Nicolás Villar Recio – Història de Sant Cugat del Vallès\nEtiqueta: Nicolás Villar Recio\nLa creació de la Delegación de Falange Española Tradicionalista y de las JONS de Sant Cugat\nOn 1 Desembre 2018 18 Desembre 2019 Per José Fernando Mota MuñozIn Franquisme\n[Actualitzat: 6 de desembre de 2019]\nFalange Española Tradicionalista y de las JONS (FET) va néixer com a partit únic del Franquisme per decret. El 19 d’abril de 1937 el general Francisco Franco decreta la unificació, no sense resistències, de dues forces d’extrema dreta però antagòniques en els seus projectes polítics, la feixista Falange Española de las JONS, amb la carlina Comunió Tradicionalista.\nA Sant Cugat, abans de la guerra, no hi havia cap militant falangista i els comptats carlins, com Esteve Batet Parellada o Tomàs Musella, mort durant la guerra, ho eren a títol individual. Tampoc altres forces de l’extrema dreta tenien gaire presència. Amb la proclamació de la República havien perdut el poder els salistes, monàrquics alfonsins, que havien portat les rengles del municipi durant el primer terç del segle XX. Ja no havien tornat a aixecar el cap. A les eleccions al Parlament de Catalunya, de novembre de 1932, Dreta de Catalunya, una aliança d’alfonsins i carlins, va ser votada per 16 santcugatencs, l’1.7% dels vots.\nNomés arran dels fets d’octubre es va reagrupar l’extrema local, donant suport a la creació de la delegació local de la CEDA, però la victòria electoral del Front d’Esquerres el febrer de 1936 els va dispersar de nou.\nDesfilada falangista pel carrer Rius i Taulet, davant Cal Barbany. Sant Cugat. , Fons Cabanas. Arxiu Municipal de Sant Cugat\nEls «camisas nuevas» santcugatencs\nAixí que quan les tropes franquistes van entrar a Sant Cugat, el 26 de gener de 1939, FET va haver de començar de zero a la vila. Ho fa de pressa, la Delegación de FET de Sant Cugat es constitueix al febrer.\nEls nous falangistes -els «camisas nuevas», com són denominats aquests conversos en contraposició als «camisas viejas», els militants falangistes d’abans de la guerra- provenen, bàsicament, del món catòlic, esparverat per l’anticlericalisme desfermat durant la guerra, i de la dreta i de sectors benestants, espantats per la revolució social viscuda des de juliol de 1936. Molts d’ells passant de la defensa d’un ferm nacionalisme català a l’assumpció d’un nacionalisme espanyol essencialista.\nEntre les jerarquies de la Falange local trobarem, doncs, antics militants de la Lliga Catalana o d’Unió Democràtica de Catalunya, fejocistes de la catòlica i catalanista Federació de Joves Cristians, però també membres d’Acció Catalana, un partit nacionalista català que a Sant Cugat té un caire més dretà que en l’àmbit general. Si a Barcelona el partit es va aliar amb ERC, a Sant Cugat, en canvi, ho feia amb la Lliga i altres sectors conservadors.\nCuriosament trobarem pocs membres de l’extrema dreta local, com els salistes o altres antics membres de la Unión Patriótica durant la Dictadura de Primo de Rivera. El nou falangisme es nodrirà de gent més jove. Com veurem, la majoria dels comandaments estan al voltant de la trentena i trobem gent encara més jove amb responsabilitats polítiques en els seccions del partit feixista. Alguns d’ells són amics de fa temps, es coneixen de la Federació de Joves Cristians o de la Penya Dandys.\nBona part d’aquests falangistes de nou encuny havien patit la repressió a la rereguarda republicana durant la guerra, ells personalment o els seus familiars. Alguns havien estat detinguts, altres s’havien amagat, hi havia als que els havien col·lectivitzats els seus negocis i, fins i tot, els que van veure morir familiars. També hi havia els que havien aconseguit passar al costat franquista i ara tornaven amb les forces vencedores. Hi havia excaptius i excombatents franquistes.\nNaturalment també apareixen un bon grapat d’arribistes. Segons escrivia a les seves memòries Antoni Griera, acèrrim franquista i primer ecònom de la parròquia després de la guerra, «és cosa curiosa com, des d’un primer moment, els elements més dissolvents de cada localitat s’infiltraren en l’Església i en la “Falange”. També ho feren a Sant Cugat. Amb cara dura i amb intrigues de tota mena, aventureres i irresponsables, molt d’ells “camuflats” que no podien viure a Barcelona, volien donar lliçons de patriotisme a la població de Sant Cugat».\nSeran aquests «camisas nuevas» els que controlin directament el poder municipal a partir de març de 1940.\nNicolás Villar Recio parlant des de la seu de FET de las JONS a Cal Barbany, . Fons Cabanas. Arxiu Municipal de Sant Cugat\nLa Jefatura local de Falange\nSegons recollien els estatuts falangistes la Jefatura Local era encarregada de dirigir la vida política local «con plena autoridad y dignidad (…) y con sumisión a la Jefatura Provincial y Nacional del Movimiento».\nAquestes autoritats provincials van nomenar com a primer jefe local de la Falange santcugatenca, a títol provisional, l’auxiliar de farmàcia Josep Maria Cardelús Prat. Nascut el 1905 a Mollet del Vallès, després de passar per Barcelona va arribar a viure a Sant Cugat el 1931. Té tres fills. Durant la República havia estat soci de l’esquerrana Unió Santcugatenca i proper políticament a Acció Catalana. El 1933 es dedicava a la venda i reparació d’aparells de ràdio que exposava a cal Espardenyer. Durant la guerra havia acollit a casa seva una nena refugiada de Santander.\nA Sant Cugat Falange Española Tradicionalista y de las JONS ocupa com a seu l’edifici conegut com a Cal Barbany, al carrer Rius i Taulet, que durant la República havia estat la seu d’Acció Catalana i l’Ateneu Sant de Sant Cugat i on al començament de la guerra havia estat ubicat el Comitè de Milícies Antifeixistes. Allà estarà el local falangista fins a la fi del Franquisme. Allà tenen també seu alguna de les seves seccions.\nLa seu falangista és inaugurada oficialment el 19 de març amb una gran mobilització de masses. El poble apareix engalanat amb banderes d’Espanya i de FET. Al matí es realitza una desfilada de les milícies falangistes, la Sección Femenina i les Organizaciones Juveniles, acompanyats de la banda de tambors i trompetes de la Creu Roja. En arribar davant la nova seu s’incorporen les jerarquies falangistes locals, acompanyades de les de Cerdanyola, el comandant de la plaça i les autoritats locals. D’allà es traslladen al Monestir per celebrar una missa. A la sortida de l’acte religiós les autoritats passen revista als i les falangistes que han desfilat, formats al camp de futbol. Més tard, la desfilada va continuar fins a la casa consistorial, on les jerarquies presents van fer els parlaments des de la balconada, per finalitzar amb l’acte de benedicció del nou local per Antoni Griera i un “lunch” d’obsequi als convidats.\nPer ordre del delegat provincial de FET, que era l’encarregat de nomenar i destituir els jefes locals, Josep M. Cardelús és substituït, el 3 de maig de 1939, en la Jefatura per un altre antic catalanista, Lluís Juanola Almar. Originari de Serinyà (Lleida) i, com Cardelús, de 34 anys, havia arribat a Sant Cugat el 1922 i era propietari d’una fusteria mecànica, sent un dels majors contribuents municipals per indústria i comerç. Va participar en l’organització de la Candidatura Administrativa de Coalició, que l’abril de 1931 ajuntava republicans federals i gestors municipals durant la Dictablanda contra la candidatura monàrquica. Va militar després a Acció Catalana, passant posteriorment a Unió Democràtica de Catalunya. Plenament implicat a la vida associativa del poble va ser soci de l’Associació Protectora de l’Ensenyament en Català i president del Sant Cugat Sport Futbol Club entre 1933 i 1935. Es va casar amb una filla del carlí Tomàs Musella.