Elefants, paraigües i gerres de cervesa – Privilegis de l'intrús\nElefants, paraigües i gerres de cervesa\nTrad. Olivia de Miguel\nA ben pocs escriptors se’ls pot aplicar el binomi d’innocència i saviesa amb la mateixa rotunditat que a Gilbert Keith Chesterton. Aquest àngel voluminós, de rialla sonora i moviments maldestres, fou autor d’exaltades biografies —tan generoses i enfervorides com encertades de juí— en què solia citar de memòria, de novel·les on els personatges són una excusa per destapar un torrent d’idees, a més de poemes èpics singulars i enardits que els soldats anglesos recitaven en les dues guerres mundials. Polemista irreductible i obsessiu —quasi impossible de doblegar— amb una llarga trajectòria d’articulista incapaç de deixar-se cap tema al calaix: quan desplega els seus sorprenents i vigorosos arguments, a banda d’enlluernar-nos, ens encomana un estat d’ànim esponjós, com de xiquet gran. Certa aura de llegenda envolta les inicials G K C, unes sigles que funcionen com una mena de marca. “Si no és net, almenys que siga decoratiu”, digué la seua dona Frances mentre li ajustava un barret i una capa immortals que el convertien en un personatge únic en balancejar la seua silueta de plantígrad per les redaccions de Fleet Street.\nDavant les pàgines de G. K. Chesterton fa la impressió d’estar, si fa no fa, a dos pams de la realitat i alhora d’assistir a uns conflictes desplegats des de l’angle més intel·ligent i terrenal: un autor fidel a un ideari en què el camí de la veritat és alhora el més simple i el més insòlit, amb una vida dedicada a formular innombrables ensenyances que sempre duien el segell de la paradoxa chestertoniana. Aquesta habilitat per enfocar una qüestió des de la perspectiva més inesperada, d’unificar filosofia i diversió, atragué caràcters ben allunyats i incompatibles. Per a Graham Green, Evelyn Waugh, C. S. Lewis i Dorothy Sayers —tots ells, com Chesterton, conversos al catolicisme— no hi ha hagut ningú com ell que defensara la religió amb un esperit tan aventurer. A Kafka li agradava la trama anàrquica, la lluita del bé contra el mal en L’home que fou dijous. El Napoleó de Notting Hill captivà al líder irlandés Michael Collins, i Gandhi o Joan Pau I admeteren que Chesterton era un autor a qui acudien sovint.\nTot i reconéixer el costat menys amable de l’època victoriana — paper pintat a les parets, hipocresia i individualisme exacerbat—, Chesterton es defineix com un fill orgullós d’aquest període tan fàcil de satiritzar. Un temps que jutja de cordialitat jovial i d’una elegància quasi aristocràtica en la conversa. Des d’aquesta convicció —d’excèntric amant dels dogmes vells i els contes de fades— hem d’abordar l’Autobiografia que escriví poc abans de morir, una obra que no es troba entre les millors de l’autor, construïda a pedaços i digressions en el seu estil més pur ja que qualsevol anècdota es ramifica sense aturador. Això sí, és una bona mostra d’un assagisme que pretén fusionar humor i sentit comú, una confluència on Dickens és el model idolatrat perquè representa un escriptor que poden entendre “fins i tot els erudits”.\nUn teatre de titelles que construí son pare quan Chesterton era menut és el símbol de la felicitat i dels valors a què sempre cal retornar. L’adolescència informe i l’atracció pel nihilisme el posaren en guàrdia davant les trampes dels escèptics. Chesterton s’aferra —més que a una visió optimista— al concepte de gratitud cristiana: encara que la majoria de lectors veié el llibre Ortodòxia com una més de les seues provocacions, en el fons anunciava l’adhesió innegociable al catolicisme. En una de les múltiples conferències que el feren famós —un autèntic i bregat showman— començà dient que si havia costat 1.800 anys construir la seua religió, destruir la del senyor Shaw no el duria més enllà de vint minuts. Després de menjar-se un bistec gegantí i d’acabar-se el vi que duia a la maleta entre papers rebregats, era el moment oportú de contestar les carregades de l’autor irlandés. Vegetarià, socialista i d’obsessions puritanes, segons Chesterton en aquest garbuix indigerible es troba la causa que Shaw mai haguera comprés Shakespeare. En canvi, per a Shaw, un quadrúpede catòlic perillós i retrògrad amenaçava el Regne Unit: el Chesterbelloc.\nHilaire Belloc fou un catòlic extremat, de postulats encesos. La bonhomia i placidesa de Chesterton feren que hi trobara el seu complement ideal. Junts escriviren un pamflet contra la plutocràcia que comprimia el sistema de partits anglés, i les teories “distributistes” de Belloc en L’estat servil facilitaren a Chesterton una ideologia que marcava distàncies amb el socialisme i el capitalisme. Ara bé, enmig de totes aquestes reflexions distorsionades, és quasi més confortant i accessible aquella narració —La taverna errant— en què salvar l’últim tonell de rom d’Anglaterra es converteix en una aposta decidida per la llibertat.\nLa discussió i la controvèrsia eren el seu mitjà natural. Antiimperialista, partidari dels bóers o de les aspiracions irlandeses, no li faltaren detractors a qui haver de respondre: sense dubte, un dels seus esports favorits. Una de les seues secretàries afirmà que mentre Chesterton li dictava un article, n’escrivia un altre al mateix temps sense perdre’s en cap dels dos escrits. Les pàgines que dedica en aquesta Autobiografia a la corrupció, als “ateus tediosos” o al decadentisme demostren fins on podia arribar l’autor en els seus escrits de prosa hipertensa.\nUn altre irlandés, el pare O’Connor, fou una de les persones que més l’influïren perquè es convertira al catolicisme, i per ser el tipus enginyós, atret per misteris i malsons que inspirà el seu popular detectiu. Borges —un dels seus lectors més devots— arriba a revelar-nos, amb el cor trencat, que troba més estimulants els volantins filosòfics i irracionals del pare Brown a l’hora de resoldre un cas que no el gust pel microscopi i l’anàlisi de cendres de Sherlock Holmes.\nMalgrat la inversemblança d’algunes propostes, Chesterton és un autor que et fa anar al llit amb un somriure obligat. Segons Josep Pla és d’un mal gust deliciós que desfà les cares més llargues. Davant un auditori que no coneixia el tema de la xarrada, Chesterton els comunicà que podia parlar tant d’elefants com de paraigües i tot seguit impartir una conferència memorable. El dring de cascavells de la prosa de Sagarra el descriu com una morsa franciscana, “un clown inflat i sublim amb tot el fetge ple de pedres de catedral gòtica”. Si el ser humà és capaç de grans projectes però no de controlar els esclats de mal humor, cal reconéixer que una de les possibles solucions es diu Chesterton.\nPosdata, 9 gener 2004\nTags: Acantilado Chesterton memòries\n← Els exilis d’Emili Gómez Nadal\nUn afrancesat a Charing Cross →


Gelasi II - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nPer a altres significats, vegeu «Gelasi II de Cesarea».\n1060 ↔ setembre 1064\n29 gener 1119 (47/57 anys)\n31 gener 1118 – 29 gener 1119 (Gregorià)\n← Pasqual II – Calixt II →\n24 gener 1118 (Gregorià) – 28 gener 1119 (Gregorià)\nsant Gelasi II\nLàpida en memòria de la consagració de Gelasi II (Roma, S. Sebastiano al Palatino)\nGelasi II —de nom Giovanni Coniulo— (Gaeta, ? -Cluny, 28 de gener de 1119) va ser papa de Roma del 1118 al 1119. Procedent d'una família noble, va iniciar la seva carrera a l'Església com a monjo a l'Abadia de Montecassino, on va romandre fins que Urbà II el va nomenar diaca de Santa Maria a Cosmedir, posició des de la qual va exercir com a canceller fins a la seva elecció el 24 de gener de 1118.\nLa seva elecció va provocar que Cencio Frangipani, representant de l'emperador Enric V, intentant tornar a la pràctica anterior d'influir en l'elecció dels pontificis, raptés Gelasi i el mantingués empresonat fins que un aixecament popular li va permetre ser alliberat.\nAixò va fer que Enric V es dirigís a Roma, cosa que va provocar la fugida del Papa, que va trobar refugi en la seva ciutat natal, mentre que l'emperador, negant-se a reconèixer-lo, va fer nomenar papa el portuguès Maurici, arquebisbe de Braga, que va prendre el nom de Gregori VIII.\nEn el seu refugi de Gaeta, el papa Gelasi va ser consagrat pontifici el 10 de març del 1118, prenent com a primera ordre l'excomunió d'Enric V i de l'antipapa Gregori VIII.\nEl juliol, amb ajuda normanda i aprofitant que l'emperador havia tornat a Alemanya, Gelasi va intentar tornar a Roma, on es va trobar de nou amb Fragipani, que el va exiliar a França, on va presidir un sínode a Viena. La seva pretensió de reunir un concili va ser avortada per la seva mort a Cluny el gener de 1119, on fou enterrat a l'abadia.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Gelasi II\nPasqual II Papa\n1118 - 1119 Succeït per:\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Gelasi_II&oldid=27604751»


