Mira l'Àfrica!: de novembre 2011\nPublicat per sensibilització a 7:11 Cap comentari:\nAquest any estem molt contentes perquè per primera vegada han participat de la campanya els nens i les nenes de l'Escola Els Horts de Barcelona. Han participat dels tallers tots els cursos de primària.\nEls de 1r i 2n han conegut el Konan i han realitzat amb ell un viatge per la Costa d'Ivori, els de 3r i 4rt han conegut, de la mà de la Naaku, els seus germans i els seus millors amics el Koffi i el Mangue, mentre vivien el conflicte de la Costa d'Ivori i els de 5è i 6è s'han apropat a la Sobirania alimentària a través del taller Només es passa gana a l'Àfrica?\nEsperem penjar al bloc, molt aviat, les vostres activitats.\nAqui teniu els vostres videos:\n- 6è - Només es passa gana a l'Àfrica?\n- 5è - Només es passa gana a l'Àfrica?\n- 4rt - El Diari de la Naaku\n- 3rt- El Diari de la Naaku\n- 2n- El Viatge del Konan\n- 1r- El Viatge del Konan\n-2n -El Diari de la Naaku\nPublicat per sensibilització a 3:17 Cap comentari:\n* El viatge d'en Konan *\nEl 2012 hem fet un altra visita a l’Escola Miquel Bleach de Barcelona, hem compartit diferents tallers amb l’alumnat, els més petits i els una mica més grans.\nVam fer un viatge amb els i les alumnes de 1r,per tota l’Àfrica de la mà del Konan, la seva família i altres animals que es van trobar pel camí. En Konan és un elefant que conta la seva història sobre como va haver de marxar de la seva casa a conseqüència de la guerra a la Costa d'Ivori. En aquest vídeo podeu veure les explicacions dels més petits:\nSi voleu saber més sobre El viatge d'en Konan, cliqueu la imatge d'en Konan.


Jo votaria sí | VilaWeb\nPuigdemont o Fudgedemont?\tPuigdemont o Fudgedemont?\nNou dies d'octubre i tot un mapa\tNou dies d'octubre i tot un mapa\nLa santa CUP\tLa santa CUP\nL'article 155 o la 'clàusula Companys'\tL'article 155 o la 'clàusula Companys'\nAra és l'hora\tAra és l'hora\nDe què hem de parlar?\tDe què hem de parlar?\nJo votaria sí\n«La unilateralitat de la convocatòria no deslegitima la consulta, atès que és l'única possibilitat que ha deixat la negativa reiterada i contumaç a acordar-la dels poders de l'estat»\nEn saber l’anunci del president de la Generalitat de Catalunya sobre la data i la pregunta del referèndum, vaig piular-lo a Twitter amb un comentari rotund: ‘Jo, si fóra català, votaria sí.’\nImmediatament, es van succeir les respostes a la xarxa i VilaWeb se’n va fer ressò en una breu notícia. Convidat per aquest mitjà a explicar les meues raons, aprofite també per afegir les necessàries matisacions a una afirmació que ha sigut objecte de diverses interpretacions.\n1. Jo no sóc català sinó valencià, i eixa circumstància condiciona inevitablement la meua posició. Ara i ací, el meu projecte polític no és independentista. Però això no m’impedeix empatitzar amb altres situacions i pensar què faria si fóra català.\n2. No sóc nacionalista, ni tan sols m’agrada definir-me en termes nacionals. Com tantes altres persones, sóc d’origen familiar mestís i tinc vocació internacionalista. Parle i estime per igual el castellà i el valencià, llengües que em són pròpies i familiars, i defense la unitat del català enfront dels sectors feixistes i reaccionaris que continuen actuant –cada vegada amb menys força social– al País Valencià.\n3. Els meus ideals no són territorials sinó socials –llibertat, igualtat, fraternitat–, però en tot cas, advocaria per un federalisme plurinacional de lliure adhesió que unira tots els pobles de l’estat espanyol –diria ibèrics si no fóra una boutade– des del reconeixement de la seua sobirania. Això vol dir, evidentment, poder exercir el dret de decidir el tipus d’estat i si se’n forma part o no.\n4. Malauradament, ara per ara, no veig eixe federalisme enlloc. La resposta de les institucions espanyoles –govern, congrés, Tribunal Constitucional, poder judicial– a la reclamació d’autodeterminació del poble de Catalunya va, justament, en el sentit contrari: imposar la unitat d’Espanya per damunt de la voluntat lliure dels pobles que hi conviuen, amb la Constitució de 1978 com a barrera infranquejable i tot l’aparell legal i repressiu com a força coercitiva. Les causes judicials contra les legítimes decisions del Parlament democràtic de Catalunya em semblen un escàndol de primer ordre.\n5. Hi ha moments en la història en els quals, per molt complexes que siguen les situacions i matisades les posicions davant d’aquestes, cal prendre partit. Una vegada anunciat el referèndum, i si finalment es convoca i es fa amb garanties, el dilema que tindrà cada persona amb dret de vot serà doble: participar-hi o no (abstenint-se o, fins i tot, boicotant la consulta); donar suport a la constitució d’una república independent o oposar-s’hi (votant en contra o nul).\n6. Després de totes les maniobres fosques i autoritàries que el govern espanyol ha fet per impedir l’exercici del dret de decidir del poble de Catalunya, jo tinc clar que, si fóra català, participaria en el referèndum. La unilateralitat de la convocatòria no deslegitima la consulta, atès que és l’única possibilitat que ha deixat la negativa reiterada i contumaç a acordar-la dels poders de l’estat. Com tantes altres vegades en la història, els drets democràtics no seran atorgats sinó que caldrà conquerir-los.\n7. Arribat el moment de la votació, a la pregunta ‘voleu que Catalunya sigui un estat independent amb forma de república?’, si fóra català i d’acord amb les meues conviccions profundament republicanes, jo respondria sí i continuaria lluitant col·lectivament perquè eixa nova república fóra molt més democràtica, social i solidària que l’actual Regne d’Espanya i del que pretenen les elits catalanes.\nPer acabar, vull recordar que ja no ocupe cap càrrec de responsabilitat orgànica ni institucional i, per tant, expresse les meues opinions a títol exclusivament personal i sense voluntat de qüestionar l’estratègia política de cap organització.\nIgnacio Blanco, ex-diputat d’Esquerra Unida del País Valencià.\n11:17La Guàrdia Civil entra el 112 de Reus per intervenir comunicacions dels Mossos\n10:39El major Trapero, ovacionat quan ha arribat a la seu central dels Mossos d’Esquadra\n10:23A video denounces Spain’s authoritarianism: “Help Catalonia, save Europe”\n09:53La premsa internacional: ‘Madrid envia a la presó dos dirigents independentistes’\nLa Guàrdia Civil entra el 112 de Reus per intervenir comunicacions dels Mossos\nEl major Trapero, ovacionat avui en l'arribada a la seu central dels Mossos d'Esquadra\nA video denounces Spain’s authoritarianism: “Help Catalonia, save Europe”


Valor - Wikisofia\n(del llatí valor, de valere, estar vigorós o sa, ser més fort; en grec, ἄξιος, axios, mereixedor, digne, que posseeix valor, d'on procedeixen termes com axiologia, axiomàtic, etc.)\nTot allò que fa que l'home apreciï o desitgi alguna cosa, per si mateixa o per la seva relació amb una altra cosa; la qualitat per la qual es desitgen o estimen les coses per la seva proporció o aptitud a satisfer les nostres necessitats; en economia, l'útil, el preu d'una cosa (veg. text).\nL'home ha reconegut des d'antic l'existència de valors en el terreny de l'ètica o del comportament social. Així els sofistes, promotors d'un relativisme ètic basat en les creences subjectives de l'home, que fan boel que aquest creu bo, admeten el diferent valor d'aquelles creences que, per les seves conseqüències, resulten més útils per a la vida ciutadana, i orienten els seus ensenyaments a saber descobrir-les. Plató, enemic acèrrim del relativisme sofista, sosté que els valors socials depenen del coneixement de les essències –de les idees– i que el bo i el bell ha de ser també la veritat; aquest és el començament de la tradició que floreix en la filosofia escolàstica i que identifica la unitat, la veritat, la bondat i la bellesa com a propietats necessàries de l'ésser (veg. transcendentals). Aquesta subordinació del valor en ser ha estat la causa que en la filosofia tradicional no hagi existit un tractament peculiar del sentit del valor. La teoria dels valors, és a dir, l'estudi de la naturalesa del valor com alguna cosa peculiar, no ha existit pròpiament fins al s. XIX.\nLes primeres teories sobre el valor són de tipus econòmic i sorgeixen en el s. XVIII, quan comencen a elaborar-se a Anglaterra les primeres teories econòmiques, se substitueix el concepte tradicional de bé comú pel d'«interès general» i A. Smith (Investigacions sobre la naturalesa i les causes de la riquesa de les nacions, 1776) sosté que la causa de la riquesa dels pobles és el treball; el valor de les coses es mesura llavors per la quantitat de treball, i es distingeix entre el valor d'ús i el valor de canvi o valor pròpiament dit. El valor d'ús d'una mercaderia (allò per a què serveix) el determina la seva utilitat en la societat; mentre que el valor de canvi, pròpiament el valor, segons la teoria del valor treball, que comença en A. Smith i prossegueix amb David Ricardo (Principis de l'economia política, 1817) fins a Karl Marx (El capital,1867), es mesura pel temps de treball socialment necessari per a produir l'objecte que s'intercanvia.\nLa noció de valor econòmic mostra un aspecte essencial del valor en general, és a dir, que la seva dependència necessària amb l'home ho fa alguna cosa relatiu; les coses no són valuoses per si mateixes, sinó només en relació amb l'home.\nA la filosofia competeix l'anàlisi del valor en general, no ja del valor ètic o del merament econòmic, i l'estudi de la naturalesa pròpia del valor. La distinció entre fets i valors, paral·lela a la qual s'efectua entre el que és i el que ha de ser) i la que s'admet entre judicis de fet i judicis de valor, posa ja de manifest que el valor d'una cosa no és el mateix que l'«ésser de la cosa».\nLa noció de valor ocupa un lloc fonamental en la filosofia de Nietzsche; segons el, la cultura occidental no és més que la inversió reactiva dels primitius valors de la vida. Per això imposa a la filosofia la tasca crítica d'una veritable transvaloració de tots els valors transmesos.\nVegeu teoria dels valors.\nObtingut de «https://www.wikisofia.cat/w/index.php?title=Valor&oldid=61001»\nDarrera modificació de la pàgina: 15 jul 2020 a les 02:01.