\nA les eleccions de febrer de 1936 exerceix d’apoderat del Front Català d’Ordre. En començar la guerra s’oculta a Barcelona. L’agost de 1936 aconsegueix passar a França i d’allà a Itàlia. Mesos després ingressa a l’Espanya franquista. Viu a Sevilla, on es presenta voluntari al Parque de Intendencia, per passar després a residir a San Sebastián, on hi viu una important colònia de catalans. Durant el temps de la guerra la seva fusteria va ser col·lectivitzada i van morir, amagats a Barcelona, el seu cunyat i el seu sogre.\nNicolás Villar Recio. Detall de fotografia. Fons Cabanas. Arxiu Municipal Sant Cugat\nLluís Juanola nomena com a secretari polític de FET, el que havia estat metge municipal del poble Nicolás Villar Recio. Havia nascut, circumstancialment, a Villasandino (Burgos) el 1899 on el seu pare, mestre nacional, estava destinat. La família va tornar aviat a Catalunya. Villar es llicencia en Medicina a la Universitat de Barcelona el 1923. El 1926 arriba a Sant Cugat com a ajudant al dispensari municipal, el 1928 ja és metge auxiliar de beneficència, el 1932 és nomenat interí i el 1935 aconsegueix la plaça de metge titular de Sant Cugat. Des de l’abril de 1931 atenia al seu consultori del carrer Santiago Rusiñol 19, cantonada amb carrer Gorina.\nDurant la dictadura de Primo de Rivera havia estat afiliat al partit únic de la Dictadura, a la Unión Patriótica, però amb la República es va apropar al món catalanista. Va ser soci d’entitats com l’Ateneu de Sant Cugat o l’Associació Protectora de l’Ensenyament en Català. També simpatitza amb el món catòlic. El 1931 va ser un dels portadors del pendó a la processó del Corpus i era membre del patronat de l’Institut de Cultura Infantil. Al començament de la guerra, l’agost de 1936, va ser cessat al seu càrrec municipal, però va restar al poble exercint la seva professió. El 1939 s’afilia a FET amb el número 17.917. L’abril de 1939 havia recuperat oficialment el seu càrrec de metge municipal.\nLes delegacions i seccions falangistes\nEl dia del traspàs de la Jefatura el camarada Cardelús li havia presentat al nou jefe Juanola els delegats de les diferents seccions de FET. Juanola, segons explica La Vanguardia, «con elocuentes frases agradeció a todos la adhesión que demostraban y rogó, a los allí reunidos, que como hasta la hora presente siguieran colaborando bajo su jefatura con el mismo celo y entusiasmo, sirviendo con ello a España».\nLa Delegació local de FET tenia diferents serveis o seccions. El jefe local era l’encarregat de proposar als seus responsables, pel seu nomenament o destitució, al delegat provincial de cada secció o delegació.\nLa primera delegació que es posa en marxa és la d’Auxilio Social, encarregada de funcions benèfiques, com el repartiment de menjar o d’atendre infants orfes, just en uns moments on la fam s’està convertint en el problema principal de moltes les famílies que després de la guerra no tenen cap font d’ingrés i es veuen obligades a dirigir-se a la beneficència municipal, parroquial o anar als menjadors d’Auxilio Social.\nLa Delegación de Auxilio Social de Sant Cugat va confiscar la seu de l’esquerrana Unió Santcugatenca per instal·lar els seus menjadors populars. El 12 de març de 1939 inaugura els menjadors infantils, que a poc a poc es van obrint a més població. L’allau de població famolenca fa que s’hagin d’organitzar dos torns per menjar. En un informe de l’Ajuntament de desembre de 1939 s’informa que són tres-centes les famílies santcugatenques que atén beneficència, el que vindria a representar més d’un terç de la població.\nL’alimentació que oferia Auxilio Social provenia del que es comprava amb el recaptat amb postulacions o el Día del Plato Único o la Ficha Azul, una subscripció, en principi, voluntària. També s’obligava als propietaris de vaques i cabres a fer lliurament diari de llet i estava destinat a Auxilio Social els productes requisats al mercat negre, així com els sobrants dels repartiments del racionament. Amb aquests sistemes es pot deduir que, donat el gran nombre de santcugatencs que acudien a Auxilio Social, ni la quantitat ni la qualitat del menjar devia ser excessiva.\nEl 2 de juliol de 1939 es va fer l’acte de benedicció de la bandera d’Auxilio Social i de les Milicias de FET, una nova excusa per mobilitzar la població en suport del règim. Per l’ocasió la Comissió Gestora va aixecar dues tribunes i un altar per l’acte religiós a la plaça de Barcelona.\nMenjador popular d’Auxilio Social instal·lat a la Unió Santcugatenca. [194?]. Fons Cabanas. Arxiu Municipal de Sant Cugat del Vallès\nA Sant Cugat, com en altres pobles, es donen casos de corrupció en la gestió d’Auxilio Social. La delegació passa per diferents mans. El desembre de 1939, després d’una inspecció, és cessat com a administrador d’Auxilio Social Joaquim Bozzo Rovira, nascut a Barcelona el 1913, que durant la República havia estat militant de la catòlica i catalanista Federació de Joves Cristians i membre de l’Institut de Cultura Infantil. Durant la guerra va ser un dels detinguts el 31 d’octubre de 1936 per la milícia local, com a represàlia pel bombardeig marítim del dia anterior a Roses, sent alliberat pocs dies després.\nEl 1940 era delegat d’Auxilio Social l’antic republicà radical Mateu Eudal Mestre, de 36 anys, que havia estat oficial interí de la Secretaria de l’Ajuntament breument entre novembre de 1929 i fins al seu cessament l’abril de 1930. Després havia fet d’espardenyer. Durant la guerra va viure a Sant Boi de Llobregat. El 1939 torna a Sant Cugat com a militant de FET, amb el número 4961. Aviat recupera el seu lloc com a funcionari municipal.\nEnquadrant i adoctrinant els joves\nUna altra delegació que es posa aviat en funcionament és la dedicada a enquadrar els joves en les estructures totalitàries del nou Estat i adoctrinar-los en el falangisme: les Organizaciones Juveniles.\nEl primer delegat va ser Santiago Bozzo Rovira. Nascut a Sabadell el 1910 però resident a Sant Cugat des de feia temps. Abans de la guerra era empleat de l’empresa Luminica Publicitaria de Barcelona i a pesar de la seva joventut ja era casat i amb fills. Havia estat president de la Federació de Joves Cristians de Sant Cugat i de l’Institut de Cultura Infantil i havia militat a la Lliga Catalana i Unió Democràtica de Catalunya. Tenia, doncs, experiència en l’adoctrinament i direcció de joves. Com el seu germà Joaquim, durant la guerra va ser detingut el 31 d’octubre de 1936. En un escorcoll a casa seva li van trobar unes cartutxeres i objectes religiosos. És acusat de desafecte i resta empresonat fins al juliol de 1937. Era per tant un excautivo.\nCartell d’activitat organitzada per les Organizaciones Juveniles. Sant Cugat. 1939. Arxiu Municipal de Sant Cugat del Vallès\nSantiago Bozzo, que tenia el carnet provisional número 16 de la Delegación de FET de Sant Cugat, és destituït del càrrec per indisciplina i mala gestió econòmica a finals de 1939. El substitueix Antoni Tortosa Juliana, nascut a Sant Cugat el 1909, excombatent i funcionari municipal. Tortosa havia estat designat segon oficial de secretaria el juliol de 1930. L’agost de 1931, en tornar del servei militar, l’Ajuntament republicà el suspèn de feina, acusant-lo d’haver recolzat sempre als monàrquics. És destituït definitivament el novembre. Durant la guerra va fugir a França per passar a l’Espanya franquista. Lluita com a voluntari a l’Exèrcit franquista i arriba a caporal. El 1939 recupera el seu càrrec a l’Ajuntament.\nAlguns joves del poble es van veure coaccionats per a enquadrar-se a les Organizaciones Juveniles, que tenia la seva seu a la casa de Pere San que havia estat seu de l’Ajuntament fins al 1932, després seu de la Lliga Catalana i durant la guerra de la CNT.\nLes Organizaciones Juveniles serien substituïdes pel Frente de Juventudes el 6 de desembre de 1940, passant a ser aquest l’encarregat de l’educació política, esportiva i premilitar dels joves enquadrats. El Frente de Juventudes local organitza el 1941 amb els cadetes, membres de 14 a 16 anys, la Centuria “Luis Paraiso”, en record del santcugatenc mort en combat en 1939 lluitant en les files de la Primera Bandera de Falange de Castilla.