154/20 – JU. INFORMACIONS PERSONAL LABORAL\n1 diciembre, 2020 by Jose Luis Perez Rodriguez\nINFORMACIONS PERSONAL LABORAL DEP. JUSTÍCIA\nL’Administració ens ha comunicat que l’adjudicació definitiva i l’afectació dels/de les treballadors/es desplaçats/des es produirà el dia 17 de desembre d’enguany. Amb la qual cosa abans d’aquest dia tots el personal interí afectat rebran una comunicació del Departament per la possible recol·locació. CCOO sempre hem demanat a l’Administració treballar y negociar criteris de recol·locació pel personal afectat pel concurs de canvi de destinació, però mai hem tingut cap resposta per part del Departament. En el mes de novembre de 2020 el Departament ens va convocar a una reunió merament informativa per comunicar-nos la recol·locació del personal interí afectat i malauradament, és possible que 2 treballadors es quedin desplaçats i sense feina. Una vegada més, el nostre Departament ignora els representants del personal treballador.\nCanvi d’horari de MFO de centres Penitenciaris\nCCOO us informem que ja tenim resposta de la subdirecció de tractament de centres penitenciaris (la podeu consultar en aquest enllaç). No accepten de cap de les maneres la proposta de compactació de les tardes i lliurament de un matí durant tot el any. CCOO creiem que és un col·lectiu essencial en primera línia d’intervenció directa i molt implicat en la seva feina; és per això que continuarem treballant explicant al Departament que son un pilar imprescindible per la reinserció social dels/de les interns/es.\nCCOO continuem proposant per aquest col·lectiu acumular les hores de les 2 tardes de estiu per una tarda més llarga i productiva per a tothom. Això és un ajustament horari que es podria incloure en els propers criteris de calendaris.\nCCOO demanem a l’Administració que entregui als/a les representants del personal treballador un llistat precís de les places PESCO (Places d’Estabilització i Consolidació) segons l’Acord de Govern GOV/156/2018, així com negociar el temari de les categories de l’oferta pública que es convocaran properament. CCOO creiem que el personal treballador afectat ha de disposar de tota la informació tan aviat com sigui possible per tal que es pugui preparar i organitzar la seva vida laboral.\nCCOO us informem que actualment s’han estat modificant, amb el Comitè Intercentres, els criteris de borsa de treball a petició del Departament per poder obrir borses parcials. És a dir, obrir convocatòries per categories separades en el moment que les llistes de candidats/tes estiguin esgotades.\nTriennis personal laboral\nCCOO us informem que al mes de novembre s’han d’haver fet efectives les retribucions del triennis sense afectació de discontinuïtat, fruit de l’acord signat per tots els sindicats de la CIVE, per a modificar l’aplicació de l’article 30, sobre antiguitat (vegeu el nostre CCOO INFORMA 111/20). Les retribucions seran retroactives al 28 de gener de 2020. Reviseu el vostre ATRI i la vostra nòmina del mes de novembre i si no esteu d’acord amb els imports percebuts haureu de presentar una Reclamació Prèvia Individual davant el propi Departament de Justícia.


El Vi de Menorca com a destí gastronòmic\nJornades tècniques a Menorca sobre l'illa com a destí gastronòmic\nL’Associació Fra Roger organitza unes jornades amb el consultor Jose María de Juan Alonso, de l’Associació Espanyola d’Enoturisme i membre de la World Food Travel Associaton\nJornades sobre la Menorca gastronòmica | Oskar Pérez\nConvertir l’experiència de visita als cellers menorquins com un dels elements que formin part del posicionament de Menorca com a destí gastronòmic. Aquest és un dels objectius que segons l’expert José Maria de Juan Alonso, consultor de projectes de formació i màrqueting per l’Associació Espanyola d’Enoturisme, integrada per més de 300 cellers i al mateix temps secretari de secretari d’Iter Vitis, (les rutes del vi promocionades pel Consell Europa) i membre de la World Food Travel Association, va apuntar a les jornades organitzades el passat cap de setmana a Maó i Alaior per l’Associació Gastronòmica Fra Roger. Una cita dedicada a reflexionar sobre la promoció exterior de la gastronomia menorquina i el producte de Menorca per tal d’aconseguir que la Illa pugui posicionar-se com un veritable destí per foodies.\nLa cita va tenir dos escenaris de celebració diferents a la seu de l’Institut d’Estudis Menorquins i a la finca Ses Quarterades d’Alaior on van acompanyar a José Maria de Juan Alonso un grup d’experts i professionals diferents del sector, per poder aportar la seva opinió sobre quin és el moment actual del producte menorquí i de la gastronomia.\nPrecisament l’ampli coneixement del consultor convidat sobre el mon del vi, propiciaven pensar també en el Vi de la Terra Illa de Menorca com un dels actors principals a formar part dins d’aquest itinerari. En aquest sentit, José Maria de Juan Alonso va recomanar començar per generar el que ell anomena visitabilitat del producte i del destí. “El turista amb motivació gastronòmica vol visitar, entre d’altres coses, els cellers perquè li expliquin tot el procés que ha acompanyat aquella elaboració, vol poder conèixer si pot ser al seu propietari i tantes altres coses que podeu imaginar-vos. Però cal poder preparar aquesta oferta i alinear tot aquest producte amb el mercat” afirmava aquest expert. Com deia ell, emocionar abans d’alimentar.\nValorització del sumiller\nLa jornada d’Alaior va reunir vint-i-un experts i professionals relacionats amb la gastronomia, la restauració, l’hoteleria, la pagesia o la comunicació com el prestigiós consultor i crític gastronòmic Borja Matoses, l’historiador menorquí i president del Consell Assessor de Fra Roger, Adolf Méndez, els xef Koldo Royo i Tomas Cano o el president de l’Associació de Restauradors de Menorca, José Bosch. Una taula diversa on es va parlar del bon moment que viu el producte local, dels esforços que s’estaven fent en tots els sentits tant des dels productors, els elaboradors o l’administració amb la promoció del Made in Menorca i la seva fira Arrels però que calia coordinar tot aquest potencial.\nUna de les reflexions al voltant del món del vi la va protagonitzar precisament Borja Matoses a l’afirmar que detectava a nivell mundial, una tendència que estava arribant a la gastronomia amb la revalorització de la sala als restaurants, amb la demanda insatisfeta per part del clients que el puguin assistir professionals altament qualificats com els baristes, els cafeters o precisament la figura dels sumillers. Aquest fet va generar una certa incertesa en el sentit que la realitat de l’illa amb una temporada alta tant curta, feia molt difícil poder comptabilitzar aquest nivell d’exigència, justament un dels cavalls de batalla del sector de la restauració. A la finalització de la jornada, el compromís de l’Associació Fra Roger va ser fer públic en breu un informe de conclusions sobre quin hauria de ser el camí que cal recórrer per poder arribar a fer de Menorca un veritable destí gastronòmic.


