dimarts 1 desembre 2009\tper Xavi Pastó\nFa uns anys, en assabentar-nos que les Borges obria nous carrers i creixia se’ns va acudir que bé caldria batejar-los d’alguna manera. I fou així que vam demanar a l’Ajuntament que dediqués un d’aquests nous carrers a la figura de Pere Calders. I ho van acceptar.\nFinalment aquesta setmana han penjat les noves plaques i ara sí que podem dir que llueix amb goig el Carrer de Pere Calders de les Borges Blanques. Un homenatge més, a banda del nom que abandera la nostra empresa, per a aquest geni a qui alguns dels fundadors de Can Antaviana vam tenir la sort de conèixer en vida i quedar tocats per la seva visió del món i de les coses petites.\nPer tu, Pere.\nLa Borrassa, el projecte que fa més il·lusió\napps Tipografia responsive design infografia eines Catalunya Disseny web màrqueting jQuery llengua HTML5 facebook blog recursos twitter xarxes socials música Disseny independència antaviana social media css3 recursos web vídeo disseny gràfic fotografia Accessibilitat android català Il·lustració


Avui m'agradaria començar el dia parlant-vos de les emocions.\nLes emocions són importants i és per això que les treballem a l’escola. L’educació emocional afecta el desenvolupament dels infants, ja que incentiva la seva motivació, predisposa a actituds més positives, millora les seves relacions i obté millors resultats acadèmics.\nPer aconseguir que un/a nen/a creixi, en tota la dimensió de la paraula, no n’hi ha prou amb l’adquisició de coneixements. És molt important generar un clima emocional positiu el qual influirà de forma decisiva en el seu desenvolupament. Si l’educació ha de ser un procés d’aprenentatge per a la vida, les emocions són molt importants i les hem de tenir en compte.\nCom a mestres cada dia intentem ensenyar als petits a gestionar les pròpies emocions: controlar la ràbia, conèixer la por, acceptar els errors, tenir empatia, tenir una bona autoestima … La relació amb els altres és essencial i cal que els ajudem a forjar-se una intel·ligència emocional.\nPer dur a terme aquests treball emocional, dins les aules fem servir, entre d’altres recursos, el nostre estimat llibre: “El Monstre de Colors”. El Monstre de Colors no sap què li passa. S'ha fet un garbuix d'emocions i ara li toca desfer l'embolic. Una història senzilla i divertida que introduirà a petits i a grans en el fascinant llenguatge de les emocions.\nPer les famílies que no hàgiu sentit a parlar, us deixo un enllaç amb el vídeo conte animat.\nBé, doncs us proposem la següent activitat: a continuació us adjuntem un calendari mensual del Monstre de Colors perquè els vostres petits puguin acolorir la seva emoció. Es tracta de pintar cada dia un monstre del color de la seva emoció, així entre tots podrem descobrir allò que a vegades no saben expressar-nos en paraules.\nÉs un moment d’unió i solidaritat tot i que paradoxalment ens hem de recloure a casa, és per això que considerem molt important saber com estan portant els més petits aquesta situació.\nPublicat per Esther Rosello a 9:25


Holiday home In De Boogerd 3 Burgh Haamstede Països Baixos - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 14 allotjaments a Burgh Haamstede.\nBurgh Haamstede, Burgh Haamstede, Països Baixos - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Burgh Haamstede, Holiday home In De Boogerd 3 és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Holiday home In De Boogerd 3, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com Wi-Fi gratuït en totes les habitacions.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de parc infantil, ping pong, jardí. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Holiday home In De Boogerd 3.\nDescompte a Holiday home In De Boogerd 3


Un balcó decorat com a vaixell pirata s'emporta el concurs de guarnits de Gràcia / @festagracia\nRedacció 18/08/2020 7:34 pm\nUn balcó disfressat de vaixell pirata s’ha emportat el disputat títol de millor guarnit de les festes de Gràcia, en l’edició més atípica de la història recent de la festa. La crisi del coronavirus ha obligat a anul·lar les activitats presencials –tot el programa d’actes és online– i a reduir a la mínima expressió la decoració de carrers: 17 comissions de veïns han mantingut la tradició però únicament se’ls permetia penjar sostres artístics. L’aferrissada competició per ser el carrer millor guarnit es va suspendre i enguany només podien concursar-hi balcons i portalades.\nAixí doncs, aquesta edició 2020 una família gracienca ha aconseguit el màxim reconeixement del concurs de guarnits sense sortir de casa. Han convertit el seu balcó del carrer Monistrol en un detallat barco anomenat Aurora. El segon premi se l’ha endut un gran finestral en una planta baixa del carrer del Sol, convertit en tauler d’un Monopoly sobre la pandèmia. La medalla de bronze ha estat per un mural molt primavera al carrer Encarnació.\nAhir vam lliurar els premis dels #BalconsGuarnits! Què us sembla? El 1r premi és el vaixell pirata de l'Aurora (c.Monistrol,3), el 2n premi un Monopoly antiCovid (c.Sol,8) i el 3r premi una aposta per tornar a començar (c.Encarnació, 28)! Felicitats i gràcies per participar! pic.twitter.com/xYmrqv6eMI\n— Festa Major de Gràcia (@festagracia) August 18, 2020\nPel que fa a les portalades, el bar Copa Cafè del carrer Santa Creu s’ha endut el primer premi amb el seu “bosc de llibres”. L’ha seguit un aparador ambientat de forma similar: un bosc encantat a la botiga de manualitats Pqno del carrer Tres Senyores. Un altar dedicat al Dia dels Morts mexicà al carrer Massens tanca el pòdium d’aquesta categoria.\nJa heu visitat les portalades guarnides del podi d'honor? El 1r premi és un bosc de llibres (c. Sta Creu, 5). El 2n premi, @pqnohandmade s'ha convertit en un bosc encantat (c.TresSenyores, 3) i el 3r premi un #DíaDeMuertos mexicà i felí (c.Massens, 10). Bravo! pic.twitter.com/3qddmRE2sC\nEl lliurament de premis també ha estat virtual. Decorar balcons, finestres, aparadors i portalades durant la festa major s’havia fet al segle XIX però es va perdre durant el segle XX. La tradició es va recuperar l’any 1998 i enguany té doble significació: per un costat manté viu el concurs i per altra banda rendeix homenatge al paper socialitzador que van tenir aquests petits espais durant el confinament.


Un recurs de la propietat atura la fallida d’Assegurances Generals - Altaveu el diari digital d'Andorra\nContinua la incertesa sobre el futur laboral dels treballadors, respecte de la majoria dels quals l’Autoritat Financera n’havia proposat la liquidació\n19/12/2019 (16:00 CET)\nLa Justícia ha fet marxa enrere, almenys momentàniament, en la decisió de declarar en fallida Assegurances Generals. La propietat de la companyia asseguradora ha anunciat un recurs davant el Tribunal Superior contra la decisió de la Batllia acordada el 26 de novembre i publicitada al BOPA el dia 4 d’aquest mes de desembre. En conseqüència, i mentre no es resolgui de manera definitiva la situació, l’empresa ha de funcionar amb aparent normalitat.\nEls recurrents al·leguen, entre altres coses, segons fonts coneixedores del cas, que hi ha hagut diferents anomalies en tot el procediment a banda que no hauria quedat demostrat que la societat estigui en fallida o, almenys, que la situació seria reversible. De manera efectiva, el recurs no es presentarà fins després de Reis, tal i com marca el procediment, i la propietat demanarà la nul·litat d'actuacions tot pretenent demostrar que el patrimoni net d'Assegurances Generals, "de forma objectiva és altament positiu", segons les fonts consultades, i per tant "no es pot decretar una fallida inclús la cessació de pagaments és més que discutible".\nLes fonts consultades han assegurat que la decisió final s’hauria d’adoptar no abans d'un termini d’un mes. La declaració de fallida l’havia sol·licitat l’Autoritat Financera (AFA) a través de l’administrador especial que havia col·locat al capdavant de l’asseguradora, després que al mes d’agost es detectessin tot un seguit de presumptes irregularitats a Assegurances Generals. La propietat, però, mantindria que s'han fet tot un seguit d'estimacions anòmales o fins i tot falses i sense la realització d'auditories externes objectives.\nLa Justícia, en segona instància, haurà d’escoltar les parts implicades i valorar els elements que ja hi havia sobre la taula, tot tenint en compte, també, les possibles anomalies denunciades per la propietat de la companyia. Algunes fonts han assegurat que difícilment hi haurà canvis en la decisió de declarar en fallida l’empresa i que el recurs és una argúcia legal de la propietat per tal de guanyar temps. I és que la fallida comportava l’embargament de diversos béns vinculats a l’asseguradora. La propietat, però, entén que hi ha motius per anul·lar tot el procediment.\nTreballadors en tensió\nMentrestant, la tensió i el neguit per la incertesa laboral es manté entre els treballadors, una dotzena dels quals, no pas més, estan en actiu actualment. N’hi hauria mitja dotzena més que estan de vacances forçades però retribuïdes. Ja fa dies amb un empleat s’hauria arribat a un acord de rescissió contractual. De fet, algunes de les fonts consultades han assegurat que l’AFA, com a responsable de l’administració judicial de l’asseguradora, tenia previst sol·licitar entre ahir i avui a la Batllia l’autorització per liquidar una part de la plantilla.\nEn haver-se suspès la fallida, tots els tràmits, s’han paralitzat i, per tant, els treballadors continuen en els seus llocs de treball encara que pràcticament sense cap activitat a fer, especialment aquelles persones destinades a la divisió comercial de la companyia. Fa moltes setmanes ja que no poden produir cap nou contracte; encara menys en l’actualitat. La intervinguda Assegurances Generals no pretén liquidar fora de la fallida els empleats per tal que no els costi diners.\nSi ho fa en el marc de la fallida ara suspesa, i amb l’autorització de la batlle que dirigeix el procés, emetria un reconeixement de deute vers cadascun dels treballadors que es facin fora i amb aquest reconeixement hauran de personar-se com a creditor, privilegiat, això sí, i quan acabi tot el procés mirar de cobrar el que els pertoqui, que no és pas gens clar que arribi a ser una quantitat rellevant, impossible pràcticament que es cobrin tot el que haurien de percebre.


HIIT i greix visceral\nUn estudi recent demostra novament l'eficàcia de l'entrenament intervàlic d'alta intensitat (HIIT)\nGimnàs: Els 6 beneficis pels corredors\nSi ets dels que a més de córrer no poden deixar d'anar al gimnàs, vas per bon camí; si ets dels que l'odien i ni tan sols pensen en trepitjar-ne un, a continuació t'expliquem sis beneficis que obtindries si ho féssis.\nBeneficis del Body Pump\nL'acompanyament musical, les coreografies grupals i la implicació de grans grups musculars fan del body pump un sistema d'entrenament complet, i, per tant, amb nombrosos i variats beneficis.\nÉs millor l'elíptica o la cinta de córrer?\nTots tenim clar que el cardio és important a l'hora de fer exercici i sobretot si l'objectiu és la pèrdua de pes. Però un gran dubte per a molts de nosaltres a l'hora de començar amb aquest procés és, com ho aconsegueixo? quin tipus de màquina és millor?