\nTambé existia una delegació de les Organizaciones Juveniles Femeninas. La seva delegada era Maria Dolores Turegano Vila, que el 1939 havia iniciat els seus estudis a l’Escola de Bibliotecàries. Nascuda el 1919 a Premià de Mar el seu pare era oficial de Telègrafs i la seva mare, Dolores Vila, mestre nacional que havia estat destinada a Sant Cugat el 1935. Com tots els mestres, després de la guerra va passar el procés depuratiu, se la va confirmar en el càrrec però se la inhabilita per a càrrecs directius. La filla va ingressar a Falange.\nMesos després va ser substituïda per Dolors Julià Agustí, filla dels masovers de Can Fatjó dels Xiprers. El propietari d’aquest mas, que estava enfrontat als seus rabassaires, va fugir el 1936. El masover i pare de la Dolors va ser obligat a obrir el magatzem de la propietat i va veure com els rabassaires es van repartir el vi. A més, un germà no es va presentar en ser cridat a files, per això el 13 de juny de 1938 va ser detinguda la seva mare, que passaria dotze dies a la presó de dones de Les Corts, fins que el fill es va presentar. El seu germà seria condemnat per deserció.\nL’Organización Juvenil Femenina és també l’encarregada dels Flechas, els nens de 10 a 13 anys allistats a Falange. L’11 de juny de 1939 es fa la inauguració de la Casa de Flechas al carrer Canovas del Castillo, a l’antiga seu de l’Institut de Cultura Infantil, convertit en Institut Racionalista durant la guerra.\nEnquadrant i adoctrinant les dones\nUna altra secció important era l’encarregada d’enquadrar a les dones, adoctrinar-les en el seu nou paper dins del nacionalcatolicisme i preparar-les com esposes i per les feines de la llar, era la Sección Femenina. Mitjançant aquesta Secció la Falange va controlar els serveis socials, ja que organitzava a les dones per tal que complissin serveis assistencials mitjançant l’obligatori Servicio Social de la Mujer.\nDes de mitjans de 1939 estava dirigida a Sant Cugat, primer de forma accidental i a partir de 1940 de forma oficial, per Marcelina Sangés Bigas. Nascuda a Sant Cugat el 1919 era filla dels propietaris de la Fonda Tadeo, la Dolors Bigas i el Marcel·lí Sangés, que havia estat jutge municipal de 1931 a 1934, inicialment amb el suport dels republicans federals, amb els que es va enfrontar per acabar simpatitzant amb la CEDA.\nExercia de secretària de la Sección Femenina Maria Tortosa Solà, nascuda a Sant Cugat el 1913, germana d’un exfejocista i filla del regidor Antoni Tortosa Tortosa, i com administrativa Juana Paradell Santamaría, una altra santcugatenca de 28 anys. El 8 de setembre de 1939 es va realitzar la benedicció de la seva bandera a la seva seu, que era la mateixa que la Jefatura de FET, a Cal Barbany\nControl polític i propaganda\nUn altre servei de FET, important en els primers anys de Franquisme, va ser la Delegación de Investigación e Información, responsable del control social i polític de la població. Funcionava com a una mena de policia política falangista. Tenia encomanda la labor d’elaborar els informes personals del comportament polític i social dels veïns del poble, informes que eren demanats per presons, camps de treball, tribunals civils i militars, empreses o ajuntaments. Aquests informes podien resultar determinants per la sort dels veïns detinguts i encausats. Amb l’aparició de l’estraperlo també s’encarregà d’informar sobre la situació econòmica dels comerciants als quals se’ls imposa multes per contraban. A més, confecciona els salconduits d’aquells que havien de viatjar prop de la frontera, informa dels antecedents dels santcugatencs que demanen l’ingrés a FET i tracta de vigilar i captar els rumors i crítiques que circulen per la vila. La Delegación de Investigación e Información va promoure la delació i la denúncia per aconseguir la informació, implicant així en les tasques repressives i de vigilància als veïns.\nAquesta delegació va ser posada en mans primer de José Pérez, substituït el maig de 1939 per Josep Garrell Casamitjana. Nascut a Sant Cugat el 1892 era treballador de la central elèctrica i propietari d’una botiga d’electricitat. Havia estat membre del Sometent. Amb la República es va afiliar a la Lliga Catalana. El gener de 1934 havia estat escollit regidor de l’oposició, dins de la llista de Conjunció Catalanista. Després dels fets d’octubre no va voler col·laborar amb els radicals en els ajuntaments gestors i va abandonar la Lliga. El novembre de 1936 va estar detingut uns dies. Era militant de FET amb el número 14.464.\nGarrell és substituït a finals de 1940 pel comerciant Francesc Alegret Carcassonne, de només 25 anys, fill del salista Josep Alegret Estapé, comerciant i propietari immobiliari, essent el primer contribuent per riquesa urbana als anys trenta. El seu pare havia estat durant la Dictadura de Primo de Rivera regidor -ho tornaria a ser en el primera gestora franquista-, sotcaporal del Sometent i dirigent de la Unión Patriótica. El fill, durant la República, va militar a la Federació de Joves Cristians, va estar proper a la Lliga i era membre de la Penya Dandys. Durant la guerra va veure com era detingut el seu pare el juliol de 1936 durant uns pocs dies i com l’eren confiscades les seves propietats. El desembre de 1941 hi havia nou delegat de Investigación, Josep Pujol Estapé, de 31 anys, propietari de la Masia Torre Blanca i també antic membre de la Penya Dandys.\nActuaven com agents de la delegació l’escrivent Emili Sabaté Escursell, nascut a Sant Cugat el 1913, que abans havia estat secretari de las Milicias de FET, i Lluís Girbau Aguilar, dos exmilitants de la Joventut Catalanista del Casal Català, les joventuts de la Lliga, i de la Penya Dandys, que havien estat uns dies detinguts el juliol de 1936, i el pagès Santiago Cleris Fàbregas, nascut a Sant Cugat el 1917 i exmilitant de la Federació de Joves Cristians, a més de corresponsal del seu òrgan de premsa Flama.\nPer últim destaquem la Jefatura de Prensa y Propaganda, que tenia com a missió escampar l’ideari falangista. Dirigida inicialment pel periodista Manuel Pérez de Rozas Masdeu, de simpaties lerrouxistes, que havia estat administrador de El Liberal i que residia a Sant Cugat des de 1933. Més endavant se’n faria càrrec un exfejocista i antic militant de les joventuts de la Lliga, Josep M. Magnara Castañé que era fuster del Golf i tenia 30 anys. Durant la guerra havia treballat al Camp militar d’entrenament instal·lat al golf, sent detingut el 1937 acusat de furt i de ser desafecte. Després del seu alliberament, l’agost de 1937, es va amagar.\nTambé existia la Delegació de Administracion de FET, encarregada de les tasques burocràtiques del partit. L’octubre de 1939 és delegat local Roderic Rodó Rovira, un altre jove que havia passat per la Federació de Joves Cristians i les joventuts de la Lliga Catalana.\nMilicies, excombatents i excaptius\nEn aquests primers anys de Franquisme existien també unes Milicias de FET, una organització paramilitar que segons el que deien els estatuts falangistes representa”su viril voluntad de servicio a la Patria, en guardia vigilante de sus postulados ante todo enemigo interior». A partir de juliol de 1940 van quedar sota control de l’Exèrcit i amb la funció de formar i adoctrinar els joves abans del seu servei militar. El maig de 1939 era secretari de les Milicias Emili Sabaté Escursell, que tenia el carnet provisional número 28 de la Delegació de FET de Sant Cugat, i que, com hem vist, després passarà a la Delegación de Investigación e Información. No coneixem altres dirigents o la seva composició, només sabem que era caporal d’una de les seves esquadres el comerciant de queviures Vicente Xaxo Tomasa, nascut a Sant Cugat el 1900 i afiliat a la UGT durant la guerra.