Instal·lacions Energia Solar tèrmica - Efasol\nUtilitza l’energia del sol per escalfar l’aigua de casa vostra!\nDissenyem i instal·lem sistemes d'aigua calenta d'energia solar tèrmica.\nQuè es l’energia solar tèrmica?\nLa energia solar tèrmica consisteix en l’aprofitament dels raigs solars mitjançant captadors solars tèrmics.\nEls captadors absorbeixen la radiació solar i la converteixen en energia calorífica.\nCom funciona un captador solar?\nUn captador solar conté un sistema de canonades internes, els raigs solars entren al captador solar a través del vidre i incideixen en aquest sistema de canonades on s’escalfa l’aigua que circula per ell gràcies a l’efecte hivernacle.\nLa principal aplicació d’una instal•lació solar tèrmica és la de producció d’aigua calenta sanitària ( A.C.S ).\nTambé és utilitzada per escalfar piscines i en menys casos per ajudar en la calefacció.\nI com funciona una instal·lació solar tèrmica?\nUna instal·lació solar tèrmica està formada per 4 elements bàsics :\nCaptador solar tèrmic\nDipòsit acumulador (Solar )\nQuan la temperatura de l’acumulador solar sigui més baixa que la temperatura dels captadors solars el termòstat diferencial accionarà la bomba solar fent circular l’aigua per dintre els captadors solars, d’aquesta manera s’escalfarà l’aigua del dipòsit solar ( l’aigua que circula pel circuit solar no és la mateixa que està continguda en el dipòsit solar).\nQuan obrim una aixeta d’aigua calenta en l’habitatge, l’aigua continguda en el dipòsit solar passarà per la caldera i aquesta acabarà d’escalfar l’aigua fins a 45ºC.\nVal la pena instal·lar Captadors solars tèrmics a la Catalunya central on la majoria dels dies d’hivern hi ha boira?\nI tant! La temperatura de l’aigua que ens arriba de la xarxa als mesos d’hivern ronda els 9ºC. Per poc que surti el sol pre-escalfarà aquesta aigua fins el 15-20ºC llavors la caldera només ha d’escalfar dels 20 als 45ºC ( la caldera aportarà 25ºC extres) si no tinguéssim Captadors solars tèrmics la caldera hauria d’aportar 36ºC extres.\nLa majoria de clients que disposen d’una instal·lació solar tèrmica paren la caldera durant els mesos de Maig a Setembre. A l’estiu els sistemes solars tèrmics arriben a escalfar l’aigua per sobre dels 60ºC, per tant tindrem aigua calenta sobradament acumulada, si tenim 1 o 2 dies de núvols com que tindrem aigua calenta acumulada pràcticament no notarem la diferència.\nQuan aporta una instal·lació solar tèrmica en un habitatge?\nA continuació es mostra una gràfica d’exemple on s’aprecia la demanda energètica d’A.C.S. ( aigua calenta sanitària ) versus la contribució feta per una instal·lació solar tèrmica.\nLa demanda energètica d’A.C.S correspon a un habitatge unifamiliar (4 persones ) situada al Bages .\nL’aportació solar correspon a 2 captadors solars tèrmics i un dipòsit acumulador de 300 Lts.\nÉs la meva caldera compatible amb una instal·lació solar tèrmica ?\nUna instal·lació solar tèrmica no afecta en cap cas a la caldera, sinó que s’hi adapta. L’instal•lador necessitarà saber quin tipus de caldera té ( Aigua calenta instantània, aigua calenta acumulada).\nEn el cas que vostè disposi d’una caldera que escalfa l’aigua calenta instantàniament aplicarem el següent esquema de principis:\nEn el cas que vostè disposi d’una caldera que escalfa l’aigua en un dipòsit acumulador aplicarem el següent esquema de principis:\nExisteixen moltes més combinacions possibles per adaptar-nos a la seva instal•lació actual, per tant estudiarem el seu cas per saber quin sistema és el més adeqüat.\nÉs legal una instal·lació solar tèrmica ?\nL’últim real decret aprovat pel govern ha creat una gran confusió entre la població, la llei en concret es tracta del real decret RD900/2015. Aquest decret llei no té en compte les instal•lacions d’energia solar tèrmica sinó que afecta únicament a les instal·lacions solars fotovoltaiques d’autoconsum.\nÉs més, el nou codi tècnic de l’edificació (CTE HE4) obliga a instal•lar captadors solars tèrmics en els edificis de nova construcció i/o en la rehabilitació dels existents.\nQuin estalvi suposa una instal·lació solar tèrmica ?\nS’estipula un estalvi d’un 60%\nTàrifa Solar Tèrmica


El teatre d'objectes de Los Santos, a l'Antic Teatre | Barcelona Cultura\nEl teatre d'objectes de Los Santos, a l'Antic Teatre\nCirc contemporani i teatre es combinen en un espectacle on els objectes són tan protagonistes com el talent dels dos actors de la companyia Los Santos. Veniu a veure'ls qualsevol dimarts de maig a l'Antic Teatre i riureu de valent.\nLa companyia Los Santos està formada per Claudio Inferno i Eleazar Fanjul, que van coincidir l'any 2011 a Barcelona i, des d'aleshores, van començar a treballar plegats fins a desenvolupar un llenguatge escènic personal i propi on el gest i la comicitat són factors destacats.\nAmb aquests elements han creat un espectacle sobre una ciutat plena d'habitatges buits. En un d'aquests habitatges, una casa que fa temps era la residència d'una vella dama, viuen dos homes. Estan envoltats d'olor a humitat, de vells objectes que recorden un luxe passat i també, de molts esperits que habiten aquests objectes i que són un recordatori de la història de la casa.\nL'edifici és, gairebé, a punt de caure, igual que el sentit comú d'uns protagonistes que utilitzen els objectes que van trobant per la casa com a material per als seus números de circ. I és que veureu com uns gots o unes ampolles poden servir, per exemple, per interpretar una peça musical, però també per fer una passejada per sobre una taula o per intentar mil i un equilibris sorprenents.\nDirigeix la proposta un artista de circ d'origen danès que hem vist actuar moltes vegades a Barcelona amb els seus propis espectacles, Karl Stets. L'hem vist treballar sovint amb cordes, però també amb titelles i amb malabars.\nAra, coordina dos artistes amb tanta habilitat per a l'humor com per als equilibris i els malabarismes, elements amb els que creen un espectacle divertit i diferent que lliga el millor de dos mons: el circ i el teatre.\nDies: Dimarts, 10, 17, 24 i 31 de maig, a les 21 h\nAquesta informació ha estat publicada el 9-5-2016