El protector solar ideal per a tu - Cuida la pell durant tot l'any | Clicat Salut\nUtilitzar protector solar durant tot l’any és imprescindible, i més si tens la pell vulnerable a la radiació solar.\nDe fet, la pell de la cara és un indicador del nostre estat de salut. I, a més, pot tenir influència en la nostra autoestima, ja que és la part més visible del nostre cos. Això fa que també sigui la més propensa a patir agressions d’agents externs. I és per aquest motiu pel qual hem de posar especial esforç en la seva cura.\nÉs molt important posar-nos crema cada dia, ja que la pell del rostre està gairebé contínuament exposada al sol i als raigs UV de manera directa.\nQuè és el factor protecció solar o FPS?\nEl factor solar o FPS és el grau de bloqueig del protector davant de les radiacions UVB. El número de protecció multiplica el temps de permanència al sol de la pell sense que aquesta pateixi danys a causa de les radiacions.\nEl FPS adequat varia en funció de la quantitat de temps que la teva pell pugui protegir-se a si mateixa i del tipus de pell que tinguis. Aquest període de temps oscil·la entre 5 i 30 minuts de mitjana.\nPerò, encara que la teva pell sigui una mica fosca, és recomanable utilitzar un protector solar facial o corporal amb almenys un FPS d’entre 15 o 30. Ja que s’estima que amb un FPS de 15 ens protegeix contra aproximadament el 93% de la radiació UVB. I, un FPS de 30 ens protegeix del 96%.\nRecomanacions per escollir la protecció solar ideal per a tu:\nA l’hora de triar la protecció solar has de considerar diverses coses:\nEl FPS. És important triar un protector solar que ens protegeixi de les cremades (UVB) i les radiacions (UVA).\nEl temps que una persona pot estar al sol sense cremar-se varia en funció del fototip de pell i de l’índex de radiació.\nHas de tenir en compte l’edat de la persona a la qual se li aplicarà. Ja que existeixen protectors especials per a nens o per a gent gran.\nEl tipus d’ús que li donaràs: és per a ús diari?, per a la platja o la piscina?, per a la neu o la muntanya? Trobaràs protectors solars facials i corporals creats específicament per una d’aquestes activitats.\nEscull el protector solar més idoni segons el teu tipus de pell:\nEl tipus de pell s’engloben en 6 grups en funció de la tonalitat:\nTipus de pell I:\nLes persones que tenen aquest tipus de pell poques vegades es bronzegen i es cremen de seguida. En aquests casos, has d’utilitzar una crema solar amb FPS de 50 o més, ja que la teva pell és molt vulnerable.\nTambé, et recomanem que evitis les hores de més sol, que busquis l’ombra. I, que visitis al dermatòleg una vegada a l’any i presta atenció a les taques.\nTipus de pell II:\nLa pell de tipus II està una mica més pigmentada que la de tipus I, però és molt habitual que pateixi cremades a causa del sol. Si t’identifiques, et recomanem que segueixis els mateixos consells que en el cas anterior.\nTipus de pell III:\nSi et bronzeges de forma gradual, però a vegades et cremes a causa del sol, tens el tipus de pell III. En aquest cas, la teva pell és més resistent però segueix sent susceptible al sol. Per tant, has de protegir-te de la mateixa manera per prevenir el càncer de pell.\nTipus de pell IV:\nSi pertanys a aquest grup, et bronzejaràs amb molta facilitat i no et cremaràs de forma habitual. No obstant això, no estàs lliure de risc. I hauràs d’utilitzar un protector solar facial i corporal de protecció mitjana i evitar el sol durant les hores de major radiació.\nTipus de pell V:\nAquest tipus de pell es bronzeja fàcilment, i gairebé mai es crema. Si és el teu cas, no deixis d’utilitzar protecció solar, ja que pots prevenir el fotoenvelliment causat pels raigs UV tipus A.\nTipus de pell VI:\nLa pell tipus VI correspon a persones de pell molt fosca. Però, encara que tinguis la pell molt fosca, no estàs exempt de patir càncers de pell que són més freqüents en pells fosques.\nConsells per aplicar la crema solar de forma correcta:\nPer evitar cremar-te segueix aquests consells per aplicar de forma adequada la crema solar:\nAplicar el fotoprotector a casa, 30 minuts davant de l’exposició solar. I, tornar a aplicar-ho cada dues hores mentre estiguis al sol.\nFer-ho sobre la pell seca.\nEvitar els perfums i les colònies alcohòliques perquè són fotosensibilizant i poden produir irritacions i taques.\nTriar el fotoprotector més indicat.\nUtilitzar-ho, encara que estigui ennuvolat.\nProtegir-se el cap amb un barret o gorra amb visera; els ulls amb ulleres adequades, i els llavis amb protector labial. A més, si tens cicatrius, t’hauràs d’aplicar una protecció especial.\nConsultar al dermatòleg davant qualsevol irregularitat de la pell.\nBeure aigua o líquids per a evitar la deshidratació.\nDeterminats medicaments poden provocar reaccions a l’exposició solar. En aquests casos has de consultar amb el farmacèutic.\nBeneficis d’utilitzar protector solar diàriament:\nUtilitzar la crema solar diàriament és molt beneficiós, descobreix alguns dels seus beneficis:\nPrevenció de càncer de pell: Les radiacions ultraviolades estan associades a aquest problema. I, l’OMS reconeix que les cremades greus reiterades en la infància augmenten els riscos de patir càncer de pell en l’edat adulta.\nRetarda l’envelliment de la pell: El sol és un dels principals factors de l’envelliment de la nostra pell. Així que, si vols retardar les arrugues, el protector solar ha de ser un dels teus passos de bellesa cada matí.\nEvita l’aparició de taques: El sol una de les seves principals causes de les taques. Per tant, Si tens cura a l’hora de prendre el sol, tens més possibilitats de prevenir les taques a la cara.\nEstalvia un pas de la teva rutina de bellesa: Existeixen una àmplia varietat de protectors solars en el mercat. Per exemple, diferents textures, olors, i, per descomptat, amb color.\nEls millors protectors:\nA la farmàcia comptem amb els millors protectors solars. Tenim una gran varietat perquè puguis escollir el que millor s’adapti a les teves necessitats.\nTens qualsevol dubte? Si és així, vine a la farmàcia o truca i t’assessorarem sobre quina és la millor crema per a la teva pell.


1 de octubre de 2020 (15:49 CET)\nAgents de la Policia Nacional han detingut sobre les dotze i mitja d'aquesta nit en un carrer d'Ontinyent a una dona de 46 anys de nacionalitat romanesa per un delicte de desobediència greu després de negar-se presumptament en reiterades ocasions a posar-se la mascareta com obliga el Decret llei 11/20 de 24 de juliol, la dona tenia huit propostes anteriors de sanció per no portar mascareta, segons ha informat la Prefectura en un comunicat.\nEls fets van ocórrer sobre les dotze i mitja d'aquesta nit quan els agents que realitzaven labors de prevenció per un carrer d'Ontinyent van observar a una dona que caminava sense portar la mascareta.\nEls policies li van preguntar a la dona les raons per les quals no portava la mascareta i li van recordar que el seu ús era obligatori des que va entrar en vigor el citat decret. Però la dona els va contestar que no la portava perquè no li donava la gana, i els va dir: "no me la posaré, ni me la posaré mai, perquè soc una persona lliure", "això només passa ací", segons les mateixes fonts.\nEls agents li van indicar que si no disposava d'una mascareta, ells podrien proporcionar-li una, al mateix temps que li l'oferien, però ella es va negar rotundament a posar-li-la, per la qual cosa el van informar que en eixe cas haurien de procedir a alçar-li una acta de denúncia per Decret llei 11/20 per no fer ús d'aquesta.\nLa dona va continuar en la seua actitud pel que els agents li van realitzar un escorcoll superficial localitzant-li diverses mascareta entre les seues pertinences i van esbrinar que ja havia sigut advertida en diverses ocasions el que implicava el no portar posada la mascareta d'ús obligatori.\nFinalment, els policies després d'instar-li en reiterades ocasions que li la posara i tindre coneixement que havia sigut proposada per a sanció en huit ocasions va ser detinguda com a presumpta autora d'un delicte de desobediència greu. La detinguda, sense antecedents policials, ha passat aquest matí a disposició judicial.\nDurant el mes de setembre han sigut detingudes quatre persones a la Comunitat Valenciana, tres d'elles a la província de València. Fa uns dies va ser detinguda una dona per atemptat contra agent de l'autoritat entre altres raons perquè no complia les mesures sanitàries establides.


(S'ha redirigit des de: Picada (tècnia))\nLa picada es prepara en el morter i ha de contenir una terna bàsica: ametlles, pa i líquid. Les ametlles són torrades i es poden substituir per algun altre fruit sec com ara avellanes, pinyons o nous, o combinats. El pa ha de ser rígid per poder-lo picar, és a dir, torrada, o fregit en una mica d'oli a la paella, o galeta, o crostó, o pa vell, o carquinyolis. El líquid sol ser el suc de la cocció però també pot servir brou, aigua calenta o vi. A partir d'aquí hi ha moltes variants per afegir a la base. Els alls són molt usats i gairebé tan importants com els altres tres elements. El safrà és un altre ingredient que per a molts entesos és indispensable. El julivert també hi fa sovint acte de presència. I d'altres com la canyella, fetge cuit, xocolata, comí...\n↑ «Picadillo - Lleida» (en català). Ruta 1714. Arxivat de l'original el 2 d'octurbe de 2016. [Consulta: 21 agost 2019].\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Picada&oldid=24082539»\nDarrera modificació: 13 jul 2020 a les 15:58


NEVA DINS EL VIDRE: Stevens: "Espanya sembla Turquia, està totalment fora de control"\nHelga Stevens (Saint-Truiden, Bèlgica, 1968) és eurodiputada i vicepresidenta del Grup dels Conservadors i Reformistes Europeus. Forma part del Nieuw-Vlaamse Alliantie, el partit independentista flamenc que ha donat suport al president Carles Puigdemont i als consellers durant la seu exili a Bèlgica. L'NVA té molt pes a Flandes, de fet, va guanyar les passades eleccions estatals i forma part del Govern federal amb diversos ministeris, a més de presidir el govern flamenc i governar en diverses ciutats importants com Anvers. Stevens està molt interessada en el cas català i també forma part de la plataforma de Diàleg UE-Catalunya que es va presentar aquest divendres a Barcelona.\nVolem intentar establir un diàleg a Catalunya i donar suport a Catalunya en el seu desig per la independència. El principal objectiu és el dret dels catalans a l’autodeterminació. El meu partit (l'NV-A flamenc) té una relació molt bona i molt propera amb Catalunya perquè ens hi veiem identificats els nostres propis desitjos d’autodeterminació, sobre la independència de Flandes. Tenim somnis i objectius similars i, per això, som tan propers i entenem bé els sentiments i els desitjos dels catalans. Volem oferir-los el nostre suport. Aquestes son part de les raons per les quals jo formo part de la plataforma.\nLa violència va ser horrible. Jo estava allà. On jo estava no hi va haver violència, no la vaig veure amb els meus ulls, però el meu company Mark Demesmaeker sí que en va veure i, de fet, va ser disparat per una bala de goma i també la nostra persona de premsa que hi havia allà. La violència va ser molt real, va ser violència real no un fake, i venia de part de la policia espanyola. No venia dels catalans.\nFont: Stevens: "Espanya sembla Turquia, està totalment fora de control"


El Circ d'Hivern de l'Ateneu Popular 9 Barris ha confiat a Loscorderos-sc el seu nou espectacle. 'Soterrani Còsmic' trasllada a un garatge sota l'asfalt l'univers dels afasians, éssers d'una dimensió paral·lela, perseguits en aquesta ocasió pels mogots vegans. Són cinc germans, cinc nàufrags en una illa subterrània, esperant el retorn dels seus pares del planeta mare. Deliri extraterrestre -o una mentida delirant- que permet a Loscorderos-sc fer amb les paraules i les lleis de la natura els mateixos malabarismes físics que executen els quatre artistes a l'escenari.\nLa gravetat i l'equilibri dominen el discurs i l'acció en aquest espectacle que pot ser certament confús, com podria ser qualsevol manifest 'Pànic'. En realitat, el seu "teatre bastard" no està molt lluny d'aquesta filosofia anàrquica en el seu més ampli espectre. En canvi, la part circense és clara i essencial, basada en l'acrobàcia amb barres i cordes i el contorsionisme, amb tocs de la cultura hip-hop.