Tornarem a vèncer. Projecte provisional de república catalana | Curriki\nTornarem a vèncer. Projecte provisional de república catalana\nConstitució Provisional de la República Catalana fou un text constitucional aprovat a l'Havana el 2 d'octubre de 1928 per l'Assemblea Constituent del Separatisme Català. Fou una obra personal de Josep Conangla i Fontanilles, i estava formada per 36 títols dividits en 302 articles. Definia la República Catalana independent com a tècnica, democràtica, representativa i basada en els principis de la democràcia liberal. Establia el vot universal i secret, l'elecció indirecta del cap d'estat, un parlament unicambral, abolia les províncies i instaurava els consells comarcals com a divisió administrativa. Separava església i estat i estructurava les forces armades en exèrcit i sometent. També establia que tant per ser elector com elegible, era imprescindible parlar i escriure el català. Declarava el català única llengua oficial i establia l'obligatorietat de fer desaparèixer tot vestigi públic del període de domini espanyol (entre altres coses prohibia els toros i els rings de boxa). També atorgava la igualtat de sexes davant la llei, no reconeixia els títols nobiliaris i comprenia un programa mínim socialista a favor de les classes treballadores. Introduïa la possibilitat de formar una confederació amb Espanya o Portugal, renovable cada sis anys, però reservant a Catalunya la representació diplomàtica pròpia. "Tornarem a vèncer" és un recull per capítols de les diferents etapes històriques que, a Catalunya, han significat un grau més alt d'autogovern. El punt de partida és el 1714. A partir d'aquí, es va repassant la lluita de Catalunya per l'autogovern fins a l'actualitat: l'estatut de Miravet. El programa consta d'un reportatge introductori que reflecteix diferents veus que han estat testimonis directes o especialistes de cada un dels períodes històrics, com les Bases de Manresa, la Mancomunitat, l'Assemblea de Catalunya, l'Estatut de Sau, el de Núria, la Guerra Civil, com també fenòmens més contemporanis, com ara la immigració. Han participat en els reportatges i les tertúlies personalitats com Jordi Pujol, Miquel Roca, Anna Balletbó, Eva Serra, Guti, Joan Puigcercós, Josep Termes, Andreu Galera, Artur Blasco, Josep M. Ainaud de Lasarte, Josep M. Cadenas, Josep Pich, Margarida Aritzeta, Isidre Molas, i fins a més de 100 noms. El programa realitza una tertúlia amb la participació i moderació de Josep M. Solé i Sabatéi reconeguts historiadors, professors i intel·lectuals d'arreu de Catalunya.\nEUN,LOM,LRE4,hdl:10494/37988,work-cmr-id:37988,MERLI:merli/6100,ilox,learning resource exchange,LRE metadata application profile,LRE


Diyar Yasser Apartment Medina Aràbia Saudita - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nDiyar Yasser ApartmentApartamentAirport Road Behind Mentary Fund, Bani Abdul Ashal, Medina, Aràbia Saudita, 42313 - Veure al mapaBé6,8Basada en1comentariDiyar Yasser ApartmentVeure més fotosBanyVeure més fotosVeure totes les 25 fotosPuntuació de la ubicació 6,0Veure al mapa6,0UbicacióParticularitats que li encantaranaire condicionat\nComparar amb allotjaments semblantsSelecció actualDiyar Yasser ApartmentDiyar El Sidik Hotel ApartmentDyar Farouk Hotel ApartmentHend Plaza HotelValoració dels clientsBé 6,8 (1 comentari)Puntuació dels comentaris 6,0 (259 comentaris)BarriBani Abdul AshalAd DifaAl KhatimAl FathWi-Fi Wi-Fi GRATUÏTA Wi-Fi GRATUÏTA Wi-Fi GRATUÏTA Wi-Fi GRATUÏTADesdejuni Desdejuni inclòs Desdejuni inclòs Desdejuni inclòs Desdejuni inclòsSeleccionar datesVeure aquest allotjamentVeure aquest allotjamentVeure aquest allotjament\nDistàncies i informació bàsicaaeroports a prop12 kmAeroport Prince Mohammed, Madinah (MED)162 kmAeroport de Yanbu (YNB)estacions de tren i autobús1,1 kmEstació de Bus SAPTCO Medina8 kmEstació de Bus dels Pelegrinshospitals i clíniques1,9 kmCentre de Salut Al Baqifarmàcies200 mNahdi PharmacyRetirada d'efectiu1,6 kmATM\nSobre l'allotjamentDescripcióConvenientment situat a Medina, Diyar Yasser Apartment és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Diyar Yasser Apartment també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Medina. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com recepció 24 hores. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara televisió de pantalla plana, aire condicionat, llits extrallargs (> 2 metres), TV satèl•lit/cable, cuina americana per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Medina, faci de Diyar Yasser Apartment la vostra llar.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accésrecepció [24 hores]s'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsempolles d'aigua de cortesia Idiomes ParlatsÀrab Mostra MenysPolítiquesNens i llits supletorisNens de 0 a 2 any(s) [inclosos]Gratuït si s'usen els llits existents. Nota, si necessiteu un bressol hi pot haver càrregs extra.Nens de 3 a 12 any [inclosos]Gratuït si s'usen els llits existents.Els hostes de 13 anys i més es consideraran adults.Els llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésInformació útilL'allotjamentNombre d'habitacions: 25\nmehmood, Aràbia Saudita\nmore improvements in the Hotel Comentat el 08 de gener 2017


