explica que hi ha una majoria d’empresaris que se'ls hi ha preguntat anònimament i consideren que el procés pot aconseguir solucionar temes com les infraestructures, el finançament o la política econòmica més orientada a l’empresa... Per tant, molts empresaris veuen el procés com una gran oportunitat. Encara que no és el mateix pel què ven el 100% a Catalunya o l'estranger o el què ven una gran part a Espanya. Poden haver-hi interessos diferents. També hi ha empreses estrangeres que estan aquí i asseguren que s'adaptaran al que decideixen els catalans. Els empresaris i les empreses estan acostumats a gestionar els riscos que pot generar una variació en l’escenari. Però fins i tot en el pitjor dels escenaris, creuen que Catalunya seguiria sent molt interessant i hi seguirien invertint. S’adaptaran al què hi hagi.\nLa diferència entre la capacitat tributària dels catalans i el què acaben rebent pot anar de 12.000 a 16.000 milions\nSovint s'intenta separar l'economia de la política...\nEls empresaris i els directius tenen les seves visions polítiques. A nosaltres ens interessa que es concentrin en tenir bones empreses que vagin cada vegada millor i generin ocupació de qualitat. És la manera de fer país i complir l’objectiu de generar benestar amb l'economia. També veuen que a Catalunya hi ha un greuge molt important en infraestructures i això afecta els seus costos. La política industrial que es pot fer en una comunitat autònoma depèn molt del finançament que tens. Aquí no podem donar subvencions perquè la gent es compri mobles mentre que hi ha moltes comunitats que sí que poden. Els empresaris veuen que els greuges a Catalunya perjudiquen el seu potencial. Creuen que aquests temes s’han de gestionar per fer que les empreses vagin millor.\nAra fa un any, reivindicaves que "Catalunya només recapta el 5% dels tributs que paguen els catalans"\nUna gran part de la recaptació de tributs són impostos que recapta Espanya i la seva hisenda. Aquí hi ha un tema de dèficit fiscal: la diferència entre la capacitat tributària dels catalans i el què acaben rebent pot anar de 12.000 a 16.000 milions. Tot depèn del mètode. Però en qualsevol cas, són molts diners que marxen i no tornen. Si agafes els 16.000 milions, són 2.300 euros per persona que és més del que es gasta la Generalitat en sanitat o ensenyament. Això afecta al ràting.\nLes agències nord-americanes situen Catalunya a la categoria especulativa de crèdit qüestionable, risc significatiu i bo porqueria...\nCatalunya té un ràting escombraria pel dèficit i pel tracte injust que rebem per part de l’Estat que frena el nostre potencial. Catalunya és com un bonsai al què se li van tallant les branques. Ara no li faig el Corredor Mediterrani, ara tallo per aquí i el faré passar per Madrid, ara trec aquests 16.000 milions, ara hi ha una companyia aèria que vol anar de Barcelona a Tòquio i la faig passar per Madrid... Se li van tallant les possibilitats. Tot i això, Catalunya s’està desenvolupant. Però, com es podria desenvolupar si no fos tractada com un bonsai? Hi ha estudis que s’han fet recentment que expliquen que si Catalunya recaptés el 100% dels seus tributs, tindria un ràting millor que el del País Basc.\nCatalunya és com un bonsai al què se li van tallant les branques\nPer recaptar el 100% d'impostos, hauria de ser una Catalunya independent...\nUna Catalunya independent et garanteix que recaptaràs i administraràs el 100% dels impostos. També hi ha altres maneres. El País Basc té un ràting millor que Espanya perquè té un règim fiscal i financer diferent. Si no hi hagués un tracte tant de bonsai, no tindríem el ràting que tenim. Jo crec que amb el procés hem començat una manera de donar solució als problemes. Sóc optimista i crec que ens en sortirem.


Com celebrar el Sant Jordi confinat | CETT\nCom celebrar el Sant Jordi confinat\nAvui que un virus està fent trontollar la nostra forma d’habitar el món tenint-nos reclosos i alienats, se’ns fa més evident que mai el caràcter social de la nostra espècie. Trobem a faltar l’altre i trobem a faltar passejar-nos pels llocs dels altres.\nGràcies a la tecnologia podem apropar-nos una mica més als altres. El COVID-19 ha fet que, definitivament, les videotrucades no siguin només cosa de la generació Z, dels millenials i d’una petita part de boomers avesats a la tecnologia.\nPerò això no és tot; quan pengem la videotrucada tenim fam també de desplaçar-nos, de veure altres llocs. Com donem resposta al nostre afany de sortir i endinsar-nos en paisatges suggestius que ens permetin conèixer altres cultures? La literatura, el cinema i altres expressions culturals són indispensables per omplir aquest buit. Aquest parèntesi és, per tant, una oportunitat per reconèixer el paper cabdal de la cultura com a estímul de la nostra imaginació.\n"La literatura, el cinema i altres expressions culturals són indispensables per omplir aquest buit. Aquest parèntesi és, per tant, una oportunitat per reconèixer el paper cabdal de la cultura com a estímul de la nostra imaginació".\nEl món del llibre ha patit també les conseqüències de la pandèmia i la Cambra del Llibre i el Gremi de Floristes han decidit ajornar la diada de Sant Jordi. Tot i així, amb la voluntat de poder gaudir d’aquesta festa, part del nostre patrimoni cultural immaterial, us presentem diferents maneres de celebrar la diada des de casa.\nSi el dia de Sant Jordi sentim enyorança de poder sortir al carrer i celebrar-ho com cada any, la Casa Batlló, que ja ha convertit en tradició l’exuberant guarniment de la seva façana amb roses, ens convida aquest any a buscar formes creatives per portar la festa a les nostres façanes a través de la campanya #TotsFemSantJordi. Tampoc tenim excusa aquest any per regalar roses a les persones estimades. Des del seu web, la campanya #capsantjordisenserosa ens dona l’opció de regalar roses virtuals; cal destacar que els beneficis d’aquesta campanya aniran destinats a l’Hospital Clínic.\nArranjat el tema de la rosa, ara ens queda buscar un llibre. Una gran iniciativa és la parada virtual de l’editorial Comanegra, a través de la qual podem comprar els llibres a l’editorial, destinant una part proporcional de la compra a la llibreria de la nostra elecció. Tenim també altres opcions per trobar lectura, com la que ens ofereix la xarxa de llibreries Libelista i la xarxa d’editorials independents ‘Llegir en català’, que promouen la campanya #ObrimFinestres, una iniciativa que dona la possibilitat de comprar aquells llibres que vulguem i rebre’ls quan es reprengui l’activitat comercial. D’una forma semblant, #LlibreriesObertes ofereix l’opció de fer una comanda directament a les llibreries a nom de la persona a qui volem regalar un llibre, de manera que aquesta pugui passar-lo a recollir quan sigui possible. Així mateix, encara que aquest any no les trobem al carrer, moltes d’aquestes llibreries segueixen accessibles a través de la seva pròpia pàgina web.\nTambé trobem opcions per llegir sense moure’ns de casa: aquests dies, nombroses editorials i institucions han posat a disposició del públic part del seu catàleg o col·lecció. És el cas dels Contes per al confinament de l’editorial Males Herbes, obres editades per Errata Naturae o el Teatre Nacional de Catalunya, que durant aquests dies dona accés obert a més de 60 títols publicats per Arola Editors.\n"Un bon nombre d’equipaments estan generant iniciatives per tal de poder posar en valor i compartir el seu contingut a distància"\nAquests dies també els podem dedicar a explorar a distància atractius patrimonials vinculats a la literatura, ja que un bon nombre d’equipaments estan generant iniciatives per tal de poder posar en valor i compartir el seu contingut a distància. Un bon exemple és l’American Writers Museum, que ofereix diversos continguts en línia, com material multimèdia corresponent a l’exposició My America: Immigrant and Refugee Writers Today, dedicada a escriptors vinguts de fora que han desenvolupat la seva carrera als Estats Units. També el museu The Rosenbach, a través de la seva plataforma online, posa a la nostra disposició el contingut d’algunes exposicions del museu a les Gallery Gateways. Un altre equipament patrimonial vinculat a la literatura amb contingut interessant per aquests dies és el recent Museum of Literature Ireland (MoLI) que, amb la col·laboració de l’escriptora de llibres infantils Sarah Webb, publica diàriament diverses activitats per encoratjar la creativitat literària del públic infantil.\nJa a casa nostra, Espais Escrits ens convida a aprofitar aquest moment de reclusió per explorar el paisatge literari vinculat a la literatura catalana a través del Mapa Literari Català, un recurs ja conegut però que cada vegada compta amb més informació sobre les figures cabdals de la tradició literària catalana.\nAquestes són només algunes de les iniciatives que han sorgit els últims dies degut a la pandèmia i gràcies a l’esforç d’editorials, llibreries i equipaments patrimonials. Tanmateix, accions similars s’estan multiplicant aquests dies; una mostra més del dinamisme i la tenacitat del sector cultural i literari, així com de la rellevància de la diada de Sant Jordi en l’imaginari cultural català. No queda dubte, per tant, que malgrat caldrà esperar encara uns mesos per remenar llibres a les parades de Sant Jordi, aquest abril pot seguir sent el mes literari per excel·lència.\nRecomanacions del Dr. Jordi Arcos Pumarola, professor i investigador del grup de recerca TURCiT del CETT (Grup de recerca en Turisme, Cultura i Territori)