Anna, històries a la cuina: Pastís de petit suisse de maduixa sense forn\nAra el petit suisse té un altre nom, però per sort segueix sent igual de bo. I no necessites forn! Ja et dic jo que, si el fas, aquest pastís arrasa!\nAquest pastís feia temps que el veia i, pensant que venia a casa un antic entusiasta del petit suisse, d’aquells que se’ls menjaven de dos en dos, m’he decidit a fer-n’hi un. A l’estimat noi gran que adorava els petits suissos quan era petit no li he dit quin era el principal component del pastís d’avui, ni falta que ha fet, perquè només tastar-lo de seguida m’ha dit “Aquí hi ha petits suissos”...\nCom que aquest pastís necessita refredar-se unes quantes hores, és millor que el facis el dia abans.\nNo t'espantis de la llista d'ingredients. Va, va, sembla llarga però en realitat no ho és...\nNecessitaràs per a la massa:\n6 petits suissos de maduixa\n5 fulls de gelatina (en total pesen uns 8 gr.)\n65 gr. de galetes maria o Tosta Rica, al teu gust\nUn motlle desmuntable de 15-18 cm. de diàmetre\nPer començar faràs la base:\nLa base de galetes i mantega és molt fàcil de fer, si tens la mantega a temperatura ambient, que sigui tova com una pomada. També la podries posar 10-20 segons al microones per guanyar temps, però el millor és deixar-la a temperatura ambient perquè perdi poc a poc la rigidesa que li dóna el frigorífic.\nSi no has fet mai una base, clica aquí i veuràs en detall com es fa.\nT'ha de quedar així\nPosa la base de galeta i mantega a la nevera fins que la necessitis. Recorda que per endurir-se haurà de ser a la nevera almenys 15 minuts. Per això la fas primer que res.\nAra ja pots fer la massa:\nMentre la base es va refredant, posa a remullar amb aigua abundant els 5 fulls de gelatina. Com que necessiten més de 10 minuts per hidratar-se, mentrestant pots anar fent feina.\nEn un recipient gran, barreja els petits suissos amb el sucre i deixa-ho a part, que aviat ho necessitaràs. T'ha de queda una barreja ben homogènia. Ho pots fer amb el minipimer o amb una batedora de barnilles manual.\nQuan la gelatina estigui ben hidratada, escalfa la llet, calenta però que no bulli, i posa-hi dintre els fulls de gelatina ben escorreguts, remena-ho força fins que estiguin ben diluïts amb la llet. Ben diluïts vol dir desapareguts del tot, eh? I aboca-ho al recipient dels petits suissos. Bat-ho bé amb les barnilles o el minipimer.\nMunta la nata però no cal que estigui muntada molt forta. Mira aquí com es munta la nata, si no saps com fer-ho.\nAquesta textura és la que t'anirà bé\nIncorpora la nata muntada a la barreja anterior i barreja-ho a mà, amb moviments suaus i circulars de dalt a baix. Val la pena que t'hi entreginguis una mica fent-ho perquè et quedi tot ben uniforme.\nJa ho pots abocar dins del motlle que tenies a la nevera i deixar-ho quallar durant 2 hores.\nQuan ja tinguis quallat el pastís, deixata un sobret de gelatina en pols dintre d'un got d'aigua bullint, remena-ho bé i afegeix-hi la melmelada ben triturada. Remena-ho fins que estigui ben integrada.\nDeixa-ho refredar una mica i, quan sigui tebi, aboca-ho a poc a poc dins del motlle, amb compte, i que et quedi ben repartit, igual a tot arreu.\nTorna-ho a posar a la nevera. Necessitarà 6 hores més per adquirir la consistència necessària per ser un pastís super-xulo però, millor encara, si l’hi pots deixar tota la nit.\nEl motlle que facis servir millor que sigui desmuntable. No és que sigui impossible fer-ho amb un altre, però et costarà bastant més de desemmotllar.\nSi no tens un motlle desmuntable, el què pots fer abans de començar és folrar amb paper de forn el teu motlle i després congelar el pastís. Serà més fàcil desemmotllar-lo.\nEstrella amb taronges\nEtiquetes de comentaris: mousse, pastís, Pastís fred, postres


DADES CLIM�TIQUES I EFEM�RIDES\nResums mensuals 2007\nDesembre ens acaba l�any sense estrid�ncies de atmosf�riques al nostre observatori. El podriem resumir de nou com un mes sec, alternant les jornades ventilades amb les inversions t�rmiques i amb un episodi anecd�tic que ens va situar la cota de neu just a sobre dels nostres caps.\nDels sis dies de precipitaci� apreciable destaquem l�episodi del 21-22 (11.0 mm), per� sobretot la tensi� ocasionada per la pluja del dia 17 (3.0 mm) caiguda a la nit amb temperatura pr�xima als 3�C, per� que en cap moment va ser neu. Aquell dia 17, de destacable inestabilitat, es va observar una tempesta amb llamps sobre el mar a primera hora del mat�, i potents c�muls creixent al vespre a zones properes a l�observatori.\nEl vent �s protagonista en nombroses jornades d�aquest desembre. S�apunten fins a 13 dies amb cops de vent superiors als 50 km/h. Destaquen sobretot el cop de 73 km/h de NW del dia 3 i el de 70km/h de N el dia 9. Mereix menci� especial aquesta �ltima jornada: el vent �s originat per una baixa propera que no ens afect� directament amb precipitacions. El dia 9 el fort vent dura hores i mostra una molt destacable irregularitat en la seva direcci� durant les diurnes. Aquella jornada s�observen nombroses polsegueres aixecades al pla de Barcelona pel vent.\nTanmateix els dies de vent fort van deixar espai tamb� per a les inversions t�rmiques originades per les altes pressions que es van instal�lar al territori durant moltes jornades. El mes ja comen�a amb aquestes inversions el dia 1 i 2, que nom�s es retiren temporalment quan les pertorbacions febles ens visiten; per� sobretot prenen for�a des del dia 23 de desembre, quan ja no es baixa dels 1022 hPa fins a final d�any, sovintejen les hores de calma (fins a 9.5h de calma el dia 28!) i en diverses ocasions s�observen boires al vall�s i matalassos d�aire fosc sobre la ciutat fruit de la poca ventilaci� a les capes baixes.\nLa posta de sol del dia 24 �s vermellosa per aquest motiu.\nTemperatura mitjana: 9.0�C\nMitjana de les m�ximes: 11.6�C\nMitjana de les m�nimes: 6.4�C\nTemperatura m�xima: 16.9�C\nTemperatura m�nima: 2.1�C\nPrecipitaci�: 15.7 mm\nPrecipitaci� darrers 12 mesos: 493.5 mm\nHa estat aquest novembre de 2007 un mes estrany pel que fa al comportament meteorol�gic. Per una banda la manca gaireb� absoluta de precitipaci� contrasta molt amb el mes d�octubre anterior que s�havia mostrat extraordin�riament gener�s a Collserola i ens posa de manifest un cop m�s com �s d�irregular el clima a les nostres contrades. No es pot qualificar ni d�episodi pluj�s el que el vespre del 20 i matinada del 21 va deixar l��nic litre d�aigua recollit en tot novembre.\nD�una altra banda les temperatures han tingut en conjunt un comportament molt ajustat al promig clim�tic, i aix� cal destacar-ho en contrast amb la sensaci� generalitzada que ha fet un fred at�pic. �s ben cert, per�, que l�episodi de temperatures baixes entre els dies 15 i 18 �s poc habitual per aquestes dates i que en altres contrades del Pa�s va ser puntualment hist�ric. Per� no pas aix� al nostre observatori que es va quedar ben lluny de m�nim absolut per un novembre (-2.6�C el 1985). Tanmateix va ser un episodi tan brusc com curt, i seguit r�pidament dels dies m�s atemperats del mes. La m�xima absoluta s�assoleix nom�s 4 dies despr�s de la m�nima.\nEl poc moviment meteorol�gic contrasta amb el moviment d�aire,\nel vent. Continuem amb una tardor ventosa traduida en 17 jornades amb cops de vent superiors als 40 km/h (5 jornades per sobre dels 50km/h) i un cop m�xim de 62 km/h de Nord el dia 15. Era l�entrada sobtada de la massa d�aire que ens portaria l�hivern de visita per dos dies. El dia 20 el cop de vent m�xim era de Sud i tornava la tardor m�s primerenca.\nSense meteorologia instrumental destacable, la meteorologia observable pren protagonisme: Fins en 5 ocasions s�ha pogut veure el Pirineu nevat, un dia es van veure llamps sobre el mar (el 14 quan la invasi� d�aire fred que ja removia les capes d�aire) i la perdua de fulles s�ha completat pels ailants i s�ha iniciat a finals de mes pel pruner i la figuera, quan l�eucaliptus estava en plena floraci�.\nTemperatura mitjana: 11.2�C\nMitjana de les m�ximes: 14.3�C\nMitjana de les m�nimes: 8.1�C\nTemperatura m�xima: 18.3�C\nTemperatura m�nima: 1.6�C\nPrecipitaci�: 1.0 mm\nPrecipitaci� darrers 12 mesos: 515.7 mm\nTota aquella tardor que reclam�vem al setembre ha arribat i s�ha servit de l�octubre per definir-se: Pluja, humitat, vent i pinzellades de fred moderat. Collserola ha begut, i s�ha vestit de verd i marrons per mostrar amb orgull a la ciutat la seva fa�ana m�s tardorenca. Ja sabem, per�, com �s el clima mediterrani, s'amaga durant setmanes i quan es desperta fa en pocs dies els deures de tot un trimestre.\nEn aquesta ocasi� els deures van quedar fets en 4 episodis generosament plujosos repartits estrat�gicament al llarg del mes: � Entre els dies 3 i 5, per� especialment la tarda del dia 4 amb tempesta, vent fort i 9.1 mm per anar fent boca. Molta irregularitat barom�trica.\n� Entre els dies 8 i 11: En concret la tarda del 8, de nou amb tempesta i pluja forta (23.1 mm) i la tarda del 10 amb una altra tempesta, un cop de vent de 78 km/h i 21.2 mm m�s. El dia 11 es va observar per primer cop els cims del Pirineu ben blancs!\n� La matinada del 16 al 17 cauen 38.8 mm m�s amb un ruixat de forta intensitat i pocs llamps.\n� I la matinada del 26 al 27 es recullen 51.6 mm tamb� amb tempesta.\nD�aquesta manera ha resultat el mes m�s pluj�s des de l�octubre de 2002. �s justament el que espar�vem! La humitat recollida pel bosc s�ha tradu�t en un augment de les observacions de rosada fins a 12 jornades.\nPer� tamb� hem tingut ventades, que la tardor renova pentinats. Com a dada us direm que en 11 jornades s�han assolit cops de vent de 40km/h o m�s. El dia 22 aquest vent va organitzar una desfilada de n�vols lenticulars que va durar hores.\nTemperatura mitjana: 16.4�C\nMitjana de les m�ximes: 19.7�C\nMitjana de les m�nimes: 13.2�C\nTemperatura m�xima: 26.0�C\nTemperatura m�nima: 8.4�C\nPrecipitaci�: 157.9 mm\nPrecipitaci� darrers 12 mesos: 516.2 mm\n� Reial Acad�mia de CI�ncies i Arts de Barcelona� 2007 P�gina web creada el Novembre de 2007