Diada del Caçador... (Pàgina 1) — ForumAus — Fòrum del GOB\nDiada del Caçador... (Pàgina 1 de 2)\nFòrum del GOB → ForumAus → Diada del Caçador...\nMissatges: 1 a 25 de 50\n1 Tema per Toni Muñoz 24-02-08 09:03:31\nSi en algun moment de la vostra vida un bon dia vos aixecau amb dubtes existencials, i començau a sopesar si no seria millor deixar anar tot això de l'ornitologia i dedicar-vos a altres coses més productives com practicar el kite-surf, tocar la balalaika o fer-vos professionals de la petanca... ha arribat l'hora de visitar la Diada del Caçador!\nAvui matí hem fet una volteta per Campos, tot i que el cos mos demanava fer-mos lo més enfora possible. L'ambient és molt curiós (si no hi heu anat mai vos ho recomano) ja que molts dels visitants, sobre tot els de més edat, es vesteixen de caçadors per anar a la fira (van "arreglats", de diumenge, però de caçador: calçons de pana verda o marró, jersei verd i "caçadora" a conjunt). Fins aquí lo divertit.\nLo lamentable és que, una vegada més, a un event al que dona suport el Consell de Mallorca es feia propaganda de modalitats de caça prohibides a les Illes (visc, parany, etc) i fins i tot es feia una demostració de caça amb filats abatibles, utilitzant com a reclams aucells no autoritzats: caderneres Carduelis carduelis i verderols Carduelis chloris sense la corresponent anella (tal i com marca l'Ordre de la Conselleria que regula la captura i tenència d'aquestes espècies), i fins i tot pinçans Fringilla coelebs, espècie de captura no autoritzable per la citada Ordre.\nPer allà davant, beneint tot això, passaren la presidenta del Consell de Mallorca, Sra Francina Armengol, i el Director General de Caça, Protecció d'Espècies i Educació Ambiental, Sr. Pere Ramon, entre altres autoritats. Farien bé anant un poc més alerta de amb quí es fan les fotos i a què destinen els doblers públics...\nBé, en definitiva, una visita a aquest event és un "xute" d'energia per qualsevol que de veritat estimi la natura (no com aquests....)\nToni, Cati i Jordi\n2 Resposta per Biel Perelló 24-02-08 12:15:41\nRe: Diada del Caçador...\nVaja crònica Toni, Cati i Jordi... fa feredat !!. Es indignant veure imatges tals com la del pinçà fermat per una pota amb el cordill enrevoltat l’estaca de ferro !!... fringílids engabiats, tords engabiats i exhibits públicament, arts de caça prohibits, etc.. ... per desgràcia no és nou i basta anar per les fires dels pobles d’arreu de Mallorca (a Pollença els primers !).\nPotser la normativa autonòmica permeti aquestes animalades, però jo no ho puc acceptar !!. Ens trobam a l’Europa del segle XXI ?. Ens quedarem així ? Ens mourem, tots a una, per a acabar amb les normes que permeten tot això ?. Hem d’anar a Madrid a contra-manifestar-nos ?.\n3 Resposta per Xavi 24-02-08 12:20:02\nJo també hi he anat i ho he vist. M'ha fet molta ràbia. Són d'una associació de València (APAVAL).\nM'ha cridat molt l'atenció de tot el que tenien i especialment aquells aucellets fermats m'han fet pena. Ho he comentat a 2 agents de Medi Ambient diferents que he trobat i m'han fet un poc es beneit. Supòs perque no estaven de guàrdia o no volen lios.\nEl que he fet ha estat anar a l'estand del SEPRONA (situat a uns 60 metres més avall). Amb tots es meus respetes no s'enteren de res i lis he explicat la situació: "tienen pájaros enjaulados y atados sin anillar. A parte tienen especies como el pinzón común que está prohibida, da mala imagen al visitante. La gente se creerá que se puede hacer porque lo han visto en la feria, etc.\nLes seves respostes m'han demostrat una ignorància total. Després hi han anat 2 a visitar-ho (ni ho havien vist). I no sé res més però com a mínim m'he quedat a gust.\nAh i m'han dit: "no les pondremos denuncias, hoy estamos en feria solo avisaremos de que lo aparten".\n4 Resposta per Adolfo Ferrero 24-02-08 15:27:58\n5 Resposta per Rafel Mas 25-02-08 10:57:22\nIndignant, que aquests personatges que s'autoanomenen els primers Agents de Medi Ambient es passegin cara alta fent publicitat d'estris de caça prohibits a Balears i encara rebin pasta de la Conselleria de Medi ambient...sense paraules\nLa imatge dels filats de quadre amb la cadernera acollonida i el pinsà "santsebastià" penoses.\nEl que comenta en Xavi de l'actuació dels diversos agents de l'autoritat m'apena.\nI els politics el problema que tenen és que no tenen ni puta idea de res i es passegerien inaugurant un innovador stand de repartiment de droga de disseny a son banya si així els ho aconsellàs un assessor d'aquests que cobren pasta gansa cada 4 anys si hi ha sort. L'ignorància els fa llepar el cul a tots aquests que poden suposar 40.000 futurs vots a més del vot de qualque parent.\nau, ja m'ho han fet dir!\nI que em perdonin els bons caçadors que duen a terme una activitat legal, que segur que també n'hi ha.\nPer cert si això és així:\nORDRE VEDES 2007-2008\nDes del 22 de juliol i fins a l’inici de la caça menor en general, es podrà caçar amb aus de\nfalconeria els dimarts, dijous, dissabtes i diumenges, i des de la mitja veda fins a l’obertura de la\ncaça menor en general, també els festius de caràcter nacional i autonòmic.\ncóm és que avui a prop del Puig de Santa Magdalena d'Inca, crec que la finca es diu Son Vivot, hi havia un tipo que es passejava amb un juvenil d'àguila real al braç i amb un ca per aixecar caça?\n6 Resposta per Cati 25-02-08 11:12:43\nLo de la llauna oxidada de ferro, encara és el mal menor, Adolfo. Lo pitjor va ser quan aquests... energúmens mostraven com funcionaven els paranys. La xarxa se disparava repetides vegades sobre ells, una rera l'altre; a l'altre tipus de parany, l'aucell era catapultat a l'aire mig metre quedant penjant de la corda repetides vegades també (amunt i avall, amunt i avall),... Penós, vergonyós... Els nins estaven astorats. Una nina tan sols deia a la mare... però llavors els amollaran, no? els deixaran lliures, no?...\n7 Resposta per Maties Rebassa 25-02-08 12:24:08\nCertament és indignant i una vergonya.\nPer ventura sí que és veritat que molta gent desconeix el que es pot i el que no es pot fer en temes de caça, i no em refereixo (només) a alguns caçadors. Per a això, crec que aquesta notícia (la de l'exposició en una fira d'arts prohibits, tenència d'espècies no autoritzades, etc.) ha de sortir a tots els diaris per a que molta gent (i no només la mare de la nina que demanava si els amollaran o no...) sàpiga el que és legal i el que no, i es pronuncii en contra d'aquestes barbaritats. Crec que hi ha material de sobres (fotografies incloses) per a que surti als diaris en un lloc ben destacat, no creis?\n8 Resposta per Samuel Pinya 25-02-08 12:39:30\nEstic d'acord amb tú Maties.\nCrec que una forma bona de difondre i pujar els colors als polítics és precisament el que dius. Publicar-ho als diaris, a esser possible als de major tirada.\nAixò sí amb fotos, per a que la gent en parli.\n9 Resposta per GOB-ornitologia 25-02-08 13:04:19\ndesgraciadament el que ha contat en Toni no es estrany, tenint en compta que en els darrers anys a la fira dels caçadors ha passat el mateix: exhibició de mètodes de caça prohibits (tradicionals li diuen) i unes condicions deplorables dels animals de caça que s'exhibeixen. Això s'ha denunciat altres vegades però les autoritats competents han estat incompetents i no han actuat, per motius que jo diria que tenen molt a veure amb la falta de coratge que no amb la falta de ganes, però any rere any els caçadors poden circular tranquil·lament a 150 per hora allà on a tots els altres només ens deixen arribar a 90.\nEls darrers anys s'ha engreixar al col·lectiu de totes les formes imaginables, amb les conseqüències que veim ara que hi ha societats de caçadors que han passat pels jutjats, i a la meva manera de veure la cosa s'està anant de les mans. A alguns països d'Europa, que tots deim civilitzats quan es tracta d'admirar els seus serveis socials, la caça no està fomentada, mes bé al contrari, se posen traves perquè siguin únicament els caçadors interessats els que obtenguin la llicència. Aquí se fan cursos a nins per que la cosa no decaigui i lis diuen als caçadors que son els principals gestors de la natura.\nI damunt dia 1 de març fan una manifestació que si llegui els punts un per un resulta que no n'hi ha cap que sigui cert, com es possible tanta manipulació?\nPareix que la solució hauria de ser tan simple com aplicar la llei....però veim que això no es fa a vegades. Podríem esperar que fossin els mateixos caçadors els que actuassin sobre els que no respecten les normes...però no ho fan. Potser l'única solució serà que totes les persones que gaudim de la natura sense una escopeta ens associem ja que el que pareix que compte en aquest asumpte no es el que es faci sinó de quanta gent s'està xerrant.\n10 Resposta per Miquel Sánchez 17-03-08 01:32:49\nDoncs cura, que exhibeixin arts prohibides és que busquen la seva legalització, recordeu que la guàtlera (coturnix coturnix) va ser desprotegida per ser llançada amb tub mecanic en la Llei d'acompanyament de Pressupostos de l'any 2004, per a així evitar el tràmit d'informació a les protectores d'animals per ser entitats col·laboradores de la Conselleria d'Agricultura i evitar les al·legacions , sense dubte busquen la seva legalització, i fan demostracions de "lo guapo" que és tot això.\nAra llegeix el BOIB tots els dies, per a evitar sorpreses com aquestes.\n11 Resposta per Joan 30-03-08 12:27:32\nRecordo que em digueren per assistir a la manifestació de Madrid (com a caçador). "Anirem a donar pel cul als ecologistes". Em va entrar vertigen... Aquest radicalisme, aquesta ignorància... La majoria ni coneixien la Llei de la que s’anaven a queixar. Exaltaven nimietats com: “Ara només podrem disparar dos trets en comptes de tres”... I allò que és realment perillós, la violació del dret de propietat i usufructe, quan és precisament aquest dret el que ha mantingut exemptes de l’especulació i de la destrucció tots els Parcs Nacionals i espais naturals (que la bona labor dels ecologistes han ajudat a acabar de protegir, no ho nego)... Si s’aplica, no trigarem a veure incendis provocats pels mateixos propietaris que cremaran les seves pròpies terres abans que cedir-les a l’administració. Un clar exemple de com les millors intencions, no comporten sempre les millors conseqüències... Un clar exemple d’incompetència i ignorància, això si, amb la millor voluntat.\nLlavors entres a un fòrum de fauna, aprecies les opinions de persones suposadament més cultes i preparades que aquells caçadors (i dic suposadament, no perquè dubti de la preparació i talla dels participants al fòrum, sinó perquè dubto de la distància que els separa d'aquells caçadors que abans comentava); i horror, incapaços de ser objectius es deixen portar pels prejudicis, prioritzen els sentiments a la raó...\nHe picat la porta dels caçadors, dels ecologistes, i per tot es respira encara radicalisme, irracionalitat i ceguera...\nDissortadament, el sentit comú, és com deia una professora meva, els menys comú dels sentits. Però no em deixo abatre per la frustració, i continuo buscant... Per ventura ara em titllaran d’il·lús, de somiador, però qui sap, pot ser d’aquí un temps em diran que era un visionari.\n12 Resposta per Pere Vicens 30-03-08 14:15:47\nEl teu missatge transpua una sensació grossa de decepció i d'angúnia... i no acabo d'entendre exactament el perquè.\nNo entenc què vols dir quan et refereixens als prejudicis i als sentiments dels ecologistes... Jo pens que la majoria de les persones què han donat el seu parer a aquest fòrum ho han fet des de posicions legals (reclamant l'aplicació de la legalitat vigent) i reclamant la defensa del més dèbil i desarmat: la natura.\nPerò per ventura vaig equivocat i no he sabut entendre el missatge de les teves paraules... Si és així, corregeix-me, per favor.\n13 Resposta per Joan 30-03-08 15:35:35\nNo em referia pas a tot el col•lectiu... No es pot generalitzar d’aquesta manera (encara que sovint es recorri als tòpics “ecologista radical”, “caçador inculte i salvatge”); però els bons ecologistes (o amants de la natura, terminològicament tot això és molt difícil...) o els bons caçadors, no tenen una forma tant distinta d’entendre la natura. Els primers aprecien aspectes que s’escapen a la majoria; aspectes biològics, valor patrimonial, raresa, fins i tot atributs més subjectius com la bellesa, etc. Els segons, valoren aquestes mateixes característiques, però des de forma més aplicada... ningú negarà la plasticitat dels gossos eivissencs a la carrera, els falcons a l’aguait d’un colom, la mostra d’un ca mè o qualsevol altre ca de mostra sobre una perdiu, etc. La única diferència significativa és que mentre ho fa com a espectador, l’altre mira de participar en l’obra.\nEstic cansat d’aquesta lluita eterna entre caçadors i ecologistes. Tant uns com els altres (jo no sé com definir-me...) ens veiem coartats per les mateixes amenaces, que res tenen a veure directament amb ideologies polítiques o partits (al menys en teoria, llavors a la pràctica cadascú d’ells mira de dibuixar l’estratègia per captar el sector de votants que més l’interessa...; no ho censuro, és natural, però convé tenir-ho present). Però tot i així, uns i altres perden el temps... gloriant-se quan surt una disposició legal que retalla els drets d’uns o dels altres...\nLa finalitat no és salvar tots els animals salvatges de la mort. A la natura els predadors depreden sobre les preses... Predadors i preses evolucionen conjuntament, i és aquest cercle de vida i mort el q ho provoca... L’objectiu és mantenir unes poblacions sòlides, mantenir la tipicitat la naturalesa salvatge de les espècies (determinades granges cinegètiques han fet molt mal en aquest sentit...); per a que tots puguem gaudir d’elles sense perjudici de les mateixes, ni els uns dels altres. Òbviament, evitar el patiment pel patiment; i usar de la major racionalitat.\nQuant a la legalitat... quantes pràctiques cinegètiques llegendàries, absolutament selectives, valuoses mostres del nostre patrimoni queden prohibides perquè els nòrdics i centreeuropeus no les comparteixen i no les entenen (de totes formes, en molts casos, ells ja han industrialitzats els seus respectius països; i tot això no els afecta ni els hi és d’aplicació, entre d’altres coses perquè no tenen àrees naturals ni espècies que protegir; espècies que per altra banda la caça i la propietat privada han ajudat a conservar, de forma involuntària d’acord, però així ha estat...).\nLa llei ha de ser el nostre referent en tot moment, perquè així ho marquen les regles de la democràcia, l’estat de dret. Però que passa quan l’ordenació no recull la realitat o només en reconeix una part? Una altra vegada la dictadura de les majories... Antigament estava socialment mal vist definir-se com a ecologista; avui passa el mateix amb definir-se com a caçador i està de moda postular-se com a ecologista...\nLa moralitat social s’ha de tenir sempre present; es té en compta a l’hora de legislar, fins i tot a l’hora d’actuar, de la gestió i ordenació del territori. Així quan fa uns anys s’avisà dels danys potencials que la superpoblació de cabres podia provocar a la flora autòctona i es fe una crida a la intervenció. Des del nord d’Europa s’aixecaren veus de repulsa “nazis” (per eliminar la cabra híbrida), “salvatges” (per promoure la disminució dràstica de la densitat), etc...\nNo diuen el mateix quan s’actua sobre les plagues de rates o paneroles (“cucarachas”). Una altra vegada es fa patent la humanització de la natura... No està mal vista la pesca perquè els peixos no sagnen, no tenen pel, no s’assemblen a nosaltres... Es prioritza la sensibilitat social per sobre dels criteris tècnics, i a més la sensibilitat d’una societat encara a la infantesa, sensiblera, cridanera, incoherent, i sobretot, ignorant.\nEn J M, reconegut ecologista i gestor dels espais naturals, em va dir un dia que aquesta dimensió social era important, sovint més important que la resta d’aspectes de gestió... No li llevo raó, al cap i a la fi, ho valorem tot des d’un punt de vista antropocèntric. Que li importa a l’Antàrtida si es puja la temperatura... A qui ens importa és a nosaltres.\nMalament ho tenim quan el nostre patró de conducta és fruit de la ignorància i el caprici... Una altra vegada es fa evident que la formació, l’educació, la disposició a aprendre, a obrir les mires, la tolerància, el respecte... són ingredients bàsics de la convivència, a qualsevol escala.\nNo sé Pere si m’hauré explicat un poc millor, però tot això es de bojos; i quan no trobes recolzament ni comprensió enlloc, acabes decebut, anguniat, com bé apuntaves. Però no victimitzo, dramatitzo un poc per intentar fer-ho un poc més entenedor. En cap moment he llençat la tovallola i a pesar de tot sóc completament optimista. Estic convençut de que els instints i el civisme, per força, a les bones o a les males, acabaran trobant el seu equilibri. Esperem que encara quedin boscos...\n(Demano disculpes si he ferit la sensibiliat d'algú, però és complicat a vegades mantenir la sang freda amb temes tan apassionants i d'un interès tan gran... Tot i que sigui el més recomanable... L'objectivitat, la rigorositat, i la moderació haurien de ser una constant...)\n14 Resposta per Pere Vicens 31-03-08 02:58:11\nVal, Joan, ara començo a entrendre el missatge.\nTens raó en moltes coses, però no crec que sigui positiu el caure en un estat d'abandó. Així, amb gent desanimada que no es batega, els aprofitats i interessats són els que segueixen anant al capdavant... i em fa més por un interessat amb escopeta (escopeter) que un visionari interessat (ecologistòleg, ecologístic i ecològic).\nUn bon caçador pot ser un bon ecologista, i un bon ecologista pot ser un bon caçador. Pens que un falcó, un onso o un llop podrien ser un model perfecte d'ecologista actual: perseguits, malmenats i odiats per la seva vital necessitat d'alimentar-se.\nEn canvi, l'escopeter pega trons a tot el què es mou, i si no s'ha mogut res, pega trons a les senyals dels vedats... ha de satisfer la seva necessitat de prèmer el gatell...!!, i el visionari vol imposar que s'han de netejar amb aigua destil.lada i sabó orgànic les bosses de plàstic brutes abans de posar-les, ben doblegades, dins del recipient de color groc canari.\nPerò, per desgràcia, crec que hi ha moltíssims més escopeters que caçadors... en canvi, per sort, hi ha molts més ecologistes que visionaris.\nCrec que el temps posa les coses al seu lloc, i que el temps corre més aviat del què corria fa uns anys. La natura és molt més llesta que tots nosaltres plegats.\nA mi els escopeters m'han disparat a posta, per riure i per fer befa... i sé del cert que a molts també els ha passat el mateix. Als visionaris, senzillament, no els dons gaire importància.\n15 Resposta per Joan 31-03-08 04:55:14\nAprecio els comentaris, i els comparteixo en gran part.\nPerò et voldria aclarir que tampoc he caigut en el que denomines estat d’abandó... Si; és veritat, fa temps que he renunciat, en part, a defensar obertament aquestes coses (des de que al 2005 vaig capturar 113 animals amb cussa i llaç, i tant “ecologistòlegs” com “escopeters” i alguns caçadors raonables desconeixedors de la realitat, m’ho recriminaren titllant-me de tot menys de caçador i ecologista. Uns hem deien que això era exagerat i immoral; els altres que les femelles s’havien de deixar perquè criessin. Tot i que jo estava completament segur del bé que feia...).