Si dubto és que sóc, si penso és que sóc: ECOOOOO! (relats conjunts)\nPublicat per Elfreelang a 20:36\nfanal blau 19 de gener de 2014, a les 21:21\nCaram! Molt bon relat, elfree!!!! :)\nSílvia 19 de gener de 2014, a les 21:28\nMolt màgic! I ben documentat :)\nXeXu 19 de gener de 2014, a les 23:55\nUn altre exemple de que les respostes les portem dins. L'eco va dir una cosa, però ell la va construir a la manera que va voler. Un relat ben pensat.\nEl que em passa pel cap 20 de gener de 2014, a les 0:52\nUna vida interessant i un relat ben treballat.\nMolt bó, Elfree!\nmontse 20 de gener de 2014, a les 8:49\nM'agrada, molt imaginatiu.\nNúria Martínez (Bruixeta) 20 de gener de 2014, a les 10:40\nMai hem de perdre el nen que portem dintre. Un relat preciós.\nsa lluna 20 de gener de 2014, a les 10:42\nQuina gran sort trobar la resposta justa que un necessita per tornar a bategar.\nMcAbeu 20 de gener de 2014, a les 10:54\nA mi també m'agrada. Molt bo!\nRafel 20 de gener de 2014, a les 20:00\nUn relat ple de màgia.\nartur 21 de gener de 2014, a les 17:51\nL'eco li va tornar la força per un nou començament !\nM'agrada ; )\nxavier pujol 22 de gener de 2014, a les 13:53\nUn rellotge aturat i un eco inteligent. Hi ha un batec amagat, que emergeix en aquest conte.\nJordi Solà Coll 22 de gener de 2014, a les 22:10\nJordi Solà Coll 22 de gener de 2014, a les 22:11\nM'arriba l'eco de la teva meravellosa història... L'escolto, des del meu Far, des d'on t'envio una abraçada.\nAssumpta 23 de gener de 2014, a les 0:57\nM'encanta com ho has explicat!! :-))\nPer cert, ho provaré... aniré a un lloc amb eco, faré una pregunta important i seguiré la solució que m'arribi, a veure si canvia la meva sort :-))\nai, he de pensar a explicar-te com es treu la caca aquesta de les paraules de verificació... ufff\nAssumpta 23 de gener de 2014, a les 1:02\nVes a l'apartat de CONFIGURACIÓ del teu blog.\nDins de CONFIGURACIÓ clica ENTRADES I COMENTARIS.\nAquí dins veuràs un apartadet que posa "Mostra la verificació de paraules" i al costat un mini-desplegable amb les dues opcions: SÍ o NO.\nHas de marcar el NO perquè no surti més aquest rotllo... i ja està :-))\nM. Roser 23 de gener de 2014, a les 1:43\nQue bé aquest Eco era una espècie de llibre d'autoajuda i sempre estava a la seva disposició...\nUn relat molt original.:)\nElfreelang 25 de gener de 2014, a les 12:20\nGràcies pels vostres comentaris! ( d'acord d'acord Assumpta treure les parauletes de verificació però no m'entraran aleshores robots malvats?)\nAssumpta 28 de gener de 2014, a les 1:23\nL'únic robot malvat que coneixes sóc jo... HAHAHAHAHAHA!


FamilyCan: Com evitar lesionar-nos durant el passeig del nostre gos?\nCom evitar lesionar-nos durant el passeig del nostre gos?\nEl centre Núria Caballé de Fisioteràpia i Osteopatia ens va oferir en la pasada festa FESTA "I LOVE MY DOG" un taller pràctic per preveure les lesions associades al passeig del nostre gos (per estrabades de corretja per exemple).\nQui pot realitzar estiraments? Tothom pot aprendre a estirar els músculs, sense condicionants d’edat o flexibilitat. No es necessita tenir una condició física excel·lent ni unes qualitats atlètiques determinades. Qualsevol persona que tingui una bona salut i no pateixi cap problema físic específic, pot aprendre a realitzar estiraments.\nQuan es poden realitzar? Els estiraments es poden realitzar sempre que es vulgui. S’han de practicar abans i després d’una activitat física, però també es poden realitzar en qualsevol altre moment del dia.\nPer què els hem de fer? Els estiraments relaxen la ment i preparen el cos per a l’activitat física, reduint així el risc de lesió, augmentant la mobilitat, millorant la coordinació, reduint la tensió, etc.\nQuant de temps han de durar? Cada exercici es pot realitzar durant un període de 30-40 segons.


valor – JAMES!!\nno confondre valor amb preu\nEl valor determina què és car o barat.\n5 Abril 2013 12 gener 2014 Jaume Mitjans Etiquetat barat, car, preu, valor\tDeixa un comentari\nHem de saber qui és el nostre client per adaptar-nos a ell i poder construir valor en la seva direcció, safisfent les seves necessitats.\n3 Abril 2013 12 gener 2014 Jaume Mitjans Etiquetat adaptar, client, construir, valor\tDeixa un comentari\nSi la gent té la sensació que el valor d’allò que li oferim és superior al preu que li demanem pel nostre producte, llavors ens el comprarà (i a major diferència, més convençut encara) . Per tant, el valor sempre ha de ser superior al preu, però —molt important— també a l’alternativa de la competència.\n2 Abril 2013 12 gener 2014 Jaume Mitjans Etiquetat alternativa, competència, preu, producte, sensació, valor\tDeixa un comentari


per Eva Ayza / ACN 13/10/2021 18:08h\nLa Policia Nacional ha detingut cinc presumptes gihadistes entre Barcelona i Madrid, segons ha avançat 'La Vanguardia' i han confirmat que han descartat que els arrestats estiguessin preparats per atemptar.\nL'operació s'ha desencadenat quan els agents han detectat que un dels detinguts feia gestions per adquirir un fusell Kalashnikov. Durant els registres als habitatges dels detinguts s'han trobat tres matxets i una setantena de cartutxos. Tots cinc arrestats, algerians, vivien a Barcelona, però un estava provisionalment al Centre d'Internament d'Estrangers de Madrid. Dels quatre arrestats a Barcelona, un era a presó i per això encara no ha passat a disposició judicial.\nEls quatre que ja han passat a disposició judicial han ingressat a presó. Un d'ells era el cap del grup, el captador, al qual s'anomenava Sheikh. Se li atribueixen delictes d'integració en organització terrorista, adoctrinament actiu, col·laboració i tinença d'armes.\nAls altres tres se'ls atribueixen delictes d'integració o col·laboració. L'actuació és la segona part de l'operació Arbac, la primera fase de la qual va acabar el gener passat amb la detenció de tres algerians a Barcelona.\nDetinguts 5 presumptes gihadistes a Barcelona i Madrid | Istock