Mor el viking Robert, avi de Ramon Berenguer III\nBarcelona. Divendres, 17 de juliol de 2020. 05:00\nTal dia com avui de l’any 1085, fa 935 anys, moria a Cefalònia (Imperi romà d’Orient) el guerrer d’origen viking Robert d’Hauteville, en aquells moments duc independent de Pulla i Calàbria (el domini normand que corresponia a l’actual terç sud de la península italiana). Robert d’Hauteville, nascut cap al 1015 al ducat independent de la Normandia (l’estat viking creat pel mític Rol·ló durant el segle IX), havia mort a causa d’una infecció en el decurs d’una campanya militar a Grècia.\nEn el decurs de la seva vida s’havia convertit en la figura més exitosa i paradigmàtica del fenomen dels guerrers mercenaris, molt abundant a l’Europa de l’època. Amb el seu exèrcit particular havia arribat a la península italiana cridat pels governants cristians per aturar l’avanç àrab des de l’illa de Sicília, i amb una extraordinària habilitat —era conegut com a Guiscard (que, en francès-normand, significava el Murri o l’Astut)— havia assolit el govern personal i independent d’un ampli domini.\nRobert d’Hauteville va buscar el reconeixement i la protecció del Pontificat (un dels seus antics clients) per consolidar la seva independència. Això explica per què Salern —la capital del seu domini— adquiriria la bandera quadribarrada (el símbol de la protecció pontifical) com a símbol local. També això explica que la seva política exterior s’orientés cap a altres aliats del pontificat, com el comtat independent de Barcelona (que també tenia la bandera quadribarrada com a ensenya).\nEn aquesta missió, va casar la seva filla Mafalda amb el comte Ramon Berenguer II. El primogènit de la parella catalano-vikinga seria Ramon Berenguer III, que seria el sobirà català que impulsaria, definitivament, l’expansió territorial catalana: va ocupar els voltants de Lleida i Tortosa per a evitar que caiguessin en mans aragoneses, i va ocupar efímerament Mallorca (que es guanyaria definitivament amb Jaume I). Durant el seu govern apareixeria documentat per primer cop el gentilici “catalans”.\nEl matrimoni entre Ramon Berenguer II i Mafalda seria l’inici d’una llarga i fructífera aliança entre els dominis independents de Barcelona i Pulla-Calàbria que culminaria amb la incorporació de Sicília (1282) i de Nàpols (1442) al Casal de Barcelona. El 1713, a Utrecht (Països Baixos) Felip V desfaria tota aquesta obra: lliuraria aquests territoris a Carles d’Habsburg, a canvi de la retirada dels seus exèrcits del conflicte successori hispànic (1701-1715).\n16 de juliol de 1647 Felip IV ordena l’assassinat del líder independentista Tomasso Aniello Marc Pons\n15 de juliol de 1964 Mor Lluís Batlle, de la nissaga catalana de presidents de l’Uruguai Marc Pons