\nDes de llavors vaig decidir parlar menys i actuar més. En aquests moments, amb els meus caçadors (i dic els meus caçadors, perquè els tinc molta estimació, i perquè tots han sabut reciclar-se i adaptar-se als nous temps, a la gestió, el respecte pel medi ambient) gestionem 1000 ha a la Serra de Tramuntana; i tenim em marxa un pla de recuperació de les marjades i l’agricultura de muntanya; el seguiment de les poblacions de perdiu i conill així, com la seva recuperació. I tenim previst a mig termini, intentar donar suport (activament i no només caçant...) a altres entitats, que han fet moltíssim per la recuperació d’unes importants poblacions de teixos, que es veuen en part amenaçades pel la sobredensitat de cabres. En projecte, estudis sobre la introgressió genètica a les poblacions de perdiu i conill locals; i en col·laboració amb les AAPP, la recuperació de determinades àrees dels municipi afectades pels fematers il·legals. I no busquem protagonisme, només facilitats per actuar a les terres que gestionem, en bé de la caça, dels caçadors, del medi ambient i de tot aquell que gaudeix d'ell. I ho estem aconseguint, amb esforços i dificultats... però a poc a poc...\nQuant a la por i el perjudici d’uns o altres... És cert que el que tu denomines com a escopeter suposen un problema (estem parlant d’un radical, que a més va armat...), però no crec que sigui tampoc tant comú... Quant a l’altra espècie de fauna... com els que amollen els visons d’una granja en defensa dels drets dels animals... tampoc han fet ni fan cap bé. Esperem que amb el temps tot això siguin excepcions...\nN’estic completament segur de que un ecologista pot ser un bon caçador, i a l’inversa. I no sé si som tan pocs... Però segur que de cada cop en serem més.\nPS: Pel que fa al teu episodi amb els escopeters... són lamentables (i punibles) les amenaces vinguin de qui venguin. Però no s'ha de criminalitzar a cap col·lectiu, per la intransigència d'alguns.\n16 Resposta per Guillem Alomar 01-04-08 11:27:44\nBé avui tenc ganes de gresca. Llàstima que aquests missatges no arribin a tots els caçadors, societats de caçadors i administracions.\nCrec que a la majoria del col·lectiu des caçadors els si fa falta molts de cursets de com comportar-se a la natura; així com respetar el nostra patrimoni etnològic. Basta fer una passatjada per mils de colls que ara han abandonat. A part de ser un niu de brutor, hi ha per fer una tessina o fins i tot una tessis doctoral de tot el material "recicable" que hi han deixant. Segurament hi ha més escales de GESA als colls que a la companyia elèctrica. Sense oblidar els arbres que han mutil·lat per fer els carreranys. No vull acabar sense denunciar la destrossa de canaletes, marges, sitges, eres, etc. que fan certs caçadors de coll per "reaprofitar" les pedres. O els cents i cents de cartuxos que, encara, van deixat -dissimuladament- els caçadors d'escopeta.\nM'hen oblidaba. El darrer incendi forestal de la comuna de Fornalutx va ser un descuït (feia molt de vent) dels caçadors.\n17 Resposta per Joan 01-04-08 12:28:44\nEls odis, les fòbies, i en general totes les emocions i sentiments, sobretot els més irracionals, són difícils de controlar... La xenofòbia, n’és un lamentable exemple, desgraciadament encara molt comú. Però existeixen altres fòbies, i sovint, moltes d’elles tenen com a nexe el refús a la diferència, a la diversitat; tret que es potencia encara més quan també hi ha una component d’aparent rivalitat; com l’odi aquells que s’identifiquen amb diferent signe polític, als que pensen diferent, als que entenen la natura de forma diferent, etc.\nLes fòbies, no ajuden als qui les pateixen, no són pràctiques... Però així com són de poca utilitat als qui les pateixen, sovint perjudicials; són d’una ajuda inestimable per aquells que se n’aprofiten de les dels altres, per afavorir els seus propis fins; com ho podria ser, com a exemple hipotètic, l’ utilització de l’odi per a promoure manifestacions amb finalitats electorals, encobertes sota arguments pro-caçadors o ecologistes.\nLa definició dels caçadors com a piròmans o incívics i irresponsables és un judici de valor. I criminalitzar a tot un col·lectiu per les negligències d’uns pocs, una generalització aberrant. I tot plegat no fa més que fomentar l’odi entre els col·lectius així com el seu distanciament. Pot ser també hi hagi interessos al respecte...\nEls actes, siguin quins siguin, no els cometen “blancs”, “negres”, “comunistes”, “liberals”, “caçadors” o “ecologistes”; els cometen persones individuals amb noms i cognoms. Les responsabilitats haurien de ser també individuals.\n18 Resposta per Toni Muñoz 02-04-08 01:18:02\nestic en general d'acord amb la teva darrera afirmació. Tot i això, és evident que els fets objectius que han sortit en aquesta conversa (promoció de pràctiques cinegètiques il·legals, incendis provocats, etc) i altres comportaments del tot rebutjables acaben afectant a tot el col·lectiu. Estarem d'acord en que la imatge del caçador no passa pels seus millors moments, i tot i que la mentalitat cada vegada més urbanita de la nostra societat, més allunyada del medi rural en general i de la caça en particular, no va en la línia de millorar la percepció social de la caça, també és evident que determinats tipus de comportament no ajuden gens a millorar la imatge del caçador; més aviat tot lo contrari.\nQuina creus que seria la reacció de les entitats més representatives del món de la caça (Federació Balear i Associació de Societats, per citar les dues més importants a Balears) si la Conselleria decidís prohibir la caça en aquesta zona cremada durant un parell d'anys? I si decidís tancar els vedats on moren tirotejades espècies protegides? La veritat, no me'ls imagin aplaudint aquestes mesures. Creus que per ventura no saben perfectament que aquestes modalitats cinegètiques "tradicionals i sel·lectives" que promou Apaval són il·legals a la nostra comunitat? Has sentit que hagin dit res? En aquest cas, qui calla consent. I si aquestes entitats, que en principi haurien de donar exemple, actuen així, com podem pretendre que el canvi en el col·lectiu es produeixi a la velocitat que requereix la societat? Ha estat aquesta manca de canvi al ritme suficient la que ha portat al món de la caça a aquesta posició encastellada, "assetjada" per normativa proteccionista i per una societat que no mira la caça amb bons ulls.\nDeixem-nos idò de victimismes. És cert que el caçador és "víctima" d'una nova situació social i ambiental, però aquests canvis ambientals ens afecten a tots i a tot. Crec que el món de la caça és víctima, sobre tot, d'ell mateix. I sortir d'aquesta situació està bàsicament en les vostres mans.\n19 Resposta per Joan 02-04-08 04:32:14\nSi… l’immobilisme en un context canviant és un greu problema. De fet si no m’equivoco, és aquesta una causa d’extinció... Les reaccions viscerals, violentes com a resposta a aquesta nova situació hostil no fan més que empitjorar les coses, i evidentment, perjudicar a tot el col·lectiu. El desarrelament, aquesta incomprensió dels que denomines “urbanites” (que afecten per partida doble, al no entendre i mostrar refús pel món rural, i a l’errar quan intenten participar-hi sense entendre’l...). La cada vegada major pressió humana sobre el medi (densitats de població cada cop més elevades, manca de planificació mediambiental quan es projecten noves carreteres, esteses elèctriques, etc; sovint els responsables no integren la variable ambiental dintre dels condicionants i el resultat, fragmentació d’hàbitats, cementeris longitudinals de fauna, etc; i tot plegat no fa sinó limitar, collar, assetjar... més encara.\nQuant a la conducta de determinats organismes, en part és cert. Però no es pot negar que aquestes entitats representen als caçadors, i es troben també entre l’espasa i la paret; entre el dilema de satisfer les voluntats i necessitats dels seus socis, i l’obligació moral d’actuar correctament des d’una perspectiva tècnico-ambiental. Però si... haurien de tenir la suficient habilitat per satisfer ambdues necessitats alhora; esforçar-se per promoure aquest canvi tant necessari... Actuar de forma distinta, ve a ratificar aquell proverbi castellà de “pan para hoy, hambre para manyana”. Tot i això, el tema no és fàcil... fer constar a més, que ja s’estan fent esforços en aquest sentit.\nFinalment dir que no és victimisme; sinó la descripció d’una realitat, que per trista i poc encoratjadora, ho sembla. Un altre cop, com a la problemàtica de la fam al món o els problemes ambientals, la solució està en actuar al focus del problema; però aquest, no es troba ni al tercer món, ni a les indústries, ni als caçadors (en exclusiva), sinó a la consciència social i individual del món desenvolupat. El canvi és necessari, i cal començar per donar exemple a la resta de la societat. I si, en gran part es cosa del món de la caça... Només quan s’associí inequívocament caça amb conservació, tindrem la certesa de que el món de la caça està salvat. Tindrem llavors també la seguretat de que la protecció del medi ambient serà major i més efectiva.\n20 Resposta per jaume adrover 02-04-08 11:25:17\nEl debat és apassionant i d'un nivell excel·lent. Una temporada vaig apuntar-me uns mesos a un fòrum sobre caça a nivell estatal pel tema VERÍ i vos asseguro que no es respirava tanta racionalitat com aquí, maldament a vegades discutiguem i agafem encalentides.\nSols una cosa però, s'ha dit que la llei aprovada pel govern espanyol quasi suposava l'expropiació de la terra i això és una exageració.\nTambé s'ha comentat que la propietat privada ha preservat el territori de l'especulació i que per això mateix s'han pogut declarar parcs i reserves a zones que han mantengut una biodiversitat elevada. Tot això és cert evidentment, tan cert com que la propietat privada també permet l'especulació exagerada i la destrucció d'hàbitats molt valuosos (ex: SON BOSC!). De fet a Mallorca tenim exemples d'especulació, destrucció o nefasta gestió de zones valuoses públiques (ex: el propi Domini públic i diverses finques) i privades. No faig apostolat de la propietat pública de la terra ni de la nacionalització de les produccions eh! però volia dir que el règim de tinença no indica una millor o pitjor conservació, tots podem trobar exemples a Mallorca.\nRes, endavant ses atxes!\n21 Resposta per Joan 03-04-08 02:35:28\nJo particularment puc dir que mai no hagués imaginat que a un fòrum amb un rerefons ambientalista i ecologista tan notori se’m rebés tan bé, sobretot tractant un tema especialment sensible com és el de la caça. Realment com apuntava el Sr. Adrover, és símptoma de racionalitat, però sobretot de tolerància i afició veritable per la natura i la cultura.\nEn referència a “l’exageració” sobre la llei aprovada pel Govern Central, com a interpel·lat, apuntar que termes amb l’arrel “expropia” apareixen 4 cops al text; i aprofito així mateix per recordar que la llei per ser funcional necessita de certa flexibilitat (que val tant com dir ambigüitat), i que evidentment, una interpretació d’aquesta pot ser moderada, més precisa o centrada, o bé, exagerada. Jo, per evitar condicionar-vos, m’abstindré de realitzar cap valoració o judici al respecte, així que analitzin i jutgin vostès mateixos... (Us facilito també les referències per a que pugeu consultar directament del BOE i llegir-vos la llei sencera si ho considereu oportú o us ve de gust).\n… El patrimonio natural y la biodiversidad desempeñan una función social relevante por su estrecha vinculación con la salud y el bienestar de las personas, y por su aportación al desarrollo social y económico, por lo que la presente ley establece que las actividades encaminadas a la consecución de sus fines podrán ser declaradas de utilidad pública o interés social, a todos los efectos, y, en particular, a los efectos expropiatorios respecto de los bienes o derechos que pudieran resultar afectados.”\n“…La declaración y gestión de los espacios naturales protegidos corresponderá, en todo caso, a las Comunidades autónomas en cuyo ámbito territorial se encuentren ubicados. Para estos espacios la presente ley mantiene la posibilidad de crear zonas periféricas de protección, la declaración de utilidad pública, a efectos expropiatorios de los bienes y derechos afectados así como la facultad de la Administración competente para el ejercicio de los derechos de tanteo y retracto.”\n“Artículo 4. Función social y pública del patrimonio natural y la biodiversidad.\n“Artículo 39. Utilidad pública y derecho de tanteo y retracto sobre espacios naturales protegidos.\n1. La declaración de un espacio natural protegido lleva aparejada la declaración de utilidad pública, a efectos expropiatorios de los bienes y derechos afectados, así como la facultad de la Comunidad autónoma para el ejercicio de los derechos de tanteo y de retracto respecto de os actos o negocios jurídicos de carácter oneroso y celebrados intervivos que comporten la creación, transmisión, modificación o extinción de derechos reales que recaigan sobre bienes inmuebles situados en su interior.”\nGovern d’Espanya. BOE núm. 299 del 14-12-2007. “LEY 42/2007, de 13 de diciembre, del Patrimonio Natural y de la Biodiversidad”. Número de registre 2007/21489– Pàgines 51275 – 51327.\nEn referència a les referències al debat propietat privada/pública; jo tampoc defensaré una forma o una altra de tinença i gestió... Ambdues tenen pros i contres... I així com la privada es podria considerar més eficient en l’ús dels recursos, li podríem assignar una major incapacitat per assolir l’òptim pel que fa a l’equitat en el gaudi dels seus valors per part de la societat (de la pública podríem dir la inversa, i moltes altres coses més d’ambdues, sempre a nivell general i orientatiu...); però tot això no és objecte del debat actual...\nSi diré però (i sempre sota la meva visió personal, en aquest moment i amb la informació i formació de que disposo...), que el que ha garantit la conservació d’aquestes finques a les que feia referència, no ha estat només la titularitat privada, això seria excessivament simplista; sinó la combinació de: titularitat privada, noblesa (aristocràcia, burgesia, etc; resumint, classes benestants i aficionades a la caça i al gaudi de la terra ja sigui pel seu ús o pel mer fet de “figurar”), rendes suficients per mantenir-les lliures de l’especulació (aquest punt penso que combinat amb l’anterior penso que és especialment important), més altres condicionants de tipus tècnic (males comunicacions, orografia molt accidentada, etc) entre d’altres variables més particulars de cada cas en concret i, evidentment, l’atzar.\n(És la impressió que en tinc. Tampoc espero que ningú la comparteixi, cadascú que cregui el que vulgui, o el que pugui...).\n22 Resposta per Pere Vicens 03-04-08 03:26:30 (editat per Pere Vicens 03-04-08 03:27:41)\nAra llegint aquests paràgrafs m'ha vengut a la memòria algunes actuacions d'una empresa destinada a proporcionar al ciutadans el servei de gas i electricitat...\nRes a veure amb la protecció dels valors naturals, però si a coses com: "...tu em dones aquests metres quadrats per fer un transformador, que el pagues tu. Llavors nosaltres ens quedarem el terreny i el tranformador perquè tu puguis tenir corrent elèctrica..." o "... les persianes de la capsa de lectura del contador han de ser homologades amb aquesta referència, aquest color, aquestes mides, i a aquesta alçada. Les pagues, les poses, i llavors ja seran nostres... no teves".\nHo dic perquè a vegades estem completament envoltats d'expropiacions i d'imposicions i no s'en parla massa... però tampoc crec que sigui una animalada expropiar uns terrenys amb determinats valors naturals quan el propietari dels terrenys no les dona cap casta de valor i posa en perill la continuitat dels mateixos.\nLa "propietat" de la terra ha estat, tradicionalment, pel que l'ha pagada i pels seus hereus, però el falcó que hi viu, o les orquídies que hi surten no estan sotmesos, actualment (i per sort), en aquest tracte econòmic. Si el propietari n'és conscient dels valors, cap problema, llavors passa a ser "responsable i acompanyant" d'aquests valors... però massa vegades els propietaris són persones s'en foten completament dels valors naturals i solament veuen la terra com a una privacitat, exclusivitat i, en el pitjor dels casos, com una plataforma d'especulació.\nA mi no em faria tanta por que a uns terrenys que estiguessin al meu nom hi hagués una clàusula d'expropiació per determinades possibilitats envers els valors naturals...\nA mi, vaja... Però per ventura algú malpensat pensarà: "...clar, com que no en té cap...!!"\n23 Resposta per Joan 03-04-08 04:13:55\nEl problema és la inseguretat jurídica. Per una banda tens el dret a la propietat privada (dret fonamental sobretot a les economies occidentals…) i llavors una eina capaç de vulnerar aquest dret (especialment perillosa en el cas de motivacions de fons distintes de les que promou la llei… però amb l’excusa de les que si contempla).\nJo no critico les intencions… Segur que són boníssimes (de veritat que n’estic absolutament segur). Però les millors intencions no són imatge ni garantia de les conseqüències dels actes que d’elles se’n deriven.\nJo el que volia dir és que s’ha obert la Caixa de Pandora. L’Administració té un instrument potentíssim, esperem que l’usi correctament.\nPer altra banda, hi ha altres formes de garantir la preservació dels RRNN que no impliquen l’extirpació dels drets de propietat... com un règim de sancions adequat, etc. Així que en part era innecessària... Ara bé, la problemàtica, la de sempre... De que serveixen les sancions si llavors no s’apliquen? Per què unes lleis tan restrictives si després no són aplicables? Al final, tot el sistema corrupte i inoperant, poca fe en la justícia el que du conductes il·legals (no sempre immorals ni injustes) d’agafar-se-la la justícia pel seu compte, que al no sancionar-se (per unes lleis excessivament exigents, etc) redunda en major corrupció... I ja tenim una bonica espiral...\nAl final, la gent acaba compartint i acceptant tot i res alhora... Aplicant la seva pròpia mesura... I això no hauria de ser així.\n24 Resposta per Joan 03-04-08 04:16:18\n(Vaja Pere, em sembla que el debat ha derivat ja cap a altres temes.... jeje)\n25 Resposta per Guillem Alomar 03-04-08 10:39:46\nBé, ja hi tornam ésser. Les emocions fortes les sòl trobar avegades quan surt al camp a fer feina.\nRespecte a les finalitats electoralistes, basta pegar una petita ullada a la premsa local, per veure el gran interés que tenen certs partits amb el gran col·lectiu que són els caçadors. Hi ha molts de vots per festejar.\nSobre el judici de valors damunt el col·lectiu dels caçadors, ... la veritat que és bastant pessimista. Les agressions damunt la naturalesa són constants. Ja m'agraderia que tan sòls es cumplís la llei de caça. Qué s'ha fet del famós exàmen dels caçadors?.