Sant Jeroni, a Montserrat – El mussol d'Aqualata\nSant Jeroni, a Montserrat\nPosted on 13 gener 2019 6 Juliol 2021 by Ricard Aldea\nAhir vaig pujar a Sant Jeroni. Tan pròxim al massís de Montserrat bona part de la meva vida i tan poques vegades com he caminat per ell. Potser és per això que ahir vaig decidir anar-hi, davant l’alternativa de passar-me el dia sol a casa. Escollir Sant Jeroni com a destí té a veure sens dubte amb els molts anys que feia que no pujava.\nEl primer cop que vaig ser-hi anava d’excursió amb companys de l’institut. La va organitzar un mossèn molt trempat que ens donava religió. No recordo com es deia, però sí que s’arromangava la falda de la sotana i jugava a futbol amb nosaltres al pati. Jo devia tenir catorze o quinze anys i els trens eren de fusta. També era el primer cop que agafava un aeri.\nHavien passat cinc o sis anys quan hi vaig tornar amb la colla amb què sortia. Jo n’era el responsable, el qui la guiava, com sempre que anàvem a la muntanya. A Montserrat hi vam arribar amb tren i aeri, també aquest cop. Ningú de nosaltres tenia cotxe encara. Recordo que aquell dia va caure una nevada suau, just per emblanquinar les roques durant una estona.\nNo n’estic segur, però em penso que a Sant Jeroni no hi he pujat mai més, des d’aleshores. Per això em feia gràcia repetir l’experiència i ahir era un bon dia per a fer-ho per les circumstàncies que hi concorrien. Així que, deixant de banda el fred que ha estat fent aquests dies, vaig prendre la decisió i vaig preparar la sortida consultant la previsió del temps i l’itinerari que més s’esqueia a la meva edat i condició física.\nHi ha diverses possibilitats. Des del Monestir, s’hi pot anar pel Camí Vell, que arrenca amb les Escales dels Pobres, i salva en 4 km d’ascens pronunciat i permanent els 600 m de desnivell fins al cim. Massa dret per a mi, massa desnivell en massa poca estona. Anar fins a Sant Miquel i l’estació superior del funicular de Sant Joan per accedir-hi a través del Camí Nou, allarga el recorregut sensiblement encara que suavitza l’ascens, en dilatar-lo. El desnivell, que òbviament no varia, continua sent massa per a mi i la meva condició.\nLa decisió presa finalment ha consistit a agafar el funicular de Sant Joan i començar a caminar a la sortida de l’estació superior i, després de fer el cim, fer el descens fins al Monestir pel camí del Pla dels Ocells i les Escales dels Pobres. Anada i tornada són dos camins ben diferenciats i molt bonics: un discorre a mitjana alçada, vorejant parets conglomerades de formes capricioses. L’altre s’embosca resseguint el Torrent de Santa Maria, sempre ombrívol. I angost fins a arribar al Pla dels Ocells, on s’eixampla una mica. Després, arribant al Monestir, es fa estret i profund, com un cop de destral que un ésser mitològic enfurismat hauria descarregat contra gegants de pedra.\nFet així, el desnivell és de 330 m, bona part del qual concentrat en l’últim km i mig de pujada. Essent l’alternativa més assequible al meu estat, no ha deixat de ser dura. Efectivament, he de confessar que el darrer km ha estat un vertader suplici i que he hagut d’aturar-me un munt de vegades a recuperar l’alè i a deixar que les cames es refessin.\nMolta gent ha pujat a Sant Jeroni ahir. Quan jo hi he sigut, al cim he trobat uns quants caminaries. I també corredors, que n’hi ha molts arreu de la muntanya. Alguns van amb els seus gossos, que també arriben amb un pam de llengua fora. La majoria són gent jove, esportista i preparada. D’altres, matrimonis i parelles no tan joves, que hi van més tranquils, a fer vida sana i prou. I també he vist uns pocs com jo i fins i tot algun de més gran que arribaven als últims metres com podien, a còpia de voluntat i sacrifici.\nMalgrat la massificació i l’atractiu turístic de la muntanya, que sembla que banalitzi tot el que la concerneix, la pujada a Sant Jeroni no és fàcil sinó exigent. Per això no entenc que ningú pugui escriure en una ressenya, com he vist quan cercava documentació, que ha pujat al punt més alt del massís tan tranquil·lament, acompanyat dels seus pares de més de 70 anys, pel Camí Vell per més que estigui molt condicionat amb escales i baranes i trams pavimentats. El desnivell és molt fort i el pendent molt dret i jo he vist ahir al llarg de tot el meu descens, gent ben jove que pujava esbufegant.\nEntrada anteriorAgrair la ineficàcia\nSegüent entradaEstudi en lila, de Maria-Antònia Oliver\nUn pensament sobre “Sant Jeroni, a Montserrat”\nXavi\t 13 gener 201919:43\t Respon\nBonica excursió! Montserrat sempre és una bon destí, però amb mi no comptis més enllà del funi, ja arribo esgotat de la pujada del port a Gràcia, com per pujar a Sant Jeroni 🙂 L’ultima muntanya que vaig fer va ser el Pedra i d’això fa anys, ara no passaria del Estasen.


La residència dels Pallaresos ha passat a estart intervinguda per la Generalitat.\nLa consellera Alba Vergés ha precisat que 122 residències es troben en una situació «complexa» per falta de personal, material de protecció i desinfecció\nActualitzada 22/04/2020 a les 15:35\nCatalunya té 25 residències de gent gran en «situació crítica», en algunes de les quals el Govern es planteja fins i tot canviar a les direccions, reubicar usuaris i realitzar-hi desinfeccions, i en cinc s'està elaborant un informe de salut pública per a dur a terme una intervenció directa.\nAixí ho ha donat a conèixer avui dimecres la consellera de Salut, Alba Vergés, en roda de premsa després de la reunió diària del Procicat, en la qual ha precisat que són 122 residències en les quals la situació és «complexa», per falta de personal, material de protecció i fa falta desinfecció.\nEn les últimes 24 hores, s'ha traslladat a 103 ancians de les seves residències habituals a altres àmbits d'atenció, que la consellera no ha precisat, per a ser més ben atesos, i 583 han tornat a viure amb els seus familiars en tota Catalunya.\nLes dades facilitades per la consellera indiquen que s'han fet un total de 23.771 proves PCR en les residències d'ancians de Catalunya, de les quals gairebé la meitat -10.600-, entre els dies 14 i 19 d'abril passats.\nSalut ha delegat en 18 persones de l'administració catalana per a controlar la situació en les residències de Catalunya, en coordinació amb l'Atenció Primària i Salut Pública.\nEn les residències d'ancians de Catalunya han mort des de l'inici de la pandèmia un total de 2.494 persones, segons dades del departament de Salut.\nD'altra banda, Vergés ha defensat la necessitat d'un garbellat de la població a través d'un passaport o una acreditació en el procés de desconfinamiento, per a protegir a tres col·lectius: les persones susceptibles d'emmalaltir, els ja infectats i les recuperades de la Covid-19.\n«Tenim un percentatge alt de persones susceptibles d'emmalaltir i un baix dels infectats», ha aclarit, per a afegir que «el risc de rebrot (de la malaltia) és alt».\nPer això, «cal controlar aquests rebrots» perquè no superin la capacitat assistencial de les unitats de cures intensives.\nAvui dia, hi ha 1.016 llits d'UCI ocupades de les 1.830 existents, la qual cosa suposa el 68% de la capacitat total, segons dades facilitades per la consellera, que ha admès que el sistema sanitari viu encara en «tensió» per l'epidèmia.\nL'Atenció Primària, per part seva, segueix l'estat de salut de 135.000 persones, de les quals 39.000 són positives de Covid-19 i altres 96.000 són sospitoses i contactes de casos positius.\nComenta el contingut : La Generalitat detecta 25 residències de gent gran en «situació crítica»