Guia de la Ruta Literària 2016: TEMPS DE SETGE by Ajuntament de Girona - issuu\nRuta històrica i literària per la Girona\nde la invasió francesa de 1285\n1© Ajuntament de Girona\nSelecció i redacció dels textos: Elvis Mallorquí\nLectura i interpretació: Mireia Vallès\n• Mirambell, Enric, El setge de Girona en temps de Pere el Gran, Barcelona:\nRafael Dalmau editor, 1963.\n• Planas, Sílvia, Filles de Sara, Girona: CCG Edicions, 2001.\n• Desclot, Bernat, Llibre del rei en Pere (a cura de Stefano M. Cingolani),\nBarcelona: Barcino, 2010.\n• Cingolani, Stefano M., Pere el Gran. Vida, actes i paraula, Barcelona:\nEditorial Base, 2010.\nAgraïments: Albert Reixach, Josep M. Nolla, Jordi Sagrera i Joan Boadas.\nOrigen de les imatges: Ajuntament de Girona. CRDI (Erik Estany Tigerström)\nProducció: Escola Municipal d’Humanitats – Museu d’Història de la Ciutat,\nDL GI 1040-20162\n5Girona a inicis del segle XIV (Jordi Sagrera)Itinerari6\n101\t2\t3\t4\t5\tJardins del Dr. Figueras\nCarrer de Sacsimort\nPlaรงa de Sant Feliu\nPujada de la Catedral / Escales de la Pera6\tPlaรงa del Correu Vell\n7\tPont de les Peixateries Velles\n8\tPlaรงa del Mercadal\n9\tRambla de la Llibertat\n10\tPlaรงa del Vi / Carrer Ciutadans\nE devets saber que la ciutat de Gerona és posada en un\nsecost, riba d’una aigua qui ha nom Ter, e és murada engir\nde bon mur e de forts qui és ben antic, e sus alt, al cap de\nla ciutat vers llevant, és l’església de Santa Maria, qui és la\nseu major, e, al lats de l’església vers migjorn, és lo palau del\nbisbe. E damunt, sobre tot, en lo pus alt lloc de la ciutat, a\nmà dreta del palau del bisbe, ha una torre qui és molt bella\ne forts e alta, de gros mur de pedra e de calç, e ha nom la\nTorre Geronella, e aquí és la major força de la ciutat. E En\nRamon Folc establí bé la ciutat, segons que damunt és dit,\naitant com lo mur antic encloïa. E tot l’àls desemparà, llevat\nl’església de Sant Feliu, qui és fora lo mur vell, sus al peu de\nl’escala que munta a la seu, e establí aquella església, mas\nno es poc tenir llongament.\n(Bernat Desclot, Llibre del rei en Pere, cap. CLIII)418 de juny\nde 1285Arnau, abat de Sant Pere de Galligants (1297)\nAgenollat davant del túmul de fra Berenguer de Sitjar, monjo durant pocs\ndies i mort feia quaranta-cinc anys, l’abat Arnau plorava de ràbia. Havia\nvist, amb impotència, com el seu senyor, el bisbe Bernat de Vilamarí, li\ntombava per terra l’única possibilitat de redreçar el malmès monestir de\nSant Pere, que havia perdut el seu arxiu i, amb ell, la seva història. Els designis celestials ho havien preparat tot: el 1251 la possibilitat que Saurina,\nla filla de Berenguer de Sitjar, morís sense descendència, era remotíssima.\nPerò es va complir el 1294. I la voluntat del ciutadà monjo era clara: volia\ninstituir una almoina per als pobres que es donaria a la seva pròpia tomba.\nPer pagar-la, el castell de Palagret, entre Celrà i Juià, havia de ser per al\nmonestir. Per això... ho va demanar al bisbe, que era de qui depenia l’última\nautorització. Però el bisbe no ho va voler. Va donar el castell i tot el seu domini al paborde de Juny de la catedral de Girona. Com si no tinguessin res,\naquests pobres canonges de la catedral! I només 100 sous anuals per fer\nun aniversari en honor del difunt Berenguer de Sitjar i 250 sous més per\ndonar en almoina als pobres. Res, una misèria que condemnava el monestir més antic de la ciutat de Girona a ser una ombra del que havia estat.\nL’endemà matí partiren-se tuit los francesos de Llers e vende 1285\ngueren-se’n atendar vers Gerona de part lo pont. E En Ramon Folc, vescomte de Cardona, (...) féu manament que\nnengú no els isqués, ne passàs lo mur ne les barreres que\nell havia posades, si ell no ho manava. (...) Lo rei de França\ntramès per lo comte de Foix missatge a En Ramon Folc si\nes volia retre a ell, que ell li faria tant de bé, que seria lo major hom e lo pus honrat que fos en Espanya aprés del rei, e,\nsi fer no ho volia, que l’endemà s’aparellàs de la batalla. (...)\nAmb tant, lo vespre fou vengut, e los francesos hagueren\nparades llurs tendes e llurs papallons sus al pla, riba l’aigua papalló: tenda\nque passa davant Gerona, e puis soparen, e begueren e de campanya\nde forma cònica\nmenjaren a llur guisa, e sol no es guardaven de res, car no\nnoure: fer mal\nes pensaven que res los pogués noure.(Bernat Desclot, Llibre del rei en Pere, cap. CLVI)6Pere Miquel, fill d’en Pelldebruc i pergaminer (1285)\nEl corn del forn de pa del monestir marcava l’inici del dia al burg de Sant\nPere, construït al nord del Galligants. Els malalts de l’Hospital n’estaven\nben tips perquè els despertava. Per a en Miquel Pelldebruc, que vivia als\nMolins de Sant Pere, era el senyal d’aturar-se a fer un mos. Cada dia, encara de fosc, sortia de casa seva cap a les muntanyes de la vall de Sant\nDaniel per fer feixos i feixines per al forn. Havia heretat del seu pare l’ofici\nde bosquetà i unes mans gravades per milers de petites cicatrius. D’aquí\nel nom de “Pelldebruc”. El seu fill, en Pere Miquel, va canviar el seu destí.\nEn morir el seu pare, el 1278, va vendre les cases dels Molins i es va instal·\nlar al mateix burg de Sant Pere per servir millor els monjos. El gener del\n1285 va signar un malaurat contracte: va pagar 370 sous per l’arrendament d’un any dels beneficis del molí Boquer i del molí Mitjà del burg de\nSant Pere i d’un altre dit de Gironella. No hi va guanyar res. Va ser l’any de\nla invasió dels francesos. Potser a canvi del seu sacrifici, els monjos van\nensenyar-li els secrets del treball del pergamí. El 1299 Pere Miquel era un\ndels “pergaminers” del burg i vivia entre blanquers, sabaters i cuireters. Un\nbarri amb olor de pell.\nQuan lo rei de França hac estat molt en lo setge de Gerona,\ne viu que no acabava res per combatre a escut e llança, ne\nper tirar de ginys, que hi tiraven ben set o vuit, ordenà amb\nson consell que faés fer una cava dejús lo mur de la ciutat\nper tal que caigués, (...) [però] en negun lloc de la ciutat no\nes podia fer, si allí no es faés, per ço cor la ciutat de Gerona\nés tota posada sobre roca ferma. (...)\nEnaprés, lo rei de França fou molt despagat d’açò, e féu fer\nun giny que hom apella gates, que era tot embarbotat e\nencuirat de cuirs de bou e de grossa fusta, en guisa que\nhom se abé acostar al mur de la ciutat per començar la\ncava pus prop. (...)\nEl rei de França (...), com veé que açò no li valia res, féu fer\ncadafals e castells de fust, e féu-los acostar al mur, amb hòmens que metia en aquells castells per combatre lo mur. (...)juliol de 1285\nper ço cor:\nfusta o cuiro\nper aproximarse a les\nde l’enemicEl rei de França (...), hagut son consell, féu bastir grans escales e altes, de posts grosses e amb escalons redons, per tal\nque pujassen al mur. (...)\n(Bernat Desclot, Llibre del rei en Pere, cap. CLXI-CLXIV)8Jaume Mascardell, senyor de la calç (1263)\nL’any 1268 Jaume Mascardell ja era un “ciutadà” de Girona. Els orígens de\nla seva família eren humils: el 1104 Joan, dit Mascardell, va comprar una\ncasa al burg de Sant Feliu de Girona, enmig d’obradors de ferrers. Entre el\n1197 i el 1231 els germans Ramon i Jaume Mascardell van intervenir sovint,\ncom a testimonis i contractants, en molts negocis immobiliaris. Deixant\ndiners als nobles van aconseguir drets i dominis senyorials. La seva fortuna tenia un secret: la calç. Barrejada amb aigua i sorra, les pedres de les\nparets, esglésies, palaus i ponts quedaven soldades per segles. Entre el\n1206 i el 1263 els Mascardell van controlar les pedreres i els forns de calç\nde Boixeda, entre Sant Pere de Galligants i Sant Daniel. En Jaume Mascardell va saber plegar a temps. El 1263 van vendre els forns de calç i el 1273\nva casar la seva filla, Blanca, amb un cavaller, Simó de Lledó. Per pagar-ne\nel dot va vendre per 1.160 sous els drets que tenia sobre catorze masos situats a Sant Julià del Llor, Sant Vicenç de Constantins, Sant Climent d’Amer\ni les Serres. Els Mascardell havien ascendit en l’escala social. Havien passat\na viure de renda. Quan van arribar els francesos, el 1285, ni Simó de Lledó\nni Blanca eren a Girona. S’havien esfumat.\nUn dia un honrat comte francès era malalt en la host e, juliol de 1285\nper tal que fos pus segur, jaïa en son llit en una església\nque era prop lo mur de la ciutat de Gerona, la qual lo rei\nde França li havia lliurada per tenda, per tal car era honrat obertura llarga\ni molt estreta\nhom e que allí pogués fer a sa guisa. E, mentre que ell jaïa\naixí malalt en son llit, un sarraí ballester lo viu del mur de\nla ciutat, per la fenella de les portes d’una finestra que era\nen aquella església. (...) Aparellà bé sa ballesta e aesmà bé\nlo malalt, e veé’l que seïa en son llit e que li estava un escuostar: fer\nder davant, amb un ventall de ploma de paó per ostar les\nmosques, e aquell comte malalt, que tenia una escudella\nd’argent plena de brou que bevia. E, quan lo sarraí l’hac\nbé aesmat, va desparar sa bona ballesta de dos peus que\ntenia, e passà la treta per aquella fenella de les portes de es parava amb\nla finestra, e donà tal colp a l’escuder, que tenia lo ventall una palanca de\nper la mà, que ultra passà la treta, e puis, anà ferir lo comte,\nqui bevia lo brou, e donà-li tal colp per los pits, que ultra\npassaren les empenes de l’altra part, sí que sempre caec\nen sobines mort fred.\nd’esquena(Bernat Desclot, Llibre del rei en Pere, cap. CLXIII)10Ermessenda de Fontclara, servidora dels pobres (1290)\nPer entrar al portal de Sobreportes calia passar un vall o fossat a través\nd’un pont llevadís: el “pont de na Clara”. Na Clara podria ser la mare d’en Vidal i l’àvia d’en Bellhom de Besalú, jueu, que l’any 1268 va vendre parts dels\nmolins de l’Hort i de Cagafaves, al Mercadal, per 100 sous. Però, és més\nprobable que Na Clara sigui el nom abreujat d’una altra dona, Ermessenda\nde Fontclara, que l’any 1290 tenia unes cases entre la plaça de Sant Feliu, la\npujada de Sant Feliu i el carrer Calderers, per on el 1335 baixaven les aigües\ndel fossat o vall de na Clara. Ermessenda era la vídua d’en Pere de Fontclara, jurista de Girona, que havia disposat el 1284 en testament que calia\nfundar a la capella de Santa Maria de les Puel·les de Girona una almoina\nconsistent en repartir pa als pobres els dies de Sant Andreu i Pentecosta.\nGràcies a la col·laboració de diferents ciutadans gironins la institució de\nbeneficiència va créixer. Arnau Rafard va cedir-li, per permuta, uns casals\nsituats a tocar el cementiri de Sant Feliu de Girona el 1287 i 150 sous que el\nprocurador d’aquesta almoina, Arnau de Camps, va utilitzar per comprar\nla ferreria de Vilobí a un altre ciutadà, Berenguer de Gornal. Aquest, però,\nse la va fer cobrar: 3.400 sous.\n/ ESCALES DE LA PERA\nEl rei (...) venc-se’n a la ciutat de Gerona. E, aquí, ell trobà\ntotes les hosts de Catalunya que ell havia fetes venir com\nse partiren del coll de Panissars. E trobà, encara, que els\nalmogàvers barrejaven ja lo call juïc de Gerona, e los hòmens de la vila qui desemparaven ja llurs albergs e que se\nn’anaven per paor dels francesos. El rei, quan ho viu, fou-ne\nmolt despagat e, amb una maça al puny, en son cavall cavalcant, lleixà’s anar als almogàvers qui barrejaven lo call, e\nnafrà’n molts e féu-ne penjar dos o tres, e així romàs aquell\nfet. (...) El rei, encontinent, féu fer manament en la ciutat de\nGerona que tot hom qui fos estadant de la ciutat, clergue\no llec, crestià o jueu, que dins tres jorns hagués procurat\nque pogués eixir de llaïns, e que no hi romangués nengú,\nsinó cells que el rei hi metria en establiment. E, quan los\nhòmens de la vila hagueren oïda la crida, sabé’ls fort bo,\ncar havien gran reguard dels francesos, que peça havia\nque se’n foren tuit anats, si gosassen. E, mantinent, aparellà’s cascú al mills que poc e isqueren-se tuit de la ciutat.\n(Bernat Desclot, Llibre del rei en Pere, cap. CLXIII)1218 de juny\nllaïns: allà dinsBonafilla, filla d’Astruc Ravaia (1285)\nI entre poetes, filòsofs i mestres, entre homes rics i poderosos, tresorers i\nadministradors reials, va créixer Bonafilla. El seu pare era N’Astruc Ravaia.\nBen poques famílies es podien prear d’haver estat dignes i dipositàries de\nla confiança d’un rei. Ben poques en aquella Girona medieval, i entre elles,\naquella família de jueus, els Ravaia. Ells tenien el privilegi de ser considerats\npel monarca com homes de la seva Cort, la d’un rei, Jaume I, que encara els\nanomenava “iudeum nostrum” en els seus privilegis i documents. Perquè\nseus eren Abraham i Jucef i Mossé i Bonafilla, malgrat fossin rics, malgrat\nfossin poderosos, malgrat exercisin càrrecs públics importants. Malgrat tot\nplegat, eren Jueus, serfs del rei, homes i dones en estat de dependència. (...)\nJucef Ravaia, germà de Bonafilla, era el 1267 Batlle de Girona i del Gironès, i\nl’altre germà, Mossé Ravaia, va arribar a tenir, el 1265, un càrrec equiparable,\nper condició i tasques, al d’un Batlle General de Catalunya. El pare de tots\nells, N’Astruc Ravaia, fou Batlle de Girona, i representant del rei En Jaume.\n(...) Alguns membres de la família es van traslladar a les terres del sud, i només alguns van tornar a la ciutat. Bonafilla mai no va marxar-ne, de Girona.\n(Sílvia Planas, Filles de Sara)\nEls francesos (...) guarniren-se una companya de cavallers,\nqui eren tro a quatre-cents a cavall, e entraren dins aquella\nvila que és fora lo mur vell, e vengueren en una gran plaça\ne ampla, qui és a l’entrant del call juïc, e acostaren-se a les\nportes. E aquells de dins estigueren arreats, e no es modisposat\ngueren tro que els francesos foren a les portes. E, llavors,\nEn Ramon Folc féu obrir les portes e abaixar les cadenes\nd’aquella part, e donaren salt defora tro a seixanta cavallers armats e tro a quatre-cents servents amb llurs armes.\nE feriren ardidament en los francesos amb les astes esteses, que no els valc guarniment que aportassen, que a la\nprimera ferida abateren mort lo nebot del senyor d’aquells\nquatre-cents cavallers (...) e ocieren-los quatre cavalls. Els\nfrancesos giraren les testes e meseren-se mans a fugir.\nE, puis reconegueren que el nebot de llur capità hi era\nromàs, tornaren altra vegada tro sus a la porta per llevar\naquell que jaïa mort al camp. E, entre els altres, acostà-s’hi\nmés l’oncle, ço és a saber lo senyor d’aquells cavallers, e\nacostà’s tant al mur, que una pedra li venc damunt, de la bestorre: torre\nbestorre qui és sobre la porta, e donà-li tal colp sobre l’elm sobre la muralla\nque portava al cap, que del cavall l’abaté a terra mort fred.\nelm: casc de\nE així romaseren-hi oncle e nebot.(Bernat Desclot, Llibre del rei en Pere, cap. CLXIII)14Mural de l’antiga canònica de Sant Vicenç de Cardona (Bages)Arnau de Perafort, cavaller (1285)\nL’any 1283 Arnau de Perafort, cavaller de Montfullà, i el seu primogènit,\nBernat, van vendre per 550 sous el mas Vives de la mateixa parròquia\nde Montfullà a un ciutadà de Girona, Bernat Duran de Baldac. El març del\n1285 encara van vendre una olivera per 15 sous. Potser aquests diners van\nservir per preparar-se per a la guerra. El rei Pere II els degué enviar unes\nlletres convocant-los a l’host, segons establien els Usatges de Barcelona,\nper defensar-lo de l’exèrcit del rei francès que s’acostava. Malauradament,\nno se sap res més d’ells. El 1311 Ramon de Perafort, fill d’Arnau, confessava\ndeure 100 sous pel forment que havia comprat a Pere Duran de Baldac, fill\nde Bernat Duran i ciutadà de Girona. Cavallers endeutats que venien patrimoni i ciutadans enriquits que compraven masos i cases fortes. El món,\ndes del setge de Girona del 1285, s’havia capgirat.\nPONT DE LES\nEn Ramon Folc (...) havia fet, dins, manament que nengú\nno els isqués defora per avinentesa que n’hagués. Mas\nlos sarraïns ballesters (...) trencaren celadament una paret,\nque havien feta fora lo mur, prop la barbacana, e per un amagadament\nforat sotil isqueren tro a seixanta hòmens a peu, amb llurs\nballestes e amb llurs bons coltells a la cintura. E, quan venc\nsus al primer son, anaren-se’n tots justats a les primeres\ntendes que trobaren. E esdevengueren en una tenda d’un\ncavaller de Normandia, qui sopava llavors amb companyia de cavallers francesos que hi havia convidats aquell\nvespre. E, quan foren a la porta de la tenda, pararen llurs\nballestes e entraren dins amb les ballestes parades, e ocieren-hi cinc cavallers, e preseren vius trenta-vuit hòmens de\ncompanyia d’aquell cavaller de Normandia, e lligaren-los\nbé. (...) E, ans que fossen sentits, tornaren-se’n dins la vila\nper aquell forat que havien fet prés la barbacana.(Bernat Desclot, Llibre del rei en Pere, cap. CLXIII)16© National Library of Ireland (Franck. François Gobinet de Villecholes)Ferrer Ponç, pagès de Riudellots de la Selva i ballester (1265)\nUn tret de ballesta, una ballestada. Aquesta és la distància entre el mas\nque el ciutadà de Girona Bernat de Banyoles tenia a Riudellots de la Selva,\nel mas Raïl, i el mas més proper del domini del clergue Guillem Gaufred,\ntresorer de la seu de Girona, el mas Gombau. Molts pagesos de Riudellots\naixí ho van reconèixer el 1265 en un plet que va enfrontar aquest clergue\namb els procuradors del rei i del noble Gastó de Bearn. Un dels pagesos de\nRiudellots, Ferrer Ponç, va ser molt més precís: el tret de ballesta equivalia\na la distància “de scribania usque ad furnum Mercatalli”, de l’escrivania de\nGirona al forn del Mercadal, 175 m pel llit de l’Onyar. Com ho sabia? Que ho\nhavia mesurat? Potser havia presenciat el “joc de la ballesta”, fins ara només documentat a Barcelona i a Mallorca. Es tractava d’un concurs d’habilitat en el maneig de la ballesta, en què el guanyador rebia un bon premi.\nL’haurien introduït els templers al segle XIII, però s’hauria difòs ràpidament\nentre els menestrals i els artesans de les ciutats. I també entre els pagesos\nEl rei allongà l’ardit tro al vespre, que foren dues o tres\nhores passades de la nit, que els cavalls hagueren rosa\nla civada, e lo rei e los cavallers hagueren dormit un poc.\nGuarní’s lo rei e féu guarnir tots los altres, a cavall e a peu.\nE, quan foren tuit guarnits, eren tro a cinc-cents cavallers\namb llurs armes e tro a cinc mília servents, entre almogàvers e uns e altres. E meseren-se al camí tot dret vers\nGerona, e cavalcaren tant la nit, que en el jorn, com lo sol\ncomençava d’eixir e d’aparèixer sobre terra, foren sus davant Gerona, e passaren davant la host dels francesos, així\nprop que no havia un tret de ballesta entre els uns e los altres, ans, si parlassen alt los uns, pogueren oir los altres ço\ncor: més que\nque deïen, que no havia cor una aigua que ha nom Ter, al\nmig d’ells. (...) E passaren bé esperts e afrontats, que anc no\ntrobaren qui res los dixés, ans los guardaven los francesos\ne es meravellaven, així com si vessen un ase volar, mas no\nes pensaven gens que el rei d’Aragó fos allí. E En Ramon\nFolc e cells qui eren en l’establiment de Gerona conegueren bé que lo rei era allí, car bé es pensaven que null hom\ndel món no gosaria passar allèn, ne aventurar-s’hi tan fort- allèn: de l’altra\nment, si el noble rei d’Aragó no fos allí. Per què, aitant com\nlos viren, cridaren tuit a grans crits: —Aragó, Aragó!(Bernat Desclot, Llibre del rei en Pere, cap. CLXIII)18Maria Mossa, venuda als francesos (1286)\nEl 30 d’agost de 1286, el rei Alfons escriu a Ramon Calvet i ens fa saber que\nMaria Mossa de Girona –possiblement una burgesa acomodada–, havent\nabandonat la ciutat a causa del “rei de França que venia amb el seu exèrcit”, havia dipositat els seus béns al castell de Vilobí d’Onyar –pocs quilòmetres al sud de Girona–, en mans del seu castlà, Berenguer de Gornal. Però\naquest Berenguer la va trair i va entregar, ella i els seus béns, als francesos.\nPer això el rei insta que es faci un judici contra Berenguer i es proveeixi na\nMaria d’un advocat idoni que l’assessori i l’ajudi en la causa. Que els francesos anessin fent ràtzies pels encontorns de Girona és evident –fet que\nno justifica el comportament innoble de Berenguer–, però què se’n devia\nfer de la pobra Maria Mossa? A les cuines del campament francés o, més\nprobablement, de prostituta per a l’exèrcit invasor?\n(Stefano M. Cingolani, Pere el Gran. Vida, actes i paraula)199\nDiu lo conte que, quan la host dels francesos hac estat un\nllong temps e tengueren assetjada la ciutat de Gerona, en\nl’endemig hagueren gran mal pres los francesos en aquella host e prenien tot dia (...). Nostre Senyor, d’altra part,\nqui tota vegada mantén los humils e puneix los ergullosos,\ntramès-los damunt en aquella host pestilències e malalties\ne fam e totes males ventures. Car, primerament los tramès pestilències de mosques, que hi hac tantes, que en\nel romanent del món no foren anc vistes tantes ensems. E\neren mosques ben tan grosses e tan grans com una glan,\ne entraven per les narius als cavalls e davall per lo ses, que\nno hi valien mantes ne tanques de cuir, ne nengun giny\nque fessen que els ho poguessen vedar. E, mantinent que\nels eren entrades per un dels llocs damunt dits, no hi havia\ntan forts ne tan poderós cavall que tantost no caigués a\nterra mort fred. Així que bé en moriren en aquella host, per\naquelles mosques, quatre mília cavalls de preu e ben vint\nmília d’altres, sens tot si, que anc la plaga que Déus donà\nen Egipte al rei Faraó no poc ésser major que aquesta.\n(Bernat Desclot, Llibre del rei en Pere, cap. CLX)20agost de 1285mantinent:\ntot seguitRamon Calvet, jurista de Girona (1294)\nEl març de l’any 1294 Ramon Renall va dictar el seu testament. Com a marmessor, va cridar en Ramon Calvet, jurista, que era el seu gendre, el marit de la\nseva filla. Entre d’altres feines, era l’encarregat de controlar que a l’enterrament\nhi anessin representants de totes les esglésies de la ciutat amb les creus. Ramon Renall, que encara era viu el desembre del 1295, va obtenir dos molins\nbladers del Mercadal de Girona que havien estat “destruïts ... per l’exèrcit dels\nfrancesos”. Havien estat d’Astruc Ravaia, jueu, i van passar a en Ramon Calvet,\nque va afegir als tres recs en què es dividia el rec comtal al final –el “franch”,\nel “mijà” i el “petit”–, un altre rec amb nous molins: el “rech d’en Calvet, àlies de\nCagafaves”. Ramon Calvet, com a jutge ordinari de la vegueria de Girona, rebia\nles denúncies de possibles col·laboradors durant la invasió francesa i acompanyava en Bernat de Banyoles, lloctinent del veguer de Girona. Amb en Miquel\nde Gornal, feien de cònsols de l’Hospital Nou de Girona. També era cunyat de\nPere de Gornal, parent del que havia estat senyor del castell de Vilobí, Berenguer de Gornal. Era un personatge clau de la Girona d’abans i de després del\n1300. I vivia al lloc clau de la ciutat: entre el cap del pont de framenors i la plaça\nde les Albergueries, per on passava el camí de Barcelona a França.\n/ CARRER CIUTADANS\nQuan lo rei de França hac oït e entès (...) que la sua armada 8 de setembre\nera desbaratada e destruïda, (...) enfortí’s la malaltia sobre\nell, e féu-se traer de la host e del setge de Gerona, e, celadament, féu-se aportar a Castelló d’Empúries, e aquí jac e\nmalavejà un gran temps. Entretant, En Felip, fill seu major,\ne los consellers seus qui eren romasos en la host, trameteren a dir e pregar a En Ramon Folc que (...) que retés a\nells la ciutat de Gerona, segons les covinences fetes e atorgades. E En Ramon Folc (...) al terç dia, féu-ne eixir tots los\nmalalts primerament, e tots cells qui armes no podien dur,\ne puis, isqueren totes les atzembles, e puis, isqué En Rabèstia de\nmon Folc amb los altres cavallers. E vengueren-ne tuit en\nfila, tro que nengú no romàs dedins la ciutat, e eren la mills\narreada companya del món. Els francesos, qui els miraven\ne els guardaven, meravellaren-se com tan poca gent havia\nhagut tant d’enfortiment per tan llong temps, mas anc no\nels feren ne els dixeren null mal ensenyament a l’eixir, ne\nnulla vilania, ans los honraren aitant com pogueren. Puis,\nquan tuit foren defora, que negú no hac dins la vila, e En\nRamon Folc amb sa companya foren lluny bé dues milles\nde la ciutat, que se n’anaven, llavors los francesos entraren\nen la ciutat de Gerona, amb gran alegria e amb grans crits\ne amb gran algatzara. Mas no els durà llongament ne posseïren gaire aquella ciutat.\n(Bernat Desclot, Llibre del rei en Pere, cap. CLX)\n22El setge de Girona de 1285\nFou una acció veritablement heroica la defensa de Girona, assetjada, per espai\nde dos llargs mesos per un potent exèrcit. Però no hem d’atribuir als gironins\nla defensa de la ciutat. (…) L’actitud dels gironins en aquesta guerra va ésser\npassiva. Allò que en la població de Girona del 1285 s’ha de reconèixer no és\nl’activitat defensiva, sinó la passivitat i la resignació en el sacrifici. La ciutat es va\nsacrificar per la defensa de Catalunya i de tota la Corona d’Aragó. Els gironins\ndeixaren les seves cases perquè tota la ciutat pogués convertir-se en un reducte fortificat, facilitat així l’acció dels homes de guerra (…). La part baixa de la\nciutat quedà immediatament i sense lluita de ca mena, en mans dels invasors,\ni sofrí totes les conseqüències de l’ocupació per un exèrcit en peu de guerra, i\nde la seva proximitat al terreny en què es produïen els combats. Hagué de suportar també totes les malalties i la pestilència que afectaren l’exèrcit invasor.\n(Enric Mirambell, El setge de Girona en temps de Pere el Gran)23Ho organitza:Hi colÂˇlabora:www.girona.cat/emhu\n@lletres_gi/LletresGironaAll pages:234567891011121314151617181920212223InfoSaveLikeShareDownloadMoreGuia de la Ruta Literària 2016: TEMPS DE SETGE Published on Aug 23, 2016 Ruta històrica i literària per la Girona de la invasió francesa de 1285.ajuntament_gironaFollowRead moreRead moreSimilar toPopular nowJust for youGo explore


