Gerard Isanta, director general de B-Grup: "Quan treballem junts amb disciplina de grup, som imparables"\nGerard Isanta, director general de B-Grup: “Quan treballem junts amb disciplina de grup, som imparables”\nNatural de Manresa, té el despatx a Vilanova del Camí i viu a Mollerussa. Casat amb 2 filles de 8 i 11 anys. Director General de B-GRUP des de 2011. Diplomat en Empresarials i postgrau MBA. Amant del running i de reptes esportius arriscats: corredor d’ultra distància. Apassionat de la seva feina. Afirma: Qui pot acabar una ultratrail, pot aconseguir allò que es proposi.\nB-Grup es diu també Begudes Igualada, SA, és una empresa que té els orígens a Calaf. Com és que va decidir instal·lar-se a Vilanova del Camí?\nPortàvem uns quants anys expandint-nos comercialment. Necessitàvem una ubicació geogràfica per establir la nostra central logística, administrativa… i vam escollir Igualada per la seva situació d’estar al centre de Catalunya. No va ser fins a l’any 2000 que ens vam traslladar a Vilanova del Camí, doncs les instal·lacions se’ns havien quedat petites.\nÉs una empresa especialitzada en el servei de productes per a l’hostaleria, restauració i particulars, que subministra begudes, alimentació, vins, licors, productes de neteja, congelats, matèries primeres… Com els ha afectat el tancament obligat de tants clients a causa del confinament per l’epidèmia del coronavirus?\nDoncs ha tingut una afectació molt important, el 85% de la nostra venda està concentrada al canal HORECA; llavors d’un dia per altre ens hem quedat sense cap client, i ens ha obligat a reinventar-nos en un temps rècord i posar focus en una altra tipologia de client diferent.\nSent una empresa de la branca d’alimentació i neteja industrial, han hagut de tancar vostès?\nNo. Puc afirmar orgullós que B-GRUP va obrir la persiana a l’octubre de 1968, i no l’hem abaixada mai… El que hem hagut de fer és un ERTO per al 80% de la plantilla i posar tot el focus comercial a retail (botigues), col·lectivitats i sobretot particulars.\nUna de les característiques de les begudes, siguin de gran consum o alcohòliques és la rotació. Han tingut problemes per fer entrar o sortir els seus productes durant el període de confinament especial de la Conca?\nMolts… Quan van decretar confinament de persones, ens vam trobar que no deixaven sortir tampoc cap tipus de producte. Van ser 48 hores de negociacions molt angoixants fins que finalment el CECAT va acceptar la sortida de mercaderies.\nÉs veritat he ha augmentat la compra de begudes alcohòliques aquests dies de confinament?\nUna mica sí, sobretot les de baixa graduació: cervesa i vi. Quan la gent no pot consumir fora de la llar (hostaleria), una part del consum es transvasa cap a la llar.\nTothom anticipa que els hotels i restaurants tardaran a recuperar el volum d’activitat normal. Què creu que caldria fer per ajudar el sector?\nCaldrà fer un autèntic pla de xoc. Un Pla Marshall sectorial. L’hostaleria i el turisme són una part molt important de la riquesa nacional i de l’ocupació. El canal quedarà devastat… cal una acció molt organitzada per part de tots els integrants de la cadena de valor d’HORECA.\nQuina proporció, si es pot saber, tenen de les vendes de cada una de les seves branques?\nHostaleria ens suposa un 85% de la nostra facturació, un 9% és retail, 4% col·lectivitats (sanitat) i un 2% particulars.\nTenen unes instal·lacions molt robotitzades, pensades per a grans clients. Poden donar un bon servei als particulars?\nSí, sens dubte… Pensa que les unitats de venda i les capacitats demandades pels clients d’hostaleria s’han anat reduint els últims anys. El client cada cop ens ha exigit menys unitats d’entrega i menys capacitat.\nCreu que les administracions ajudaran a la reconstrucció?\nNo tenen més remei. Ells han provocat una part important d’aquest desastre, actuant tard i malament. Cal un paquet d’ajudes de veritat a tota la cadena de valor d’HORECA. Pensa que l’hostaleria i el comerç de proximitat són uns elements molt dinamitzadors de la societat, “donen vida” als carrers i barris. Jo personalment, sóc fan del comerç de proximitat i de tota la hostaleria independent.\nPotser ens estem adreçant a un canvi de model social?\nDoncs se n’està parlant molt d’un possible canvi de model de societat, alguns parlen d’una revolució social… Jo personalment sóc de l’opinió que poques coses canviaran quan estigui restablerta la normalitat. Sí que crec que hi haurà molta més conscienciació en matèries d’higiene i prevenció. Però francament, no veig cap revolució social ni cap canvi important de comportament.\nQuan diuen que l’alimentació i els productes de primera necessitat estan garantits, vostè, que coneix de la vora el sector, creu que és una asseveració certa?\nI tant! Sense cap mena de dubte. Aquest país té una capacitat fabril i un subministrament molt eficient. Des d’aquí vull fer un reconeixement als transportistes que fan entrega capil·lar, són també uns herois.\nHi ha qui parla de la renda universal, però seria com acceptar que hi haurà molta gent que no tindria per viure o seria una fórmula per dinamitzar l’economia?\nRenda universal = misèria per a tothom. Arribats a aquest punt, és el fracàs com a economia de mercat i com a societat.\nPrevious articleSànchez demanarà una pròrroga de l’estat d’alarma fins el 9 de maig però s’obre a “alleugerir” el confinament dels nens\nNext articleParlem amb Carlos Jiménez Fueyo, notari d’Igualada


Catàleg cabines sanitàries per a condícies i més - Mobelmol\nMobelmol presenta el seu catàleg en format per a prescripció\nMobelmol > Noticies > Noticies > Mobelmol presenta el seu catàleg en format per a prescripció\nMobelmol disposa ja del seu catàleg adaptat als llenguatges de prescripció. Amb aquesta eina, l’empresa facilita el treball dels prescriptors al moment de pressupostar les obres. Gràcies a aquest catàleg, qualsevol usuari podrà tant consultar com descarregar tota la gamma de productes de Mobelmol i portar-la al seu projecte.\nEl format permet que l’usuari disposi de tota la informació precisa per a la descripció, inclosa tota la documentació necessària per a la correcta identificació tècnica del producte: catàleg i fitxes tècniques en PDF, vídeos, arxius CAD, BIM, etc. El catàleg Multiformat permet que els prescriptors puguin traspassar tota la informació del producte o partida simplement arrossegant la icona al seu programa de pressupost.\nA més, és possible exportar les dades a diferents formats, compatibles amb els programes de pressupostos (BC3, Prest, Excel, TXT). El prescriptor pot visualitzar i, si ho desitja, descarregar tota la documentació detallada de cadascun dels productes de Mobelmol. Els productes es localitzen fàcilment gràcies a l’arbre de cerca ràpida per famílies o bé mitjançant el cercador per paraules. Des del mateix catàleg és possible sol·licitar més informació i/o pressupost a Mobelmol. A més, des de la pàgina web de Mobelmol podreu visualitzar el catàleg que està disponible en aquest enllaç:\nMobelmol, empresa fundada en 1990 pertany a un grup amb experiència en el sector de la fusta des de 1957, s’ha especialitzat des de la seva fundació en la fabricació i instal·lació d’equipament i mobiliari amb panell compacte (plaques de resines fenòliques), amb panells acabats amb fusta natural i altres tipus de materials d’alta qualitat.\nEntre els productes que es poden fabricar es troben taquilles de vestuaris; cabines sanitàries per lavabos, dutxes o canvi de roba; bancs i penjadors; revestiments sobre mur d’obra de qualsevol tipus o sobre Pladur; revestiments exteriors, sandvitx autoportant per a sales blanques resistent al foc; portes de pas amb marc extensible d’alumini, d’acer inoxidable o de resines; sobres de treball per a laboratori; taulells per a lavabos o qualsevol aplicació que requereixi un material de gran resistència als impactes i a la humitat.\nPrevious El sector del camping se deja seducir por los productos de Mobelmol\nNext Mobelmol equipa els vestuaris d’un laboratori farmacèutic


Els turistes valoren la ciutat de Barcelona amb un 8,6, però alerten de la massificació. – :: TOT Gràcia | El TOT de la Vila de Gràcia ::\nAquesta setmana s’han donat a conèixer les dades de l’Enquesta sobre l’activitat turística a la ciutat de Barcelona, que es va fer a turistes que pernoctaven a la ciutat durant l’any 2015. Les conclusions ajuden a elaborar una diagnosi del turisme a la ciutat i revelen la necessitat de continuar treballant per un turisme sostenible i de qualitat.\nEls turistes que visiten Barcelona valoren la ciutat amb una nota de 8,6, un notable alt. Malgrat això, aquest mateix estudi també recull que pràcticament sis de cada deu turistes, un 58%, alerten que a Barcelona hi ha massa gent fent visita turística.\nL’enquesta, doncs, és una eina més de les que es fan servir per elaborar el nou Pla estratègic de turisme 2016-2020. En aquest sentit, el regidor d’Empresa i Turisme, Agustí Colom, ha destacat: “Això ens referma en la posició que hem pres com a Govern municipal i que és la d’abordar el turisme des del punt de vista de la governança per mantenir Barcelona com una ciutat atractiva que busca un turisme sostenible i responsable. Ho estem fent amb el desenvolupament de mesures com el Pla especial urbanístic d’allotjaments turístics (PEUAT) o la constitució del Consell de Turisme i Ciutat, entre altres.”\nLes notes de la ciutat |\nLa valoració general que fan els turistes de Barcelona és del 8,6, però hi ha altres aspectes que no tenen tan bona nota, tot i superar l’aprovat. Així, el soroll (6,8), la qualitat de l’aire (7,6), l’accessibilitat (7,8) i la neteja i les platges (7,9), no arriben al notable.\nD’altra banda, el 39,9% dels visitants coincideix que els preus són massa elevats amb relació a la qualitat, i el 97,2% manifesten no haver estat víctimes de cap delicte.\nEl perfil dels turistes |\nDe l’enquesta es dedueix que la majoria dels turistes que visiten la ciutat (60,4%) són homes, treballadors (66,6%), de nivell socioeconòmic mitjà(74,8%) i vénen a la ciutat en parella (32,2%). La mitjana d’edat se situa en els 37,7 anys, i en la majoria dels casos (64,8%) viatgen a Barcelona per oci. Provenen principalment de la Unió Europea (63,6%), i més de la meitat (52,5%) ja havien visitat la ciutat anteriorment.\nNou de cada deu tenen la intenció de visitar el centre de la ciutat, i set de cada deu la zona de la Sagrada Família i la Barceloneta. Tres quartes parts dels turistes arriben a Barcelona en avió i s’allotgen principalment en hotels (47,6%).\nVisites a altres municipis |\nEl 84,1% de les persones que visiten la ciutat no es mouen de Barcelona. En aquesta línia, des de l’Ajuntament de Barcelona i laDiputació de Barcelona, s’està impulsant la iniciativa “Barcelona és molt més”, per potenciar els itineraris de fora de la ciutat i promoure que Barcelona sigui una porta d’entrada a altres territoris.\nDels turistes que aprofiten per visitar altres destinacions, el 30,1% visiten Montserrat, el 19,9% es desplacen a Sitges, i una petita part també viatgen fins a Girona i Figueres.\nCASA SEAT posa en marxa diverses activitats des del seu web