Trista xiulada a l'himne del veí La República\nTrista xiulada a l’himne del veí\nLa qüestió de la xiulada al Camp Nou no té res a veure ni amb la legitimitat ni amb la falta de respecte ni amb cap de les collonades que, […]\nRicard Biel 01/06/2015\nLa qüestió de la xiulada al Camp Nou no té res a veure ni amb la legitimitat ni amb la falta de respecte ni amb cap de les collonades que, per variar, previsiblement s’han anat repetint des d’allà, però també des d’aquí, i en aquest últim cas no només per part del botifleram, sinó també, i això és el més trist, per part de l’anomenat independentisme, que, com sempre, cau en el parany de molestar-se a respondre les cíniques parides del veí. I no és estrany que les respongui; no es estrany que s’entretingui en aquesta mena de coses estèrils per la mateixa raó que no és estrany que els catalanets, quaranta anys després de la mort de Franco, recorrin a la mateixa covardia d’entretenir-se xiulant en l’anonimat d’un camp de futbol allò que no tenen ni cervell ni pebrots per solucionar a les urnes catalanes votant qui cal votar, o tallant colls políticament i assaltant parlaments tal com es va assaltar la Bastilla.\nLa xiulada al Camp Nou a l’himne espanyol està més que justificada, i és un insult a qualsevol neurona sana haver de dir per què, i per això m’ho estalviaré. El problema ve quan contextualitzem les coses en el cas català i veiem que, darrera de la xiulada, tenint en compte l’historial del patètic i miserable comportament nacional dels catalans en els últims 40 anys, res no suposa cap avenç ni mig en allò que ens pugui dur a la llibertat, sinó tot el contrari: la xiulada no fa més que evidenciar que mentalment i, doncs, nacionalment, estem al mateix lloc de sempre. Si fa cinquanta anys l’anomenat catalanisme es desfogava contra la dictadura al camp de futbol i Franco va morir al llit, cinquanta anys després els catalans fan exactament el mateix, amb la diferència que ara és pitjor: ni Franco no està agonitzant al llit. La xiulada al Camp Nou no fa més que evidenciar que els catalans no tenen cap ni mitja intenció de rebelar-se contra Espanya més enllà d’agafar un xiulet i xiular d’amagatotis entre la massa contra Espanya. Després, au, a votar els inútils, els entabanadors de CiU, amb un president de la Generalitat que encara a hores d’ara implora patèticament a Espanya que mogui fitxa, perquè si no, ja veus què passa, que el poble s’esvera i demana la independència i tot; o bé, au, a votar els altres inútils, aquesta Esquerra amb un líder que d’entrada es proclama catòlic practicant, cosa per a mi suficient per invalidar-lo per a qualsevol cosa elevada en aquesta vida, i ja no diguem per a la política. El nivell d’hipocresia, el nivell de malaltia mental que es tradueix indefectiblement en tebiesa, en baix sostre vital, tot això que cal per ser catòlic practicant només pot que aportar arrogància sota la comèdia de la humilitat impostada, i, doncs, en allò que suposa pretendre que la política no és confrontació i que tot es pot solucionar sent amics i fins i tot bons germans. Com es veu, molt catòlica, la idea. Per cert, la cosa no us recorda essencialment a l’inútil d’en Pujol? I això, amb Espanya al davant. Ja m’explicaràs.\nLa xiulada a l’himne espanyol al Camp Nou va estar protagonitzada majoritàriament per catalans subnormalets que van anar de festa i xiulaven perquè els altres catalans subnormalets xiulaven, perquè quedava bé xiular gregàriament i sempre ve de gust desfogar-se, i després cap a caseta i demà serà un altre dia, un altre dia en què seguirem veient Tele5, llegirem la Vanguardia, o ni això, perquè ni llegir no sabem; la xiulada al Camp Nou va estar, en una part gens desestimable, protagonitzada per catalanets que a Barcelona han votat Ada Colau perquè estan molt indignats i són molt revolucionaris i per això fan la revolució a cop de xiulet, ni que siguin revolucionaris de cap de setmana quan hi ha futbol, curiosos revolucionaris proespanyols que xiulen contra l’himne espanyol; la xiulada al Camp Nou va estar majoritàriament protagonitzada per homínids que se senten molt bé enmig de la manada i no saben ni on tenen la mà dreta, ocupats com estan a fer cretines reverències als seus milionaris gladiadors del pantaló curt i samarreta de ratlles mentre uns i altres criden campeones, campeones, com es veu curiosament amb la llengua del veí, al qual xiulen així cal creure que no pas com a deferència, sinó perquè sembla que en català no existeix la traducció d’aital complexa expressió; la xiulada al Camp Nou va estar protagonitzada per un públic tan anormal que troba normal acceptar que el seu equip jugui una copa que s’anomena Copa del Rei (espanyol) mentre alhora xiula l’himne del país del qual és monarca el rei espanyol, en comptes de rebutjar jugar aquesta copa per estalviar-se la incongruència, i això per més que alguns catalans fal·laçment ho justifiquin dient que volen la copa però no el rei, cosa ben estranya, sobretot quan vam poder veure el capità de l’equip dels alegres xiuladors tustant efusivament i afectuosa el braç del rei dels espanyols en recollir la copa mentre, curiosament, els catalanets xiuladors, aleshores sí, aplaudien, cosa que va suposar una radiografia precisa del país de pallassos xitxarel·los indignes de ser respectats que tenim, que és en definitiva exactament el que passa, com és natural no se’ns respecta i no per res se’ns pixen i caguen a sobre, i espera’t perquè això no és res del que ens acabaran fent si continuem limitant-nos a aquestes divertides actituds xiuladores i performances diverses; la xiulada al Camp Nou va estar majoritàriament protagonitzada per catalans papanates que creuen mantenir llaços de germanor amb un poble, el basc, que naturalment passa olímpicament del poble català perquè l’últim que li interessa per a la seva butxaca és la llibertat dels catalans; la xiulada al Camp Nou va estar protagonitzada majoritàriament per catalans que confonien l’opressió espanyola sobre Catalunya amb la reialesa espanyola, i que si en comptes de tenir Espanya monarquia tingués república deixarien de xiular l’himne espanyol, tret naturalment que es posés de moda xiular la hipotètica república espanyola; la xiulada al Camp Nou no va fer més que ratificar per enèsima vegada que els catalans, per no fer enfadar més del compte l’amo espanyol, són incapaços de superar la reivindicació lúdica, infantils com són, a gust com es troben sent tutelats per Espanya, amants de l’eterna queixa ploramiques i per això al·lèrgics davant la idea de ser independents, amb el que suposa d’haver d’assumir la responsabilitat de les pròpies decisions; la xiulada al Camp Nou suposadament contra l’Estat espanyol va demostrar la ferma voluntat dels catalans de continuar presoners d’Espanya fins a l’eternitat; la xiulada al Camp Nou va demostrar la curtesa de mires espanyola en no adonar-se que la xiulada només era que més del mateix per part dels catalans, una altra mostra d’impotència, incapaç com es aquest poble d’anar més enllà d’agafar-se de la maneta, fer v baixes i monumentals xiulades en un camp de futbol; la xiulada al Camp Nou va demostrar l’estupidesa integral dels catalans en no adonar-se que l’ofensa dels espanyols per la xiulada rebuda els delata com un estat mindundi en no entendre Espanya que, tractant-se dels catalans, de fet ells, els espanyols, haurien de celebrar la xiulada al Camp Nou, perquè no va ser més que la prova del nou que al ramat català se’l té justament controlat. La xiulada monumental al Camp Nou va evidenciar un fet entranyable, i és que Espanya necessita Catalunya per esclafar-la i Catalunya necessita Espanya per ser esclafada. El de sempre, vaja.


Normalitat i bona coordinació durant el temporal\nNormalitat i bona coordinació durant el temporal de neu\nLa previsió és que durant les properes hores es mantingui la normalitat\nActualitzada 16/01/2017 a les 20:39\nGovern ha celebrat una nova reunió aquesta tarda, per valorar la situació de la neu i l’afectació que ha tingut al llarg de la jornada d’avui. Tot i els importants gruixos de neu caiguda, la jornada s’ha desenvolupat amb normalitat, i la sortida de les escoles s’ha produït sense cap incidència. Així mateix, la previsió per a demà és de normalitat i de mantenir la bona coordinació entre els diferents cossos per garantir una bona mobilitat.\nLa previsió és que durant les properes hores es mantingui la normalitat, tot i que hi haurà un descens de les temperatures que pot provocar que es formi gel. Per aquest motiu, els operaris del torn de nit del COEX treballaran durant la nit en prevenció, tirant sal per evitar que es formi el glaç. Pel que fa a la jornada escolar de demà, es mantindrà amb normalitat, i el transport escolar funcionarà amb un reforç per minimitzar els retards que es puguin ocasionar.\nActualment, el risc d’allaus es manté a nivell 5 a la zona Nord del país i a nivell 4 a la zona Sud, en previsió que pugui baixar. Així, durant la nit es treballarà en les zones de més risc d’allau i està previst fer voladures controlades a les 20.30 hores a l’allau d’Arinsal, a les 22.30 hores i a les 5 hores a l’allau de Soldeu, i a les 6 hores a Arcalís.\nPel que fa a l’estat de les carreteres, l’accés a França continua tallat a causa del tancament del túnel de Pimorent. Així mateix, segueixen tallades la carretera de Montaup, els accessos a Arcalís a partir de Sorteny i el Port d’Envalira a l’alçada del refugi. Els equipaments especials són necessaris a partir de Canillo, Ordino i Erts.\nEl Govern demana la col·laboració de tota la ciutadania i recorda la necessitat de desplaçar-se amb els equipaments especials i d’evitar els desplaçaments innecessaris. Es recomana als vianants que vigilin amb el terra gelat, però també amb la neu que podria caure de les teulades durant el desgel. Igualment, als propietaris dels edificis se’ls demana que extremin les mesures de neteja de neu en els accessos dels edificis i a les teulades.