Tomba que gira... (que gira que tomba): A la biblioteca "Rovelló"\nAra fa unes setmanes, a casa vam rebre un correu de Josep Maria Aloy on ens anunciava la inauguració d'una biblioteca especialitzada en literatura infantil i juvenil, a Manresa. Fins a 8000 títols. Jo que li responc que sí, que hi aniríem, i que on era. I aleshores, amb M. vam saber que la biblioteca és a cal Gravat, just als baixos de la casa on s'està amb la família!\nUn garatge transformat en una biblioteca és una extraordinària notícia i, quan veus el goig que fa, encara és més gran l'alegria. Perquè la instal·lació impressiona des que et rep el gran mural d'en Valentí Gubianes. Les il·lustracions aquí i allà, els prestatges i la il·luminació natural fan tota la resta. I encara més que en feia aquest dissabte quan l'acte d'inauguració comptà amb la presència de Laura Borràs, directora de la Institució de les Lletres Catalanes, parlant sobre el paper dels clàssics a la literatura infantil i juvenil. Vam fer-ne una veritable festa matinal.\nLa biblioteca es diu "Rovelló", d'una banda perquè conté tota l'obra de Josep Vallverdú de qui en Josep Maria Aloy n'és biògraf. I singularment perquè conté una joia: precisament l'original de la novel·la Rovelló "tal com en Vallverdú la va escriure fa més de quaranta anys". Que deu ser tal i com jo i el meu germà Manel la vam llegir entusiasmats aleshores a "la Galera"…\nAcabo: més enllà de celebrar la instal·lació, és clar, me'n queda el discurs de Laura Borràs. Ja me n'havien fets molts elogis, però en directe guanya més encara. Un doll d'entusiasme (llegiu-lo aquí en detall!) per revisar el concepte de clàssics, per acarar les lectures obligatòries amb les matemàtiques… obligatòries. Una hora llarga amb continguts, algunes rialles i molta emoció; amb la memòria del seu pare que ens recorda que som temps, i que a tots el temps se'ns acaba. Amb la dona de Lot, sense nom i convertida en sal. Amb la vindicació de les quatre hores setmanals de literatura catalana per al batxillerat humanístic. O, a la fi, els versos de Benedetti (Corazón coraza) abocats a aquelles noies que estudiaven magisteri i que, li deien, a elles no els agradava la poesia! No era veritat, és clar. No acostuma a ser mai veritat perquè, al capdavall, des que tenim la paraula que tots necessitem literatura.\nLa foto no només recull la cloenda de l'acte sinó que també presenta la magnitud del mural d'en Gubianes. El poema "Corazón coraza", de Mario Benedetti (Uruguai 1920-2009) pertany al seu llibre Noción de Patria (1962-1963).\nPublicat per Ramon Fontdevila i Subirana a 10:13\nEtiquetes de comentaris: Lectures, Manresa