\nA més, existia la Delegación Local de Excombatientes, encarregada de vetllar pel benestar dels que havien lluitat a l’Exèrcit franquista, acompanyar-los en la seva reincorporació a la societat civil i aconseguir la seva reinserció laboral, a més de garantir la seva adhesió sense fissures al Franquisme. A Sant Cugat estava dirigida per Vicente Castañé Mauri. Nascut a Sant Cugat el 1911 era un modest propietari agrícola que durant la República no s’havia destacat políticament, però que havia fet la guerra al costat franquista, a les files del Regiment d’Infanteria núm. 52, essent ferit i rebent la Cruz de Guerra. El 1940 és substituït per Josep Pahissa Ricart, nascut a Sant Cugat el 1910 i membre de la junta de la Hermandad Sindical de Labradores.\nI la Delegación Local de Excautivos, amb la funcions semblants a la d’Excombatientes, però en aquest cas adreçada als que havien passat per les presons republicanes durant la guerra. El 1940 estava dirigida per Carlos Riambau.\nInicialment al municipi es creen dues delegacions falangistes la de Sant Cugat i la de Valldoreix-La Floresta. La Delegació de Valldoreix-La Floresta es va formar a finals de març de 1939 per burgesos barcelonins que havien fixat la seva residència en aquests barris i per propietaris locals. El primer jefe local va ser Manuel Bueno, substituït poc després per Josep M. Rosàs Major, terratinent i propietari de Can Major (coneguda ara com a Can Rosàs), masia que havia estat col·lectivitzada durant la guerra. També era dirigent de l’Associació de Propietaris de Valldoreix.\nCom a secretari el 1939 figura Andrés Pérez Terrasa i com a delegat d’Investigación e Información l’antic fejocista Joan Altet Forés. Nascut a Barcelona el 1917, era mestre. Durant la guerra s’havia passat a la zona franquista. És rellevat més endavant per J. Balderas.\nLa Delegación de Valldoreix- La Floresta acabarà absorbida més endavant per la de Sant Cugat.\nEls falangistes al poder municipal\nVa ser Falange qui va reorganitzar la vida política del poble segons els nous ideals, ja que eren les jerarquies falangistes les que redactaven els bans, que després ordenava fixar la Comissió Gestora que regia l’Ajuntament des del 7 de febrer -formada per persones madures seleccionades per la Guàrdia Civil entre propietaris i dretans, pocs dels quals han ingressat a Falange-, i qui ordena cessaments de funcionaris, situant a molts dels seus militants en els nous càrrecs.\nLa Comissió Gestora es veu obligada a assistir a tots els actes que organitza el partit i les seves seccions, moltes vegades sota amenaça, per exemple el delegat de las Organizaciones Juveniles convida a l’alcalde a una reunió, però li deixa clar que «Me disgustaría sobre manera la desatención en no asistir, podiendo motibar [sic] mi queja a la INSPECCION GENERAL DE LA PROVINCIA».\nDesfilada falangista pel carrer Santiago Rusiñol. Sant Cugat. [194?]. Fons Cabanas. Arxiu Municipal de Sant Cugat\nEl partit organitza tota mena de festivals, desfilades i concentracions per celebrar commemoracions polítiques, religioses, del partit i les seves seccions, benediccions de locals i banderes. Això li dóna una presència permanent al carrer i suposa una mobilització constant dels veïns que es veien pressionats per assistir als actes de forma que, per exemple, a la benedicció de les banderes nacionals i del moviment al local de FET, segons l’Ajuntament,«puede decirse que las cuatro quintas partes del pueblo estaban presentes». Algunes d’aquestes celebracions, malgrat ser organitzada per FET, van a càrrec dels pressupostos municipals.\nAmb el nomenament pel Govern Civil de la nova Junta Gestora, el març de 1940, són els mateixos dirigents falangistes els que passin a gestionar l’Ajuntament. El nou alcalde és Nicolás Villar Recio, secretari de FET; el primer tinent d’alcalde i delegat de Foment és Lluís Juanola, jefe local; el delegat de Propaganda és Josep M. Magnara, jefe de Prensa y Propaganda; el de Governació Josep Garrell, jefe de Investigación e Información, i a més figura com a nous regidors Josep M. Rosàs, jefe local de la delegació de Valldoreix-La Floresta, o Vicente Castañé, delegat d’Excombatents.\nL’anomalia que significava que l’alcalde fos el secretari de FET i el tinent d’alcalde el jefe local es soluciona el 1941 quan s’intercanviïn els càrrecs en el partit passant Lluís Juanola a ser el secretari i Nicolás Villar el jefe local, unificant així en una mateixa persona el càrrec d’alcalde i jefe local de FET, com passava a la majoria de pobles.\nLa Falange de Sant Cugat es fa amb el poder local, ja no el deixarà fins a la Transició.\nOn 16 Març 2017 27 Juny 2019 Per José Fernando Mota MuñozIn Franquisme\nPresentem un article referent a Sant Cugat aparegut a la premsa de l’exili, concretament a Lluita, òrgan de premsa del PSUC publicat a França, al seu número 172 de 29 de setembre de 1948. L’article porta per títol «Pins del Vallès ha guanyat una victòria al falangisme». Es tracta d’una peça periodística sense signar, encara que tot ens fa pensar que el seu redactor va ser Ramon Mas, militant rabassaire i comunista exiliat a França, que per aquelles dates col·laborava amb la publicació. Com podeu veure, encara parla de Pins del Vallès, nom oficial de Sant Cugat del Vallès entre octubre de 1936 i gener de 1939.\nEdifici d’Aguas de San Cugat del Valles, S.A. Foto: Marcel Albet Guinart\nEn l’escrit se’ns parla sobre la gestió de l’aigua que porta a terme l’ajuntament franquista. La gestió de l’aigua, municipalitzada el 1937, havia tornat a mans privades amb l’arribada del franquisme. L’abastament d’aigua a la vila es va convertir en una de les prioritats de l’alcalde Nicolás Villar Recio.\nEl matí del 21 de maig de 1944 s’inaugurava, i es beneïa per Mossèn Griera, el domicili social d’Aguas de San Cugat del Valles, S.A., reconstituïda com a empresa de servei públic per fer les obres que havien de conduir l’aigua des del pantà de Sant Pere Màrtir a Sant Cugat seguint la línia del tren. L’empresa la presidia Nicolás Villar. A la tarda, amb tota la pompa nacionalcatòlica -benedicció del capellà, parada de la centúria falangista local «Luis Paraíso»- es procedia a la col·locació a Valldoreix dels primers tubs de la canonada.\nSegons se’ns explica a l’article, el 1947 va haver-hi un intent de cedir el monopoli de l’aigua de Sant Cugat a la companyia Aguas de Dosrius, el que va encarir els preus. La població sembla que va respondre negant-se a pagar.\nA Lluita l’articulista parla de corrupció i responsabilitza de l’afer a l’alcalde Nicolás Villar Recio, metge municipal esdevingut alcalde de Sant Cugat i jefe local de Falange el 1941, i a Francisco Torrens Vilarasau, secretari municipal. Nicolás Villar havia arribat a Sant Cugat el 1926 com ajudant al dispensari, aconseguint plaça de metge al poble el 1928. Durant la Dictadura de Primo de Rivera va ser membre de la Unión Patriótica, però durant la República es va apropar al món catalanista i catòlic. L’agost de 1936 va ser cessat al seu càrrec, però va restar al poble. El gener de 1939 es va afiliar amb el número 17.917 al nou partit únic, Falange Española Tradicionalista y de las JONS. Primer va ser el secretari de la delegació local, aviat seria el jefe local i alcalde.\nFrancisco Torrens Vilarasau va ser secretari municipal abans i després del període republicà. Torrens va ser destituït del seu càrrec pel primer ajuntament republicà, acusant-lo d’haver fet maniobres a favor de la candidatura monàrquica a les eleccions d’abril de 1931. A l’octubre de 1933 la seva casa apareixia empastifada de quitrà titllant-lo de feixista. Finalment marxaria de Sant Cugat. Durant la Guerra Civil col·laboraria amb la cinquena columna i va estar detingut. El 28 de gener de 1939, dos dies després de l’entrada de les tropes franquistes a Sant Cugat, tornaria al poble encarregant-se de reorganitzar l’administració municipal i convertint-se en un poder fàctic dins l’administració local.\nL’article lliga la destitució de Nicolás Villar Recio com alcalde a la tèrbola gestió de l’assumpte de l’aigua. El cert és que el 1947, després de sis anys a l’alcaldia presentaria la seva dimissió. Malgrat tot, dècades després, el 1973 seria nomenat jutge de Pau de Sant Cugat. Francisco Torrens continuaria com a secretari municipal bastant anys més.\nUs deixo amb l’article:


La processó de la Mare de Déu del Carme - Arquebisbat de Barcelona\nUn any més els pescadors de Barcelona i el barri de la Barceloneta van celebrar dissabte passat, dia 16, la festa de la seva patrona, la Verge del Carme plens de devoció i agraïment pels favors rebuts de la Mare de Déu\n19 Juliol, 2016 -\nAquesta processó marinera destaca per la seva gran espontaneïtat, per la gran devoció i il·lusió amb que és preparada i viscuda. La “gent del mar” s’aboca vers Santa Maria, sota l’advocació del Carme, per honorar la seva patrona i demanar-li la seva protecció per la dura tasca de la vida en el mar. També són molts els devots d’aqueta Mare de Déu no vinculats a la vida marinera que amb els seus escapularis participen d’aquesta jornada mariana.\nA les 5 de la tarda la processó va sortir de la Parròquia de Sant Miquel del Port, portant la imatge de la Mare de Déu del Carme per tot el Pg. Joan de Borbó fins al Moll dels Pescadors, a on la processó va embarcar per continuar per aigües del port. Ja de tornada, a “la Platgeta” es va celebrar la santa missa a la que varen assistir unes 1.000 persones i al final de la qual es va llençar una corona de flors al aigua en record dels mariners i pescadors morts al darrer any.\nUn cop més, va ser una manifestació de devoció entranyable a la Mare de Déu del Carme.