AMPA IES Francesc Ferrer i Guàrdia de València: de maig 2013\nAdquisició dels llibres de text\nLlistat de llibres de text per al curs 2013-14 (darrera versió: 27.06.2013)\nEl dilluns 9 de setembre a les 18h. es realitzarà la segona convocatòria del mercat de llibres de text a l'entrada del centre. Recorda-ho als amics per a vinguen amb els llibres dels cursos anteriors i per obtenir alguns dels llibres del nou curs!\nPublicado por AMPA IES Francesc Ferrer i Guardia de València en 0:48\nEs convoca un concurs per a la creació d'un logotip per a l'institut\nS’amplia el termini de lliurament de propostes a 31 de maig. El jurat publicarà el resultat el 14 de juny.\nL'AMPA convoca un concurs de disseny d'un logotip per al nostre institut. El logotip ha de servir per a identificar i unificar totes les activitats lligades a l’institut, i ha d'adaptar-se a qualsevol suport de difusió (paper, cartes, targetes, cartells, correu electrònic, pàgina web..).\nEs convoca també un concurs per al disseny d’una frase relacionada amb la promoció i la reivindicació de l’educació pública.\nPodran participar tots els membres alumnes matriculats en l'IES Ferrer i Guàrdia de València en el curs 2012-13.\nLa data límit per a la presentació de propostes seran les 14:00 hores del dia 31 de maig de 2013.\nPublicado por AMPA IES Francesc Ferrer i Guardia de València en 18:35\nXerrada-col.loqui amb pares i mares:\nDrogodependències i adolescència ara\nLes drogues estan ben presents a la nostra societat; alcohol, fàrmacs, maria, costo... I els adolescents ho saben. Pares i mares assistim perplexos i escandalitzats a la normalització del seu ús entre els adolescents, i no sabem què fer-ne! Caure en respostes purament repressives no sembla ser la solució, però una permissivitat cega, sorda i muda tampoc és una bona manera de comprendre la situació. Per tot això, ’ampa de l’IES Francesc Ferrer i Guàrdia us convida a participar una xerrada-col.loqui sobre aquest tema que cel.lebrarem el pròxim dilluns 20 de maig, a les 19h a la sala d’actes de l’IES.\nLa xerrada correrà a càrrec d'Agustí Franco, psicoleg especialista en prevenció de conductes adictives, amb una llarga experiència en tractament de joves drogodependents, i que ha realitzat un taller amb l’alumnat de 4t d’ESO i PQPI del nostre centre.\nLa formació professional i la informació de primera mà del ponent justifiquen, si més no, el nostre interés i participació. L’educació dels nostres fills i filles és important i la informació és una de les maneres d’acompanyar-los en el seu procés de creixement.\nPublicado por AMPA IES Francesc Ferrer i Guardia de València en 21:40\nDes de l’AMPA de l’IES Francesc Ferrer i Guàrdia convoquem a tots els pares i mares del centre a participar en la vaga convocada el proper dijous 9 de maig no portant els nostres fills i filles al centre i a acudir a la manifestació a les 19’00 a la plaça Sant Agustí.\n§ No acceptem les retallades que s’han imposat a l’educació pública, amb reducció de professorat, augment d’alumnat per aula, deficiències de manteniment dels centres, disminució dels recursos per atendre la diversitat, eliminació d’ajudes a l’estudi i adquisició de llibres de text, etc.\n§ No acceptem la nova llei d’educació (LOMQE) que el govern vol imposar sense acord ni negociació amb la comunitat educativa.\n§ No acceptem un llei que segrega (separa l’alumnat per nivells i disminueix la seua atenció, eliminant la igualtat d’oportunitats) i exclou (imposa revàlides que condemnen al fracàs a un grapat de joves i els expulsa del sistema educatiu)\n§ No acceptem una llei que considera el valencià com una llengua de segona i la redueix a una optativitat humiliant.\n§ No acceptem una llei que afavoreix l’educació concertada amb la selecció del seu alumnat i la classificació de centres amb avaluacions externes.\n§ No acceptem una llei que ressuscita la religió com a assignatura avaluable\nPublicado por AMPA IES Francesc Ferrer i Guardia de València en 9:02\nVaga general educativa del 9 de maig\nLa vaga està convocada per tots els sectors de la Comunitat Educativa: alumnat, pares i mares, i docents; abastant totes les etapes, des de l'Educació Infantil a la d'adults i la Universitat, i tant els ensenyaments de règim general com especial. Amb aquesta vaga i amb totes les mobilitzacions que venim desenvolupant volem frenar les retallades educatives i socials i, específicament, es vol manifestar el rebuig de la LOMQE (Llei Orgànica per a la Millora de la Qualitat Educativa) que pretén implantar el Ministeri d'Educació.\nAquest projecte de llei ha estat desautoritzat fins i tot pel Consell d'Estat, que el qualifica de reforma partidista i no negociada, criticada amb la màxima rotunditat per tots els agents educatius de l'ensenyament públic.\nLa LOMQE és un greu pas arrere en la política educativa doncs tendeix a recentralitzar el curriculum escolar, amb una visió mercantilista de l'educació; facilita la privatització i el negoci educatiu; concep l'avaluació no com a eina de millora sinó com a mecanisme de classificació i segregació; jerarquitza l'organització del sistema en compte promoure la participació; o manté els privilegis de l'educació religiosa front a l'es exigències democràtiques d'una educació cívica i laica.\nDocument de la Plataforma en Defensa de l'Ensenyament Públic: Per què rebutgem la LOMCE\nDocumento de la PDEP: Por qué rechazamos la LOMCE\nLes raons de CEAPA contra les retallades I - i II


La degana del Col·legi de l’Advocacia de Barcelona, Maria Eugenia Gay, pren possessió com a nova consellera del Consell de l’Advocacia Catalana - Consell de l'Advocacia Catalana\nHome / Nota de premsa / La degana del Col·legi de l’Advocacia de Barcelona, Maria Eugenia Gay, pren possessió com a nova consellera del Consell de l’Advocacia Catalana\nin Nota de premsa, Slider 1,487 Views\nLa degana del Col·legi de l’Advocacia de Barcelona, Maria Eugènia Gay, ha pres possessió avui com a nova consellera del Consell de l’Advocacia Catalana. Gay relleva en el càrrec al degà sortint, Oriol Rusca, que ha format part del Consell representatiu dels catorze Col·legis d’Advocats de Catalunya durant els darrers quatre anys.\nMaria Eugènia Gay és la nova degana del Col·legi de l’Advocacia de Barcelona (ICAB) després que el passat 28 de juny va resultar escollida en les eleccions celebrades a l’ICAB. Gay relleva el degà sortint, Oriol Rusca, que durant els darrers quatre anys ha format part del Consell de l’Advocacia Catalana (CICAC), institució que també ha presidit. La nova degana de Barcelona ha pres possessió com a consellera en el decurs del plenari celebrat avui pels degans dels catorze Col·legis d’Advocats de Catalunya a la seu de la institució, a Barcelona, durant el qual el president, Carles McCragh, li ha imposat la Medalla del Consell de l’Advocacia Catalana.\nPrevious: Més de 100 Col·legis de Catalunya demanen definir un marc regulador de l’exercici professional que ajudi a prestar serveis de qualitat\nNext: Estàs inscrit al TO i encara no t’has apuntat al Pla de Foment?


Memoria.cat és el portal de webs de l’Associació Memòria i Història de Manresa (*). L'entitat és formada per persones a qui ens apassiona la història i que volem investigar i donar a conèixer el nostre passat recent.\nAquí trobareu més de 30 webs, milers de documents i centenars d'imatges, vídeos, escrits i testimonis orals a l’entorn de la República, la Guerra Civil i el franquisme a Manresa, fruit de la nostra recerca. Hi veureu treballs individuals i treballs col·lectius. També alguns documents especialment significatius de la història de Catalunya que hem trobat en diferents arxius.


Evitem que tanqui Estela - Saül Gordillo\nPals d'acer inoxidable amb senyeres monumentals en llocs estratègics de la ciutat, pantalles informatives a peu de carretera, pantalles tàctils d'informació ciutadana, banderoles de propaganda en tot el tram urbà de l'N-II, el nou butlletí municipal Calella és més a totes les cases, implantació d'un disseny corporatiu de ciutat, etcètera. A Calella hi ha diners per a tot això i més, però si no es produeix cap "miracle" properament desapareixerà la revista local 'Estela'. Té 66 anys d'història, i l'edita la parròquia amb una tirada de 500 exemplars i 267 subscriptors. És l'única publicació local i el seu tancament, que arribarà a finals d'any per culpa de la maleïda crisi i d'una certa deixadesa col·lectiva, se sumarà a la recent desaparició de la televisió pública en format digital terrestre (TDT) i, anys enrere, al tancament de la revista 'El Nunci', que va dirigir Francesc Grau entre 1981 i 1991 en època de l'alcalde Ramon Bagó, i 'El Nou Nunci' quan l'Ajuntament la va redissenyar en època de l'alcalde Joaquim Rey. Si el "miracle" no arriba, a finals d'any s'acabarà 'Estela', capçalera històrica de la ciutat, mitjà de referència per a determinat segment de població d'aquest municipi de 18.694 habitants. En l'àmbit dels mitjans de comunicació, a la ciutat només quedarà Ràdio Calella, ens públic en què recau l'incipient projecte de televisió local per internet sota la direcció de Jordi Bota. I el nou butlletí municipal, això sí.\nCom a calellenc i com a periodista considero que la mort anunciada d'Estela és una mala notícia. Sis dècades d'existència i una contribució inequívoca a la informació i opinió locals en paper imprès no poden acabar en democràcia per un deute de 4.000 euros que la parròquia no pot assumir i per un desinterès preocupant del qual no ens escapem cap de nosaltres. No hi ha interès polític per demanar al Govern de la Generalitat que agilitzi el pagament d'una subvenció compromesa des del 2010 de 2.500 euros? No hi ha interès polític per oferir estructures i recursos públics municipals per reduir, si fos possible, costos i despeses d'elaboració, impressió i/o distribució de la revista? No hi ha interès polític per contaminar 'Estela' i el seu equip de redacció d'aquest esperit friendly amb l'empresariat local que ajuda a hissar banderes i col·locar banderoles? No hi ha interès polític per incentivar la possible reconversió digital de la publicació de la mateixa manera que s'ha reconduït la televisió?\nSantiago Marrè, Joaquim Costa i Marc Vergés, del consell de redacció, i els dissenyadors Miquel Àngel Tur i Carme Guri -cito aquests noms perquè són persones que conec de fa molts anys- han fet i fan bona feina. Si Calella no pot sostenir una publicació d'onze números a l'any amb uns costos de 900 euros per edició -uns 10.000 euros anuals, no arriba-, potser caldria obrir una reflexió col·lectiva que servís de suport per a la continuïtat de la revista amb nova periodicitat i format. Si com a calellenc i periodista puc ajudar, aquí estic. Evitem que Calella perdi una capçalera que forma part de la història de la premsa local i comarcal del país.