'Sabadell corre pels Nens' impulsa amb 48.000 euros l''Onada de Petits Somriures'\nEls organitzadors de la cursa han lliurat avui la quantitat recaptada | (c) Petit Sabadell\nLa cursa ‘Sabadell corre pels nens’ ha tancat avui la seva edició 2018 amb el lliurament de 48.643,94€ al projecte ‘Una onada de petits somriures’, que vol transformar la planta de Pediatria de l’Hospital Parc Taulí en un espai més humà i agradable per als nois i noies que hi han d’estar ingressats. ‘Sabadell corre pels nens’, celebrada el 27 de maig passat, va fer història reunint 6.229 participants. Això no només la converteix en la cursa més massiva de la història de la ciutat sinó que, juntament amb la participació del teixit social i econòmic local, ha permès fer una de les aportacions més importants al projecte del Taulí, una donació que supera el 10 per cent del cost global del projecte, xifrat en 400.000 euros. I el més important: aquesta quantitat suposarà l’embranzida final per tal que l’Onada comenci a caminar de forma que les primeres actuacions de remodelació de la planta de Pediatria podrien començar a finals d’aquest any.\nDe moment, i sumats aquests gairebé 50.000 euros aportats gràcies a la participació ciutadana, el projecte ‘Una onada de petits somriures‘ ha recaptat ja més de 130.000 euros. L’objectiu és transformar la planta de Pediatria del Taulí per tal que deixi de ser una simple planta d’hospital i es converteixi en un fons marí ple d’animals, colors, jocs i passatemps a disposició dels seus usuaris. “És un projecte vital, no només per Sabadell sinó per tot Catalunya, perquè cal recordar que el Taulí és hospital de referència en Pediatria, de forma que rep nens de tot el país”, explica la pediatra Montse Bosque. La redecoració inclourà una reforma estructural de la planta que està prevista per l’agost de 2018. Però a finals d’aquest any ja es podrien remodelar dues habitacions, sempre que la pressió assistencial ho permeti. “És difícil posar dates a projectes com aquest, però intentarem que l’Onada arrenqui a finals d’aquest 2017”, reitera el president de la Corporació Sanitària Parc Taulí, Modest Custodio.\nLa remodelació no és només una operació estètica. L’objectiu últim és humanitzar l’espai per reduir l’angoixa que acompanya sovint l’estada de pacients i famílies i, d’aquesta forma, contribuir a la seva recuperació. “I això no és un tema menor. Per molts nens i nenes que tenen malalties cròniques, la planta de Pediatria acaba convertida en una segona casa durant molt anys“, argumenta Bosque. Les aportacions per al projecte ‘Una onada de petits somriures’ continuen obertes. Es poden realitzar des de la web de la iniciativa o bé, directament fent un ingrés al compte corrent ES02 2100 1156 5202 0006 2348.\nSatisfacció entre els organitzadors\nLa cursa va ser un èxit d’implicació | (c) Petit Sabadell\nLa gran quantitat de diners recaptada és, lògicament, un motiu de gran satisfacció pels organitzadors de ‘Sabadell corre pels nens’, però n’hi ha d’altres. “Els números parlen per si sols i són molt importants, però jo em quedo amb els moments que vam viure durant la cursa i amb el recolzament de persones individuals, famílies, escoles, instituts, comerços i empreses que hem aconseguit”, diu Toni Valverde, artífex de la iniciativa. “Hem fet una cosa molt gran”, conclou.\nA més dels més de 6.000 corredors, la cursa va mobilitzar més de 250 voluntaris i va convertir-se en una gran jornada d’oci familiar al Parc Taulí amb pocs precedents al calendari festiu sabadellenc. “Volíem que el parc tingués màgia i ho vam aconseguir amb més de 40 activitats que van fer que la gent no només vingués a córrer sinó que es quedessin després a gaudir en família”, explica la Maite Fruitós, responsable de l’entitat Báilale a la Vida, que organitza la cursa juntament amb la pròpia Corporació Sanitària Parc Taulí, el Club Natació Sabadell i la Joventut Atlètica de Sabadell.\nNewer PostGresol International American Schoool prepara un campament d’estiu íntegrament en anglès\nOlder PostUn 15% dels infants vallesans viuen en situació de pobresa sense beques menjador que cobreixin tot el cost del servei


Elter, el portal d'Osona - El carrer del Serpent redistribuirà l'aparcament i incorporarà mesures reductores de velocitat\nelter.net | divendres 21 de juliol de 2017 16:06h\nLa Diputació de Barcelona farà aviat un arranjament a la carretera de la Gleva\nUna imatge de les plaques del carrer, en el moment del canvi de nom\nManlleu, | L’Ajuntament de Manlleu vol fer actuacions al carrer del Serpent per modificar-ne el sistema d’aparcament. El regidor d’Urbansime Enric Vilaregut explica que s’han mantingut reunions amb els veïns per tal de “modificar el traçat” de l’antic carrer Vázquez de Mella, i fer que “s’hi pugui aparcar a només una banda”.\nVilaregut diu que s’està buscant la millor solució per complir dos objectius. El primer seria que només s’aparqui a una banda, i el segon que això no provoqui un augment de velocitat dels vehicles. Es posarà un coixí berlinès a mig carrer i es preveu que els cotxes aparcaran a bandes diferents segons el tram. El carrer quedarà “d’una manera poc ortodoxa, per qui vulgui veure-ho sobre un plànol”. Vilaregut va fer broma sobre el fet que “en podrem dir carrer del Serpent amb tots els honors, perquè realment això és el que faran els cotxes que hi passin”.\nEl regidor va informar també que la Diputació de Barcelona farà aviat un arranjament a la carretera de la Gleva per “suportar amb més tranquil·litat un eixamplament en previsió de l’augment de trànsit pesat” que suposarà el tancament del pont Can Molas. Es farà “durant el juliol i l’agost”. Es “reforçarà el paviment” sense alterar “cap arbre”.\nAquesta setmana s’ha fet també el reasfaltat del carrer Rusiñol per part de Diputació de Barcelona. El regidor lamenta haver avisat amb poca antelació als veïns d’aquestes obres, però explica que “les obres són realitzades directament per la Diputació i des de l’ajuntament es van conèixer els dies concrets d’obres tres dies abans d’iniciar-les”. És per això que “no hi va haver temps” de comunicar-ho als veïns de la població.\nDavant de preguntes formulades pel regidor de PDeCAT Ramon Soldevila, Vilaregut va explicar com a titular d’Esports que a la piscina municipal darrerament s’hi han produït “alguns conflictes de caire humà”. Es van posar “agents cívics per intentar mediar”. L’ajuntament “ha aplicat el reglament de la piscina, algunes persones que han creat conflicte han estat expulsades i a d’altres se les ha de contestar degudament”.\nLa CUP demana que es desestimi la requalificació del Poquí\nA l’apartat de precs i preguntes del ple de juliol, la CUP va reclamar que “es retiri definitivament el projecte de requalificació dels terrenys” del Poquí. Afirmen que “la comissaria tot just ocuparia un 10% del terreny, i la major part aniria destinada a la iniciativa privada del Mercadona”. Els cupaires entenen que “l’avanç del POUM està tot just aprovat, però ja incentivem tota la ronda nord” i “ens estem saltant el procés de participació, que deia que s’ha de protegir el sòl agrícola”.\nMiquel Sánchez, d’ICV va demanar que l’edifici de Serveis Social tingui un aparcament i una porta més accessibles. Va demanar transport públic que enllaci l’estació del tren amb els barris de Manlleu.\n- El pont de Can Molas podria obrir el trànsit el pròxim 19 de setembre (21 de juliol de 2017)\n- Aquesta setmana que ve començarà la tala de pollancres al carrer Torrent de la Borina (21 de juliol de 2017)\n- Agricultura engega la campanya per reduir els incendis als boscos de ribera (21 de juliol de 2017)\n- Manlleu construirà una passera de l'Embarcador a la Devesa (21 de juliol de 2017)


El Govern prorroga les mesures excepcionals per a la situació d’emergència sanitària causada pel coronavirus SARS-CoV-2 • ALL ANDORRA\n26.03.2020 Notícies d'Andorra, Societat / andorra casa, andorra coronavirus\nEl ministre Portaveu, Eric Jover, ha informat en la compareixença d’aquest dimecres al vespre que l’Executiu ha prorrogat les mesures excepcionals per la situació d’emergència sanitària causada pel nou coronavirus SARS-CoV-2 sense data de venciment. Així, les accions es mantindran fins que el Govern no acordi deixar-les sense efecte. El BOPA també recull un seguit d’avisos que busquen reforçar i fer extensibles a tota la població un seguit de recomanacions generals per part del ministeri de Salut.\nJover també ha fet referència a l’eina per sol·licitar crèdits tous que s’ha posat en funcionament aquest mateix matí. Així, el ministre Portaveu ha explicat que en aquestes primeres hores fins a 43 empreses o autònoms han finalitzat el procediment per poder accedir a aquest ajut i estan pendents del Comitè Tècnic, que ara haurà d’analitzar els casos durant els propers dies. El ministre ha afegit que demà el secretari d’Estat de Diversificació Econòmica i Innovació, Marc Galabert, farà una xerrada en línia per esclarir dubtes sobre aquests crèdits i sobre el procediment per demanar-los.\nA més, Jover ha recordat que es pot trucar al telèfon del Punt Empresa 180 o al d’informació general relacionat amb la COVID-19, el 188, si es necessita algun aclariment. Es podrà accedir directament al seminari en línia, organitzat per ACTUA, demà a les 11 hores a través d’aquest enllaç. Cal recordar que les empreses que hagin acomiadat treballadors posteriorment al 13 de març no podran acollir-se als crèdits, a no ser que es tracti d’un acomiadament justificat (en cap cas la situació esdevinguda a causa del coronavirus es considera justificada).\nEn aquest sentit, Jover també ha fet referència al registre electrònic que s’ha habilitat a www.govern.ad/coronavirus per tal de tenir constància de les persones que han estat acomiadades en aquest període. El ministre Portaveu ha remarcat que han omplert el formulari 165 persones. D’aquestes, 62 són treballadors temporers i 53 tenien un contracte amb una duració determinada. La resta, una cinquantena, són indefinits. Des del Govern s’estudia els casos un per un. Pel que fa als treballadors temporers que s’han registrat per tal de rebre ajuda i informació per retornar als seus països d’origen, el ministre ha avançat que són 1.564 persones.


El primer trimestre del 2012 tanca amb un descens de l’atur i baixa dels 4.000 ·\nEl primer trimestre del 2012 tanca amb un descens de l’atur i baixa dels 4.000\nAlbert Hernandez 11 Abril 2012 2 min read\nLes dades de l’atur al mes de març han patit una lleugera millora. Un total de 57 persones han abandonat les llistes del Servei d’Ocupació de Catalunya (SOC). Així, actualment, i segons dades del Departament d’Ocupació, el municipi compta amb 3.951 desocupats. D’aquesta manera, el primer trimestre del 2012 s’ha tancat amb un descens de l’1,4%, essent el registre del març el millor d’enguany, ja que fins a la data les persones en situació d’atur havia anat creixent i marcant uns números de rècord. Cal recordar que el passat febrer a Ripollet es van superar les 4.000 persones sense feina (concretament 4.008) i al gener s’havia assolit el pic més alt, amb 3.973.\nLa reculada ha trencat dos mesos seguits de pujada i agafant les referències del mateix període dels últims quatre anys és, sens dubte, la millor dada. El 2011 va recular en una dotzena de persones (va significar una davallada del 0,31%). En canvi, el 2010 (3.967 aturats, quan es va establir aleshores era la màxima i és el quart pitjor número des de l’arrencada de la crisi), 2009 i 2008 va pujar en 100, 160 i 82 respectivament. Tot plegat, bons auguris malgrat la incertesa econòmica que es respira, l’amenaça d‘una dilatada recessió i dels mercats.\nA nivell comarcal, també s’han maquillat aquestes xifres i han baixat un 0,22%, un pèl diferent a la tònica anotada a Ripollet. Així, al Vallès Occidental hi ha 82.960 persones a l’atur. Pel que fa a tot Catalunya dades, més o menys, similars, el descens ha estat del 0,6%. 3.701 persones han deixat d’estar a les llistes de desocupació i la xifra s’ha situat en 638.247. Catalunya ha estat una de les tres comunitats autònomes espanyoles on hi ha hagut descens de l’atur i, a més, l’ha liderat.\nPrevious: El Via Crucis il·lumina els carrers del centre i aplega un bon nombre de fidels\nNext: Les associacions de veïns deixen les pancartes i donen vida als barris