El nostre terratzo MIRÓ per a exteriors presenta una cara visible rugosa en relleu formada per formes geomètriques. La cara de rodadura està composta de dos nivells: el superior finalment texturitzat i l’inferior lleugerament rugós, fent que la llum i les ombres aportin dinamisme al paviment. És un paviment de baixa absorció d’aigua i resistent a les gelades, cosa que millora la seva durabilitat considerablement. Una vegada estès dona una imatge de continuïtat i permet generar espais creatius amb uns acabats elegants i moderns en el paviment. Per les seves característiques de resistència mecànica al trencament, impacte i desgast, aquest producte és ideal per a usos en zones exteriors de trànsit alt de vianants tals com voreres, parcs, jardins, piscines, places, bulevards i zones de caràcter ornamental per accessos a edificis.\nMIRÓ - MOSTRA


El nostre bufet - Fieldfisher JAUSAS\nD’ençà la integració a la firma líder europea Fieldfisher, JAUSAS ha esdevingut “Fieldfisher JAUSAS”.\nJAUSAS es va fundar fa 52 anys i, des d’aleshores, el nostre equip ha crescut fins a comptar amb l’actual plantilla de 100 treballadors, entre els quals hi ha 20 socis i 60 advocats amb seu a Barcelona i Madrid. Liderant aquest equip està Jordi Ruiz de Villa, soci i president de la firma a Espanya. JAUSAS gaudeix d’una sòlida reputació tant a nivell nacional com internacional.\nEls nostres clients són empreses i patrimonis, la major part dels quals treballen amb nosaltres des de fa moltes dècades. Valoren especialment que la qualitat dels nostres serveis va acompanyada d’un equilibri d’honoraris. Això és possible gràcies a la nostra mida mitjana i a una estructura més àgil que la de la majoria de les altres firmes del sector.\nAquesta combinació d’ambició, qualitat en la feina i grans clients ha situat els nostres advocats al cim de la seva professió; de fet, la meitat dels nostres socis estan reconeguts per la seva excel·lent tasca pels principals directoris d’advocats del món.\nAixí mateix, Fieldfisher compta amb una sòlida reputació en algunes de les àrees de pràctica més importants del mercat, entre les quals es troben alguns dels sectors amb més dinamisme a escala mundial.\nLa nostra xarxa està formada per més de 1.000 professionals situats en 24 oficines, les quals proporcionen assessorament comercial basant-se en un profund coneixement de les necessitats dels nostres clients. Ens trobem a Amsterdam, Barcelona, Pequín, Belfast, Birmingham, Bolonya, Brussel·les, Düsseldorf, Frankfurt, Canton, Hamburg, Londres, Luxemburg, Madrid, Manchester, Munic, Milà, París, Roma, Shanghai, Torí, Venècia i Silicon Valley.\nAquest és el nostre compromís que els nostres socis s’involucren en tots els assumptes dels nostres clients: una garantia de qualitat.\nGarantim que els nostres honoraris són raonables tenint en compte la qualitat de l’assessorament que proporcionem. Som flexibles i tenim una estructura àgil.\nEspecialització y Transversalitat\nAny rere any, la feina dels nostres professionals és reconeguda pels principals rànquings d’advocats del món. Es tracta de classificacions realitzades per investigadors de forma independent i en les que no es pot entrar sense que clients i competidors avalin la nostra traça.\nÉs l’editorial de referència a nivell mundial per a classificacions d’advocats. Va néixer el 1990 i té la seva seu al Regne Unit. Ens situa entre les millors firmes d’assessorament legal d’Espanya i de Barcelona, destacant els nostres socis i associats en les àrees de Life Sciences, Reestructuracions i Insolvències, Fiscalitat, Propietat intel·lectual i Gestió de conflictes.\nAquesta editorial és la més prestigiosa als EUA. Al llarg de la seva història ens ha destacat entre els millors despatxos d’advocats en l’àrea de Life Sciences, Reestructuracions i Insolvències i Dret Mercantil & M&A.\nEls investigadors d’aquesta firma britànica escullen des de fa anys a professionals de Life Sciences, Reestructuracions i Insolvències i Distribució i Franquícies entre els referents de la seva especialitat.\nAquesta firma dels Estats Units porta des del 1983 destacant els millors advocats de cada país. Nosaltres comptem amb set socis i associats entre aquests professionals de prestigi. A més, dos dels nostres professionals van ser guardonats el 2014 com a millors advocats de l’any, el màxim reconeixement que atorga Best Lawyers.\nLes seves classificacions figuren entre les més prestigioses en sectors com el farmacèutic i sanitari o el de reestructuracions i insolvències. Els nostres professionals tenen l’orgull de ser seleccionats any rere any entre els millors d’aquests camps.\nLa major part dels despatxos d’advocats espanyols de mida mitjana i gran són fruit de la unió de diverses firmes. A Fieldfisher JAUSAS tenim l’honor de no ser només el resultat de diverses fusions sinó de la incorporació a un mateix projecte de professionals de renom. Des de la seva fundació ara fa cinquanta anys, el despatx ha anat creixent com a firma de prestigi gràcies a l’esforç i la dedicació de grans professionals que han ajudat a crear la marca que avui és FieldfisherJAUSAS. La nostra història compta amb l’experiència de tots els socis, associats, sèniors, júniors, becaris i tots els tècnics i professionals que formen o han format part de la nostra firma. Tots ells han contribuït a fer-nos progressar i crèixer en reconeixement i prestigi.\nAgustí Jausàs funda un despatx d’advocats després de cinc anys compaginant la seva feina en un laboratori amb una passantia, a què s’havia vist obligat per poder mantenir-se després de la mort del seu pare. La combinació de les dues experiències va ser la clau del seu èxit i durant anys va ostentar l’exclusivitat en els serveis legals a empreses farmacèutiques.\nConsolidació dels contactes internacionals\nLes relacions d’Agustí Jausàs amb importants advocats estrangers li porten a ser un dels primers professionals espanyols en ingressar a la International Bar Association (IBA), l’associació d’advocats més important a nivell internacional. Els llaços teixits a l’organització es consolidaran durant la dècada del 1970 i permetran que ostenti importants càrrecs. Arribarà a ser durant més de vuit anys co-chairman de la Secció “Sales and Related Commercial Transactions”, la més important de l’època.\nEl primer gran salt\nFa temps que el mercat legal d’Espanya és escenari de la creació de despatxos multidisciplinaris. En aquest context, Jausàs es fusiona amb Nadal & Vidal de Llobatera, una firma abocada en el Dret Mercantil i Litigació. Totes dues comparteixen la preocupació de comptar amb sòlids contactes i aliances fora d’Espanya per cobrir les necessitats d’uns clients cada vegada més internacionals.\nComença l'era JAUSAS\nJausàs, Nadal & Vidal de Llobatera es fusiona el 2003 amb Fòrum Legal, el que permet a la firma donar un salt qualitatiu en facturació i presència geogràfica a nivell nacional. Els socis decideixen llavors conservar el nom del despatx més antic. Allà neix una marca sota la qual s’agrupen gairebé 100 persones entre les nostres dues oficines i a la qual en aquests últims deu anys s’han incorporat dues firmes més: March & Associats, que es va unir el 2007, i A&S Sampere Abogados, que ho va fer el 2012. El despatx manté la seva vocació de creixement per mantenir-se entre les principals firmes de mida mitjana d’Espanya.\nJAUSAS dóna un pas més en el seu pla estratègic integrant-se a la firma jurídica internacional Fieldfisher. Sota la marca Fieldfisher JAUSAS, l'equip i les oficines de Barcelona i Madrid de JAUSAS s’uneixen a la firma anglosaxona que, amb una facturació anual de 234 milions d'euros, compta amb 24 oficines i un equip format per 1.350 professionals.