AE Sincro Mataró s'uneix al Centre Natació | Mataró Ràdio\nAE Sincro Mataró s'uneix al Centre Natació\nDv, 02/06/2017 - 17:39\nEl Centre Natació Mataró i l'AE Sincro Mataró han presentat l'acord al que han arribat perquè el club de sincronitzada passi a formar part del Centre com a una de les seves seccions. Un vincle més administratius, que esportiu. Perquè malgrat que el complex esportiu Joan Serra podrà acollir competicions, els entrenaments seguiran realitzant-se al Sorrall.\nDe fet la sincro a Mataró neix d'una iniciativa de la Federació Catalana de natació que l'any 1999 crea al complex esportiu Joan Serra l'escola de natació sincronitzada del Maresme. Un grup que va ser l'embrió d'una Sincro Mataró, que com a tal no veus la llum de forma totalment reglamentada fins el març de 2006. Ara el club veu aquest pas com a vital per seguir la seva evolució.\nAquest dissabte no serà la primera vegada que hi actuen, però si que serà la primera sota el paraigues del Centre Natació Mataró. Qui vulgui veure-ho de primera mà també colaborarà amb el torneig solidari "juguem a favor de la vida", que te 'exhibició de sincronitzada com a una de les diverses ativitats que es faran durant el cap de setmana.


Intervenció arqueològica a l’antic monestir de Santa Maria de Vallsanta (Guimerà). | Postexcavatòrix\nIntervenció arqueològica a l’antic monestir de Santa Maria de Vallsanta (Guimerà).\nL’interès d’aquesta actuació radica en la possibilitat de fer una excavació sistemàtica, acompanyada d’un estudi antropològic complert, de les restes dels membres més nobles de la comunitat i obtenir dades sobre els rituals funeraris que els acompanyen. En aquest sentit, ja ha resultat significatiu el fet que en algunes de les tombes, tot i estar individualitzades amb una làpida amb signes heràldics associables a una sola persona, s’hagin localitzat diversos enterraments successius. Cal pensar, per tant, en una reutilització de les tombes, malgrat que es desconeix si per a membres d’una mateixa família. Aquest fet no seria estrany, ja que es té notícia de la presència de monges pertanyents al mateix llinatge en la comunitat, algunes de les quals fins i tot van conviure en el temps.\nPer altra banda, els estudis antropològics permetran establir tant l’edat dels difunts com possibles patologies que haguessin pogut patir en vida, a més a més d’intentar determinar si algunes de les tombes on no apareixen símbols religiosos atribuïbles a membres de la comunitat poden correspondre a personatges foranis, potser fins i tot homes, ja que es té constància documental de persones que demanaven ser enterrades a Vallsanta.\nFinalment, l’actuació de 2012 es completarà amb l’excavació parcial d’un dels espais més emblemàtics de l’antic monestir: la sala rectangular perpendicular a l’església que presenta una sèrie d’arcs de diafragma que indiquen que es tractava d’un gran espai que abastava bona part de l’ala oriental del monestir. Aquest espai en la seva darrera fase de funcionament va ser utilitzat com a celler, tot i que molt probablement amb anterioritat havia tingut un ús diferent, qui sap si el de refetor o dormitori comunitari. Caldrà esperar al final dels treballs per aclarir les incògnites que amaga el Monestir de Santa Maria de Vallsanta.\nThis entry was posted on 27 Agost 2012 by Oriol Fort in arqueologia, notícia and tagged convent, estudi antropològic, Guimerà, santa maria de vallsanta, tombes, Tribuna d'Arqueologia (blog).


Festa zamorana al Camp Nou – Santqgat.cat\nEl dimecres 11 de gener el Barça es va imposar al Zamora en la tornada dels vuitens de final de la Copa del Rei de futbol. No va ser un partit amb gaire més història que els gols del Barça, 6 i el rival amb qui s’enfrontava l’equip blaugrana, el Zamora. Era la primera vegada que aquest equip venia a jugar al Camp Nou i quina millor rebuda que encaixar un gol en el minut 1 de partit. A partir d’aquest moment, només va caldre tenir paciència per veure com queien el gols a l’interior de la porteria del Zamora. No obstant això, la festa zamorana va ser una constant durant els minuts que va durar el partit.\nA més, els aficionats del Zamora no van voler deixar escapar l’oportunitat de fer, per un dia, d’ambaixadors de la seva terra. Pancartes com la de “Zamora existe”, recolzant el seu equip i la seva cultura engalanaven les\ngrades del Camp Nou. Fins i tot s’hi va desplaçar una delegació de l’Associació Centro Cervato de Catalunya, representant el poble zamorà de Villardeciervos, d’uns 600 habitants i amb diferents membres allotjats a Sant Cugat. Gerardo Melgar, responsable de la societat, va dir a ON?SantCugat que “malgrat la golejada, hem disfrutat molt amb el nostre equip i sobretot, hem ajudat una mica més al coneixement del nostre territori”.\nPrevious Post: Èxit del Circ Cric a Sant Cugat\nNext Post: Tres Tombs 2006


Roden els patins Homenatge a Raimon Panikkar Madí reapareix\nBlanes acull des d'avui fins diumenge la cita de més nivell i emoció del món de l'hoquei patins en l'àmbit dels clubs, la Copa del Rei. Sempre té més prestigi una Copa d'Europa, però atenent el domini català d'aquest esport (18 lligues europees de les últimes 19 per a clubs de l'OK Lliga, 16 de les 19 per a clubs catalans) i igualant els nivells d'emoció que suposa una final a vuit, veure en competició a tot o res els vuit millors de l'OK Lliga és el millor aparador d'aquest esport. Aquest ja tradicional llarg cap de setmana de febrer s'ha convertit en una de les grans cites del calendari esportiu. Sobretot del català.\nS is mesos després de la seva mort, el filòsof i teòleg català Raimon Pannikar rep avui un homenatge amb tots els honors a la ciutat on va néixer. El Saló de Cent de l'Ajuntament de Barcelona acollirà un acte que -encapçalat pel president de la Generalitat, Artur Mas, i l'alcalde de Barcelona, Jordi Hereu- repassarà la trajectòria intel·lectual i humana del personatge, que va morir al poble on vivia, Tavertet (Osona), el 26 d'agost passat. Hi intervindran Xavier Melloni (facultat de teologia de Catalunya), Jordi Pigem (Universitat de Barcelona), Amador Vega (Universitat Pompeu Fabra), Joseph Prabhu (Universitat de Califòrnia) i Milena Carrara (Fundació Vivarium-Raimon Panikkar), així com la seva germana Mercè Panikkar i les seguidores de la seva obra M. Àngels Simon i Montserrat Farré. L'homenatge comptarà amb les actuacions musicals del mestre Jordi Savall i Montserrat Figueras, i dels intèrprets de cítara i violí Griselda Cos i Bhakti Das.\nD avid Madí torna a l'escenari polític, però només per una estona. Aquest matí farà de teloner de la intervenció del portaveu i secretari del Govern, Francesc Homs, en el marc de l'esmorzar informatiu del Fòrum Europa Tribuna Catalunya. Madí està oficialment retirat de l'activitat política i ara es dedica al sector privat, però la seva presència ha aixecat una notable expectació mediàtica. Amb Homs l'uneix una amistat personal de fa molts anys i el que digui o deixi de dir l'exsecretari de comunicació de CDC no passarà desapercebut als mitjans, perquè sol ser un home de paraules ben esmolades.


Política de privacitat - Asefisco\nMitjançant aquest avís, s'informa que les dades personals que es proporcionin a través d'aquesta web seran tractades per ASEFISCO ASESORIA & GESTIÓ SL, NIF B63673214, carrer Pi i Margall, 59-61 de Barcelona, telèfon 932.104.855, asefisco @ asefisco. com (en endavant, el prestador de Servei).\nLa finalitat de l'tractament de les dades que ens facilitin els usuaris és exclusivament la de cursar la seva petició o consulta que realitzen a través de el present lloc web i, si s'escau, si els usuaris expressament ho consenten mitjançant la marcació de la casella corresponent a peu de l'formulari de recollida de dades, remetre'ls informació sobre les activitats de l'prestador de Servei que puguin resultar del seu interès, per qualsevol mitjà, inclosos mitjans electrònics. El consentiment prestat, que constitueix la base jurídica que legitima el tractament de les dades, és revocable en qualsevol moment sense que això afecti la licitud de l'tractament basat en el consentiment previ a la seva retirada.\nLlevat que específicament s'estableixi el contrari, es considerarà necessari completar totes les dades requerides en el formulari de dades. En el cas de no subministrar totes les dades estimades com a necessàries, el prestador de Servei podrà, depenent de el cas, no cursar la concreta sol·licitud que s'efectuï. Les dades facilitades es conservaran fins que el moment en què els usuaris decideixin revocar el seu consentiment a l'tractament.\nEls usuaris hauran d'omplir els formularis amb dades veritables, exactes, completes i actualitzades, responent dels danys i perjudicis que pogués ocasionar a causa de l'emplenament defectuós dels formularis amb dades falses, inexactes, incompletes o no actualitzades.\nEl prestador de Servei ha adoptat els nivells de seguretat de protecció de les dades personals exigits en la legislació vigent de protecció de dades, instal·lant les mesures tècniques i organitzatives necessàries per evitar la pèrdua, mal ús, alteració, accés no autoritzat i altres riscos possibles .\nIgualment, el prestador de Servei es compromet a l'acompliment de la seva obligació de secret de les dades personals i del seu deure de guardar-les i adoptarà totes les mesures necessàries per evitar la seva alteració, pèrdua, tractament o accés no autoritzat, tenint en compte en tot moment de l' estat de la tecnologia.\nEl titular de les dades té dret a sol·licitar l'accés a ells, la seva rectificació o supressió, així com a la limitació del seu tractament, a oposar-se a la mateixa ia la portabilitat de les seves dades, en els casos previstos en el Reglament General de Protecció de dades, dirigint una comunicació escrita a ASEFISCO ASSESSORIA & GESTIÓ SL, a l'adreça postal carrer Pi i Margall, 59-61 de Barcelona i / o electrònica asefisco@asefisco.com en la qual s'acrediti la identitat de l'usuari.\nEn cas que el prestador de Servei prestés algun tipus de servei especial en el qual determini unes previsions específiques diferents a aquestes, pel que fa a la protecció de dades, tindrà primacia l'aplicació de les normes particulars indicades per a aquest servei en particular per sobre de les presents, en cas de discrepàncies.\nEl prestador de Servei es reserva el dret a modificar la present política, informant prèviament als usuaris dels canvis que en ella s'introdueixin.\nEls usuaris tenen dret a presentar una reclamació davant l'Agència Espanyola de Protecció de Dades si estimen que els seus drets de protecció de dades han estat vulnerats.