El Dia Mundial pel Medi Ambient busca moure la societat - Diari de Girona\nEl Dia Mundial pel Medi Ambient busca moure la societat\nEnguany la protagonista serà la lluita contra la contaminació de l'aire La jornada pretén fomentar la sensibilització i l'acció global per a la protecció del nostre medi ambient\nSegos l'ONU, el 92% dels habitants del món no respiren aire net | Pixabay\nLes Nacions Unides va constituir aquest dia l'any 1972, quan es va celebrar a Estocolm la Conferència de les Nacions Unides sobre el Medi Ambient Humà. A partir d'aquesta es va crear el Programa de les Nacions Unides pel Medi Ambient (PNUMA).\nEmergència climàtica catalana\nEl Dia Mundial pel Medi Ambient se celebra el 5 de juny de cada any. La jornada pretén fomentar la sensibilització i l'acció global per a la protecció del nostre medi ambient. Es va celebrar per primera vegada el 1974 i s'ha utilitzat com a campanya per a la sensibilització sobre les qüestions ambientals de la contaminació del mar i l'escalfament global, amb el consum sostenible i delictes contra la natura.\nActualment s'ha convertit en una plataforma global per a la difusió pública, amb la participació de més de 143 països cada any.\nAnualment es decideix un tema nou que les grans corporacions, ONG, comunitats, governs i celebritats de tot el món adopten per promoure causes ambientals particularment urgents. Així s'insta tota la població a unir-se per cercar solucions al problema mitjançant energies renovables i tecnologies sostenibles.\nEls objectius de la seva celebració són: donar una cara humana als temes ambientals, animar les persones a convertir-se en agents actius del desenvolupament sostenible i equitatiu, promoure la idea que la societat és fonamental per canviar les actituds amb relació als temes ambientals i impulsar una societat que asseguri totes les nacions i persones el gaudiment d'un futur més segur i més pròsper.\nCada any s'escull un país amfitrió diferent en què tenen lloc les celebracions oficials. L'enfocament el dona el país amfitrió, cosa que ressalta els reptes ambientals amb els quals s'enfronten i és una forma de donar suports als seus esforços.\nEnguany la protagonista és la lluita contra la contaminació de l'aire. I la Xina serà l'amfitriona global de la celebració.\nL'ONU ha fet constar que el 92% dels habitants del món no respiren aire net. La contaminació de l'aire costa a l'economia global 5 bilions cada any a causa de les despeses en assistència social. I estima que la contaminació per ozó a nivell de terra reduirà el rendiment dels cultius bàsics un 26% el 2030. Amb aquesta proposta, la Xina convida a considerar els canvis que podem dur a terme per reduir la contaminació de l'aire que generem durant el nostre dia a dia.\nEls orígens de la contaminació de l'aire són diversos, però la contaminació atmosfèrica es troba a tot arreu, i n'hi ha de diferents tipus. Nou de cada deu persones en tot el món estan exposades a nivells de contaminació que superen els nivells de seguretat establerts per la l'Organització Mundial de la Salut (OMS).\nLes causes de la contaminació atmosfèrica provenen de la llar, la indústria, el transport, l'agricultura i els residus. Hi ha altres processos naturals que també generen contaminació. Hi ha diferents accions que podem dur a terme per millorar la qualitat de l'aire, un dels principals i fàcils de realitzar és el d'utilitzar transport públic, caminar o anar amb bicicleta en lloc de fer servir el cotxe.\nLa contaminació de l'aire ens afecta la nostra salut, perquè ataca directament els nostres pulmons, el cor i el cervell i pot tenir efectes mortals.\nLa jornada s'emmarca dins la campanya global BreatheLife, que mobilitza les comunitats per reduir l'impacte de la contaminació de l'aire en la nostra salut i clima. És una campanya que fomenta l'aire net i busca descobrir com l'aire de la nostra ciutat impacta en la nostra salut.


Desmantellat a Badalona un local clandestí dedicat al joc il·legal\n- Es va interceptar una partida en què es van intervenir més de 4.000 euros en efectiu i gran quantitat de fitxes i altres instruments electrònics per facilitar les partides de joc il·lícit.\nEl 22 de març, en el marc d’un dispositiu policial, agents de la Policia de la Generalitat - Mossos d’Esquadra de la Unitat Regional de Policia Administrativa (URPA) de la Regió Policial Metropolitana Nord, en col·laboració amb la Unitat Central de Joc i Espectacles, van desarticular un casino il·legal a la localitat de Badalona.\nLa investigació es va iniciar a principis de l’any 2018 quan el Grup de Delinqüència Urbana de la comissaria de Mossos d’Esquadra de Badalona va rebre una informació que apuntava que a una nau de la ciutat s’estarien desenvolupant pràctiques de joc il·legal. Durant els mesos següents els investigadors van realitzar un seguit d’accions que van confirmar aquestes sospites.\nAmb tots aquests indicis es va demanar una ordre d’entrada i registre a la nau al Jutjat Contenciós Administratiu de Barcelona que va resultar positiu i que es va realitzar el 22 de març. En el moment en què els agents van irrompre dins la nau van localitzar un altell on es practicava el joc il·legal. És dins aquest altell on els agents van sorprendre vuit jugadors, tots de nacionalitat xinesa, practicant l’activitat de joc del MAHJONG (dominó xinès) i efectuant apostes il·legals amb diners.\nA l’interior del local es va identificar un home, també de nacionalitat xinesa, com a responsable del local, qui s’encarregava del control del joc i d’efectuar les tasques de canvi de moneda per fitxes de joc.\nEls agents van identificar tots els ocupants de la sala i tant els jugadors com el responsable van ser denunciats per una infracció molt greu a la llei 1/1991, reguladora del règim sancionador en matèria de joc, que sanciona els infractors amb multes d’entre 30.001 a 600.000 euros.\nA més, l’operatiu va permetre intervenir més de 4.000 euros en efectiu, 64 fitxes de joc per valor de 6.400 euros, 4 taules electròniques del joc del MAHJONG i fitxes d’aquest joc, diversos jocs de cartes de pòquer i baralla espanyola, i diversa documentació d’interès per a la investigació que va ser posada a disposició de la Direcció General de Tributs i Jocs.


Festival Píndoles: d’entrades exhaurides al Castell de Montjuïc de gira per Barcelona el 25, 26 i 27 de juny | CATACULTURAL\nFestival Píndoles: d’entrades exhaurides al Castell de Montjuïc de gira per Barcelona el 25, 26 i 27 de juny\n12 junio, 2018 TeatreCatacultural\nEl Festival Píndoles exhaureix totes les entrades al Castell de Montjuïc i es consolida com a proposta de microteatre de qualitat a Catalunya\n Del 8 al 10 de juny s’han programat 18 espectacles de microteatre en racons amagats del Castell\n Les 4 microobres guanyadores faran gira en forma d’espectacle itinerant a el Maldà, el Teatre Tantarantana i el la Sala Flyhard el 25, 26 i 27 de juny respectivament, a les 20.30h.\nDesprés de tres edicions d’èxit, el Píndoles – Festival de Microteatre Fora del Teatre ha estrenat seu en la seva quarta edició: el Castell de Montjuïc s’ha convertit en amfitrió de la gran festa del microteatre, cedint espais interiors i exteriors durant tres dies, del 8 al 10 de juny.\nEl canvi de seu és un salt qualitatiu per al festival, una aposta de l’organització per créixer, en espais i en programació, i obtenir més visibilitat, amb l’objectiu de convertir el Píndoles en el referent del microteatre de qualitat a Catalunya. Per altra banda, la proposta ha servit per a què els barcelonins redescobreixin el Castell, un espai encara desconegut per la majoria dels habitants de la ciutat comtal.\nAixí doncs, el Castell, un dels edificis més emblemàtics de Barcelona, s’ha transformat durant tres dies en l’escenari de 18 petites grans històries de 15 minuts de durada, amagades en espais interiors i exteriors del recinte, pràcticament tots fora de l’accés habitual de les vistes. Una experiència única per al públic, una nova manera de veure i viure el teatre amb una programació de luxe i variada: drama, comèdia, thriller, espectacles d’objectes, teatre, circ, performance… En definitiva, amb propostes per a tots els gustos amb un denominador comú: la qualitat. Tots els espectacles programats han estat escrits, dirigits i interpretats per professionals.\nLa resposta del públic ha estat rotunda: 85% d’entrades venudes anticipadament, i la resta, a taquilla: entrades exhaurides els tres dies de festival, 1.500 entrades venudes i 500 assistents diaris, entre públic i programadors (els quals, al llarg de l’any, contracten la #GiraPíndoles).\nPROGRAMACIÓ AMB SEGELL DE QUALITAT I APOSTA PER LES ESTRENES El canvi d’ubicació no ha estat l’única novetat de la 4a edició del festival. Per una banda, s’ha estrenat com a coproductor en conjunt amb l’Excèntrica (Centre d’Arts escèniques de Santa Coloma de Gramenet) i el festival Passatge Insòlit. El resultat és l’obra de microteatre “Duel”, que es va poder veure divendres 8 de juny al festival i que a la tardor serà programada al Passatge Insòlit. Per altra banda, el festival ha estrenat en exclusiva “La solitud de l’U», escrita per Sergi Belbel i que va formar part del cicle de lectures dramatitzades «En Procés» del Teatre Lliure el febrer de 2018.\nAl llarg dels tres dies del festival s’hi han programat 18 espectacles diferents, a raó de 6 al dia. La programació estava formada per 14 obres de microteatre inèdites, que s’estrenaven en exclusiva al festival, i 4 micropeces de teatre d’altres disciplines (titelles, visual i multidisciplinar).\nEn el cas de les microobres de text inèdites, i a excepció de “Duel” i “La solitud de l’U», una comissió d’experts formada per Marc Rosich (dramaturg i director), Jacobo Julio (director del Cabanyal Íntim de València, i dramaturg de la cia. Francachela Teatro) i Roger Ribó (dramaturg i director) havia escollit 12 propostes d’entre 170 textos rebuts\nEls altres 4 espectacles, corresponents a altres disciplines, són propostes ja estrenades i rodades i que van ser seleccionades per l’equip de gestió del Píndoles. És la segona edició que el festival inclou aquest tipus de propostes, amb l’objectiu de donar una visió de 360 graus del món del microteatre i reivindicar les disciplines de teatre menys convencionals. L’immens pati d’armes ha estat el centre neuràlgic, on hi havia instal·lats la taquilla del festival, i el servei de bar (de Cervesa Espiga) i els foodtrucks. Era el punt de trobada, on poder fer temps entre sessions i comentar amb amics i, inclús les companyies que actuaven al festival, l’experiència. També era el punt de sortida del públic per a cada sessió, que anava i venia dels espais de representació acompanyat de guies.\nLes 18 microobres programades al festival participaven en un concurs. Un jurat format per representats de #NovaVeu (Sílvia Mercè), Cal Gras (David Santamaria i Quim Moya), el Maldà (Adrià Aubert), Sala Flyhard (Sergio Matamala) i Teatre Tantarantana (Ferran Murillo i Roberto Romei) ha seleccionat tres guanyadores: Alex Barti (titelles per a adults), Duel (thriller) i Ambulantis (teatre d’ombres i objectes). El públic, a través de votació, ha escollit Aquest sol, hi és per a tots? (drama). Les quatre seleccionades es reestrenaran, en forma d’espectacle itinerant, en tres de les sales més influents del teatre independent barceloní: El Maldà (25 de juny), el Teatre Tantarantana (26 de juny) i Sala Flyhard (27 de juny), a les 20.30h. Aquesta setmana s’obrirà la venda d’entrades, a través de cada sala.\nEl premi de residència artística de Cal Gras, espai de residència per artistes a Avinyó (el Bages), ha seleccionat l’espectacle El sopar. O de com ella sopa tota sola el dia de l’aniversari de la mort del seu pare. Aquest premi valora la companyia que mostri més projecció i se li ofereix una estada d’una setmana per a què pugui treballar en un nou projecte.\nEL PÍNDOLES VOLTA TOT L’ANY El Píndoles és l’inici d’un projecte molt més gran: Les obres estrenades al festival entren a formar part del catàleg de la #GiraPíndoles (que al 2018 ja compta amb 48 propostes). Durant tot l’any oferim a municipis de tota Catalunya, i a espais tant públics com privats, la possibilitat de programar un espectacle itinerant de 3 microobres en espais singulars. Cada programador escull les obres que vol, cosa que fa de cada espectacle un programa únic, perquè les possibilitats són moltes. Des del 2015, la #GiraPíndoles ha fet més de 70 parades\n← La Companyia de Circ “eia” presenta La Pranza!, una proposta escènica col·lectiva i participativa de circ amb música i cuina en directe 29 juny, Bcn\tLa sisena edició del festival Músiques Sensibles tindrà lloc del 18 d’octubre al 23 de novembre →


Nihil Obstat: La declaració de Manhattan sobre el Canvi Climàtic\nLa declaració de Manhattan sobre el Canvi Climàtic\nAquesta és una d'aquelles notícies que vostè no llegirà a la premsa de casa nostra. Primer, perquè no han tingut cap mena d'interès en assabentar-se'n i, segon, perquè si han arribat a mirar-s'ho han extret ràpidament la conclusió que no valia la pena.\nQuin interès pot tenir que un grapat de científics escèptics sobre l'orígen humà del canvi climàtic, probablement untats per la indústria petrolera o del carbó, publiquin un manifest demanant als governs que no gastin ni un euro en reduïr les emissions de CO2? Qui són aquests bojos que s'atreveixen a trencar el consens científic sobre l'escalfament global? Com pot un periodista honest publicar teories falses que només serveixen als interessos de les grans corporacions i a les ideologies conservadores i reaccionàries?\nÉs per això que demà ningú no publicarà res del Congrés sobre el Canvi Climàtic que se celebra a Nova York. Si el Congrés tingués la benedicció d'Al Gore no només en parlarien a tort i a dret, obriria portades i informatius, sinó que fins i tot l'últim mono mediàtic hi tindria un eviat especial.\nCom que no és així, publico el text íntegre de l'anomenada Declaració de Manhattan sobre el Canvi Climàtic:\nEl New York Times, que no és tan sectari com la premsa espanyola ha escrit un parell d'articles, aquest i aquest.