Segona victòria del Vic amb festival golejador | Futfem.cat\nFestival golejador al Municipal Pubilla Casas. En la visita del Vic Riuprimer, les jugadores d'ambdós conjunts han vist porteria amb facilitat, un fet que ha quedat demostrat pel 3 a 7 final en el marcador. Per part osonenca, cal destacar el paper d'Andrea Pueyo, que ha aprofitat molt bé el treball de les seves companyes per marcar fins a quatre gols en aquest duel.\nEl partit ha començat de manera immillorable per les visitants; amb un gol de Reche al minut 1. El Pubilla Casas no ha abaixat els braços i ha lluitat per empatar el partit, fet que ha arribat al minut 12 amb el gol de García-Planas. El duel ha seguit igualat, però el Vic ha sentenciat la victòria en 10 minuts. De la mitja hora de partit fins al minut 42, les visitants han marcat 4 gols, amb Andrea Pueyo completant un hat-trick en aquest espai de temps. El resultat al descans d'1 a 5, ha deixat el triomf molt de cara pel Vic.\nPerò l'entrenador del Vic, Jordi Serra, sabia que el seu equip anava a jugar a un camp complicat, contra un equip amb bon joc aeri i que lluita fins al final. Tot i el resultat en contra, el conjunt local ha seguit 'rascant' molt i anant a per totes a cada pilota. I als minuts finals de partit, el Pubilla Casas ha fet un intent de remuntada èpica, aconseguint posar el 3 a 5 al marcador, però el Vic Riuprimer ha seguit encertat i ha acabat de rematar el partit amb dos gols més per fer pujar el 3 a 7 definitiu al marcador.\nAmb aquest resultat, el Vic Riuprimer es col·loca líder gràcies a la diferència de gols a favor, mentre que el Pubilla Casas no ha pogut guanyar cap dels dos enfrontaments que ha jugat i ocupa una plaça de descens. La pròxima setmana, les osonenques rebran al Fontsanta-Fatjó amb l'objectiu de seguir sumant de tres en tres mentre que el Pubilla Casas tornarà a jugar a casa, buscant els primers punts contra el Porqueres.


El PATI QUE VOLEM | Ampa de l'Escola Lola Anglada de Badalona El PATI QUE VOLEM – Ampa de l'Escola Lola Anglada de Badalona\nPublicat el 16 Juny, 2017 16 Juny, 2017 per ampalolaanglada\nJa estem en la recta final de curs!\nDes de la comissió d’ambients exteriors i comunicació volem compartir amb vosaltres les valoracions i reflexions que ens ha ofert realitzar les activitats d’ambients exteriors, espais educatius: la GINKANA I EL VERMUT “el pati que volem” i quin és el camí que seguirem de cara al proper curs.\nLa comissió d’ambients exteriors havia passat per un període de reflexió important i necessari que els permetés dur a terme un projecte amb visió de futur, la comissió de comunicació ens vam sumar per aportar l’impuls i el suport que poguessin necessitar, a més, vàrem voler participar per la convicció ferm en el projecte.\nUna primera reunió a l’escola ens va permetre exposar idees i conceptes en comú per començar a repartir tasques, m’agradaria comentar que ha sigut tot un exercici de creativitat, recerca, investigació, però sobretot de treball en equip.\nLa GINKANA ens va permetre compartir un matí de dissabte en família ple de màgia…\nUn cop realitzada la ginkana, ja sabíem quin era “el pati que volem” o més aviat el conjunt d’elements, materials, jocs i espais dels que ens agradaria disposar.\nPer lligar-ho tot plegat, aportar valor que acompanyi la línia pedagògica de l’escola i sobretot que cobreixi la necessitat de les/els mestres i dels nostres fill i filles ens calia una visió més amplia i col·lectiva, ens calia un Vermut!\nEl vermut ens va permetre compartir diferents experiències de projectes d’ambients exteriors de gran valor educatiu però sobretot vàrem compartir amb grans persones, Carme, Pitu, Mireia, Montse, Llibertat i Arcadi, moltes gràcies!\nIniciem la benvinguda als nostres ponents fent un petit recorregut per els nostres espais exteriors i com si de una pluja d’idees es tractés cadascú ens oferia una idea, un dubte, un aclariment, una experiència viscuda.\nL’assistència a l’acte de les nostres estimades mestres i directora de l’escola ens dona l’energia, seguretat i motivació per iniciar l’acte amb expectatives ben positives.\nComptar amb l’experiència i la companyia de la Carme Colls i en Pitu Fernandez, el nou safareig dos mestres jubilats amants de la natura i la pedagogia, és un veritable honor. El missatge que transmeten de pau, respecte, motivació, creativitat, diversió….no té paraules, ens van aportar la motivació i els coneixements per reforçar el desitj de crear el nostre projecte d’ambients exteriors.\nLa Mireia, Montse i Llibertat, mestres i mares de l’escola la Vitxeta de Reus , tot un exemple de col·laboració escola/famílies. Ens van explicar la seva experiència, quins reptes és van trobar, quines solucions els hi havien funcionat i com l’escola i les famílies comparteixen una única visió global, per prendre nota; ens van aportar moltes idees que segur tindrem en compte a l’hora de pensar en el projecte de la nostre escola.\nL’Arcadi Poch, especialista en projectes de creativitat a l’espai públic i innovació sociocultural, ens va motivar a veure el nostre espai educatiu amb uns altres ulls, les reixes, tanques, parets, terres, murs, per L’Arcadi una oportunitat i un munt d’espai per ser creatiu i transformar espais grisos i inerts amb espais plens de vida i color, materials naturals, reciclats i amb exemples d’experiències participatives amb escoles, una visió que ens aporta una infinitat de possibilitats.\nAquests darreres setmanes les comissions ens hem reunit per posar en comú les valoracions i reflexions que marquin l’inici d’un nou projecte d’ambients exteriors al LOLA ANGLADA amb dos objectius generals, la comissió d’ambients exteriors vol treballar en un projecte amb visió de futur i amb una implicació en el projecte entre escola i famílies, i en aquest segon punt; valorem enormement la participació de l’escola, accedint a col·laborar en la que retornem com a comissió mixta; escola-Comissió ambients exteriors i en la que en la primera reunió vam comptar amb la assistència de 11 mestres i la nostre directora, tota una declaració de bones intencions què sens dubte ens farà créixer com a escola.\nA totes les persones que van fer possible aquest dos fantàstics matins, voluntaris, families, ponents, gràcies!!!\nFamilies animeu-vos a col·laborar en el AMPA, TENIU MOLT QUE APORTAR!! CONSTRUINT L’ESCOLA, CONSTRUÏM EL MÓN!!\nNOSALTRES NO ENS ATUREM! I demà….\nFundació Bofill capgirant els espais escolars\nEntrada anteriorINFORMACIÓ REUNIÓ DE MENJADORSegüent entradaconsell d’innovació pedagògica


Confiança i responsabilitat en el consum alimentari - ToxicBody\nFem fora els tòxics\nEl projecte se centra en l’estudi de la confiança / desconfiança percebuda per les dones embarassades i lactants per la presència de compostos químics (Compostos Tòxics Persistents) en els aliments, i les responsabilitats atribuïdes pels possibles efectes que aquestes substàncies produeixen o podrien produir a llarg termini per a la salut. La contaminació interna que es deriva de l’impacte d’aquestes substàncies té importants implicacions culturals, socials, ideològiques i econòmiques.\nDes d’un enfocament etnoepidemiològic s’estudiaran els discursos i les pràctiques dels actors socials relacionats amb el consum alimentari de les dones i els lactants. D’una banda, els professionals de salut (ginecòlegs, pediatres, infermeres, llevadores, nutricionistes, etc.), altres experts (dietistes, farmacèutics, terapeutes alternatius, mitjans de comunicació, informació a la xarxa, etc.), xarxes de suport (parents, veïnes, amigues, associacions, etc.); i, d’una altra banda, les dones embarassades i lactants.\nEn aquest estudi es vol aprofundir sobre la percepció social del risc per substàncies químiques sintètiques presents en els aliments i els seus riscos en la salut humana, els criteris de perillositat en el consum d’aliments durant l’embaràs i la lactància materna, les recomanacions i orientacions dietètiques dutes a terme per professionals, especialistes, mitjans de comunicació, xarxes de suport o opcions individuals, i la diversitat de pràctiques de consum d’aliments, segons sigui el període d’embaràs o de lactància materna. S’estudiaran, també, els models explicatius relacionats amb el procés alimentari: quins aliments es compren, per què se’n compren uns i no d’altres, criteris de selecció, preferències, prohibicions alimentàries, desitjos, on es compren, on es preparen, on es consumeixen, com es conserven, què es comparteix, què es llença.\nPer a aquest estudi es tindrà en compte la relació que mantenen els factors socials, culturals, històrics i econòmics en la configuració dels estils i les preferències alimentàries. D’aquesta manera, el projecte aprofundeix en diferents nivells de percepció social del risc de la contaminació interna en funció del paper que els diferents actors socials concedeixen a la corporalitat tòxica en el procés de construcció de la salut humana i l’alimentació; es tenen en compte les desigualtats socials, la diversitat cultural, les tradicions culinàries i les opcions ideològiques de les dones en dos contextos rural-urbà, a les comunitats autònomes d’Andalusia i Catalunya. Mitjançant una metodologia qualitativa i etnogràfica comparada, aquesta recerca espera obtenir resultats més rics i profunds sobre el context sociocultural dels límits de l’acceptació del risc, el perill, la confiança i la desconfiança en el consum d’aliments.\nEquip d’investigació: Cristina Larrea Killinger (investigadora principal), Eva Zafra, Edda Marimón, Juan Pedro Arrébola, Esther Herrera, Araceli Muñoz, Lina Casadó, Miguel Company, Andrés Fontalba, ArantzaBegueria, Montserrat Fábregas, Jaume Mascaró, Oscar García Algar, Silvia Ferrero.


Comprar Samarreta Kaneda - Samarretes Anime - Manga. Lliurament Gratis. Fanisetas - Tenda de Samarretes\nSamarreta Kaneda - Desde 19.95€\nTria el color i la talla de la teva Samarreta Kaneda. Si t'agraden les Samarretes Anime - Manga pots trobar més en el nostre catàleg de samarretes que pots personalitzar al teu gust. Pots seleccionar un model, la teva talla i triar el color que m&eacutes t'agrade, en uns minuts haur&agraves dissenyat la teva pr&ogravepia Samarreta Kaneda. A l'igual que la samarreta, pots triar un disseny i afegir-lo a la tassa de el color que tu prefereixis. Gaudeix del teu esmorzar amb la teva tassa personalitzada.\nPeliculas De Los 80(60) - Peliculas(860) -\nSamarretes Peliculas De Los 80 (60) - Samarretes Peliculas (860) -


L'associació Pinya de Rosa sosté que si el govern no compra el paratge serà una «traïció» a Blanes\nANNA PUIG. Blanes\nDesídia i traïció són els qualificatius que ha atorgat l'associació Pinya de Rosa al govern de la Generalitat per no haver decidit encara si exerceix el seu dret de tanteig per adquirir el paratge natural. Ja fa unes setmanes que es va fer públic que un privat ha ofert 24 milions d'euros als actuals propietaris de les 55 hectàrees de Pinya de Rosa. Segons la llei de protecció del paratge que es va aprovar el 2003 amb la unanimitat de tots els grups parlamentaris, la Generalitat té dret de tanteig en cas que hi hagi una oferta, un dret que finalitza el proper 18 de maig. A hores d'ara, el govern català no ha manifestat si comprarà Pinya de Rosa. I sembla difícil, ja que el cost econòmic s'ha disparat –fa cinc anys la Generalitat calculava pagar-ne uns 12 milions.\nEl portaveu de l'associació Pinya de Rosa, Quim Rutllant, va manifestar ahir en roda de premsa que, «si no es fa efectiva la compra, la Generalitat farà una traïció directa als blanencs i a l'esperit de la llei». L'entitat exigeix al govern català «un pronunciament públic en què comuniqui la decisió d'utilitzar o no el dret de tanteig». També reclama que es creï un consell rector de l'espai i que es desenvolupi el pla d'usos i gestió que marca la llei. Aquestes peticions les farà arribar per carta al Parlament perquè aquesta institució insti el govern a definir-se.\n«Si la Generalitat no fa res, després de cinc anys només s'haurà produït un canvi de titularitat privada i una desídia administrativa en la tramitació de la llei», segons Rutllant. Va recordar als compradors que tindran «unes obligacions» i que no podran tancar el paratge per al seu gaudi particular. Si finalment acaba sent privat, l'associació vol que la Generalitat faci com a mínim una custòdia del territori.