≫ Comprar Codi Civil De Catalunya Llibre 2 > Mejor Precio 2022\nCodi Civil De Catalunya Llibre 2\nBenvingut/a al nostre blog de llibre en català. Aquí podràs trobar diferents llibres de Amazon relacionats amb el llibre en català de la categoría Catalunya. La lectura és una de les pedres angulars per aconseguir coneixement. Llegir, la lectura, és una de les millors habilitats que podem adquirir. Ella ens acompanyarà al llarg de les nostres vides i permetrà que adquirim coneixement, i que entenguem el món i tot allò que ens envolta. També que puguem viatjar a qualsevol espai sense desplaçar-nos enlloc o que puguem ser la persona que vulguem ser per un moment. I és que llegir ens obre les portes del coneixement i dóna ales a la nostra inspiració i imaginació. Aquí pots trobar Codi Civil De Catalunya Llibre 2\n1 ≫ Comprar: Codi Civil De Catalunya Llibre 2\n2 ≫ Más sobre Codi Civil De Catalunya Llibre 2\n≫ Comprar: Codi Civil De Catalunya Llibre 2\n≫ Más sobre Codi Civil De Catalunya Llibre 2\nPrecio y opinión de Codi Civil De Catalunya Llibre 2\nLlibre Iv Codi Civil Catalunya\nCodi Civil Catalunya Llibre Sisé\nCodi Civil De Catalunya Llibre V Disposicions Transitories\nLey Propiedad Horizontal O Llibre Codi Civil Catalunya\nLlibre 5 Codi Civil Catalunya 2015 Pdf\nLlibre 5È Del Codi Civil De Catalunya\nLlibres En Catal Pdf


Wikiloc | Ruta Llorenç-Aiguaviva-El Pla de Manlleu-Marmellar-La Talaia-Llorenç\nLlorenç-Aiguaviva-El Pla de Manlleu-Marmellar-La Talaia-Llorenç\n1.971 200 25\nVista 360 vegades, descarregada 26 vegades\nEns trobem a les 8:15 a Llorenç del Penedès i anem cap a L'Hostal.\nEnfilem el camí del Fondo de Sant Marc amb tranquilitat i xerrameca matinera.\nQuan portem uns quilómetres ens trobem un curiós animalet al camí a punt d'ésser atacat per una garça que fuig volant quan ens apropem.\nParem i el reconec que no és una serp, és una espècie de sargantana sense potes i el cos llarg, també treu la llengua com una serp, potser per intentar fer creure que és una serp de debó. Tot i que el Joan ramon em diu que és una serp, l'agafo amb cura per darrera el cap.\nJa a les mans veig clarament que no és una serp, però no se com s'anomena i prenc nota per fer una recerca al Sr. Google més tard.\nEns el mirem i acariciem, és molt suau i lluent!\nUn cop el deixem a les herbes altes seguim el camí cap a Aiguaviva.\nArribem a Aiguaviva i ens aturem per menjar una mica.\nContinuem cap a El Pla de Manlleu, veig les bicis dels amics Casi BTT i els saludo mentre esmorzen al bar.\nSortim per un camí seguint la Riera de Marmellar uns quilómetres fins arribar al trencant per pujar a Marmellar.\nPujem per la pista i arribem al poble fantasma com diuen alguns, Marmellar és allà sota el sol, les cases buides des de fa dècades i el campanar ben dret!\nFem les fotos obligades i continuem. Al sortir del poble trobem un envàs d'escuma a presió per pneumàtic de moto llençat al terra. No ens agrada gens això!!!! Recollim l'envàs i pujem cap a la Talaia. Allí recorrem els carrers ben drets fins a dalt de tot, un bon desnivell pujant. Dalt de tot trobem uns contenidors i ens desfem de la brossa recollida.\nComencem a baixar cap a La Carronya per una pista plena de pedres, pedrots, roques i forats que posen a prova la bici i els nostres braços.\nUn cop a La Carronya enfilem cap a Sant Jaume per camins asfaltats, quin canvi!\nEl Joan Ramon i Carlos marxen per carretera capa El Vendrell i jo continuo cap a Llorenç pel camí de Porroig.\nIndex IBP: 60 BYC