Borratxo xoca contra un fanal amb el patinet elèctric a Terrassa\nEl conductor va donar positiu amb una taxa de 1’13 mg/l en la primera prova i es va negar a fer la segona\nUn jove va patir un accident de trànsit en Vehicle de Mobilitat Personal (VMP) el passat dissabte 23 d’octubre a Terrassa: el noi va xocar contra un fanal mentre conduïa borratxo el seu patinet elèctric. Els fets van tenir lloc al carrer del Nord, a les proximitats amb carrer de Cervantes el dissabte al vespre.\nEl 112 va informar de l’accident de trànsit a les 20:45h, i en rebre l’avís, una dotació de la Policia Municipal es va dirigir fins al lloc. En arribar, els agents van comprovar que el conductor del patinet elèctric havia col·lidit contra un fanal i havia quedat ferit. La policia va comprovar que el conductor presentava símptomes d’estar sota els afectes de begudes alcohòliques, pel que van decidir que procedirien a realitzar-li les proves d’alcoholèmia. En la primera prova, el resultat va donar positiu amb una taxa de 1’13 mg/l. Quan els agents van procedir a realitzar la segona prova, el noi s’hi va negar rotundament, fet pel qual va ser denunciat.\nDenunciat per consumir alcohol a la via pública\nUn jove va ser denunciat per consumir begudes alcohòliques a la via pública la nit d’ahir diumenge 24 d’octubre a Terrassa. Els fets va tenir lloc a l’avinguda de Barcelona, a l’alçada amb carrer de Sant Tomàs. Una trucada va informar a les 21.29h, que hi havia un grup de persones en aquesta zona que s’estaven comportant de forma incívica. En rebre l’avís, una patrulla de la Policia Municipal de Terrassa es va dirigir fins al lloc dels fets, localitzant-hi un grup de cinc persones que en veure la presència dels agents policials van fugir corrents. Els agents, però, van aconseguir identificar un d’ells, que va ser denunciat per consum de begudes alcohòliques a la via pública, així com per embrutar la via pública amb llaunes i envasos.\naccident de trànsit patinet elèctric successos Terrassa


Menú lateral Aquest web\nAquest lloc web és propietat de:\nPl. de la Vila, 1\nL'accés i utilització de la pàgina web de l'Ajuntament de Sant Feliu de Llobregat resta subjecte a les condicions següents:\nL'usuari manifesta haver llegit i acceptat expressament el present avís legal a l’utilitzar i registrar-se a la pàgina web de l'Ajuntament de Sant Feliu de Llobregat i/o als serveis que s'ofereixen, autoritzant a l'Ajuntament de Sant Feliu de Llobregat a fer ús de les dades d'acord amb les finalitats i tractaments descrits en aquest avís legal.\nL'Ajuntament de Sant Feliu de Llobregat es reserva el dret d'actualitzar els continguts d'aquestes pàgines web quan vulgui, i també d'eliminar-los i de limitar-hi o impedir-hi l'accés, de manera temporal o definitiva.\nEl material i continguts recollits a la pàgina web són propietat de l'Ajuntament de Sant Feliu de Llobregat o dels tercers que hagin autoritzat l'ús a l'Ajuntament de Sant Feliu de Llobregat i es troben emparats per la legislació vigent en matèria de propietat intel·lectual. Queda prohibida la reproducció, còpia, comunicació pública o qualsevol altra activitat que es pugui fer amb el contingut sense l'autorització expressa de l'Ajuntament de Sant Feliu de Llobregat; llevat de que s'expressi explícitament una altra cosa o aquells continguts regulats com a Common Criteria.\nL'Ajuntament de Sant Feliu de Llobregat no es responsabilitza del contingut i la informació de les pàgines web de terceres persones connectades per enllaços (links) amb les pàgines web de l'Ajuntament de Sant Feliu de Llobregat.\nL'Ajuntament de Sant Feliu de Llobregat no s'obliga a controlar les informacions i les opinions que els usuaris transmetin o de l'ús que aquests facin de les informacions i continguts recollits a la pàgina web. L'Ajuntament de Sant Feliu de Llobregat es reserva el dret d'eliminar qualsevol informació o opinió dels usuaris que sigui contrària a la legalitat vigent, especialment quan signifiqui una vulneració dels drets i llibertats fonamentals de la persona.\nAquesta pàgina web utilitza cookies que s'instal·len al seu ordinador per tal de millorar la seva navegació d'aquesta web, sense recollir cap dada personal ni confidencial. Si vostè no vol fer ús de les cookies, pot donar l'ordre al seu navegador perquè li adverteixi abans d'acceptar cookies i rebutjar-les.\nL'ús de les xarxes socials vinculades als portals de l'Ajuntament de Sant Feliu de Llobregat i tercers està regulat a la política de xarxes socials de l'Ajuntament de Sant Feliu de Llobregat.\nL'Ajuntament de Sant Feliu de Llobregat dóna estricte compliment a la normativa vigent sobre Protecció de Dades de Caràcter Personal i Societat de la Informació.\nL'Ajuntament realitza el tractament de les seves dades únicament i exclusivament per als serveis que sol·licita i les seves competències d’acord amb la normativa vigent en matèria de protecció de dades i societat de la informació. L'ús de les dades personals tindrà caràcter confidencial.\nPot consultar el detall del tractament de dades que realitzem a la nostra política de privacitat.\nL’Ajuntament de Sant Feliu de Llobregat, amb la tecnologia actual, ha adoptat les mesures tècniques i organitzatives necessàries per a evitar-ne l’alteració, la pèrdua, el tractament o l’accés no autoritzats.


EDITORIAL GERMANIA: ANDREU MUT: “PER A PARLAR DELS GRANS I GREUS ASSUMPTES JA ESTAN ELS ALTRES POETES”\nANDREU MUT: “PER A PARLAR DELS GRANS I GREUS ASSUMPTES JA ESTAN ELS ALTRES POETES”\nEl poeta de Dénia ens ofereix un recull de versos sensemés pretensió que el ser una expressió cínica, hedonista i destrellatada d’allò que ja va deﬁnir el segle passat, amb certa evident limitació, l’erudit Romuald Soler com a «Nihilisme de paella i traca».\nAndreu Mut .- Bunyol sense forat es un recull de versets de lectura prou fàcil que han estat escrits en el transcurs d'un llarg període de temps però indubtablement (cosa estranya en mi, allò de no dubtar) amb un fil conductor comú. El "cas de la cosa" va sorgir allà per l'any noranta-vuit quan el meu llibreter (i bon amic) em va convidar a dinar un dia a casa seva juntament amb una altre grapat de gent de "la cultura local", i jo, amb la gosadia de la joventut, vaig decidir composar una sèrie de poemes per “amenitzar” l’esdeveniment.\nAra, aprofitant aquell fil conductor inicial de "litúrgia gastronòmica" i deixant a un costat els treballs més obscurs de aquestos anys he decidit triar un recull de versos satírics i humorístics composats al voltant del bon menjar i el mal beure.\nP.- Perquè Bunyol sense forat?\nA.M..- El títol del poemari es tracta d'una xicoteta al·legoria visual amb la que vull reflectir alguns dels aspectes fonamentals que impregnen el llibre: per una banda aquell esperit de contradicció que tots, en major o menor mesura, portem a dins nostre i per altra la necessitat vital de riure d'un mateix (i del altres) per tal de superar els nostres autoimposats (o potser no) fracassos varis i atzaroses desfetes.\nA.M.-La estructura original del recull estava pensada per anar recitant, d'una en una, diverses composicions de mètrica reduïda a mesura que les diferents fases del dinaret aquell que he citat anteriorment anaven succeint: l'arribada de la gent, el procés de preparació de la paella, les entradetes variades, un poema solitari per l'obertura de cada botella de vi, altres composats pels postres la fruita o el cava i, finalment, versets pels indispensables i ineludibles cafenet, copa, puro y sesta.\nMés tard, amb el decurs del temps que ha anat passant des de aquell migdia feliç, he fet tota una sèrie de canvis respectant el mateix fil conductor. No obstant això, i per tal d'arrodonir la estructura, vaig optar també a darrera hora per incloure un primer poema de tipus “estimulant” amb una digressió afegida per tal d'anar "obrint boca" i uns versets finals “de traca” per rematar la cosa amb un bon somriure i una miqueta de pudor a pólvora...\nA.M.- Em temo que no, que la cosa no va així, ja que jo mateix, per sort o per desgràcia, soc un d'aquells que encara pensen que qualsevol persona amb una mica de sensibilitat i a qui li agrade jugar amb les paraules, les imatges i les emocions esdevé “per se” un poeta tan vàlid com un altre encara que, per desgràcia seva o sort nostra, potser no siga un lletraferit ni tinga cap composició escrita amb allò que diuen "estil".\nCom va dir el mestre Parra al seu dia: tot es poesia menys la poesia…\nPer altra banda (ara ve la inevitable contradicció) també es clar que llegir en quantitats industrials com he fet jo mateix al llarg de la meva vida m'ha aportat moltes eines addicionals per poder jugar amb les paraules i les imatges ajudant significativament a millorar la meva tècnica al hora de bolcar les composicions en un paper.\nA.M.- Des de un bon inici, donat que allò que em motiva per fer versets es veure (de manera directa i immediata) la reacció del públic que tinc al davant meu, sempre he escrit poesia amb l'intenció (potser no massa sana) de recitar-los jo mateix enlloc de per ser posats en paper imprès.\nAixí, com que sempre actue en, casetes, bars, tavernes o en places amb una barreta estratègicament situada i amb composicions de temàtica fonamentalment humorística la gent sol trobar prou bona la meva poesia. La panxa plena i una certa dosi d'alcohol solen maridar extraordinàriament bé amb la poesia satírica però també, en conseqüència, com que els elogis venen condicionats per la cosa etílica no puc prendre-me’ls seriosament…\n..i, per suposat, aquells a qui que, a pesar de la favorable contingència i a despit de la circumstància, no els agrada res el que faig solen marxar, sortosament per ara, sense criticar en veu molt alta ni fent massa soroll.\nA.M.- El fet de recitar i escriure sota pseudònim fa que aquells grans temes que afecten a la meva vida personal queden, senzillament, fora d'aquest poemari donat que Andreu Mut només es aquell personatge en el que m’endin-se de tant en tant per poder jugar sense riscos vitals amb les paraules i, al mateix temps, riure de mi mateix, de tots vosaltres, de tot plegat i de la resta.\nPer parlar dels grans i greus assumptes ja estan els altres poetes. A mi ja em va estupendament poder jugar amb tots aquells temes xicotets, senzills i quotidians que (una altra contradicció, si) composen l'univers sencer.\nA.M.- Un dels grans defectes que tinc es que no sóc en absolut mitòman. Així, el meu llibre de capçalera seria un recull gegantí i bilingüe de tots aquells versos que, alguna vegada (o dos, o cinc o, potser cent) m’han arribat al cor fent-me sentir una miqueta més viu, els que han fet que plore i riga a un temps (o a l'inrevés) i aquells que m'han emocionat fins el punt de sentir per un moment que tornava a tindre ànima. Tots els poetes que han passat per les meves mans han deixat la seva empremta i, sincerament, ni vull ni puc triar.\nA.M.- Com he dit abans, i encara que semble prou estrany, el fet de ser el suport moral e intel·lectual d’un ens que escriu coses, independents en certa mesura de mi mateix, fa que en el fons del meu pensament no em senta com un veritable escriptor. Així, sincerament, no n’hi ha cap llibre que voldria (o no) haver escrit mai.\nRespecte a Bunyol sense forat només puc dir que m’ho he passat d’allò més bé mentre el meu "alter ego" composava versets i els recitava durant tots aquestos anys. Per això, amb el cor a la boca, espere que el lector com a mínim s’ho passe tan bé com jo mateix.\nA.M.- Bo, ja que no tinc més remei que fer una recomanació, em decidiré per “Reflex”. Aquest poema es un del primers que vaig composar i allà dins està condensat tot allò que soc quan escric i el que vull expressar quan visc com a poeta. Pense que en aquestos pocs versets he tingut la sort (o la desgràcia) de condensar tota aquella dualitat contradictòria que he portat dins de mi mateix des que tinc ús de raó junt la acceptació dels fets (cínica o irònica) tan necessària per poder viure en aquest mon boig, inútil i absurd tal com si el mateix tinguera sentit, racionalitat o cap mena de profit...\nEnviat per Sala de premsa Editorial Germania a 12:04\nEtiquetes de comentaris: Bunyol sense forat, Entrevistes