discapacidad | COCEMFE Barcelona\nInici » discapacidad\nS'obre el registre per assistir a l'I Congrés sobre el dret a l'autonomia personal promogut per COCEMFE\nDonada la transcendència científica i social del programa, aquest Congrés serà el punt de partida per a una nova etapa en el dret a l'autonomia personal.\nDurant aquestes dues jornades, s'abordaran l'autonomia personal a través de quatre eixos de treball: la garantia dels drets al llarg del cicle vital; la tecnologia per a millorar la qualitat de vida, l'apoderament i la participació; la ciutat com a espai de convivència i les dades col·lectives com a eina de transformació social.\nRegistra't aquí: http://ow.ly/jGrY30onrsn\nAntonio Guillén, reelegit president del moviment català de la discapacitat\nCOCEMFE Catalunya assumirà la segona Vicepresidència del COCARMIt.\nLa resta de l'executiva està formada per: DINCAT, que ocuparà la Vicepresidència primera, Salut Mental Catalunya la tercera i ACAPPS la quarta; per la seva part, l'ONCE s'ocuparà de la Secretaria General, FEPCCAT s'encarregarà de la Tresoreria i de les vocalies seran responsables FESOCA i Down Catalunya.\nAmb 20 anys d'història, el COCARMI representa 700 entitats i més de 500.000 persones.\nL’AMB i COCEMFE Barcelona posen en marxa un Grup Motor per treballar a favor de l’accessibilitat universal als municipis\nProp d’un centenar de representants d'Ajuntaments, entitats de persones amb discapacitat, sector tecnològic i associacions s'han reunit per abordar mesures que impulsin l'accessibilitat de manera transversal.\nEntre les mesures anunciades en matèria d'accessibilitat TIC, s'hi troben contactar amb operadors com Google i Waze per impulsar itineraris accessibles per a totes les persones i el disseny d’una estratègia de sensibilització del comerç de proximitat.\nHéctor Santcovsky, director de Desenvolupament Social i Econòmic de l'AMB, ha anunciat que l'accessibilitat és una prioritat que s'incorporarà a la Taula per a la reactivació econòmica.\nAMB Área Metropolitana de Barcelona\nLes participants de les jornades sobre ‘Dones i Drets’ reclamen visibilitat i normalització per empoderar les dones amb discapacitat\nLes dones amb discapacitat sofreixen doble discriminació per ser dones i per tenir discapacitat, la qual cosa implica més dificultats per accedir a drets bàsics com l'educació, la salut i l'ocupació.\nContará con siete turnos de playas, turismo de interior y naturaleza, uno de islas, uno de balnearios, cuatro de Semana Santa y dos “Especial COCEMFE”\nCon esta ampliación se estima que viajarán, durante todo el Programa, unas 1.981 personas con discapacidad física y orgánica\nLos participantes podrán disfrutar de las localidades de destino además de desarrollar diversas actividades\nAragón #di_capacidad, las TIC al servicio de las personas\nCOCEMFE Barcelona organiza el próximo 27 de octubre un acto en Zaragoza dónde presentará el Observatorio de la Discapacidad Física (ODF) y el estudio “Discapacidad, Integración y el Papel de las TIC”


Gaudeix de l’estiu amb el Campus de l’Esportiu de Llinars! - Claror\nHome Actualitat Claror Esplais i Campus Gaudeix de l’estiu amb el Campus de l’Esportiu de Llinars!\nEsplais i Campus Excel·lència i Responsabilitat Social L'Esportiu de Llinars 2 de maig de 2022\nEl Campus d’estiu de l’Esportiu de Llinars és la opció ideal perquè els teus fills i filles gaudeixin més que mai fent esport\nVols que els teus fills i filles comencin l’estiu fent esport i passant-ho bé? Un any més des de l’Esportiu t’oferim el millor pla per gaudir de les primeres setmanes estivals amb el nostre Campus d’estiu. Volem que els nens i nenes gaudeixin fent activitat física, aprofitant l’entorn natural que tenim a les instal·lacions de l’Esportiu de Llinars, pel que hem organitzat activitats per totes les setmanes prèvies al mes d’agost. Per tal de garantir el bon funcionament de les activitats comptem amb grups reduïts.\nEls nens i nenes de P3 a sisè de primària no poden deixar passar l’oportunitat de gaudir amb tot el que tenim preparat. A partir del 27 de juny i durant tot el mes de juliol s’ho passaran molt bé practicant diferents esports i jugant a jocs populars.\nTambé podran gaudir de la piscina de les instal·lacions de Les Pungoles, a Sant Antoni de Vilamajor. Es faran 4 sessions setmanals de curset de piscina i també gaudiran de temps lliure per poder passar-ho bé a la zona aquàtica amb la que comptem a l’Esportiu.\nLes activitats del Campus es faran durant el matí, de 9:00 a 13:30 hores, amb un servei de menjador fins a les 15:00 hores. Per aquelles famílies que ho necessiteu també oferim un servei de permanència a partir de les 8:00 hores.\nEls preus per setmana del Campus en horari de matins és de 69,95€, el servei de menjador 50€ i el d’acollida de 8:00 a 9:00 hores tindrà un cost de 14€.\nNo t’adormis i reserva la plaça pel teu fill o filla abans de 19 de juny omplint el formulari que trobaràs aquí.


Aquest equip italià vol pagar la clàusula de Gavi - XCatalunya.cat\nAquest equip italià vol pagar la clàusula de Gavi\nGavi està negociant amb el Barça per renovar però molts equips se’l volen endur\nTé només 17 anys però ja és titular indiscutible amb el Barça i amb la selecció espanyola. Pablo Martín Páez Gaviria, més conegut com a “Gavi“, ha estat la gran sorpresa positiva d’aquesta estranya temporada del FC Barcelona. A la lliga ha jugat 20 partits i ha fet 2 gols i cada cop s’atreveix més a xutar a porteria. Millora partit rere partit. A banda de la seva participació a la lliga, també ha jugat 2 partits a la Copa del Rei i 8 entre Champions i Europa League. Si continua així podria marcar una època al Barça.\nTot i així el Barça cal que treballi en la seva renovació per evitar una sortida que seria molt traumàtica. Ell està compromès amb el club i el club ho està amb ell. És qüestió de temps que arribin a un acord perquè el salari de Gavi estigui en la línia de la importantíssima aportació que fa a l’equip.\nActualment té una clàusula de rescissió de 50 milions d’euros i acaba contracte l’any 2023. Molts equips ja s’estan movent i fins ara qui més insistia era el Chelsea. Per si no n’hi havia prou, ara s’hi ha afegit la Juventus. Estan fent un equip molt competitiu després del fitxatge de Dusan Vlahovic i volen reforçar el mig del camp pagant 50 milions d’euros per Gavi i un sou elevat.\nSi finalment Gavi renova, el Barça haurà avançat molt. El mig del camp comptarà amb joves de present i futur com el futbolista andalús, Pedri o Nico González. El projecte de Xavi Hernàndez quedaria consolidat tot esperant l’arribada de la cirereta del pastís que té un nom i cognom clar: Erling Haaland. A banda del noruec, Joan Laporta està treballant per aconseguir incorporacions a cost 0.\nAgraden César Azpilicueta, Andreas Christensen i Frank Kessié i les negociacions amb tots tres estan avançades. Més difícil serà trobar un lateral esquerre a cost 0. En aquest cas el FC Barcelona s’haurà de rascar la butxaca i el preferit és Alejandro Grimaldo, del Benfica.\nTags: Gavi, Juventus\n1 pensamiento sobre “Aquest equip italià vol pagar la clàusula de Gavi”\nRetroenllaç: Sergi Roberto prioritza els diners i ja ha trobat equip per la propera temporada - XCatalunya.cat


El SIAD de l'Urgell ha atès tretze dones per violència masclista des de principi d'any - Teleponent\nInici Comarques Urgell El SIAD de l’Urgell ha atès tretze dones per violència masclista des...\nEl SIAD de l’Urgell ha atès tretze dones per violència masclista des de principi d’any\nEl Servei d’Informació i Atenció a les Dones (SIAD) de l’Urgell ha atès tretze dones per violència masclista a la comarca durant aquest 2019. Es tracta d’usuàries que s’han adreçat a aquest servei gratuït i confidencial, així com també denúncies que “els Mossos deriven”, segons ha explicat la consellera d’Igualtat del Consell Comarcal de l’Urgell, Sílvia Fernández.\nAmb motiu del Dia Internacional contra la violència de gènere que se celebra el proper 25 de novembre, l’ens comarcal ha organitzat un taller de sensibilització per al centenar d’alumnes de 3er d’ESO de l’Institut Lo Pla d’Urgell de Bellpuig. Aquest dijous s’han fet les dues primeres sessions i el 28 de novembre es faran les dues darreres.\nAmb el títol “Les violències sexuals en l’entorn d’oci”, el taller ha tractat els tipus de violències que existeixen i les agressions més comunes en els espais d’oci, festes majors o discoteques.\n“Són tallers molt dinàmics” ha indicat la coordinadora de l’associació LIKA de Lleida i encarregada del taller, Maria Lloza, que ha remarcat la importància que els joves “sàpiguen identificar els casos de violència sexual” per tal que “els hi remoguin coses i puguin prendre consciència del que són i que comporten”.\nLloza ha explicat que es parla de violència sexual quan algú detecta que no s’està respectant el seu consentiment o que s’envaeix el seu espai. “Si tu no sents que ho permets és violència sexual, des del nivell més baix fins al més alt que seria la violació”, ha assegurat Lloza.\nFernández ha defensat que aquest taller és un “bon mètode” per sensibilitzar el jovent de la comarca perquè “prengui consciència davant qualsevol agressió o violència envers les dones”. La consellera d’Igualtat del Consell Comarcal ha finalitzat explicant que “si s’empodera el jovent, serà més fàcil acabar amb aquesta xacra social”.\nPer la seva banda, el president del Consell Comarcal de l’Urgell, Gerard Balcells, ha explicat que aquesta activitat “només és la punta llança de tota la feina” que fa l’ens comarcal. “Els dies internacionals estan molt bé però la violència de gènere s’ha de treballar cada dia i això es fa des del SIAD”, ha explicat Balcells.\nEl president del Consell Comarcal també ha indicat que disposen d’un punt lila itinerant perquè “és un tema que ens preocupa com a societat” i que, en aquest sentit, “estem fent un munt de petites mesures que totes juntes ens han de servir per donar-hi sortida”.\nArticle anteriorLleida és la quarta ciutat amb les tarifes de taxi més cares\nArticle següentAlerta frau: un SMS simula ser Bankia per a fer-se amb dades personals