El Barça accepta la rectificació de la Cope per les acusacions de dopatge\nToni Freixa explica que el club blaugrana accepta l'assentiment de l'emissora i destinarà els 200.000 euros a La Marató, contra la pobresa i l'exclusió social\nÀ. G. Barcelona Actualitzada el 08/03/2012 11:10\nDesprés de la reunió de la Junta Directiva del Barça d'aquest dimecres, Toni Freixa, secretari i portaveu del club, ha tornat a comparèixer aquest dijous en roda de premsa per explicar que l'entitat accepta la rectificació de la Cope per les acusacions de dopatge.\n"La pretensió principal de la demanda contra la Cope era que es reconegués una intromissió. L'emissora ho va reconèixer a la seva pàgina web. Ara teníem dues opcions: continuar el procediment únicament per parlar de diners o admetre l'assentiment i decidir què fer amb els diners. Això és el que hem fet. Destinarem els 200.000 euros a La Marató, contra la pobresa i l'exclusió social", ha explicat Toni Freixa.\nSegons el portaveu, "la Junta entén que la Cope ha admès que havia mentit i que si haguessin continuat amb el procediment, només es parlaria de diners".\nFreixa també ha explicat que el Barça presentarà aquest dijous un recurs d'apel·lació al Comitè d'Apel·lació per la vermella a Gerard Piqué. "Defensarem el nostre jugador perquè la seva actitud sempre ha estat impecable. Entenem que no pot prosperar, aquesta denúncia, per la raó que constituiria un greuge comparatiu per altres declaracions en altres episodis semblants", ha apuntat Freixa.\nEl Comitè d'Apel·lació desestima el recurs presentat pel Barça i manté la sanció a Gerard Piqué