Com Ajudar-Nos – Carisma\nAjudar a altres persones redueix l’estrès, t’apropa a la comunitat, et fa conèixer gent i fer nous amics, aprendre noves habilitats, i sobretot, t’ajuda a ÉSSER FELIÇ (el voluntariat i els seus sorprenents beneficis). Aquí trobaràs algunes de les formes en les que ens pots ajudar:\nPer nomès 20€ a l’any pots formar part de l’associació CARISMA, et donarà la satisfacció de saber que estàs ajudant a altres persones, encara que no tinguis temps o la disponibilitat d’ajudar com a voluntari.\nFes donació a les nostres botigues\nSempre necessitem articles de bona qualitat per vendre a les nostres botigues. Així que, si ja no necessites alguna cosa, NO LA LLENCIS! Dóna els articles que ja no necessites a les nostres botigues benèfiques. Nosaltres podem fins i tot recollir mobles de grans dimensions.\nAcceptem tot tipus d’articles que s’han fet servir (mobles, roba, joies, objectes de decoració, llibres, videojocs i moltes més coses), sempre que segueixen estant en bones condicions i es puguin reutilitzar.\nEt necessitem ! nomès són necessàries unes poques hores al mes, en un ambient agradable i entretingut. A continuació trobaràs algunes de les formes en les que pots donar-nos una mà:\nEn la botiga:\nCol·locant els articles per a exposició\nDes de casa teva:\nGestionant els rebuts de la caixa registradora.\nAjudant a mantenir actualitzat els nostres continguts a Internet, xarxes socials (Instagram) en diferents idiomes.\nElaborant fulls informatius.\nDistribuint informació i/o fullets informatius.\nCol·laboració en exhibicions i esdeveniments locals.\nPer donar-nos o ser voluntari, poseu-vos en contacte amb nosaltres a la botiga de La Massana:\nTel:+376 346 244\nVisita: La nostra botiga a la Massana a l’edifici del Comú


Vilafranca no pot acabar la urbanització de la llosa fins que Adif concreti com serà l'estació | RTVVilafranca\nVilafranca no pot acabar la urbanització de la llosa fins que Adif concreti com serà l’estació\nPere Regull ha recordat que en aquests moments l’estació de Vilafranca té un caràcter de provisionalitat que és inacceptable per a una capital de comarca i en ple segle XXI.\nCoincidint amb l’inici de les obres a la plaça de la Creu de Santa Digna, l’alcalde ha lamentat que en aquests moments tot i les reiterades demandes fetes des de l’Ajuntament, Adif no ha fet cap proposta ni ha presentat cap projecte de com ha de ser l’estació definitiva de Vilafranca. Davant d’aquesta situació, Regull ha recordat que no es pot tirar endavant des de l’Ajuntament cap projecte d’urbanització d’aquella zona.\nRegull ha recordat que fa més de 10 anys que Vilafranca espera que es pugui resoldre el tema del pas del tren per dins de la vila amb el soterrament, la cobertura total de les vies i la posterior urbanització de la llosa. Un tema que no depèn únicament de la voluntat de l’Ajuntament, sinó que està totalment lligat a les accions que ha d’acabar de fer Adif.\nDavant d’aquesta situació, Regull ha recordat que des de l’Ajuntament són contraris a facilitar el pas de corredor mediterrani i el seu ús per els trens de mercaderies, sense que abans es doni solució a les qüestions pendents a Vilafranca.\nOn sembla que sí podria haver-hi alguna solució és a allargar les vies mortes de l’estació de Vilafranca. En aquests sentit Regull comenta que s’està en converses amb Adif Barcelona per tal de donar compliment el que es preveia en el conveni que es va signar l’any 2004. Donant més metres a les vies mortes, s’aconseguiria que dormissin a Vilafranca els trens que venen des de Bellaterra i també els de la zona de Tarragona.\nNo tant positives son les sensacions quan es tracta de parlar amb Adif a Madrid. Des de l’Ajuntament diuen no haver rebut resposta ni sobre les demandes de cobertura de les vies fins el pont de Moja ni a la de la ubicació de l’intercanviador que es proposa des de Tarragona, Reus i Vilafranca. Regull denunciava que no és que les respostes siguin negatives al que es planteja des de Vilafranca, sinó què directament no hi ha cap resposta.\ncobertura, estació, llosa cobertura, obres, Pere Regull\nL’OAC de l’Ajuntament de Vilafranca creixerà en 100m2 quan finalitzin les obres que s’hi fan\nVilafranca celebrarà a mitjans de desembre la 354a edició de la Fira del Gall\nLa pista d'skate de Sant Sadurní entrarà en servei al gener, una mica més tard del previst\n04/12/18Aquest dissabte s’ha celebrat la primera Fira per la República a Vilafranca\n03/12/18Una festa “rave” al polígon de Can Bas ha generat molèsties als veïns\nHoquei: Patí Vilafranca - Arenys


Els independentistes clamen contra la «censura» del TC\n«No podem convertir la Mesa en un òrgan que limiti la llibertat d'expressió», diu Torrent\nEls membres de JxCat es neguen a rebre la notificació i la CUP crida a la desobediència\nBarcelona / Madrid - Dijous, 10/10/2019 | Actualitzada 20/10/2019 - 02:17\nEls independentistes clamen contra la «censura» del Tribunal Constitucional i el Govern espanyol. JxCat, ERC i la CUP consideren un intent de limitar la llibertat d’expressió la decisió del TC d’admetre a tràmit els incidents d’execució de sentència presentats per l’Executiu de Pedro Sánchez per suspendre les últimes resolucions del Parlament a favor de l’autodeterminació i reprovar el Rei.\n«Al Parlament s’ha de poder parlar de tot el que interessa a la ciutadania no només del que li agrada al govern espanyol», ha apuntat el president del Parlament, Roger Torrent, assenyalant que continuaran defensant la llibertat d’expressió dels diputats. L’alt tribunal, com va demanar l’Executiu, ha «notificat personalment» la seva decisió a Torrent, al secretari general, Xavier Muro, i als membres de la Mesa Josep Costa, Joan García, Eusebi Campdepadrós, David Pérez, Laura Vílchez i Adriana Delgado. A tots ells «se’ls adverteix de la seva obligació d’impedir o paralitzar qualsevol iniciativa que suposi ignorar o eludir la suspensió acordada, advertint-los de les eventuals responsabilitats, incloent-hi la penal, en què poguessin incórrer». Hi va haver advertències similars a la Mesa del Parlament, quan el presidia Carme Forcadell, i al mateix Torrent, a l’admetre’s el recurs contra la llei que permetia la investidura a distància del fugit Carles Puigdemont. Amb l’advertència del Constitucional, si segueixen endavant amb les tramitació d’aquestes resolucions, s’arrisquen a ser imputats per un delicte de desobediència.\nCosta i Campdepadrós, els representants de JxCat a la Mesa del Parlament, han comunicat al funcionari que portava la notificació «il·legítima» que no la recollirien ni la firmarien. «Ningú nega el dret del TC d’anul·lar les resolucions del Parlament, però no té dret a la censura prèvia», ha comentat Costa. «El que ens notifica el TC no és a cap llei, sinó que es desprèn la petició del Govern espanyol, en els termes que es va inventar el Govern anterior i que ha heretat aquest».\nCensura és el terme que han utilitzat tots els representants de les forces independentistes del Parlament. «Si obrim la porta a la censura, sabem on comencem però no com acabem. No podem convertir la Mesa en un òrgan que limiti la llibertat d’expressió», ha sentenciat Torrent. El president del Parlament ha carregat contra el PSOE. «Sánchez té la mateixa consideració pel parlamentarisme que Rajoy», ha assegurat, instant el president espanyol en funcions a fer política en comptes de censurar el que s’opina al Parlament. «Aquí no es pot parlar sobre la monarquia, però hi ha altres Parlaments en què es pot demanar que s’apliqui el 155 a Catalunya i, és més, compten amb el vot del PSOE».\nOferta cupera per entrar a la Mesa\nLa CUP, que va presentar la moció reprovatòria contra Felip VI, es posa a disposició de la Mesa per entrar-hi i assumir «les responsabilitats que facin falta». «Si és necessari tornar a reprovar el Rei o ratificar el dret a l’autodeterminació [...] no ens condicionarà en res el requeriment del TC, al contrari», ha advertit Maria Sirvent. La diputada anticapitalista ha cridat a la mobilització i la desobediència, «no només davant les amenaces del TC sinó també del cap de la Guàrdia Civil a Catalunya que torna a amenaçar d’aplicar la violència contra un poble que defensa els seus drets» i davant una sentència condemnatòria del Suprem per l’1-O. «Entre les seves amenaces i la defensa dels nostres drets tenim clar el que decidirem».\nTemes: Roger Torrent Junts per Catalunya Tribunal Constitucional Catalunya CUP ERC