Yasaka Tisores i tisores | Yasaka Tisores de perruqueria - Tisores del Japó\nYasaka Tisores del Japó\nInici / Yasaka Tisores del Japó / Pàgina 1 de 2\nYasaka Tisores de tall de cabell KM\nYasaka Tisores $ 449.00 AUD\nYasaka Tisores Barber Set 3pc Master\nYasaka Tisores $ 949.00 AUD\nYasaka Tisores de perruquer de luxe K-10 de 7 polzades\nYasaka Tisores $ 499.00 AUD $ 599.00 AUD\nYasaka Cisalles de tall per a esquerrans\nYasaka Conjunt de cisalla de perruqueria professional K-10 Deluxe\nYasaka Tisores $ 699.00 AUD $ 749.00 AUD\nYasaka Tisores de tall KE\nYasaka Tisores $ 399.00 AUD\nYasaka Cisalles de precisió SA clàssiques\nYasaka Cisalla de tall tradicional de 5.0 polzades\nYasaka Tisores $ 349.00 AUD\nYasaka Tisores de tall de cabell de 6.5 polzades\nLlegir més sobre Yasaka Tisores del Japó\nYasaka Seiki Co., Ltd., Japó és un fabricant professional de tisores i tisores japoneses.\nSón famosos internacionalment per produir professionals Yasaka cisalles d’acer japonès d’alta qualitat i pur.\nLa duresa única de Yasaka les tisores permeten talls més forts, abrasió, corrosió i resistència general per a tisores de llarga durada.\nFabricat amb l'experiència inigualable de l'artesania japonesa que ha perfeccionat les vores excel·lents per tallar els cabells.\nJapan Scissors Australia és un distribuïdor oficial de Yasaka cisalla productes internacionalment! Els millors preus per premium Yasaka tisores de perruqueria i perruqueria.\nLlegir més sobre Yasaka\nYasaka generalment utilitza una fulla en forma de cloïssa que és famosa pels seus talls afilats. Yasaka Shears utilitza dissenys i enginyeries modernes amb artesans tradicionals experts i controls de qualitat professionals per produir estàndards elevats de perruqueria i cisalles de perruqueria.\nYasaka es poden comprar tisores de perruqueria a:\nYASAKA SEIKI CO.LTD.és àmpliament utilitzat i confiat en la indústria professional de la perruqueria per la seva qualitat constant com a millors tisores de cabell japoneses amb els millors preus. Yasaka Shears ofereix diverses cisalles diferents per satisfer les necessitats de tots els professionals.\nde Yasaka Cisalla de maneig offset a Yasaka Cisalles de perruqueria de 7 polzades, cada parella està feta amb cura i una experiència inigualable.\nYasaka Tisores Austràlia s’ha convertit en la marca de tisores de perruqueria més popular des del 2020 a causa de la seva fabricació d’alta qualitat, l’acer japonès de primera qualitat i els preus assequibles.\nPer als perruquers professionals australians, que comprin un parell similar Yasaka les cisalles del Japó podrien costar més de 1000 dòlars, de manera que això suposa un augment Yasaka l'elecció preferida de la indústria del cabell.\nNavega per la nostra col·lecció de Yasaka Tisores a la venda a Austràlia i internacionalment. Cada cisalla té un disseny detallat i nanses ergonòmiques japoneses amb una adherència ferma. Yasaka us proporciona el màxim control per a un tall de precisió sense esforç. Aquestes tisores impecables us duraran molts anys com la millor marca de tisores de perruqueria que trobareu.\nTot el que heu de saber sobre el Yasaka Marca de tisores\nYasaka Seiki, situat a Nara, Japó. Quan aneu a comprar el vostre proper parell de cisalles, us podeu preguntar "Són autèntiques cisalles japoneses?"\nYasaka és el veritable negoci i ha existit el temps suficient per ser un dels fabricants de tisores de perruqueria japonesos més coneguts de la indústria. La majoria YasakaLes tisores estan fetes d'acer al carboni Hitachi ATS-314 (440c) amb una puntuació a escala de duresa Rockwell de 61-64 HRC.\nL'acer Hitachi ATS-314 és un material molt dur fet de partícules fines de carboni pur i s'utilitza habitualment per a ganivets i cisalles per a altres usos professionals; costura, bonsais i, per descomptat, perruqueria. L'acer Hitachi destaca per la resistència a la corrosió a causa del crom contingut en el metall.\nLes tisores fabricades amb ATS-314 tenen un tall suau i tenen una llarga vida útil. La capacitat de retenció de la vora ATS-314 és millor que la de l’antic VG-10 d’acer i es pot afinar fins a una vora més nítida, però, és lleugerament menys duradora a una duresa més alta. La postura de Hitachi sobre l'ATS-314 en comparació amb el VG-10 (Takefu Special Steel).\nCreiem que aquest acer és un acer ben equilibrat per a tisores amb una estabilitat estructural, duresa, nitidesa, resistència al desgast i inoxidable.\nAll Yasaka les tisores es fabriquen amb el mètode tradicional de ferreria d’espases i ja fa més de 100 anys. Malgrat això, YasakaLes fulles més noves es fabriquen i esmolen amb un mètode modern únic, el primer del seu tipus per a la indústria de les fulles de tisora. Les fulles de cisalla s’endureixen i després es recueixen en una cambra segellada buida i buida d’aire.\nDesprés de fer els processos de recuit al buit, es proporciona un tractament sota zero per enfortir encara més la fulla. La duresa única de Yasaka les tisores permeten talls més forts, abrasió, corrosió i resistència general per a tisores de llarga durada.\nYasaka generalment utilitza una fulla en forma de cloïssa que, com molts factors, ha portat a la seva fama de produir talls afilats sense esforç. Yasaka Shears utilitza tècniques i dissenys moderns d’enginyeria amb una barreja d’artesans tradicionals experts i un control de qualitat professional, cosa que resulta en la seva capacitat per produir cisalles de perruqueria i perruqueria de qualitat constantment elevades durant tot l’any.\nYASAKA SEIKI CO.LTD. tots dos són àmpliament utilitzats i confiables en la indústria professional de la perruqueria per la seva qualitat constant com a millors tisores de cabell japoneses als millors preus.\nCom moltes fulles d’estil japonès, Yasake utilitza el disseny de vores convexes. Es fa una forma de cloïssa a cada costat de la fulla de forma arrodonida per crear el famós cant convex. Un tipus de fulla convexa és perfecte per a acers com l’ATS-314, ja que manté la nitidesa de la vora millor que la del disseny bisellat, per tant, es manté més nítida durant més temps i contraresta la pèrdua de l’arnès pràctic de l’ATS-314.\nLes fulles de vores convexes són desitjades per tallar estil de tall a causa de la seva durabilitat extrema i la reducció de la captura del cabell dels clients.\nTanmateix, hi ha un desavantatge important a les vores convexes, i això és que la nitidesa requereix habilitats i experiència particulars. Una vora convexa és realment difícil d’aconseguir a mà i normalment s’aconsegueix amb una eina de rectificat altament especialitzada. Per ressaltar les fulles de vora convexes, trieu un especialista local que tingui experiència amb les dues fulles japoneses i específicament el coneixement de les fulles de vora convexes.\nAquí teniu la nostra llista completa de Yasaka Cisalles per tallar els cabells i aprimar-les.\nYasaka Models de tall de tall\nNombre de model material mida\nSS45 ATS314 Acer inoxidable cobalt 4.5 "polzades\nSS50 ATS314 Acer inoxidable cobalt 5 "polzades\nSM-55 ATS314 Acer inoxidable cobalt 5.5 "polzades\nM-60 ATS314 Acer inoxidable cobalt 6 "polzades\nL-65 ATS314 Acer inoxidable cobalt 6 "polzades\nSS450 ATS314 Acer inoxidable cobalt 4.5 "polzades\nS500 ATS314 Acer inoxidable cobalt 5 "polzades\nSM550 ATS314 Acer inoxidable cobalt 5.5 "polzades\nM600 ATS314 Acer inoxidable cobalt 6 "polzades\nY-50 ATS314 Acer inoxidable cobalt 5 "polzades\nY-55 ATS314 Acer inoxidable cobalt 5.5 "polzades\nKM-5.5 ATS314 Acer inoxidable cobalt 5.5 "polzades\nKM-6.0 ATS314 Acer inoxidable cobalt 6 "polzades\nKM-6.5 ATS314 Acer inoxidable cobalt 6.5 "polzades\nSEC-5.5 ATS314 Acer inoxidable cobalt 5.5 "polzades\nSEC-6.0 ATS314 Acer inoxidable cobalt 6 "polzades\nSEC-5.5W ATS314 Acer inoxidable cobalt 5.5 "polzades\nSEC-6.0W ATS314 Acer inoxidable cobalt 6.0 "polzades\nSSS VG10 Acer inoxidable cobalt 5.5 "polzades\nTALL ATS314 Acer inoxidable cobalt 7 "polzades\nYA5.0 ATS314 Acer inoxidable cobalt 5 "polzades\nYA5.5 ATS314 Acer inoxidable cobalt 5.5 "polzades\nYA6.0 ATS314 Acer inoxidable cobalt 6 "polzades\nSK-6.0 ATS314 Acer inoxidable cobalt 6 "polzades\nSK-7.0 ATS314 Acer inoxidable cobalt 7 "polzades\nCobalt CUTTING K-10 ATS314 Acer inoxidable cobalt 7 "polzades\nTall francès F-CUT VG10 Acer inoxidable cobalt 6.5 "polzades\nESQUERRA 5.0 (ESQUERRA) Acer inoxidable 440C 5 "polzades\nESQUERRA 5.5 (ESQUERRA) Acer inoxidable 440C 5.5 "polzades\nESQUERRA 6.0 (ESQUERRA) Acer inoxidable 440C 6 "polzades\nKE-50 Acer inoxidable 440C 5 "polzades\nKE-55 Acer inoxidable 440C 5.5 "polzades\nKE-60 Acer inoxidable 440C 6 "polzades\nSA-5.5 Acer inoxidable 440C 5.5 "polzades\nSA-6.0 Acer inoxidable 440C 6 "polzades\nSA-5.5 OF Acer inoxidable 440C 5.5 "polzades\nSA-6.0 OF Acer inoxidable 440C 6 "polzades\nYasaka Models de cisalla d’aprimament i texturització\nYS-160 ATS314 Acer inoxidable cobalt 16 Dents\nYS-200 ATS314 Acer inoxidable cobalt 20 Dents\nYS-300 ATS314 Acer inoxidable cobalt 30 Dents\nYS-400 ATS314 Acer inoxidable cobalt 40 Dents\nYS-10W ATS314 Acer inoxidable cobalt 10 Dents\nYS-12W ATS314 Acer inoxidable cobalt 12 Dents\nYS-28WW ATS314 Acer inoxidable cobalt 28 Dents\nYS-30S ATS314 Acer inoxidable cobalt 30 Dents\nYS-30W ATS314 Acer inoxidable cobalt 30 Dents\nYS-30T ATS314 Acer inoxidable cobalt 30 Dents\nYS-30WOF ATS314 Acer inoxidable cobalt 30 Dents\nYS-30TOF ATS314 Acer inoxidable cobalt 30 Dents\nSK30T Regular Edge ATS314 Acer inoxidable cobalt 30 Dents\nSK30T Edge Opposite ATS314 Acer inoxidable cobalt 30 Dents\nSK40T Regular Edge ATS314 Acer inoxidable cobalt 40 Dents\nSK40T Edge Opposite ATS314 Acer inoxidable cobalt 40 Dents\nSA-30 OF Acer inoxidable 440C 40 Dents\nPer què Yasaka Tisores és la marca de tisores japonesa més popular\nDes de les tisores de perruqueria esquerranes de 7 polzades fins a les tisores ergonòmiques offset japoneses, us quedarà impressionat Yasaka Tisores Japó.\nL’artesania i el disseny des de la punta de la fulla fins al mànec són perfectes. Gravats menors a la nansa per donar a la perruqueria una millor adherència i engranatges i cargols de qualitat per garantir que els ajustaments de tensió no esgotin i mantinguin la seva estanquitat durant més temps.\nYasaka La qualitat de les tisores lliurada als seus clients com a millors cisalles japoneses no té rival.\nSi busqueu fabricants de tisores de cabell japoneses a Austràlia, Japan Scissors disposa de tisores de perruqueria en línia per a Austràlia Yasakaàmplia col·lecció de tisores per esquerrans, per a dretes, per aprimar, tallar, perruqueria, perruqueria i tall sec, que són àmpliament utilitzats pels professionals australians.\nSi esteu buscant una revisió de tisores samurais que expliqui la qualitat de Yasaka Tisores, tenen com a objectiu proporcionar informació sobre les millors tisores japoneses, com triar les millors tisores i com mantenir-les realment.\nTant si esteu fent un aprenent de barber a Canadà com si sou veterans de perruqueria als EUA, Yasaka les tisores tenen diverses tisores disponibles per adaptar-se a les vostres necessitats de tall, des de cabells fins a gruixuts.\nYasaka Les tisores utilitzen l’acer inoxidable japonès com a material principal per fabricar les seves tisores.\nCom més alta sigui la qualitat de l’acer, més duradores, afilades i fiables seran aquestes tisores.\nLlegiu més sobre Yasaka Tisores a ScissorHub aquí!\nL’efecte secundari de l’acer de qualitat és també la seva capacitat lleugera que permet reduir el pes, la tensió i la pressió mentre es talla durant períodes de temps prolongats.\nEl caràcter de l'acer japonès utilitzat per Yasaka les tisores són excel·lents per la seva duresa, resistència al desgast i a l’abrasió i resistència a la corrosió en comparació amb l’acer normal.\nYasaka Les tisores condueixen al món de la cisalla amb una tècnica d’afilat única on les fulles de tisora s’endureixen i després es recueixen al buit complet, amb la vora de les fulles esmolades fins a un punt en l’acabat final de la producció de les tisores.\nDesprés del procés de recuit al buit, s’administra un tractament gelat sota zero a les tisores per millorar la duresa i la nitidesa.\nTant si busqueu fabricants japonesos de tisores de cabell a Austràlia com tisores de perruqueria en línia a nivell internacional, Yasaka Les tisores es venen a Japan Scissors amb preus assequibles que permeten comprar un Yasaka Conjunt de tisores o perruqueria.\nL' Yasaka Els jocs de tisores inclouen una cisalla de tall de 5.5 polzades, 6 i 7 polzades i una tisora d’aprimament de 6 polzades fabricada per professionals per a professionals amb excel·lents preus de tisores de vores, cosa que converteix a Japó en una de les botigues d’eines de perruqueria en línia més populars .\nLlegiu més sobre el nostre oficial Yasaka Guia de les cisalles del Japó aquí.