Arbres amb baixes necessitats d’aigua – Arbres\nInici / Actualitat / Arbres amb baixes necessitats d’aigua\nArbres amb baixes necessitats d’aigua\n28 juny 2015\tActualitat Deixeu un comentari 3,824 Views\nCrec que la decisió de l’arbre que s’ha de plantar en un carrer, parc o jardí a part de la dels gust personal és la idonitat de l’emplaçament per l’arbre a plantar. Hi ha varis factors que limiten el bon desenvolupament de l’arbre i avui concretament em centraré a la necessitats d’aigua.\nUn any com aquest d’una primavera calorosa, amb poca aigua de pluja, i segurament també d’un estiu sec i calorós, són bons per adonar-nos que si no es disposa de cap sistema per regar, el més assenyat és plantar arbres que ens aguantin bé aquesta manca d’aigua. Tenir en compte aquests petits detalls faran allargar la vida útil de l’arbre, en cas contrari augmentaríem el risc de mortalitat amb un cost econòmic superior al d’haver tingut en compte aquest detall.\nCal però saber que el primer any i segon any de plantació és necessari regar tots els arbres , precisament per desenvolupar les futures arrels que ens permetran en el cas de varietats resistents suportar aquests estius calorosos.\nLlistat d’arbres ornamentals de fulla caduca amb baixes necessitats d’aigua:\n[lp category=”20″ field=tipus orderby=”post_name” order=”asc” having=”necessitats_aigua,baixes”]\n>> Llistat amb imatge i descripció. Des d’aquí podeu filtrar el llistat per cercar un arbre amb poques necessitats d’aigua, segons altres característiques.\nTags arbres arbres ornamentals caducifolis necessitats d'aigua plantar reg\nPrevious Continuar amb moltes ganes\nNext Estimats arbres