Cafemn Illa de Rodes 2017-2018: Conducció a peu: Terrades i Sant Llorenç de la Muga\nConducció a peu: Terrades i Sant Llorenç de la Muga\nAhir dijous vàrem fer els segons guiatges de conducció a peu. Uns companys guiaven de Terrades a Sant Llorenç de la Muga passant per l’ermita de Santa Magdalena i els altres van seguir la ruta de Sant Llorenç a Terrades.\nSobre les 10h ens vam posar a caminar, (una fred que semblava que estaves al pol nord), al cap d’uns 20 min va començar la festa de pujada a l’ermita per un corriol amb arbres caiguts pel tornado de fa unes setmanes i pedres caigudes de la pedrera que ens vàrem trobar a dalt. Un cop arriats a l’ermita els guies ens van explicar anècdotes de l’ermita i el pantà mentres esmorzàvem i recuperàvem forces de la pujada. Una de les coses que em va agradar va se poder tocar la campana de l’ermita.\nQuan estàvem baixant ja, com que encara feia fred, els guies ens van proposar una cosa que com a guia de veritat és arriscat si portes gent que va fluixa o insegura per la muntanya, corre, ens van proposar corre tota la baixada pel mig del corriol que hi havia pel mig del bosc, com que en aquest cas érem companys i ja sabem més o menys els límits de cada un de nosaltres els que els hi agrada la marxa van passar a davant per no adalentar malament als companys i provocar accidents i els qui van fluixos de turmells com jo o més insegurs al darrere, he de reconèixer que la baixada va ser molt divertida tot i que amb la humitat que hi van haver unes patinades que van aparèixer del no res. Un cop a la pista vam continuar per un corriol que enganxava pel mig dels arbres trencats. Un cop a Sant Llorenç van tancar el seu guiatge i mentre fèiem una mossegada van començar els altres companys.\nEl segon guiatge ja va començar amb 260 escalons més uns 70 de la Torre dels Moros (una tocada de nassos però mot xulo). Va ser majoritàriament baixada amb alguna pujadeta de mala mort però com que a les baixades i pujades et trobaves bassals per la pluja no va ser per tant. Quan ja estàvem a la meitat de la tornada va haver-hi una bassa on em va fer la punyeta i el peu em va fallar i em va donar vacances, la conseqüència va ser que vaig fer de waling dead fins al bus amb els bastons que m’ajudava. En resum, un dia més a l’oficina plena d’aventures i anècdotes per explicar a casa i uns bons aprenentatges que mai van malament per la vida d’un guia.


PUBLICADA LA INSTRUCCIÓ 5/2020 DE LA SMPRAV: RECUPEREM ELS PERMISOS – agrupaciopresons2\nAvui s’ha publicat la Instrucció 5/2020 de la Secretaria de Mesures Penals, Rehabilitació i Atenció a la Víctima (SMPRAV) que respon a la Instrucció 6/2020 de Funció Pública (FP), publicada fa gairebé una setmana, i recull les reivindicacions de tot el col·lectiu penitenciari que CCOO hem plantejat en totes i cadascuna de les reunions de negociació amb l’Administració.\nLa nova Instrucció, que a penes s’estén dues pàgines si excloem la introducció, posa fi a bona part de les mesures restrictives introduïdes per l’anterior Instrucció 4/2020 de la SMPRAV i suposa atendre les reivindicacions i queixes que CCOO vam presentar per escrit registrat el 8 de maig, l’endemà passat de ser publicada.\nCCOO vam ser l’ÚNIC sindicat que vam reivindicar per escrit registrat, com va reconèixer la mateixa Administració.\nBàsicament la nova instrucció 5/2020 de la SMPRAV inclou el següent:\nDeroga l’anul·lació dels permisos introduïda en la 4/2020, que només autoritzava uns pocs permisos d’especial gravetat i transcendència, com el de defunció o el d’hospitalització, però anul·lava sine die la resta (punt 4 de la 5/2020)\nHo fa sense restriccions, tornant a la regulació en matèria de permisos anterior a la pandèmia (punt 4)\nRespecte a Interior, es mantenen les següents reivindicacions dels treballadors defensades per CCOO, encara que només ho fa fins al 14 de setembre (apartat segon del punt 5).\nL’horari 2,5 dels companys GAMP, GAMV i CUSI\nLa sortida escalonada.\nLa flexibilitat en matèria de canvis.\nPer contra CCOO NO ESTEM D’ACORD AMB LES SEGÜENTS MESURES:\n«Es garantiran tots els serveis en l’àmbit d’interior» (punt 3). Amb aquest redactat voluntàriament ambigu desapareix l’absurd percentatge de presència efectiva del 70%, que no contemplava la situació real de la plantilla i els llocs a cobrir o l’aportació dels reforços, però el deixa prou obert perquè pugui incloure qualsevol mesura que la SMPRAV imagini, per restrictiva que sigui.\nLes mesures horàries en Interior s’estenen únicament fins al 14 de setembre, com si el virus anés a desaparèixer màgicament de la nit al dia en aquesta data aparentment màgica i sense necessitat de cap vacuna. No sembla que la SMPRAV aprengui del confinament del Segrià.\nEls Centres oberts es converteixen en un feu regit lliurement per la Subdirecció de Tractament amb normes a part que desconeixem per complet, ja que aquesta instrucció ni els esmenta, I ho fa encara que inclogui treballadors d’interior com els GMO i CRIMO que són completament homologables en funcions als GSI i Caps de Servei dels centres de règim ordinari.\nManté que es podran reorganitzar els horaris així com la jornada laboral, la qual cosa vol dir que l’Administració pretén poder regular sense restriccions un dret bàsic de tot treballador, aparentment sense necessitat de cap negociació.\nEscudant-se en la Instrucció 6/2020 de Funció Pública, el text de la qual reprodueixen, la SMPRAV, manté la possibilitat d’establir el gaudi obligatori d’algun període de vacances durant els períodes de l’any que es determini. Això sí, la SMPRAV NO reprodueix el que la 6/2020 d’FP també diu «S’ha de facilitar el gaudiment esglaonat del permís per assumptes personals per evitar la concentració a final d’any». Esperem que no s’oblidin que aquest punt, el 8.b de la 6/2020 d’FP, també existeix. CCOO estarem molt vigilants sobre la seva aplicació efectiva en els centres.\nLa SMPRAV ja va tirar marxa enrere en diverses mesures restrictives a causa de la pressió exercida per CCOO, com per exemple el gaudi de vacances per cicles complets o la impossibilitat de gaudir de compensació de festius., i haurà de fer-ho en els punts ressenyats.\nEn definitiva, la 5/2020 és una instrucció que fa un pas endavant però que al seu torn no representa una arribada final a res\nPart de les mesures restrictives han estat derogades ja, com és el cas de l’anul·lació dels permisos, però hi ha altres mesures que segueixen en vigor i que no es poden explicar per la situació creada per la pandèmia.\nCCOO lluitarem contra aquestes mesures sense sentit procurant que el sentit comú que una plantilla experimentada, sacrificada i valenta com la nostra ha mostrat durant la crisi, imperi també en els nivells superiors!\nBarcelona a 06 de juliol de 2020\nDESCARREGA EN PDF LA NOTA INFORMATIVA SOBRE LA INSTRUCCIÓ 5/2020 DE LA SMPRAV\nPROCÉS D’OBERTURA DE LA BORSA D’INTERINS: PUBLICADA L’HORA DE TALL\tREUNIÓ AMB L’ADMINISTRACIÓ 08/07/2020: CCOO RECLAMEM FETS I NO PARAULES