El Consell Comarcal de la Selva va avançar 24,8 MEUR a ajuntaments amb impagaments - El Gerió Digital\nEl president defensa que les coses s'estan fent bé tot i els escàndols polítics\nDivendres, 23 de gener de 2015 15:23h\nA l'esquerra, el president de l'ens, Salvador Balliu, acompanyat del vicepresident, Martí Noguer © ACN\nAquest ha estat un mandat complicat per al Consell Comarcal de la Selva. Al febrer del 2013 es destapava el Cas Manga, una suposada trama de suborns i adjudicacions públiques irregulars que va esquitxar de ple l'ens. L'operació va acabar amb la detenció de dos dels responsables de l'empresa GRS Arc Local (responsable de la recaptació tributària des del 1997), un funcionari del consell i també el llavors president del consell i alcalde de Sant Hilari, Robert Fauria, que va dimitir. Des de llavors, el substitueix l'alcalde de Caldes, Salvador Balliu.\nAquest capítol fosc va tenir més conseqüències polítiques a l'ens. El passat estiu, ERC va trencar el pacte de govern que tenia amb CiU al·legant que no s'havien depurat responsabilitats després del cas Manga. Els nacionalistes van teixir llavors aliances amb el PSC.\nAquest divendres, el president ha volgut fer balanç del 2014 i ha destacat que, tot i que el clima polític ha estat convuls, els canvis han permès millorar la situació econòmica del consell. Un dels elements que ha destacat és el canvi en la recaptació tributària. Des del desembre del 2013, aquest servei l'ha assumit el consell comarcal i això ha permès, segons Balliu, abaixar els preus que paguen pel servei els ajuntaments. En concret, han passat d'una taxa del 2,8% al 2,5% del volum total de tributs gestionats. 23 dels 26 municipis de la comarca han derivat al consell la recaptació d'impostos i multes.\nSegons Balliu, acabar amb l'externalització d'aquest servei ha generat un estalvi que, per una banda, permet abaixar el preu que paga cada consistori i, per altra banda, deixa més marge al consell per poder ajudar els ajuntaments en d'altres conceptes. En aquesta línia, el consell comarcal va poder avançar 24,8 MEUR a molts dels ajuntaments de la comarca que tenien problemes per pagar les nòmines dels treballadors. Balliu reconeix que són més diners que mai perquè han pogut negociar pòlisses de crèdit amb els bancs per valor d'11 MEUR.\nEl consell pacta amb els ajuntaments quants diners necessitaran cada mes i, un cop rep els impostos recaptats per cada municipi, es queda aquells diners que els ha avançat. "Els ajuntaments tenen veritables problemes de tresoreria i els ha anat molt bé que puguem actuar així", ha destacat.\nEl consell comarcal gestiona un volum de tributs que, amb dades del 2014, van superar els 74,5 MEUR. Alguns municipis deriven la gestió completa i d'altres opten només per alguns capítols, com són les sancions de trànsit. "Sobretot a municipis turístics els anem molt bé per cobrar multes d'estrangers perquè tenim convenis amb empreses a l'estranger", ha detallat el president.\nBalliu ha defensat que "les coses s'estan fent bé", que l'ens té els números sanejats i que això ha permès presentar un pressupost a l'alça per al 2015. En concret, de 25.460.000 euros, un 2,39% més que el 2014. "El pressupost és tot un èxit i n'hem d'estar orgullosos tot i que el clima polític no ens hagi acompanyat", ha valorat.\nPreocupació per l'aeroport\nDes del consell comarcal no volen amagar que estan preocupats per la situació de l'aeroport de Girona, que ha tancat el 2014 lleugerament per sobre dels 2 milions de passatgers i que encadena mesos de pèrdues tant de viatgers com de nombre de vols. El president, Salvador Balliu, diu que l'economia de la comarca se'n ressent -les instal·lacions estan ubicades a Vilobí d'Onyar- i que cal fer alguna cosa per redreçar la situació.\nPer això, tot i reconèixer que no tenen cap paper directe en la gestió de l'aeroport, s'han ofert per buscar solucions que permetin redreçar la situació i que l'aeroport aixequi el vol.\nAquest 2015 serà un any d'obres a la seu del consell comarcal. Segons ha explicat Balliu, properament començaran els treballs per ampliar l'edifici principal, que incorporarà una Oficina d'Atenció al Ciutadà i també l'àrea de recaptació. Les obres costaran uns 500.000 euros i es preveu que estiguin enllestides al setembre.\nPer contra, l'edifici situat al passeig Sant Salvador on fins ara hi ha l'àrea de recaptació -i que és de propietat- es destinarà als serveis de Benestar Social. Aquests serveis estaven fins ara en un edifici de lloguer que es deixarà de pagar. Darrerament el consell ha dissolt el consorci de Benestar Social i ha assumit aquestes tasques i també la quarantena de treballadors.


Cosetes de no res: Termòmetre amb Arduino\nTermòmetre amb Arduino\nTal com explicava la setmana passada a Robòtica a l'aula, l'Arduino ha arribat a casa i crec que se'n podria treure profit si arribés a les aules. En aquesta entrada explicaré, de la manera més senzilla i resumida que pugui, el procediment per fer un dels projectes que proposen (material adequat a partir de 8 anys).\nEs tracta d'un termòmetre (Love-o-meter al llibre de The Arduino Starter Kit) que connectat a l'ordinador i gràcies al codi que introduïm, ens indicarà la temperatura ambiental (o la nostra si posem els dits al sensor). L'ordinador registrarà la temperatura obtinguda pel termòmetre cada cert temps (el que nosaltres li diguem) i, després, podrem utilitzar aquestes dades com ens convingui (comparar-les, fer-ne gràfics...).\nTot el que necessiteu ho podeu trobar en el kit:\nArduino UNO i breadboard\n3 LEDs vermells\n3 resistències 220 -ohm\n2 cables de pont mascle\n6 cables de pont (diferents mides segons convingui)\n1. Alimentar la placa:\nConnecteu un extrem del cable mascle vermell a 5V i l'altre extrem a (+)\nConnectu un extrem del cable mascle negre a GND i l'altre extrem a (-)\nPoseu un pin a cada forat, en aquest cas e6, e7, e8. Cal que la posició sigui amb la part llisa cap a l'ArduinoUNO.\n3. Alimentar el sensor\nConnecteu 3 cables:\nDel (+) a a6 (també es pot posar a b6, c6, d6, és indiferent)\nDel (-) a a8 (també pot ser b8, c8, d8)\nDe A0 (entrada analògica; podria ser A1, A2...però després s'ha de tenir en compte a l'hora de posar el codi) a a7 (b7, c7, d7)\n4. Col·locació i connexió de LEDs\nL'ànode (positiu) del LED ha de quedar a l'esquerra.\nAra arriba el torn de les resistències. Cada resistència ha de tenir un pin a (-) i un pin a la fila del càtode (negatiu) del LED.\nFinalment connecteu les sortides de l'Arduino a l'ànode de cada LED. S'utilitzen les sortides 2, 3 i 4.\nEn acabat, és el moment de dir-li a l'Arduino què ha de fer amb tot això. Per fer-ho, necessiteu l'ordinador. Amb el cable USB, connecteu-hi l'Arduino (hi veureu dues llumetes que indiquen que aquest està engegat i connectat).\nCaldrà que aneu a la pàgina d'Arduino, i descarregueu el software necessari, tal com indiquen les instruccions. Un cop fet, obriu un arxiu nou i escriviu-hi el codi (el trobareu en aquest enllaç, amb una explicació molt breu i simplificada de la funció que té cada part).\nQuan el codi estigui escrit, cliqueu a verificar per assegurar-vos que no hi ha cap error. Seguidament, si tot és correcte, feu clic a la fletxa per carregar el programa a l'Arduino.\nFet això, el termòmetre començarà a funcionar i, en funció de la temperatura, s'engegaran un, dos o tres LEDs. Si cliqueu la lupa de la dreta, apareixerà la pantalla amb el registre de temperatures.\nPodeu provar de posar els dits al sensor per veure com varia la temperatura i com s'encenen i s'apaguen els LEDs.\nQuè us sembla? N'heu fet alguna variant?\nPublicat per Laia a 22:49