Els peixos intenten empassar anguila gegant en un vídeo viral, els internautes diuen que 'mai no he vist res semblant' - Notícies D'entreteniment\nEls peixos intenten empassar anguila gegant en un vídeo viral, els internautes diuen que 'mai no he vist res semblant'\nEn un vídeo estrany que ha aparegut a Internet, es pot veure un peix empassant-se una anguila. Penjat per l’oficial del Servei Forestal de l’Índia, Susanta Nanda, el vídeo mostra el peix aixecant el cap de l’aigua i empassant-se una anguila. Segons el títol del vídeo, representa un escenari perfecte d'un peix caçant una anguila. Tot i això, al final falla a causa de la mida de l’anguila.\nL’intent de Fish fracassa\nEl vídeo de 1 minut i 40 segons comença amb un peix que treu el cap de l’aigua i expira fum. Més endavant al vídeo, es pot veure intentant empassar-se una anguila. Continua agafant fins que arriba al final on s’ofega. L’anguila era prou intel·ligent i d’alguna manera va aconseguir sortir de la boca, fracassant en l’intent del peix. Ahir havia publicat una part d’aquest vídeo. Això és el que va passar després ... Va ser el cas d’una anguila de caça de peixos grans. Al final, els peixos no el podien menjar completament, ja que l’anguila era prou llarga i va aconseguir sortir per la boca gran. Moments increïbles de la natura, llegiu el títol del vídeo. Fem una ullada al vídeo.\nLlegiu: Guia de Valheim How to Fish: Consulteu com obtenir la canya de pescar Valheim i molt més\nSorpresos pel vídeo, els internautes es van fer càrrec de la secció de comentaris. Un usuari de Twitter va escriure: 'A mi em semblava que el peix estava angoixat per respirar. Podria ser per la sang verinosa de l’anguila o per la seva descàrrega elèctrica? O és només de l'ofec resultant d'omplir-se? '. Una altra persona va escriure: 'Pot ser que l'aire que surt és més fred, de manera que l'aire que surt dels peixos provoca fum. Passa amb nosaltres els dies d’hivern. Es tracta del peix Bigmouth Buffalo '. El vídeo ha aconseguit reunir més de 38.000 visualitzacions. També es poden veure tuits retuitant el vídeo amb els seus propis subtítols.\ndecoració d'una mampara al porxo\nLlegiu: Els científics desenvolupen robots de peix que poden nedar sota l’aigua i formar eixams\nLlegiu: Inversió de 400 crs a Goa per convertir-la en un centre de pesca: Giriraj Singh\nLlegiu també: Mars buits: les poblacions de taurons oceànics van caure un 71% des del 1970\n(Crèdits de la imatge: Twitter / SusantaNanda3)\nIsabel pot ser nuvi a la vida real\nimatges de pantalles als porxos anteriors\nés la pantalla dividida de fortnite a Xbox\nVaig conèixer un home endevinalla de London Bridge


Dimarts, 14 setembre 2021. 03:00. Francesc Vilaprinyó i Albareda.\nDos dies abans de l'atemptat generacional de les Torres Bessones de Nova York, el batlle Jordi Aymamí es trobava celebrant un casament amb una expectació inusual, tant per les amistats i familiars de la parella com per les desenes de representants dels mitjans de comunicació que s'aplegaven a l'Ajuntament d'Igualada. La Sala de Plens estava plena, valgui la redundància. Era una història d'amor que tenia el segell del matrimoni, però amb la peculiaritat que ella, Angela, s'havia canviat de sexe deu anys abans. Jordi Aymamí explica que "des de l'Ajuntament es van fer els tràmits amb naturalitat. Abans del dia de l'enllaç vam saber la particularitat que ella s'havia canviat de sexe, però el fet era que estava tot regularitzat: casàvem una dona i un home. La informació del jutjat era aquesta, ella era Angela. Ho vam viure amb normalitat, perquè ella era una dona amb tots els drets".\nAymamí afegeix que "no hi va haver cap pressió, ni debat polític. Sí que es comentava molt, però va ser la mateixa parella la que va donar a conèixer la situació als mitjans. Nosaltres ho vam tractar amb la màxima normalitat i vam continuar amb el procediment. El que ho feia especial és que les televisions i els programes del cor venien aquí. Els dos contraents van autoritzar que es filmés el casament a dins la Sala de Plens".\nEl consistori ho va viure amb normalitat, més enllà de l'enrenou mediàtic. Aymamí explica que "era una mostra de diversitat i després, com els casaments de persones del mateix sexe més tard, s'ha normalitzat. De fet, va ser el primer casament 'trans' que coneixem a l'Estat. Podria no haver estat el primer: altres parelles es poden haver casat sense revelar que un d'ells havia fet un canvi de sexe, però sí que va ser el primer casament 'trans' mediàtic, perquè es va fer pública la condició d'ella". L'aleshores batlle remarca que "es parlava i s'ha parlat de boda 'trans', però a la Sala de Plens, fa vint anys, estàvem casant un home i una dona, com altres tantes vegades".\nUnes 120 persones van assistir a l'enllaç. La parella s'havia conegut el 1996, quan ella era animadora en una coneguda discoteca de la Conca d'Òdena (el mateix restaurant on, hores després, es faria el banquet d'aquelles noces). Aquell dia del matrimoni, Jordi Aymamí va llegir uns versos de cant a l'amor del poeta Pedro Salinas. A fora, a la plaça de l'Ajuntament, més persones esperaven per festejar aquell casament, que per al col·lectiu LGTBI de l'Estat significava un gran pas endavant.\nAquell 2001, el casament entre l'Ángel i l'Angela va ser tractat amb molta expectació. Aymamí comenta que "ara, s'ha normalitzat més la diversitat, de condició sexual, també dels orígens de cadascú", però també comenta que han sortit "respostes extremes" a la dreta, com Vox, que aleshores no existien. "Hem fet avenços democràtics, però han sortit aquests sectors més radicalitzats ideològicament que odien aquesta diversitat. Davant d'ells, hem de ser ferms en les nostres conviccions democràtiques".


Obra de Santiago Sierra, és una denúncia titulada "Presos polítics a l'Espanya contemporània"\nObra de Santiago Sierra, és una denúncia titulada "Presos polítics a l'Espanya contemporània"\nRedacció 21/02/2018 - 10.40 Actualitzat 04/12/2019 - 14.28\nEls assistents a la fira d'art Arco, que s'ha inaugurat aquest dimecres, a Madrid, no podran veure l'exposició de Santiago Sierra "Presos polítics a l'Espanya contemporània", en la qual hi ha inclosos tres dels quatre polítics i líders cívics independentistes empresonats.\nLa galerista que l'exposava l'ha retirat després que Ifema, el recinte firal de Madrid on es fa la fira, ho ha reclamat. La direcció d'Ifema ha motivat la petició amb l'argument que la polèmica perjudica la visibilitat de la resta d'obres.\nEn un comunicat, ha afirmat que ho ha fet "des del màxim respecte a la llibertat d'expressió", però que "és la seva responsabilitat, com a organitzadora, intentar allunyar del seu desenvolupament els discursos que desviïn l'atenció del conjunt de la fira".\nAquest dimecres al matí, la paret en què hi havia l'exposició ja estava buida:\nA la tarda, però, s'hi han penjat fotografies de l'artista alemany Thomas Ruff.\nLa galerista no ho considera censura\nL'exposició, que s'havia de fer a l'estand de la Galeria Helga de Alvear, recull les cares pixelades del vicepresident de la Generalitat destituït Oriol Junqueras, l'expresident de l'ANC i diputat de Junts per Catalunya Jordi Sànchez i el president d'Òmnium, Jordi Cuixart.\nLa galerista ha dit que avui li ha trucat el president d'Ifema per demanar-li que retirés l'exposició, i ho ha acceptat per no incomodar ni sentir-se incòmoda. Ha afegit que no ho considera un cas de censura i no sap per què ha provocat tant d'enrenou.\n"Ni el govern ni Ifema volen embolics i els sembla menys complicat retirar-ho i ja està. (...) No entenc per què us ho preneu tot tan seriosament."\nFonts de la galeria Helga de Alvear han confirmat que l'obra de Sierra retirada s'ha venut a un particular, que ha pagat 80.000 euros per les 24 fotografies.\nLa galerista havia afirmat que si la retirada "revalorava" l'obra "seria la primera vegada" que vengués alguna cosa d'aquest artista, que "sempre" la fica "en embolics":\n"He tingut tots els presidents i el rei de bocaterrosa i no es va vendre, m'ho vaig haver de quedar jo a la col·lecció."\nL'Ajuntament de Madrid no aconsegueix revertir-ho\nPer la seva banda, l'Ajuntament de Madrid, institució que forma part del consorci d'Ifema, ha dit que no n'estava informat i que "no comparteix la decisió".\n Manuela Carmena (@ManuelaCarmena) 21 de febrer de 2018\nL'equip de govern encapçalat per Manuela Carmena no s'ha limitat a això: ha reclamat la celebració d'una junta "urgent virtual" del consorci a la una del migdia d'aquest dimecres perquè es rectifiqui la decisió.\nEn la reunió de la junta, la petició del govern municipal no ha prosperat perquè la resta de membres del consorci han donat suport a la retirada de l'exposició.\nEl consorci d'Ifema està format a parts iguals per l'Ajuntament de Madrid, la Comunitat de Madrid i la Cambra de Comerç i Indústria, a més de la Fundación Montemadrid, que té una participació del 7%.\nRostres pixelats sense nom\nL'obra també inclou altres presos, 24 en total, com els joves d'Altsasu que porten més d'un any en presó preventiva per una baralla amb un grup de guàrdies civils, els titellaires de Madrid empresonats el 2016, Arnaldo Otegi, directius d'"Egin" o simpatitzants del 15-M que van participar en piquets informatius de la vaga general del 29-M del 2012.\nCada retrat, pixelat, va acompanyat d'una breu llegenda que explica cada cas, i tot i que no hi afegeix el nom, són fàcilment identificables.\n"Manca de respecte al públic"\nL'artista ha lamentat la decisió. A la seva pàgina de Facebook, ha assegurat que "actes com aquest donen sentit i raó" a la seva obra i són una "manca de respecte cap a la maduresa i la intel·ligència del públic":\n"Més enllà de la relativa sorpresa i decepció amb què hem rebut la notícia, considerem que aquesta decisió danya seriosament la imatge d'aquesta fira internacional i del mateix estat espanyol. A més, és una manca de respecte cap a una galerista com Helga de Alvear, que va participar en l'arrencada de la fira, i també cap a la maduresa i la intel·ligència del públic. Finalment, creiem que actes com aquest donen sentit i raó a una peça com aquesta, que precisament denunciava el clima de persecució que estem patint els treballadors culturals els últims temps."\nLa retirada de l'exposició ha provocat moltes reaccions des de diferents forces polítiques. En nom del PSOE s'ha pronunciat Margarita Robles, que ha dit que "si Arco ha valorat" que l'exposició "podia afavorir la crispació", retirar-la és una mesura positiva:\n"En aquest moment tot allò que contribueixi a tranquil·litzar l'ambient i la crispació és positiu. És imprescindible que a Catalunya es recuperi el clima de diàleg i tot el que ajudi a rebaixar la tensió cal valorar-ho positivament."\nPer la seva banda, Joan Tardà, d'ERC, ha criticat durament als passadissos del Congrés la retirada, i ha considerat que els arguments donats per motivar-la són "hipòcrites":\n"Benvinguts a Turquia, benvinguts al règim d'Erdogan. Quanta hipocresia, és una vergonya que hàgim de presenciar un exercici d'hipocresia tan superlatiu. Per què no tenen l'honradesa i l'honestedat de dir que es tracta d'un exercici de censura?"\nEls periodistes del Congrés també han interpel·lat el líder de Podem, Pablo Iglesias, que ha apel·lat a la llibertat d'expressió:\n"No és compatible amb la democràcia que hi hagi determinats temes que no es puguin tocar o sobre els quals no es pugui parlar."\nPer la seva banda el Secretari d'Estat de Cultura, Fernando Benzo, ha insistit en la versió oficial, que considera que a Espanya no hi ha presos polítics. Per això ha dit que potser han retirat l'exposició perquè "conceptualment no estava ben ajustada". Benzo ha recordat que el govern espanyol no té competències a la fira ARCO i que la retirada l'ha decidida la mateixa galeria que l'havia exposat.\nLes dones de Jordi Sànchez i de Jordi Cuixart, polítics presoners inclosos a l'exposició, han criticat la retirada. Ho han fet en la recepció que l'Ajuntament de Barcelona ha organitzat per mostrar suport i solidaritat als polítics independentistes en presó preventiva.\nDenuncia que hi ha presos polítics\nLa intenció de l'artista Santiago Sierra amb aquesta exposició és denunciar l'existència de presos polítics a Espanya. L'obra estava previst que es pogués veure des d'aquest dimecres, coincidint amb la inauguració de la mostra, fins diumenge.\nSantiago Sierra va ser el representant espanyol a la Biennal de Venècia el 2003, on el seu muntatge va aixecar polèmica perquè requeria el DNI espanyol per entrar dins el pavelló.\nEl 2010 va ser reconegut amb el Premi Nacional d'Arts Plàstiques, tot i que va rebutjar el guardó i els 30.000 euros corresponents, argumentant que no volia perdre la llibertat.\nGovern empresonat Llibertat d'expressió\nPolèmica per la retirada d'una obra sobre presos polítics a Arco\nPolèmica política per la retirada de l'obra d'Arco