Xarrada-taller “La maleta de la ciència” | AMPA PARE CATALÀ\n25 Abril, 2016 25 Abril, 2016 / escolaqvolem\nEs tracta d’una xarrada dirigida a professors i professores, pares i mares i alumnat amb interés i curiositat per la ciència i amb ganes de passar-s’ho bé.\nAbans i durant la xarrada, us oferirem un berenar casolà, els fons obtinguts es destinaran a realitzar més activitats com aquesta en el futur. Perquè tots i totes juntes construïm L’ESCOLA QUE VOLEM.\nEls xiquets i les xiquetes que acudisquen a l’activitat hauran d’estar acompanyats.\nL'escola que volem, Sin categoría\n← I Marxa escolar per l’horta\nCampanya d’escolarització per al curs 2016-2017 →


Impressió 3D per al nou casc de la Guàrdia Suïssa | YCOM\nImpressió 3D per al nou casc de la Guàrdia Suïssa\nUna llegenda que s’ha demostrat falsa diu que fou el gran artista renaixentista Miquel Àngel qui va dissenyar l’uniforme de la Guàrdia Suïssa, el cos militar d’elit que protegeix el Papa, i que també té funcions cerimonials.\nCal preguntar-se què hauria fet el genial i polifacètic Miquel Àngel amb una impressora 3D, i encara que això malauradament no ho sabrem mai, els integrants de la Guàrdia Suïssa sí que sabran què se sent vestint una peça feta amb una impressora 3D.\nEl seu uniforme, que data dels anys 20 del segle XX, inclou diversos elements de reminiscències medievals, com ara la cuirassa, els guants i el morrió (casc).\nPrecisament aquest casc ha estat produït durant aproximadament cinc segles en metall de manera artesanal, però aviat deixarà de ser-ho. No és que s’abandoni la seva producció, sinó que se’n canvia la manera i els materials per aprofitar les possibilitats de les noves tecnologies.\nUs imagineu aguantar a ple estiu que us toqui directament al cap mentre porteu posat un casc metàl·lic? Se m’acudeixen moltes maneres de patir, però sens dubte aquesta n’és una.\nHa estat l’enginyer Peter Portmann l’encarregat de renovar el casc de la Guàrdia Suïssa, si bé no gaire en disseny, sí en materials, car ara és fabricat en un PVC especial i pintat amb una pintura a l’aigua.\nEl seu procés de producció també és revolucionari i trencador amb la tradició: la impressió 3D. I se n’encarrega una empresa suïssa especialitzada en aquest camp, 3D-Prototyp.\nEls nous cascs ja estan essent entregats, i les opinions dels usuaris són bones; segons un testimoni citat per la CNN, els nous cascs proporcionen més espai el cap del soldat i la part superior del casc, el que permet un flux d’aire que es veu ajudat per unes obertures que queden amagades a la vista.\nS’ha acabat patir calor, ja que a més d’aquest nou flux d’aire, la pintura a l’aigua emprada per donar-los color i que he esmentat abans, és resistent a les radiacions ultraviolades.\nFotografia de portada d’Andreas Walker a Viquipèdia sota llicència Creative Commons


Salven una excursionista accidentada al Ripollès\nL'afectada havia patit una fractura de canell i s'havia donat l'alerta en no tornar a la casa rural on s'hostatjava\ndissabte, 15 d’abril 2017 - 13:05h\nEls Bombers de la Generalitat han salvat aquest dissabte a la matinada una excursionista que s'havia accidentat en una zona de difícil accés a Ogassa (Ripollès). La dona, d'entre 40 i 50 anys, havia sortit sola aquest divendres per fer una travessa fins a Sant Martí d'Ogassa i el propietari de la casa rural on s'hostatjava, l'Alberg El Negre, va donar l'alerta en veure que es feia fosc i no tornava.\nL'avís de la desaparició es va rebre a les 19.25 hores de divendres i es van activar vuit dotacions terrestres dels Bombers, amb efectius dels GRAE, que van pentinar els camins i corriols propers a la masia. A les 1.10 hores d'aquest dissabte s'ha localitzat finalment la dona, veïna de Barcelona, en una fondalada entre el paratge de les Roques Blanques i el Pla de la Cabra. L'afectada tenia una fractura al canell i en primera instància ha estat evacuada a la casa rural i, després, el SEM l'ha traslladat a l'Hospital de Campdevànol.


Presentació oficial de la nova edició de Technovation, el programa de tecnologia i emprenedoria en què noies de 10 a 18 anys creen una app que resol un problema social (www.technovationchallenge.org). Espiral Educació i Tecnologia i MindConnex, tenen el plaer de convidar-vos a l'esdeveniment de presentació del programa. Milers d'equips…\nCada any, Technovation invita a equips de nenes i adolescents de tot el món a aprendre i aplicar les competències que són necessàries per a resoldre problemes reals a través de la tecnologia. Comena una nova edició de Techonovation, el programa de tecnologia i emprenedoria en el…\n Mirar de predir el futur sempre és un exercici arriscat i amb grans possibilitats de fracàs. De totes maneres, ja són massa els senyals que ens indiquen que el model educatiu que ens acompanya des de fa diversos segles no està complint els seus objectius. La disjuntiva és si…


UCRONIES: Estimar o que t'estimin\nEstimar o que t'estimin\nEstimar, esclar. Estimar té prestigi: qui ho fa se sent ple, els altres l’aproven sense avaluar-lo, el món s’hi posa com el gat que acull una carícia en el llom. Si Déu passés revista, donaria la conformitat.\nEn canvi, ser estimat és més pelut: perquè estimar algú és posar-lo a prova, anar-li amb exigències, importunar-lo. Quan t’estimen, sempre hi ha el dubte de si t’ho mereixes: ets suspecte. I estàs en situació de decebre. Sembla que estiguis obligat a vés a saber què. Qui t'estima, et desafia.\nÉs Rilke, que m’hi ha fet pensar: “Ser estimat significa consumir-se en les flames. Estimar és flamejar en un llum d’oli inesgotable.” És cert: l’amor que dónes, t’eixampla; el que reps, t’engavanya. Sempre és millor estimar. Ara entenc que tu –si en fa, d’anys– entomaves la part pitjor: perquè jo estimava i tu no. Jo punyia, insolent, invasiu; i tu et feies la desmenjada amb talent, sempre amb evasives. Jo, convençut que eres tu qui feia patir; però era al revés: jo et feia patir a tu amb el meu amor. Sembla que Rilke t'hagi conegut:\n“Només al cap de molts anys serà capaç de comprendre per què va entossudir-se a no estimar mai. Per no obligar mai ningú a posar-se en la terrible situació de ser estimat. Això li acut a la memòria al cap d’uns quants anys, i, com en el cas d’altres propòsits, aquest també resulta mancat. Perquè ha estimat i ha tornat a estimar en la seva solitud; cada vegada amb l’esvaniment de tot l’ésser i amb una por indescriptible per la llibertat de l’altre. A poc a poc ha après de traspassar amb els raigs del sentiment l’objecte estimat, en lloc de concentrar-los en ell i consumir-lo. Estava malavesat a l’encant de reconèixer, a través de la forma cada cop més transparent de l’estimada, la fondària i la llunyania que va fer paleses davant la voluntat de possessió infinita de si mateix.” (Rainer Maria Rilke, Els quaderns de Malte, p. 221, trad. de Jordi Llovet, El Cercle de Viena, 2010).\nPublicat per Joan Calsapeu a 11:21\nEtiquetes de comentaris: Rainer Maria Rilke. La vida\nEl segon bes, i el tercer\nMil apunts i vigília d'eleccions\nEl pa amb tomàquet ja hi era\nEnric Casasses i Blanca Llum Vidal a Llavaneres\nEls dracs de fora de Catalunya\nFer-se gran és bo\nPla i la bajania sexual de les sípies\nLa llengua desistida\nEl PP, contra la literatura catalana\n¿Arribaré mai a tenir una ànima?\nUn argument fal·laç contra la independència