La muntanya com a símbol | IRENE CASELLAS | Experiències | La República\nLa muntanya com a símbol La muntanya com a símbol La muntanya com a símbol La muntanya com a símbol + La muntanya com a símbol E-mail\nLa zona de Montserrat, coneguda com la regió dels Frares Encantats. L’agulla més alta, el Frare Gros, fa 1.144 m d’alçària. ACN.\nLa muntanya com a símbol La muntanya com a símbol La muntanya com a símbol La muntanya com a símbol La muntanya com a símbol E-mail\nMontserrat és moltes coses alhora: símbol de país, paisatge extraordinari i sorprenent, tresor geològic, escenari de llegendes, espai d’espiritualitat, paradís d’excursionistes, destinació turística de primer ordre... I també és un parc natural reconegut des del 1987 amb l’objectiu de protegir la singularitat del seu relleu i preservar-ne els valors naturals: geològics, de vegetació, fauna i paisatge. Un any abans de la declaració com a parc, l’agost del 1986, una sèrie de grans focs forestal, se sospita que intencionats, van cremar pràcticament la meitat de la muntanya propagant-se amb molta rapidesa i posant en risc l’abadia benedictina en un dia de molta afluència de visitants. El 1994, un altre estiu nefast va tornar a deixar part de la muntanya cremada i, molt més greu, tres excursionistes morts. En un clima mediterrani, els incendis són devastadors en boscos on hi ha una gran càrrega de biomassa combustible, com és el cas de Montserrat, que tot i semblar un lloc força erm perquè en sobresurten roques i agulles, en realitat és un massís cobert sobretot d’alzinars amb un sotabosc frondós. El risc d’incendi s’agreuja amb el canvi climàtic, per això en els últims cinc anys s’hi ha dut a terme un projecte LIFE. Es tracta de reduir la densitat d’arbres i millorar l’estructura del bosc, creant un paisatge de mosaic que sigui més resistent als incendis i que afavoreixi la biodiversitat. Les cremes controlades hi contribueixen, però també s’està potenciant la ramaderia tradicional perquè els ramats de vaques, cabres i rucs puguin netejar el sotabosc. El projecte l’ha materialitzat la Diputació de Barcelona, que és una de les administracions que formen part del patronat que gestiona el parc, juntament amb el Departament de Presidència de la Generalitat, representants dels ajuntaments, de l’Estat i de la comunitat religiosa. Aquest patronat ha de fer compatible la protecció dels valors naturals amb la regulació de la gran quantitat d’activitats i serveis que s’ofereixen en un espai fàcilment accessible en vehicle i també en tren cremallera i telefèric. Afortunadament, però, la major part de visitants que van a Montserrat es concentren en una àrea molt reduïda, al voltant del monestir –on la covid-19 ha fet necessari prohibir els tradicionals petons a la Moreneta–i els funiculars que porten a Sant Joan i a la Santa Cova. Per als que volen gaudir de la natura més tranquil·lament, el parc té senyalitzades vuit rutes de senderisme que travessen el massís i que permeten conèixer els seus indrets més singulars.\nPoema de Montserrat (fragment, 1962)\n“I Montserrat prou és una lliçó, i fa mil anys que us va donant l’exemple. La pedra hi diu connubi i unió; cada penyal, com element d’un temple, contribueix al goig de la blavor. Aquí, a cap roca no li escau el tracte d’aquells que viuen amb un rei al cos, i, humil, serveix dintre l’acord compacte de l’enorme puresa del repòs.”\nInformació Any de declaració: 1987 Categoria: parc natural Superfície: 3.630 ha Situació: a les comarques del Bages, l’Anoia i el Baix Llobregat; als municipis del Bruc, Castellbell i el Vilar, Collbató, Esparreguera, Marganell i Monistrol de Montserrat http://muntanyamontserrat.gencat.cat//\nLa corona de reina és una planta estrictament protegida.\nAquesta planta endèmica creix únicament a les parets de conglomerat del vessant\nnord i a les parts altes de la muntanya de Montserrat i del Montcau, i també en alguns indrets de Sant Llorenç del Munt i l’Obac. Per la seva raresa, se la considera amenaçada i està estrictament protegida. Les seves fulles tenen un contorn blanquinós, ja que l’aigua que circula per les escletxes del conglomerat és molt rica en carbonat càlcic i la planta n’excreta l’excés a través d’uns porus minúsculs. De la flora del parc, també destaca l’orella d’os, que creix a les esquerdes de les roques i té flors de color blau i violeta, amb el centre taronja. És un fòssil vinent de la vegetació tropical que fa milions d’anys existia en aquestes latituds i al qual s’atribueixen propietats medicinals.\nCABRES BEN ADAPTADES\nLes cabres han estat reintroduïdes a Montserrat.\nReintroduïdes el 1995, les cabres salvatges s’han adaptat bé a un entorn on la pressió humana i els incendis havien reduït la fauna. El senglar, la fagina, l’esquirol i el gat mesquer són altres mamífers que viuen al parc. També hi ha ocells de roques i de bosc i alguns rapinyaires com l’àliga cuabarrada i el falcó pelegrí.\nLa República 24-10-2020, Pàgina 26


Com fer roses de sant jordi per menjar receptes - myTaste\nroses de sant jordi amb llaminadures\nquè es menja per divendres sant\nCom fer roses de sant jordi per menjar receptes\nhavia pensat en un sopar romàntic i diferent, però no ens enganyem, entre setmana és complicat. Per la diada tenia ganes defer alguna cosa diferent a la cuina\nPer si de cas, abans de treure-ho comproveu que està cuit punxant-les amb un escuradents o una agulla\nEn el momento de servir, espolvorear con azúcar glas y acompañar. Un any més, SantJordi, el Dia de la rosa, regalem-les també permenjar\nem sembla genial, entretingut i que a més a més proposa receptes de plats, aperitius, comfer servir els utensilis, fer els entrepans o com es fa aquell pesto que convertirà la pasta en un dinar extraordinari\npersonesdediferents nacionalitats de la comunitat educativa. periodista i escriptor independent i compromès Nèstor Luján,\nL'anterior edició acompanya el post del pa amb tomàquet que vaig fer, no us el perdeu. Aquí estan percompartir alguns, han quedat molts perfer\nJo el compro a l'herbolària, me'l venen a granel i amb poca quantitat en tinc per a bastant de temps\nSi us animeu a fer aquest Cor deSantJordi, hem decomençar primer a preparar la carcassa de xocolata\nCom aquí. Un cop tenim les masses a punt i llevades fem circumferències i les aixafem. Un any més, a punt per a gaudir de les novetats editorials i de les roses que, de ben segur, us/ens regalaran\nLes caixetes amb consell que tenen també m'ajuden a anar-les llegint encara que no tingui pas pensat fer-les, són com les pipes i em costa deixarde llegir la següent\nHa sortit disparat de la feina, com cada any perSantJordi. Recórre la rambla de dalt a baix buscant la rosa més perfumada, es fixa en com les floristes la guarneixen i no compra les roses fins que no ha passat per totes les parades\namb unes comunicacionsdiferents o quan una nevada et podia deixar. Los Comuns es refereix a. O un lluç poc fet acompanyat d'albergínies o l'excel·lent gall deSantPere, verdures i vi blanc cuit al punt i les verdures molt ben fetes\nPeròdesprés d'aquests dies defer mones i més mones, les que han agradat més a la família han estat la de xocolata i sobretot la de Sara, per tant la recepta d'avui són en realitat dos\nTenir un blog de cuina, pot acabar passant factura, i més a algú que com jo, està habituada a fer dieta, al menys, un parell devegades l'any\nPsstís de llimona sense ou\nDesprésde passejar una estona percomprar els llibres i les roses hem celebrat SantJordi amb aquest pastís de llimona\nla projecció de diapositives amb diferents receptes i preparacions que, partint de matèries primeres econòmiques, ens permeten assolir resultats molt competents i apetitosos que els pugessin servir d’inspiració\nL' Agencia deDesenvolupament- Ofinia de Turisme del Berguedà ens va fer obsequi d' unes bosses amb tot d' informació de la comarca i vàries receptes típiques berguedanes\nAquí segueixo, intentant fercompatible l'alimentació saludable amb la meva addicció dolça. En el meu cas he emprat una pistola, però pots fer boletes una mica aixafades i et quedaran unes galetes rodones també molt maques