Badanotis :: Aprovat un front comú per frenar la pujada de l'IVA\nAprovat un front comú per frenar la pujada de l'IVA\nRedacción - 31/03/2010 04:07\nL'Ajuntament de Badalona insta al Govern de l'estat a deixar sense efecte la pujada dels tipus impositiu de l'IVA prevista per a juliol del 2010. Aquest acord surt d'una moció presentada pel Partit Popular i ICV-EUiA i que la setmana passada va obtindre els vots favorables de tots els grups municipals a excepció del PSC. És la segona vegada que el PSC es queda sol davant una proposta dels partits de l'oposició.\nLa moció aprovada pretén convidar als diputats i senadors catalans a fer un front comú per frenar aquesta pujada injusta de l'IVA, així com traslladar els acords al Govern de l'Estat espanyol, al Govern de la Generalitat de Catalunya, als sindicats, als representants de les entitats veïnals i dels empresaris de la ciutat.\nSegons va manifestar a l'alcalde, el president del grup popular, Xavier Garcia Albiol "ens agradaria que per un cop deixara de ser defensor dels interessos del Govern Espanyol, de Zapatero, i recolzara als veïns de Badalona" i és que segons destaquen des d'aquest grup "aquest augment de l'impost perjudicarà enormement les classes més desfavorides de Badalona". En el mateix sentit es va manifestar el grup d'ICV-EUiA "és inacceptable un increment d'IVA igual per a tothom".


Carles Caselles debuta en solitari amb 'La bellesa del risc' - Cultur Plaza\nL’EP sortirà a la llum a mitjans de juny i constarà de cinc temes\nCarles Caselles debuta en solitari amb 'La bellesa del risc'\nVALÈNCIA. Carles Caselles treu nou projecte, aquesta vegada, en solitari. El compositor i vocalista del reconegut grup valencià de rock Smoking Souls aposta per un EP en solitari sorgit de les entranyes de la quarantena que veurà la llum a mitjans del mes de juny i que constarà de cinc cançons.\nLa bellesa del risc és el primer tast d’aquesta aposta personal, una cançó que posa el punt de partida a la declaració d’intencions d’aquest músic: qui no s’arrisca, no guanya. Una afirmació que no té sentit quan no hi ha res a guanyar però es transforma reveladora quan la fa seva un artista en el punt d'inflexió de la seva carrera.\nEn aquest profund període de reflexió tancat sobre si mateix, Carles Caselles ha donat via lliure a composicions i arranjaments més complexos i eclèctics del que ens té acostumats. Atret, sens dubte, per l'encant de qui s'arrisca. ‘La bellesa del risc’ es podrà escoltar a partir del 12 de març en totes les plataformes i ha estat enregistrada als Ànima Estudis sota els comandaments del jove productor Joel Gilabert.\nEl resultat llança un raig de llum dins de la deriva social en què vivim, convidant-nos a sospesar la importància dels nostres actes. És necessària la voracitat insaciable d'inputs a la qual ens veiem sotmesos diàriament per sentir-nos satisfets? Som realment éssers lliures? És aquí on ‘La bellesa del risc’ es transforma en una declaració, en un ventall de sons i recursos que sorprenen, erigint-se com el punt d'inflexió (i reflexió) de la fructífera carrera compositiva de Carles Caselles.\nEl videoclip que acompanya el llançament ha sigut gravat a l’Espai Watt de Quart (Girona) i produït per Baowatt Produccions Oníriques. Un sorprenent pla seqüència en càmera fixa dirigit pel propi Carles Caselles i Cecilio Chávez.\nQui és Carles Caselles?\nCarles Caselles (Pego, La Marina, 1989) és un músic i compositor valencià transformat en representant d'una jove generació que des de petits han explorat els territoris ocults de la música. Va aconseguir el reconeixement de la crítica i el públic a partir del 2010 amb el seu projecte Smoking Souls, possiblement la banda valenciana de rock actual amb més trajectòria, difusió i projecció. Aconseguint connectar amb una generació jove d'una manera mai vista, es considera un dels responsables de l'aflorament del rock valencià en grans escenaris i de públic ampli.\nAmb Smoking Souls, el jove artista ha assolit taxes d'èxit notable al llarg dels seus 4 discos d'estudi publicats, amb més de 50.000 usuaris en xarxes socials, 45.000 oients mensuals a Spotify i més de 6 milions de reproduccions a Youtube. Destaquen les gires estables per tot l'estat, amb més de 500 concerts en els últims 6 anys i els reconeixements de la crítica, guardonats amb diversos premis Ovidi i Carles Santos de la Música Valenciana en els seus dos últims discos.\nAl 2021, amb una pandèmia augurant l'estocada definitiva a aquesta generació perduda, Carles Caselles decideix llançar-se al buit amb el seu projecte més personal, nascut de les entranyes de la fatídica quarantena de l'any passat. En aquest profund període de reflexió tancat sobre si mateix, l'artista ha donat via lliure a composicions més complexes, a les que mai abans s'havia enfrontat. Atret, sens dubte, per l'encant del què s'arrisca. El resultat llança un raig de llum dins de la deriva social en què vivim. 'La bellesa del risc' és el seu primer avançament, tota una declaració d'intencions del que ens depararà la propera primavera.


Manifestacions musicals i sonores | Inventari del Patrimoni Cultural Immaterial de les Terres de l'Ebre (IPCITE)\nInici » Inventari » Reguers, els » Fatarella, la » Camarles » Manifestacions musicals i sonores\nManifestació musical i/o sonora\nEls goigs cantats són oracions de caire popular cantades i creades amb l’objectiu de lloar una imatge religiosa. S’estructuren en heptasíl·labs i estrofes de sis versos i es consideren composicions poètiques populars que tenen com a objectiu l’exaltació de la vida o dels fets concrets de la imatge religiosa, sigui una mare de Déu, santes o sants. El contingut d’aquestes estrofes, i pel caràcter popular que si li atribueix, habitualment posa en valor els fets de la vida de la imatge religiosa i en alguns casos la relació de la imatge amb la comunitat o població que li canta i la lloa.\nA les Terres de l’Ebre, en relació amb les ermites i els patrons de les poblacions, el cant dels goigs continua present principalment en les litúrgies religioses que tenen lloc en el context d’una festa major o d’una romeria. Alguns dels casos recollits són a la Ribera d’Ebre: Flix a la Verge del Remei, Ascó a sant Antoni, Garcia a sant Antoni i santa Magdalena, o Riba-roja a santa Madrona. A la Terra Alta, sant Blai a la Fatarella i a Bot, santa Magdalena al Pinell de Brai, la Mare de Déu de la Fontcalda, sant Antoni i santa Magdalena a la romeria de Berrús a la Pobla de Massaluca, i a Vilalba també a santa Magdalena i sant Antoni a la romeria de Berrús. Al Montsià trobem goigs dedicats la Mare de Déu de la Pietat a Ulldecona, del Remei a Alcanar, i a sant Jaume a Sant Jaume d’Enveja. Finalment, a la comarca del Baix Ebre es canten goigs a la Mare de Déu de Dalt de Benifallet, a sant Joan a l’Ampolla o a la Mare de Déu de la Cinta a Tortosa.\nLocalització: Ascó, Flix, Garcia, Riba-roja d'Ebre, Bot, Fatarella, la, Gandesa, Fontcalda, ermita de la, Horta de Sant Joan, Pinell de Brai, el, Pobla de Massaluca, la, Vilalba dels Arcs, Alcanar, Cases d'Alcanar, Les, Sant Carles de la Ràpita, Sant Jaume d'Enveja, Sénia, la, Ulldecona, Aldea, l', Ametlla de Mar, L', Ampolla, L', Benifallet, Perelló, el, Tortosa\nLes aurores, d’Alcanar, la Fatarella i la Pobla de Massaluca\nLes aurores són uns cants que s’interpreten a l’alba, en apuntar el dia. A les Terres de l’Ebre, actualment es canten a diversos municipis. Per Sant Antoni Abat, al voltant del dia de la festivitat, el 17 de gener, a la Pobla de Massaluca celebren les festes majors en honor al patró i es fa el cant dels despertadors. A Alcanar, també en el marc de Sant Antoni es canta la despertada. I, a la Fatarella, per la Mare de Déu de la Misericòrdia, el dia 8 de setembre, es canten les aurores. Tradicionalment, aquests cants anaven lligats a la litúrgia religiosa i tenien per objectiu la crida dels habitants de la població per algun element de celebració, normalment, l’assistència a alguna missa dedicada a alguna confraria o a participar en l’oració del Rosari. Avui dia, però, han perdut en bona mesura el significat religiós i social originaris i s’interpreten per mantenir-ne la tradició. Els despertadors es canten sense instrumentació, a cappella, i estaven formats tradicionalment per un grup de vuit o deu homes en els quals la presència de les dones estava prohibida. Al segle XXI, però, aquestes restriccions desapareixen i hi poden participar tant homes com dones.\nLocalització: Fatarella, la, Pobla de Massaluca, la, Alcanar\nLes bandes de música\nLes bandes de música i les seves entitats constitueixen un element vertebrador i de cohesió social, un fenomen organitzat i estructurat.\nOriginàries des del segle XIX, tal com avui dia les coneixem, són representacions identitàries dels seus municipis, tant si es tracta de bandes municipals, és a dir, que depenen d’un ajuntament; com si formen part, cosa que succeeix en la major part dels casos, d’una societat musical. En continu procés d’adaptació i reconstrucció en la seva configuració musical i en el seu repertori, les bandes de música recreen, adapten, transformen i actualitzen el patrimoni musical, tot esdevenint un element indispensable en un gran nombre de manifestacions i celebracions ebrenques, tant de caire civil com religiós.\nLocalització: Ascó, Benissanet, Ginestar, Miravet, Móra d'Ebre, Rasquera, Fatarella, la, Gandesa, Pobla de Massaluca, la, Vilalba dels Arcs, Alcanar, Amposta, Galera, la, Godall, Mas de Barberans, Masdenverge, Sant Carles de la Ràpita, Sant Jaume d'Enveja, Santa Bàrbara, Sénia, la, Ulldecona, Aldea, l', Ametlla de Mar, L', Deltebre, Camarles, Paüls, Perelló, el, Roquetes, Tivenys, Tortosa, Jesús EMD\nLes colles de gaiters, grallers i dolçainers\nLes colles de gaiters, grallers i dolçainers formen part del teixit associatiu de bona part dels municipis de les Terres de l’Ebre. La seva activitat està estretament vinculada al context festiu de la zona del seu municipi i amb la seva música acompanyen diversos actes festius com les cercaviles, els balls de gegants, la presentació de les pubilles, alguns balls tradicionals i altres manifestacions festives.\nA les Terres de l’Ebre, sabem de la presència de la gaita i el tambor com a mínim des del segle XVII. Les seves funcions i format (conjunt de dos músics, gaiter i tamborer) es manté quasi intacta fins els primers anys de la dècada de 1980-1990. És en aquest moment que es produeix un canvi, d’una banda, amb l’arribada des del País Valencià, del nou concepte de colla de dolçainers formada per molts músics, i d’altra banda, amb la influència dels grups d’animació amb música de gralles de les comarques centrals de Catalunya. Durant aquesta dècada es produeix una efervescència que transforma el concepte de música popular tradicional. A dia d’avui, el format tradicional de la parella de gaiter i tabaler ha derivat en les colles de dolçainers i grallers que formen part del dia a dia festiu de les Terres de l’Ebre.\nLocalització: Campredó, Móra d'Ebre, Rasquera, Tivissa, Batea, Bot, Fatarella, la, Gandesa, Horta de Sant Joan, Pinell de Brai, el, Alcanar, Amposta, Galera, la, Masdenverge, Sant Carles de la Ràpita, Sénia, la, Ulldecona, Aldover, Camarles, Perelló, el, Roquetes, Tivenys, Tortosa, Jesús EMD, Reguers, els, Xerta\n(-) Remove Camarles filter Camarles\n(-) Remove Reguers, els filter Reguers, els\nBaix Ebre (5) Apply Baix Ebre filter\nRibera d'Ebre (5) Apply Ribera d'Ebre filter\nTerra Alta (5) Apply Terra Alta filter\nTortosa (5) Apply Tortosa filter\nAlcanar (4) Apply Alcanar filter\nGandesa (3) Apply Gandesa filter\nHorta de Sant Joan (3) Apply Horta de Sant Joan filter\nPobla de Massaluca, la (3) Apply Pobla de Massaluca, la filter\nSant Carles de la Ràpita (3) Apply Sant Carles de la Ràpita filter\nSant Jaume d'Enveja (3) Apply Sant Jaume d'Enveja filter\nSénia, la (3) Apply Sénia, la filter\nUlldecona (3) Apply Ulldecona filter\nAldea, l' (2) Apply Aldea, l' filter\nAmetlla de Mar, L' (2) Apply Ametlla de Mar, L' filter\nAmposta (2) Apply Amposta filter\nAscó (2) Apply Ascó filter\nBot (2) Apply Bot filter\nDeltebre (2) Apply Deltebre filter\nFlix (2) Apply Flix filter\nGalera, la (2) Apply Galera, la filter\nJesús EMD (2) Apply Jesús EMD filter\nPinell de Brai, el (2) Apply Pinell de Brai, el filter\nRasquera (2) Apply Rasquera filter\nRoquetes (2) Apply Roquetes filter\nTivenys (2) Apply Tivenys filter\nVilalba dels Arcs (2) Apply Vilalba dels Arcs filter\nAldover (1) Apply Aldover filter\nAmpolla, L' (1) Apply Ampolla, L' filter\nBatea (1) Apply Batea filter\nBenissanet (1) Apply Benissanet filter\nCampredó (1) Apply Campredó filter\nCases d'Alcanar, Les (1) Apply Cases d'Alcanar, Les filter\nFontcalda, ermita de la (1) Apply Fontcalda, ermita de la filter\nGarcia (1) Apply Garcia filter\nGinestar (1) Apply Ginestar filter\nGodall (1) Apply Godall filter\nMas de Barberans (1) Apply Mas de Barberans filter\nMiravet (1) Apply Miravet filter\nPaüls (1) Apply Paüls filter\nRiba-roja d'Ebre (1) Apply Riba-roja d'Ebre filter\nTivissa (1) Apply Tivissa filter\nXerta (1) Apply Xerta filter\nSetmana de la pedra seca\nTrobada d’estudi per a la preservació del patrimoni de la pedra seca i l’arquitectura tradicional\nCrema cremada, d'en Joan M. Vidal\nTrobada de Gegants a l'Albi