La Guerra Civil més crua | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nBarcelona 26 JUN 2021 - 23:42\tCEST\nFam i misèria: una nena al menjador per a pobres instal·lat al Casino de Sant Sebastià, a la Barceloneta, l’estiu de 1936. antoni campañà\nEls cossos van per transport en comú a la Necròpolis; un furgó recull vint o trenta taüts i els deixa en dipòsit. Cada dia s’endarrereixen d’enterraments i són ja cent i tants els que esperen torn. El empleats donen número per demà o demà passat. Ara el croque-mort demana —intercanvi— mig quilo de sabó o de sucre per a enterrar els morts. Fastigós, infamant”.\nPotser és la pitjor de les privacions i de les cues: la dels cadàvers. I, seguint la pauta moral interna amb la qual omple les seves llibretes de comptabilitat de Créditos & Docks de Barcelona, on treballa, amb tota cruesa ho deixa per escrit. Comptat i debatut, tampoc ho ha de llegir ningú. I així va fent, des del 18 d’octubre de 1936 fins al 3 de gener de 1939, amb el detall més petit de la vida quotidiana, de la política que coneix bé i de la Barcelona d’infantesa, tot cosit per una franquesa i una intel·ligència que tallen com dalles, atributs del català més brillant de la seva generació, com diu Eugeni Xammar. I és dir molt, perquè és la generació de 1917: Nicolau d’Olwer; Agustí Calvet, Gaziel; Ferran Valls i Taberner; Jordi Rubió i Balaguer; Carles Riba...\nO sigui, que els papers que el prestigiós economista, republicà català i lliberal de la vella Acció Catalana i ex- director general de Comerç i Política Agrària de la República, Manuel Reventós, confeccionà, i que ara —per la valentia de les netes Anna Moretó Reventós i Laia Reventós Rovira— apareixen tal qual sota el títol Diari de la Guerra i Barcelona viscuda (L’Avenç), són un dels testimonis més descarnats que ha donat el memorialisme català sobre la Guerra Civil.\n“Una monstruosa injustícia dona als refugiats millor menjar que als que compren amb els seus diners”, anota\n“Com que no escric pensant en l’editor no em cal primfilar en matèria de discreció”, admet en unes notes a cor i cap oberts. Una introducció de Borja de Riquer i els aclariments de Josep Maria Muñoz donen més potència de focus a racons que la historiografia i la memòria havien deixat, com a molt, en penombra o repentinats.\nMisèria i enveja a la cua\nAls inicis de 1937, Reventós ja detecta les mancances serioses d’aliments. Dones a la Pedrera, seu de la conselleria de Proveïments, per demanar l’increment de les racions de pa. antoni campanà\n“Ahir hi hagué baralles amb morts i ferits per mor d’uns carregaments de mongetes al Morrot, els vagons carregats i pagats per la conselleria de Proveïments no arribaren al seu magatzem sinó que foren distribuïts per la gent de la CNT. Les patrulles de control continuen ratziant a l’atzar els posseïdors de 10 kgs. d’arròs o d’un pernil sencer”. El 20 de gener de 1937 recull les obsessions de Reventós: misèria, informació que s’amaga, impotència d’una Generalitat incompetent amb els anarquistes.\nTambé esmenta el primer mort per la policia en els disturbis en una cua pel pa el setembre. Com que d’això en sap, parla d’inflació (“es paguen 70 pessetes per una camisa que en valia 12; 120 per unes sabates de 30”) i que quan no són tres dies sense pa (octubre de 1937), no hi ha ja ni la llet reservada a nens i malalts ni tampoc carn, que reapareix en pot quan atraca algun vaixell rus o perquè s’estava fent malbé a les neveres per manca de llum fruit dels atacs feixistes a la línia elèctrica del Noguera Pallaresa.\nCap el novembre de 1937, ja se sap que el diner no val res: la gent comença “el foll desenganxar-se de la moneda” i “es torna al troc perquè no hi ha rèdits”. Sí, “tothom fa encant del més estimat o íntim, surten llibres i porcellanes, antiguitats o joies a canviar-se per oli o per tabac”, constata l’agost de 1938. L’angoixa és més feridora quan el nano gran, Joan (futur líder del PSC), agafa la febre tifoide i tem no trobar antitèrmics, desapareguts com ho ha fet de la roba “el superflu de l’home europeu: capell, corbata, guants. Tothom anava a la moscovita, homes sense gec, dones sense mitges, res de barrets”.\nLa misèria material crida l’espiritual i Reventós apunta una cosa molt poc dita per políticament incorrecta: la malfiança pels cada cop més forasters i refugiats que arriben. Els primes solen ser funcionaris de l’Estat. “Amics meus són amenaçats de desallotjar el pis en benefici de tal o qual ministeri o oficina” (novembre 1937). Ell mateix tindrà problemes amb els militars per no voler allotjar un funcionari de Justícia. És la punta de l’iceberg d’un problema profund: la sorda hostilitat entre el govern de la Generalitat i l’estatal, la “incompatibilitat de totes les hores greus entre castellans i catalans”, nervis en una societat ja tensada en qualsevol lloc: “Baralles al tramvia, per una empenta o pas preferent, i en les quals la diversitat d’idiomes enverina de seguida les qüestions” (juliol, 1938).\nCua per compra tabac al correr Londres. Antoni Campañà\nEl tema dels refugiats fa més angúnia, encara: la tesi estesa és que “serem més a menjar menys”. I el tracte: “Una monstruosa injustícia dona als refugiats millor menjar que als que compren amb els seus diners”. Per allò que escriu per a ell mateix i en calent, la desesperació als cinc mesos de guerra ja li fa dir: “Les allaus de refugiados, dignes de llàstima, certament, però tan bruts, miserables, cridaners i reptadors que la llàstima s’esvaeix de seguida (al menys en mi, que poca cosa tinc de franciscanisme)”. I el desembre de 1937: “Quan un pensa que tenim set-cents mil refugiats, el pitjoret d’Ibèria, a les costelles i que això coincideix amb l’autonomia...”.\nPer la resta, la vida normal de tota guerra: des dels primers dies, ja es va quedar sense cotxe, com tots “requisats per inexperts” i, per això, “destruïts a dotzenes”. “Rostres aflaquits, cames inflades i retards en la dentició” i “brutícia, abandonament i vides trencades” a les cues. La casa del seu germà Cinto (pneumòleg que acabarà amb els revoltats a Salamanca després de sortir de Barcelona amb el pretext d’un fals congrés a Suïssa), escorcollada: “Els coberts de plata i la roba de casa, volaverunt” (abril 1937); la recollida oficial d’or només començar la guerra, que aplega tres milions de pessetes (“misèria!”), passa el maig de 1938 a confiscació de les joies en els bancs, precedida d’una recluta de “cent mil? voluntaris?” que va “pèssimament”.\n“Els catalans tenim vocació de suïcides, no servim més que per a la rebentada, l’insult; això tots, de la Lliga a la FAI"\nHi ha també la depuració a la rereguarda, representada per la pressió del Servicio de Inteligencia Militar (SIM) instaurat per govern espanyol, que cau sobre “milers” de persones: “No deixen en pau ni una llar barcelonina”. I el que li faltava a ell, lector i oïdor d’informació estrangera. “Ara diuen que prenen els aparells de ràdio (...) I no goses moure’t perquè són molts (40.000) els detinguts i ha començat la troballa sinistra de cadàvers vora les carreteres” (20 d’abril de 1938). La gent s’acumula davant la llista dels morts que es penja a l’Hospital Clínic, en una ciutat saturada de ferits des del front d’Aragó que ha reconvertit els hotels en hospitals i orfenats.\nPer sota el balcó de casa (una torre a Anglí, 35, escorcollada dos cops per patrulles de control) veu passar cada nit gent amb flassades que van a dormir al Tibidabo per evitar els bombardejos o que fugen cap a Vallvidrera. Per la resta, la família fa com fa tothom: “Tots reaccionem igual; més hores de llit, així no es gasta llum, ni es té fred...”, reflecteix el 1938. Tampoc són dels que ho passen pitjor: els contactes fan que vagin rebent paquets de menjar de Perpinyà i de Suïssa... El que molesta més és veure com s’esfumen unes maneres de pensar i fer, com “de casa a casa neix i creix l’enveja, l’odi, el malmirar-se perquè l’altre té oli, sucre o llet i tu no!”. I per sobre d’això, la fi d’un món: “Desprès de la FAI haurem de suportar la Falange Española. Tot contra l’home europeu i lliure (...) En nom de qui, de què, em prenen la poca vida i joventut, l’educació dels fills?”.\nPolítics: tirans i lladres\nReventós es considera “el tipus promig de la nostra burgesia. La classe mitjana és la important, la portadora dels valors morals i intel·lectuals, l’única que ha realitzat la llibertat”. I amb aquestes ulleres dissecciona la Guerra Civil. “La revolució és la fam”, sosté qui creu, com un sector notable del catalanisme (D’Olwer, Francesc Cambó, Claudi Ametlla...), que les idees revolucionàries havien estat trasplantades a Catalunya pels immigrants. Ràpidament, es trobarà pensant que hi ha “uns militars sediciosos que uns anarquistes analfabets i criminals han elevat a la categoria de reformadors polítics”. Però que “per més que ens vexin i ens persegueixin els anarquistes, per més que ens forcin, no podem caure de l’altre costat”. Ell escolta Radio Salamanca: “Quanta imbecil·litat, tan rodona i acabada”. Són “mots buits, pronunciados que no saben ni guanyar”. El cansament de la guerra deixarà petja: si bé no vol “per combatre Franco erigir un altre Franco comunista o sindicalista”, respon a la presa republicana de Terol: “Què se me’n dona! Si amb els que guanyin no m’hi podré entendre!”.\nEls Reventós Carner, l’agost de 1935.\nEn qualsevol cas, “m’han tret d’aquest món uns homes polítics injustos a qui no és error dir tirans i lladres, que m’han deixat per terra sense forces, però, per major turment, amb plena consciència” (gener 1938). I com que està tan preparat, no en troba ni un de bo, ni entre els seus: els discursos d’Acció Catalana i del seu estimat D’Olwer són “infinitament estèrils” en un partit que “fa olor d’intel·lectual documentat, però estrany”. I, a sobre, es festeja amb Lluís Companys, a qui fa primer responsable de tot per “plantejar el problema en lloc de pronunciamiento contra liberalisme, com a revolució anarquista contra revolució feixista”.\nEl “pajaritu” (com bateja Companys molts cops i en diversos idiomes: vögelein, ucellino...), el “miserable personatge que avui ens presideix als catalans”, és culpable d’una Generalitat “impotent i feble” davant els anarquistes, als quals ha armat, tot permeten també la “imbecil·litat” de les col·lectivitzacions. No l’ha ajudat Josep Tarradellas, incapaç de posar fi a les patrulles de control, amb una “inexistent” direcció financera i sobre el qual deixa caure ombres de corrupció amb els comptes de les indústries de guerra. Passa sovint, es veu, a la Generalitat, on “es destapa de tant en tant —i ho tornen a tapar de seguida— algun escàndol de diners i de por. És la natural collita de tota revolució en un país de sol i mosques, oradors i vi claret”.\nNo tant com Federica Montseny (“repugnant pseudoliterata” que només diu “pures idioteses”) o Andreu Nin i Joaquim Maurín (“pedagogs envejosos, amargats, sense la més lleu ombra de moralitat...”, escriu abans de saber del destí del primer), però també queda força malparat Juan Negrín, “el dictador guache” (“se’ls menja a tots en el Gobierno”), a qui recrimina el seu comunisme i l’estratègia ja en el darrer tram de la guerra (“Per què entestar-nos en resistir?”). De Manuel Azaña, dels pocs que respecta (i a qui visita quan és a Barcelona, trobant-lo “envellit”), diu que és “un tenor en un femer”, home de “discurs excel·lent, però no actua com parla, llàstima”.\nTot i que l’Estat passa “30 milions setmanals a la Generalitat”, és un dels culpables de “la destrucció de l’autonomia”, fet que li dol veure “amb la total indiferència de tothom”, “profanada” des del Fets de Maig ja per la intervenció de les tropes enviades des de València pel govern central, que s’agreujarà amb la seva posterior instal·lació a Catalunya. Només els reconeixerà la bona feina amb la FAI, “desplaçant-los de la policia i fent callar els comissaris”.\nEl mal primer, però, és a casa: “La vocació de suïcides, de destructors, que tenim els catalans és cosa única... No respectem res, ni la riquesa, ni la salut, ni les institucions, ni les arquitectures... No servim més que per a la queixa, la rebentada, l’insult. Això tots, de la Lliga a la FAI...”. El refugi, el paradís de la infantesa.\nLa prosa de Reventós puja com el llevat a Barcelona viscuda, bonus track del dietari de guerra, retrat del final d’una ciutat, la vinculada amb la Rambla i el nucli antic com a epicentres, i de l’inici de la consolidació de la l’Eixample, tot saltant les places de Catalunya i d’Urquinaona, la del seu barri. I amb l’arquitectura, el nou món humà i espiritual que l’acompanya. El to, però, és el mateix: Barcelona és “incapaç de sostenir”, com farien a Londres i París, botigues amb tradició com el forn de Sant Jaume, al carrer Llibreteria, amb marqueteria de caoba i escultura de Vallmitjana. I, com a bon noucentista, la Pedrera no és més que “la més violenta i absurda de les creacions de Gaudí”.\nLes cues eren pertot, un context agreujat pels bombardejos (com el primer a la Barceloneta, el maig de 1937), que deixaven la gent sense res. a. campañà\nL’arquitecte el tracta en l’enterrament de Joan Maragall. I fot bastonada: “El seu suposat franciscanisme, la seva simplicitat i bondat, no les vaig veure per enlloc. Tinc la impressió que era un home orgullós i sense gaire bondat”. Tampoc se’n deslliura Cambó, el “primer dels estadistes catalans”, tot i que “s’equivocà aproximant-se a Lerroux”, perquè era “renegar de tota una tradició de bona burgesia”, una relliscada reforçada per una “impopularitat que li venia pel seu caràcter agre i la poca paciència”.\nNo gaire més bé queda Enric Prat de la Riba, tot i que treballà sota les seves ordres a la Mancomunitat. “Era pagès, i com a tal antipàtic, gasiu, un xic venjatiu, amb venjança sorneguera (...) Era terrible en lo de tirar la pedra i amagar la mà, ignorava la generositat i li repugnava el liberalisme”, si bé va fer una gran tasca “amb instruments miserables”.\nReventós va passar la Guerra Civil amb sensació d’orfenesa intel·lectual i personal, lluny dels amics íntims o del seu estimat germà. S’havia plantejat amb l’esposa, Maria Carner, sortir del país, com a ambaixador a Suècia, com li oferí Azaña; fins i tot Cambó li digué de saltar a l’Espanya de Burgos. No ho van fer, entre d’altres coses, pels fills (Joan i Maria Victòria). El preu que va pagar va ser alt: el 1939 fou expulsat de l’Ajuntament de Barcelona i de la universitat i només acabaria treballant a la Banca Arnús i a Crédito & Docks. “Tot el patrimoni heretat s’ha perdut... A la nostra edat, és massa dur”, escriu.\nEl final del seu món, però, l’hauria de patir poc: l’1 de març de 1942 va morir a casa per aquella vella tuberculosi pulmonar, que va ser sempre allà, des de 1908, amb ofecs i esputs sangonosos que li anaven venint, com després de carretejar un dia de setembre de 1937 els 10 quilos de patates des de cal recader, al centre, fins a casa, a Sarrià. Una guerra crua.