"Hauríem de considerar perduts els dies en què no hem ballat a l'almenys una vegada." Friedrich Nietzsche.\nBenvinguts a l'CDC, el Centre de Dansa de Catalunya.\nEl nostre centre de 600 m2 és el resultat de la nostra experiència com a Primers Ballarins a nivell internacional durant dues dècades.\nLa nostra filosofia de treball és arribar a transmetre el respecte i l'amor que la dansa en totes les seves facetes pot oferir-nos.\nPer experiència sabem que la serietat en les classes, el rigor en la preparació de cada espectacle i insistir en el detall són primordials per aconseguir un resultat òptim.\nYael Delgado i Pablo Llacer contractats per l'Òpera de Varna\nFelicitats a Yael i Pablo, els nostres alumnes de formació IV, que han signat el seu primer contracte professional amb el Ballet de l'Òpera de Varna, Bulgària\nUs desitgem tot el millor en aquesta carrera professional que ara comenceu .\nRoser Muñoz amb el Ballet Nacional de Cuba\n“La setena simfonia” d'Uwe Scholz entra al repertori del Ballet Nacional de Cuba de la mà de Roser Munoz, la nostra directora,\nDurant més d'una dècada Roser va ser Primera Ballarina del coreògraf Alemany i avui dia una de les responsables de la reposició dels seus ballets pel món.\nDues alumnes de CDC a l'Òpera de Niça\nUn any més, alumnes de Formació participen en una producció de l'Òpera de Niça. Aquest any Maria Blesa i Lucia Grau han participat en la producció de Don Quixot de la companyia de la costa blava.\nAnik Román contractada pel Ballet de la Òpera de Metz\nOrgullosos d'anunciar que Anik Román, alumna de formació IV, ha estat contractada pel Ballet de l'Òpera de Metz a França.\nSaïd Ramos contractat per la companyia de la Scala de Milà\nOrgullosos d'anunciar que Saïd Ramos, alumne de formació IV, ha estat contractat per la companyia de el prestigiós Teatre de la Scasla de Milan.\nSaïd comencés la seva temporada a finals d'agost sota la direcció de el nou director Manuel Legris.\nDurant 7 anys Saïd ha anat millorant i conquerint fites, aconseguint aquests últims anys ser el guanyador de la primera edició del programa de RTV1 "Prodigis" o finalista de l'Prix de Lausana. La seva carrera comença en un dels Teatres més famosos a nivell mundial. Felicitats Saïd!\nXa Yue García i Saïd Ramos: Gales de Dansa\nJa Xue García i Saïd Ramos, alumnes de formació IV han representat al nostre Centre en diferents Gales de Dansa aquest últim trimestre:\n21.05.2021.Gala Internacional"Homenatge a la Dansa" al Centre Cultural de Terrassa\n2021.05.26. 28 Gala delDia Internacional de la Dansa, Convocatòria Premis Ciutat de Castelló i Premi Fundació Dávalos Fletcher\n2021.07.15. Gala Benèfica"Catalunya Dansa Contra el Càncer" a l'Auditori de Girona\n"La flauta màgica" al Palau de la Música\nAlguns dels nostres alumnes de Formació I han participat durant diverses funcions a l'Òpera "La flauta màgica" al Palau de la Música Catalana de Barcelona.\nAlumnes de Formació III van participar al XI Premi Jujol. Xayue García i Sarah Gros van obtenir Primers Premis en les seves categories!


04 | novembre | 2017 | Associació de Cronistes Oficials del Regne de València\nArxiu diari: 4 de novembre de 2017\nEL CONCURS DE RAMAT A SAGUNT\nEl Ministeri no sempre era puntual en el pagament del lloguer de les cases dels Mestres.\nConcurs de ramat celebrat a Sagunt. Cabedo\nLLUÍS MESA I REIG, CRONISTA OFICIAL D’ESTIVELLA\nEl mes d’octubre va suposar el final de les activitats estiuenques. No obstant això, la ciutadania el que més sentia era la pujada del pa i la dels productes de primera necessitat a causa de la I Guerra Mundial.\nEl curs escolar va començar i l’alumnat ocupà novament les aules, les quals en molts casos no complien les condicions necessàries per a l’estudi. Els mestres en les poblacions solien viure en les mateixes escoles però en alguns casos, com a Sagunt, havien de buscar-se les cases. El Ministeri els pagava pel lloguer però no sempre amb la puntualitat necessària. De fet el 12 de setembre la premsa recollia com l’Estat havia reconegut el pagament reclamat per la mestra de Sagunt Irene Pérez.\nUna de les festes més destacades d’eixes setmanes fou la de Sant Miquel, devoció que tenia a Sagunt i a altres municipis un gran valor especial. En la capital comarcal la seua ermita es va edificar el 1746 i una confraria s’encarregava del seu manteniment. En l’any 1917 la programació va iniciar-se el 28 de setembre amb l’entrada de la murta de matí. A la vesprada, concretament a les tres, es van repartir els bescuits entre els membres de la confraria. Anaren acompanyats en el passacarrer de la banda de música El Arte dirigida pel jove mestre Enrique Monreal.\nEl 29 de setembre el clavari i els majorals, amb el dolçainer Francisco Boix, realitzaren la col·lecta per al jubileu al matí. De nit, i també al migdia, es feren voltejos i es tiraren morterets. El 30 de setembre va iniciar-se el dia amb voltejos. A les set i mitja del matí es va celebrar la missa de comunió a l’església de Santa Maria. Més tard la imatge de Sant es va traslladar des de l’ermita. La missa solemne es va programar per a les nou i mitja del matí. Es va interpretar la partitura del mestre Ubeda i va predicar el Pare Verdeguer del convent de Sant Esperit.\nA les set de la vesprada es realitzà la processó pels carrers de la població. Eixe any el clavari i els majorals van ser: Pascual Escrig, José Peruga, Vicente Ferruses, José Pomer, Miguel Blasco, José Blasco, Mariano Agües, Juan Cariñena, José Molina, José Monar i Manuel Pomer.\nLa premsa anunciava el 3 d’octubre que Sagunt seria escenari del concurs de ramat cavallar organitzat per l’ Asociación de Ganaderos del Reino» i el seu comité provincial de València. L’esdeveniment estava programat per a l’11 de novembre i s’encetava ara la campanya publicitària per a la inscripció. Es podien apuntar: cavalls sementals, egües de ventre, cavalls de servici i poltres. El corresponsal escrivia que «no dudan que los agricultores y ganaderos del distrito de Sagunto concurriran con sus ejemplares contribuyendo así a poner de manifiesto la calidad y cantidad de sus caballos»,\nEixe mes hi haurà un incendi al carrer Major de Benifairo de les Valls. Però eixa i unes altres notícies seran part del següent De Cent en Cent.\nAquesta entrada s'ha publicat en General el 4 de novembre de 2017 per José Martí Coronado.


Miquel Oliver: 'Els partits espanyols han utilitzat la figura de Rafa Nadal per atacar una ideologia'\tMiquel Oliver: 'Els partits espanyols han utilitzat la figura de Rafa Nadal per atacar una ideologia'\nEl parlament de les Illes demana de legalitzar l'eutanàsia\tEl parlament de les Illes demana de legalitzar l'eutanàsia\n'Feim poble, construïm sobiranies': Mallorca es tornarà a manifestar per l'autodeterminació en la Diada\t'Feim poble, construïm sobiranies': Mallorca es tornarà a manifestar per l'autodeterminació en la Diada\n[FOTOGRAFIES] Llums per la Llibertat il·lumina la Serra de Tramuntana\t[FOTOGRAFIES] Llums per la Llibertat il·lumina la Serra de Tramuntana\nLa premsa espanyola ataca el batlle de Manacor per haver dit que Rafa Nadal no pagava els imposts\tLa premsa espanyola ataca el batlle de Manacor per haver dit que Rafa Nadal no pagava els imposts\nCrisi a Podem a les Illes: dimiteixen onze membres pel pacte amb el PSOE\tCrisi a Podem a les Illes: dimiteixen onze membres pel pacte amb el PSOE\nAjornant l'entrada en vigor de la llei, volen evitar que la norma autonòmica arribi al Tribunal Constitucional\nEl govern balear ha suspès temporalment el calendari que limita la circulació dels vehicles dièsel nous a partir del 2025 i dels que no siguin lliures d’emissions a partir del 2035, tot esperant l’aprovació de la futura llei espanyola de canvi climàtic. La llei de canvi climàtic i transició energètica, aprovada pel parlament balear, ha aixecat discrepàncies amb el govern espanyol. Ajornant l’entrada en vigor de la llei, volen evitar que la norma autonòmica arribi al Tribunal Constitucional.\nPer tant, de moment no s’aplicarà la disposició addicional tercera que determina que, a partir del primer de gener de 2025, es prohibirà la circulació de motocicletes i turismes que funcionin amb dièsel. També fixava la data del primer de gener de 2035 per a prohibir la circulació de motocicletes, turismes, furgons i furgonetes que no siguin lliures d’emissions. Llevat, en ambdós casos, d’aquells vehicles a què s’apliquin excepcions per raons de servei públic o que ja circulin abans i siguin matriculats a les Illes Balears.\nEl vice-president i conseller de Transició Energètica, Juan Pedro Yllanes, ha assegurat, a la sessió plenària del parlament, que es manté el text de la norma. No se’n reclama ni la reforma ni la derogació que han motivat divergències entre ambdues administracions.\n23:45El Brexit ‘tan aviat com sigui possible’ després de la gran victòria de Johnson\nEl Brexit 'tan aviat com sigui possible', després de la gran victòria de Johnson