Xalet Besolí en Arinsal, informació i reserves | Esquiades\nXalet Besolí 3 *, situat a la localitat andorrana d'Arinsal, a poc més de 10 km de la capital, Andorra la Vella, on es troba el cor de país i la seva major àrea comercial, ¡fantàstic!\nSi el que busques és tranquilitat, aquest és el teu allotjament!\nLa recepció està oberta de 08: 00h a 23: 30h per la qual cosa si la teva arribada es produirà fora d'aquest horari, hauràs posar-te en contacte amb l'allotjament (mitjançant el telèfon de contacte, que et facilitarem en el teu bo de confirmació) .\nEs tracta d'un allotjament acollidor i funcional, les habitacions són molt espaioses i disposen de telèfon, televisió, wi-fi gratuït, taula-escriptori i caixa forta i bany complet amb banyera.\nReserva ja al Xalet Besolí 3 *\nSi la teva mascota pesa menys de 10 kg hauràs d'abonar 4 € / nit\nHorari de recepció: De 07: 30h a 23: 30h\nSuplement de mascotes: 4 € per a mascotes de fins a 10 kg de pes i 8 € per a mascotes de més de 10 kg de pes. No es poden quedar soles a l'habitació i no poden accedir al restaurant.\nOfertes Xalet Besolí\nOpinions dels clients sobre Xalet Besolí\nLlegir les opinions de Xalet Besolí (mostrant les @@mostrades@@ més recents de 198). (mostrant @@mostrades@@ de 198)\n"La ubicació, la mida (no massa gran ni comercial), els balcons, el pàrquing, la xemeneia, l'esmorzar (no el cafè)"\n"El cafè, el recepcionista (molestat per contestar preguntes), que no hi ha butaques al bar on la llar de foc, molt sorollós als passadissos i se sent tot de l'habitació (per menys de la nostra que era a la banda de l'ascensor i l'escala) , que no hi ha ascensor per entrar"\n"El personal molt amable, i les instal·lacions en bon estat. Recomanable 100%"\n"Personal de menjador i recepció"\n"Bon servei, personal encantador sens dubte repetiria."\n"El tracte del.personal, molt agradable i simpàtics"\n"El tipus de menjar, no hi havia menu infantil, i per als nens, el que oferien no hi havia molta varietat per a ells, recomanaria un menú infantil"\n"Personal amable, net, 500m d’ascensor, aparcament de cotxes"\n"No hi ha edredons i fundes càlides, només mantes i llençols. Wi-Fi temporalment no disponible. Lent. No hi ha cap taula de billarda com a la foto."\n"Aparcament i guarda sky gratis, recepció 24h"\n"Xalet Besolí és un Hotel d'Andorra que sempre m'ha agradat. Fa molts anys anava sempre tenia molt bon record. Ara he tornat i tot segueix igual de bé! Molt bon servei, bon esmorzar, qualitat preu genial i molt a prop de les pistes d'esquí! Sens dubte tornaré a Xalet Besolí !!!"\n"Faltaria posar sabó i xampú per al cos a les habitacions. També assecador, però si ho demanes a recepció del que donen, ja que estan remodelant les habitacions i en breu els posaran assecadors a totes!"\n"En general tot bé. Qualitat / preu molt bé."\n"Per posar una pega, en l'esmorzar no hi ha safata de producte calent, com un remenat, bacó etc."\n"Molt bon hotel, amb un personal fantàstic. Tracte proper i cordial. Bon esmorsar. Bon sopar a preu correcte."\n"L’habitacio prou gran , amb bones vistes etc. Potser el llit es podria millorar en tamany y comoditat. Per a persones altes y pesades es fa petit."\n"La situació i el menjar són excel·lents."\n"Poca varietat en l'esmorzar, no hi ha menjar calent, com bacó o truita. És el que crec que debrian millorar."\n"En general tot està molt bé, un esmorzar complet tant per a mi com per al meu company que és celíac, li van treure cada matí dues barretes de pa amb unes tortitas de xocolata, a part, l'embotit, tomàquet etc que pogués necessitar només per al, fruita, sucs, iogurts, llet, etc (moltes gràcies a la noia de la cuina / cambrera que ens va atendre els dos dies, no vaig poder ser mes amable i agradable). Les habitacions són grans, els llits són còmodes."\n"Per dir alguna cosa, pel meu gust la calefacció una mica alta."\n"Ubicació perfecta (molt a prop de pistes). Neteja. Pàrquing gratuït (ull! No aparcar al carrer just davant, multen). Menú de sopar molt correcte. Personal molt amable. Habitació bastantd àmplia i amb balcó. Molt tranquil i 0 soroll. Enhorabona! Segur que tornarem."\n"Potser l'esmorzar, que està bastant bé, però afegiria una mica de fruit secs i una mica calenta (la truita de patates no estava massa bona). I per dir alguna cosa, una mica més de pressió en l'aigua de la dutxa."\n"Bon hotel prop de pistes"\n"Excel·lent. Molt recomanable"\n"Neteja de l'hotel, realment net. El bufet esmorzar amb tot el necessari per carregar forces per passar un dia a la neu. Molt bo tot. Personal de l'hotel amable i disposats. Wifi a tot l'hotel, encara que no massa veloç. Relativament a prop del telecabina a Arinsal (3-4min caminant). Hotel encantador i segur que tornem!"\n"Res. Tot ha estat del nostre grat i se'ns ha fet una estada molt curta i agradable."\n"Molt bé de qualitat / preu. L'esmorzar bàsic però bé. La veritat que per anar a esquiar està perfecte"\n"A vegades hi ha prou soroll perquè se sent tot"\n"Bona ubicació, habitacions grans, relació qualitat preu, bona"\n"Potser una mica vell, pel demas, tot bé"\n"L'habitació és àmplia."\n"El llit de matrimoni petita, la calefacció baixa, dutxa amb un raig molt fluix."\n"El tracte ha estat excel·lent, la ubicació estava molt bé perquè estaven a 15 minuts de les pistes d'esquí. Hem pogut deixar el material d'esquí en unes taquilles de l'hotel i havia parking privat."\n"Bona atenció al client, personal molt agradable i excel lent. Neteja perfecta. L'estat de les habitacions aquesta perfecte i la temperatura de les habitacions és molt bona. Segurament voleveremos!"\n"Que la beguda no entra a la mitja pensió."\n"El personal és immillorable! Són tots genials! Especialment el noi que ens va rebre al check-in!"\n"El tracte personal de l'hotel ha estat genial"\n"El desayuno..muy poca varietat i de mala qualitat. Cada dia era el mateix i els cereals estaven passats."\n"El sopar i el tracte de tot el personal de l'hotel ha estat excel·lent en tot moment."\n"El bufet d'esmorzar hauria d'incloure alguna opció de menjar calent."