Parlem amb Joaquim Ventura, coneixedor a fons de la realitat de la distribució d'aliments solidaris a Catalunya i amb més de 28 anys de treball a Creu Roja on actualment és el Referent tècnic del FEAD.\nQuina ha estat l’evolució durant els últims anys de la demanda d’aliments a Creu Roja de Barcelona?\nLa Creu Roja, com la resta d’entitats socials ha experimentat un gran increment en la demanda d’aliments degut a la dura i prolongada crisi que travessa el nostre país.Per fer front a aquest greu problema que pateixen moltes de les famílies que atenem , la Creu Roja ha implementat la entrega d’aliments amb múltiples actuacions:\nIncorporant moltes de les Assemblees territorials de Creu Roja al Programa Operatiu del Fons d’Ajuda Europea per a les persones mes desfavorides (FEAD). Dissenyant el pla de kits d’alimentació que es cofinancia amb diferents municipis de Catalunya.\nIncrementant a cada assemblea els acords de col•laboració per la recollida d’aliments amb empreses, comerços, entitats i donants particulars.\nMillorant la coordinació amb els ajuntaments i unificant criteris de repartiment.\nCreant una Plataforma logística per emmagatzemar les nombroses donacions que rebem.\nTreballant conjuntament amb la Generalitat de Catalunya , els municipis i altres entitats del tercer sector en una comissió amb l’objectiu d’optimitzar els criteris de captació i distribució gratuïta d’aliments a Catalunya.\nNormalment disposeu d’aliments per donar resposta a totes les demandes que rebeu? Quines són les vostres fons principals d’aprovisionament d’aliments?\nEls aliments que repartim són una ajuda alimentaria per a les famílies però aquesta ajuda no cobreix de cap de les maneres totes les necessitats alimentaries d’aquestes.\nLes fons principals d’aprovisionament d’aliments de la Creu Roja són:\nEl Programa Operatiu del Fons d’Ajuda Europea per a les persones mes desfavorides (FEAD).\nLa Fundació Banc dels aliments de Barcelona.\nGrans superfícies d’alimentació.\nComerços i mercats de proximitat.\nDonacions particulars i d’empreses.\nCompra directa d’aliments a partir de convenis amb ajuntaments, subvencions públiques, donacions, quotes de socis i venda de Loteria.\nUs coordineu amb altres entitats que distribueixin aliments en el mateix territori?\nA molts dels municipis on treballem existeixen altres entitats que reparteixen aliments, juntament amb les administracions locals estem intentat millorar a moltes d’elles la coordinació a partir de taules d’entitats o la unificació del repartiment d’aliments en un únic centre, el que facilita la unificació de criteris de treball i poder tenir identificades a totes les famílies necessitades evitant duplicitats i entregant el mateix tipus d’ajuda alimentaria per a totes les famílies.\nQuins creus que són els principals beneficis que aporta eQuàliment?\nEl sistema de gestió d’aliments solidaris eQuàliment esta implantat principalment a grans municipis que han creat un punt de distribució únic i requereixen d’una eina per poder coordinar les diferents entitats i/o treballadors socials que deriven a les famílies.\nPer altra part i degut al volum de persones ateses eQuàliment facilita la gestió de l’agenda de recollida d’aliments i la gestió dels rebuts d’entrega d’aliments.\nPer últim però no menys important facilita el control d’estoc dels aliments del magatzem facilitant el seguiment i el control de reposicions.\nCom veus el posicionament actual d’eQuàliment i el seu potencial en l’àmbit de la distribució d’aliments solidaris?\nCrec que eQuàliment esta evolucionant adequadament adaptant-se als canvis dels programes de captació i distribució d’aliments als diferents municipis de Catalunya.\nLa barrera per la seva expansió radica en las característiques de moltes de les entitats que treballen actualment en el repartiment d’aliments :\nGestionades per voluntaris (en moltes ocasions d’edat avançada)\nAmb poc pressupost\nAquestes únicament utilitzaran l’aplicació si s’integren en una agrupació municipal o territorial que arribi a una massa critica que permeti la seva implantació tècnica i econòmicament.\nCom definiries el moment actual pel que passa la gestió i distribució d’aliments solidaris?\nEl moment actual és crucial per veure cap a on s’orientarà aquests tipus de servei. El nou Programa Operatiu del Fons d’Ajuda Europea a les persones mes desfavorides (FEAD) pel període 2014 – 2020, assegura el repartiment d’aliments pels propers anys i demana una absoluta coordinació de les entitats participants amb els departaments de serveis socials municipals de cara a la identificació del beneficiaris.\nAquesta coordinació ha suposat una important reducció en el numero d’entitats que participen al Programa, de manera que únicament les que disposin de millors recursos humans i materials i mantinguin una adequada coordinació amb l’administració local puguin continuar.\nD’altra banda veurem fins on arriba la captació d’aliments a través de les empreses d’alimentació i de distribució així com dels comerços de proximitat.\nFinalment, quina serà la capacitat econòmica de les entitats i administracions locals per l’adquisició d’aliments a partir de pressupostos públics i captació de fons per part de les entitats.\nLa distribució d’aliments solidaris està subjecte a algun àmbit normatiu específic?\nJa existeix una normativa bàsica, elaborada per un grup de treball liderat pel Departament de Benestar i Família de la Generalitat de Catalunya i en la que hi hem participat, entitats, administracions locals i tècnics de diferents departaments de la Generalitat relacionats (salut, agricultura, consum...).\nA partir d’aquest treball s’ha creat una nova categoria a la cartera de serveis del Registre d’Entitats i Establiments Socials de la Generalitat de Catalunya com a Servei de distribució gratuïta d’aliments, que contempla els mínims que ha de garantir una entitat o administració per poder realitzar aquest servei i que serà d’obligat compliment per a qualsevol entitat que vulgui incorporar-se al Programa.\nQuins serien els principals reptes de futur per a les entitats socials en la gestió d’aliments solidaris? I des d’una perspectiva general, quin rol pot jugar eQuàliment?\nEls principals reptes de futur es centrarien en la millora de la captació d’aliments i en la millora en la gestió i coordinació entre les entitats i administracions que treballen a cada municipi.\nI en relació a la coordinació i millora de la gestió eQuàliment pot tenir un paper important com a eina que faciliti aquests dos aspectes fonamentals.


El tècnic Gerard Pusó i el porter Quim Moya són campions d'Espanya infantils - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nredacció 31.03.2019 | 23:56\nGerard Pusó i Quim Moya amb el trofeu aconseguit a Almeria fcf\nGerard Pusó i Quim Moya amb el trofeu aconseguit a Almeria\nCampionat rodó el que ha disputat la selecció catalana infantil de futbol sala a l'estatal celebrat a Almeria. El combinat dirigit pel callussenc Gerard Pusó va superar ahir en una final trepidant Castella-la Manxa (3-5), adjudicant-se el títol de forma brillant.\nEl combinat català, que va comptar també amb la presència del porter Quim Moya (Vedruna Puigcerdà), va saldar amb victòries tots els partits que va disputar en la competició. A la finalíssima, al pavelló d'El Ejido, els catalans van mostrar ambició des del primer moment i van inaugurar el marcador al minut 4 en una acció d'estratègia. Castella-la Manxa esperava les seves oportunitats al contracop i, al minut 6, en va aprofitat una per marcar (1-1). El joc català mantenia l'alegria i abans del descans va arribar l'1 a 2. La pissarra de Gerard Pusó va tornar a tenir un paper determinant a l'inici del segon temps (1-3). Sense temps de pair el tercer, Castella-la Manxa va reduir la diferència a la sortida d'un córner (2-3). Els de Pusó van tornar a fer gala del seu olfacte ofensiu (2-4), però de penal va arribar el 3 a 4. Sense donar peu a una revifalla castellana, Catalunya va segellar el triomf amb el 3 a 5 definitiu.\nA la fase prèvia, els catalans es van imposar a València (4-0), Aragó (9-1) i les Balears (5-1); a semifinals van derrotar Galícia (6-4).


Això de les bosses. De plàstic\n08 març 2021 20:10\nBiel Florit | 13 setembre 2009\nAquesta bossa de plàstic que ara tenc a les mans, d'aquí a 400 anys, començarà a sospesar la possibilitat de descompondre's, de deixar de contaminar. Això sense comptar la quantitat de CO2 consumit en la seva fabricació, la conseqüent contribució a l'efecte hivernacle, fins i tot la simple brutícia mediambiental. Vostès han passejat pel camp després d'un dia de vent? Veritat que fa mal al fetge el paperí de plàstic de colors, sobretot blanc amb lletres, que penja dels filferros que clouen les finques, que onegen penjades, enganxades de les branques dels arbres, que enfiten la negror dolça de les móres dels romeguers...?\nÉs cert i segur que és necessari que arribi l'hora que el seny s'imposi i comencem a minvar de manera significativa la utilització de bosses de plàstic. De tota manera, ja fa una bona temporada que hi comença a haver compradors (jo mateix entre ells) que empren la senalla a l'hora de la compra de subministres diversos. Fins i tot hi ha una botiga de queviures (sols una al poble que jo sàpiga), Can Tòfol de la Plaça de l'Església, que per l'ús dels seus clients habituals sempre té senalles per deixar, que un poc després, o l'endemà, o quan llegui, li són retornades. Tot sempre comptant amb la bona voluntat de tothom, començant per la de na Joana, la madona de l'establiment.\nFins i tot la Sala, aquestes darreres setmanes, ha fet entrega als comerços locals per a la seva distribució entre els clients d'uns petits tríptics on es poden col·leccionar aferrades dotze flors segellades per dotze comerços diferents. Conclòs l'àlbum de cromos aquest, pots passar per les oficines municipals i et faran entrega d'una senalla de ràfia normal, de les de tota la vida. Aquesta campanya és patrocinada per: Govern de les Illes Balears - Conselleria de Comerç, Indústria i Energia, IDI -Institut d'Innovació Empresarial de les Illes Balears-, i l'Ajuntament de Sineu, clar. Aclareixen que és una iniciativa de: Afedeco, Pimeco i Fundació IBI Comerç. I que, tot plegat compta amb la col·laboració de: Govern de les Illes Balears - Conselleria de Medi Ambient, i Sa Nostra, Caixa de Balears.\nI bé, no vegin vostès els amos i les madones (avui dia les feines se solen repartir una mica més que abans, ja era hora) compra qui te compra llibreteta en mà recollint adhesius segellats, fins al punt que, en molts de casos, han mancat temporalment a part o banda. Fins i tot a l'Ajuntament mateix han exhaurit les senalles qualque dia, esporàdicament, i s'ha establert una llista d'espera.\nDues objeccions puntuals: l'exigència de la col·laboració de 12 establiments per aconseguir la perseguida senalla sembla exagerat a molta gent. A un poble petit com Sineu (i a altres que he sabut que també duen a terme similar campanya), el personal es mou normalment acudint a cinc o sis comerços màxim i de manera molt fidelitzada; la seva botiga de queviures, la seva farmàcia, la seva drogueria... Les benzineres, no, eh?, que ja en sé bastants que fan com jo mateix: partim a Ariany o a Inca a omplir el dipòsit del cotxe, per allò de: preu per preu que em facin la feina i almanco les mans no em pudiran de gasoil... Volia arribar a dir que 12 portals són massa portals per acudir-hi sense tenir la sensació bastant encertada de fer un paperet.\nI per altra banda, que amb tant de col·laborador i importants patrocinadors, es comenta a qualque tertúlia que les senalles podrien esser de millor qualitat. I tenen raó, n'he vista una de prop i la ràfia era bastant magrel·la.Però vaja, la intenció d'exemplaritat és el que compta, i aquesta hi és i la trob ben encertada. Enhorabona.\nEs problema és que sa benzinera és propietat privada d'un particular (no sé si és una redundància); si fos propietat comunal, això és, de tots, no passaria res si es empleats haguéssin de perdre sa feina, mellor, esforç que no en farien, perquè es guanys els seguirien tenint, precisament per ser propietat de sa comunitat. I ses fàbriques, es hotels, etc. Però com que és propietat d'uns senyors, s'empleat acomiadat o empleada acomiadada es queda sense mitjà de subsistència\nMolt bé per la defensa del medi ambient en contra de les bosses de plàstic. Si tarden 400 anys a degradar-se totalment, nosaltres ja no ho veurem. I pel que fa a les benzineres en règim d'auto-servei, no tan sols és que els seus amos vulguin que els facem la feina sense cobrar, sinó que els estalviem problemes de personal. Jo vaig regularment a una benzinera en la qual m'omple el dipòsit un empleat. I en tenc dues molt més avinents, de les altres. I no és que la feina em resulti particularment desagradable (n'he fetes més difícils i més brutes) sinó que, i una vegada li ho vaig dir a qui em suposava que era l'amo o encarregat, seguiré anant-hi mentre mantinguin els llocs de feina per als treballadors que serveixen el carburant (i no sembla que el negoci els vagi malament perquè en el temps que en una altra benzinera hi reposta un cotxe en aqueixa n'hi reposten cinc o sis). I li vaig deixar clar que si un dia canviaven de sistema em perderien com a client , pel motiu exposat, el de la pèrdua de la feina dels empleats.\nPer Mirandito, fa mes de 11 anys\nAixi m'agrada Bielet, ara ja fa una temporadeta que fas bonda, tu escriu cosetes del teu poble, gaire intrascendents, no fiquis més la pòta xerrant dels nins de Palestina.


Dàlia Adillon | ❤ Il·lustració|Barcelona • Bristol | Pàgina 2\nQuines ganes tenia d’ensenyar-vos el darrer projecte amb la Fundació Miquel Martí i Pol…\nAquesta entrada s'ha publicat en Projectes el 29 novembre, 2018 per Dàlia Adillon Marsó.\n2on Cicle Cinematogràfic Tomàs Pladevall. Projecció i fòrum al teatre Eliseu de Roda de Ter. Encantada d’haver col•laborat en aquest projecte!\nAquesta entrada s'ha publicat en Projectes el 16 octubre, 2018 per Dàlia Adillon Marsó.\nAquesta entrada s'ha publicat en Reconeixements el 24 setembre, 2018 per Dàlia Adillon Marsó.\nIl.lusió màxima al veure els pantalonets i la dessuadora amb l’estampació de cargolets que vaig dissenyar per @lovelypocketbcn! Una marca emergent de roba per a infants i mares (lactants o no) orgànica, de proximitat i amb estampats únics. Us desitjo tota la sort en aquest preciós projecte!\nAquesta entrada s'ha publicat en Reconeixements el 17 setembre, 2018 per Dàlia Adillon Marsó.\nAquesta entrada s'ha publicat en Reconeixements el 27 agost, 2018 per Dàlia Adillon Marsó.\nLa meva estimada Amelia Earhart disponible en català, castellà i anglès! Precioses edicions de l’editorial Laurence King Publishing i Editorial Blume.\nAquesta entrada s'ha publicat en Novetats editorials el 5 juliol, 2018 per Dàlia Adillon Marsó.\nEstic molt contenta de poder-vos ensenyar, per fi, el meu darrer llibre “Amelia Earhart: Little Guides to Great Lives” de Laurence King Publishing.\nEl llibre forma part d’una col·lecció escrita per Isabel Thomas, i cada llibre està il·lustrat per un il·lustrador diferent.\nAmelia Earhart, va ser la primera dona a volar sola a través de l’Oceà Atlàntic. També va ser una superestrella de l’aviació als anys vint i trenta i pionera dels drets de les dones. La seva desaparició el 1937, mentre intentava fer la volta al món, continua sent un misteri sense resoldre.\nAquesta entrada s'ha publicat en Novetats editorials el 14 juny, 2018 per Dàlia Adillon Marsó.\nL’enllaç amb el podcast de l’entrevista: http://www.ivoox.com/31-murmuris-d-art-audios-mp3_rf_26296064_1.html\nAquesta entrada s'ha publicat en Entrevistes el 1 juny, 2018 per Dàlia Adillon Marsó.\nAquestes són algunes de les propostes per a estampació textil, molt aviat més!\nAquesta entrada s'ha publicat en Projectes el 22 maig, 2018 per Dàlia Adillon Marsó.


Reunió telemàtica – Tractament fotografies d’animals fetes a Zoo (Clave Baja)\nCom arribar d’aqueta imatge a aquesta altre\nReunió telemàtica – Resultats concurs de vacances i comentari de les fotos\nPASSEJADA FOTOGRÀFICA MATINAL AL MONTSENY dimecres 11 de novembre\nSortida al Montseny dimecres 11 de novembre, els colors de tardor, mes endavan concretarem horaris\nPASSEJADA FOTOGRÀFICA MATINAL AL MONTSENY\n“FOTOS DE TARDOR”\nDimecres 11 de Novembre a les 9.00 del matí\nDavant de l’edifici del Centre d’Informació Can Casades, Ctra BV-5114, km 21, Santa Fe del Montseny, Fogars de Montclús.\nCaminada fàcil i agradable per la vall de Santa Fe, al voltant del pantà, d’acord amb l’itinerari que s’adjunta\nFotografia de paisatge, d’aigua, llarga exposició, macro, etc.\nCàmera, objectius amb totes les focals (macro, gran angular, zoom…), trípode, filtres, disparador…\nCalçat de muntanya, roba adequada, aigua\nTeniu l’itinerari que seguirem com a document adjunt\nEN TOT MOMENT PORTAREM MASCARETA I MANTINDREM LA DISTÀNCIA ADEQUADA. ELS DESPLAÇAMENTS ES FARAN INDIVIDUALMENT. L’ACTIVITAT FINALITZARÀ A MIGDIA.\nReunió telemàtica – Resultats de la Lliga Social, mes d’octubre\nSortida fotogràfica per fer fotos d’arquitectura\nEl tema de la lliga social de novembre és arquitectura. La sortida es podria fer al districte 22@, a la plaça Europa d’Hospitalet, a la Sgda Família…]\nReunió telemàtica – Presentació de projectes, comentari de fotos\nJosep Perarnau presentarà el seu projecte.\nVíctor Murillo comenta el projecte Collserola i la Fotografia d’aus\nMercè Auleda que presentara un projecte que està realitzant en aquests moments


Bon inici de temporada per als equips masculí i femení del CB Ripollet ·\nBon inici de temporada per als equips masculí i femení del CB Ripollet\nEls primers equips del Club Bàsquet Ripollet han celebrat una victòria en els seus respectius debuts en la nova temporada. El masculí obria el segon any a Copa Catalana a casa del CN Tàrrega (72-90). Per la seva banda les blaves van debutar al Barneda amb un triomf contra el Sant Nicolau B (55-48).\nDes del primer quart els homes de David Igualada van demostrar la seva superioritat (15-26). En el segon quart més i millor dels blaus que van marxar al descans amb divuit punts més que el rival (30-48). A la represa es van equiparar les forces però els locals no van poder retallar distàncies fins a l’últim quart.\nEl primer quart es va decidir amb dos triples i un encert total des de la línia de tir lliure de les noies de Fran Veá (16-11). En el segon, la defensa local només va cedir cinc punts, un registre que va encarar la victòria (28-16). Al segon temps les sabadellenques van entrar més fortes i van maquillar el marcador però les locals van assegurar el primer triomf del curs.\nPrevious: L’equip femení del CTT Ripollet perd a casa en el debut a la Divisió d’Honor\nNext: Bona acollida a l’estrena del muntatge ‘El Nom’ dels Amics del Teatre\nRedacció 21 Abril 2021 9\nRedacció 21 Abril 2021 12\nRedacció 16 Abril 2021 285


Menjar fetge, fàstic o pràctic? – EM: experiències múltiples\nDate: 4 Abril, 2017Author: experienciesmultiples 0 Comentaris\nCada cop més s’està incidint amb la dieta i els valors nutricionals, d’aquesta, com a un dels factors principals a l’hora de tractar l’Esclerosi Múltiple. Lluny d’adoctrinar a tots els afectats i sense cap intenció de decantar la vostra opinió respecte a una resposta favorable o desfavorable, avui us presentem el fetge; un aliment molt utilitzat en la dieta de generacions passades i que, actualment, s’està recuperant com un aliment de gran valor nutricional.\nAmb una característica merament informativa i amb la intenció de ser el propi lector el que tregui les seves conclusions us presentem les “factors favorables i desfavorables de menjar fetge”.\nEl fetge és un òrgan important i un popular menjar en moltes cultures. El seu alt valor nutricional és el fet que ens fa fixar-nos en aquest aliment per a problemes de desnutrició i afectacions nutricionals derivades de les malalties autoimmunes i els seus tractaments\nÉs un dels aliments més complets per a una dieta rica en proteïnes, alta en l’aport de vitamines (A, B-6 i B-12, principalment) i minerals, com el ferro i el Zinc.\nÉs cert que també incloem les seves desavantages com el consum excessiu pot ser nociu per les seves altes quantitats de colesterol i desaconsellat, sense control medic, en dones embarassades.\nSempre recomanem la consulta al seu metge o nutricionista abans de començar un consum regular d’aquest aliment.\nAnterior Previous post: Fatiga y EM.\nSegüent Next post: Ser mare amb EM (2)


La neu produeix danys en edificis municipals i propietats privades a Castellfort | comarquesnord\nUna primera estimació deixa desperfectes per valor de 10.000 euros\nL’Ajuntament de Castellfort ha fet una primera estimació de danys després de les fortes nevades de la setmana passada.\nCastellfort baix la neu ❄❄ #nevadesCS #BorrascaGloria #castellfort #elsports pic.twitter.com/DLwR8eQzoO\n— Castellfort (@AjdeCastellfort) January 21, 2020\nEn primera instància no sembla que s’hagen patit danys massa greus o costosos en les instal·lacions i edificis municipals. Així, de moment, només s’ha pogut quantificar danys en la piscina municipal on s’ha trencat la barana. Aquests ascendeixen, aproximadament, a 10.000 euros.\nDe la mateixa manera, l’alcaldessa, Rosa Adela Segura, ha assenyalat que té constància de danys de diversa consideració en dues granges de la localitat. En elles, segons ha explicat, s’han patit danys considerables a les teulades.\nAixò és només una primera valoració, ja que, fins que la neu no desaparega per complet, no es podrà saber amb exactitud la magnitud dels efectes de la borrasca Glòria en el municipi.\nFalta per estimar possibles danys en carreteres, carrers, camins i pistes, i diversos edificis municipals. Tampoc s’han concretat encara els danys en habitatges o locals dels veïns i veïnes de Castellfort.\nUna vegada quantificats els danys, faltarà precisar el cost de la nevada quant a efectius i maquinària, ja que l’Ajuntament de Castellfort ha contractat personal i màquines per a retirar la neu dels carrers i accessos.\nLa neu, molt espessa a Castellfort ❄❄ #nevadesCS #castellfort #elsports #BorrascaGloria pic.twitter.com/wp6hA4D8OF\n— Castellfort (@AjdeCastellfort) January 20, 2020\nD’altra banda, l’Ajuntament ha volgut agrair als serveis d’emergència, com el Consorci Provincial de Bombers i l’UME, el treball realitzat per a retirar la neu i ajudar a fer front a l’efecte de la nevada. L’alcaldessa també ha agraït la col·laboració i comprensió dels veïns i veïnes.


'L'escala' d'Alexander Rotxenko ALEXANDER ROTXENKO/CAIXAFORUM DE BARCELONA\nBarcelonaA la Fundació La Caixa programen els seus vuit CaixaForums amb sis línies temàtiques, que van des de l’arqueologia fins a l’art modern i contemporani, i també hi inclouen la fotografia, el cinema i l’arquitectura i el disseny. “Aquest model no té equivalent en cap equipament del país”, afirma la directora general adjunta de la fundació, Elisa Durán, que ahir va presentar la programació de la pròxima temporada del CaixaForum de Barcelona. També és extraordinari el pressupost de les exposicions. Malgrat que la institució no fa públic oficialment el cost específic de cada mostra, Elisa Durán apunta que el pressupost de cada exposició està “al voltant d’un milió d’euros”. El pressupost global que dediquen a cultura, ciència i educació és de 100 milions d’euros.\n'Loie Fuller en la seva nova creació, 'Salomé'', litografia en color de Georges de Feure Victoria And Albert Museum/caixaforum De Barcelona\n' Nosferatu el vampir', de Friedrich Wilhelm Murnau Friedrich-wilhelm-murnau-stiftung/caixaforum De Barcelona\nLàmpara 'Porca Miseria!', d'Ingo Mauer Ingo Mauer/caixaforum De Barcelona


Pau Capell: Ràpides, lleugeres i maratonianes\nRàpides, lleugeres i maratonianes\nAra que s'apropen les competicions de córrer ja era hora d'estrenar les bambes que utilitzaré en cada una d'elles. Primer serà aquest diumenge a la mitja marató del Prat, una setmana següent serà a la Cursa de Sant Boi que col·laborem des del Club Evolutrion, i la següent setmana serà a la Marató de Barcelona.\nSempre m'han agradat els colors més estrambòtics, que no se'ls posa massa gent però que a la vegada són atractius. Aquest cop em vaig decantar per les Mizuno Wave Elixir 7, unes bambes molt còmodes i que quan les utilitzes el peu s'ancla sense problema. A més, són molt ràpides comparades amb les d'entrenament, cosa normal quan pesen molt menys i són mixtes.\nAmb l'entrenament d'avui, de 30 i pico kilòmetres, semblava que portés molt poca cosa als peus. Comparant amb les que utilitzo diàriament, em permeten sentir d'una manera més clara el terreny que trepitjo, i no es carguen gens els peus ni turmells. En resum, una magnífica elecció per encara les fites que s'apropen!! Proveu-les si podeu :)\nAra més que mai toca acabar de donar els últims retocs als entrenaments i posar el cos a punt per arribar en forma a les competicions i buscar els resultats que porto perseguint des d'inicis de temporada.\nPublicat per Pau Capell Gil a 23:55\nEtiquetes de comentaris: Club Evolutrion, Cursa de Sant Boi de Llobregat, Marató de Barcelona, Mizuno Wave Elixir 7