Bauhaus y vchutemas by Lucía 10726 views\nPercepção e análise do espaço urban... by Maria Emília 1208 views\nConstructivismo by seasondays 51414 views\nLos 5 Puntos / LeCorbusier by Divago 187090 views\nEl Sistema ( Sin Nada) by irenecampanilla 608 views\nNataly Valderrama Asignacion N° 1 by RMVTITO 677 views\n1. Edifici Narkomfin, 1928-1930 Moiséi Guinzburg - Milinis Raül Ortega Muñoz Erika Torrents Alós\n2. Biografia

Arquitecte i urbanista que va néixer a Minsk l’any 1892 i mor al 1946.

Va estudiar successivament en l’acadèmia de Belles arts de París, l’escola d’arquitectura de Toulause i en l’acadèmia d’arts de Milà.

Obté el títol d’arquitecte al 1914.

Torna a Rússia i obté el títol d’ingenyer-arquitecte al 1917.

Després s’envà 4 anys a Crimea.

Al 1924 pública “estil i època” on es remarcar el canvi social i recolza el constructivisme.

Va destacar com a teòric més que com a projectista.

Va elaborar el mètode funcional , fonament del grup d’arquitectes constructivistes.

Va formar part de l’OSA (societat d’arquitectes contemporanis).

L’obra més important va ser l’edifici Narkomfin juntament amb I. Milinis.

\n3. Context històric / Ambit social

Rússia, Moscú surt d’una revolució comunista. Coneguda amb el nom de REVOLUCIÓ D’OCTUBRE .

Rússia lluita per abolir el poder imperial dels Tsars. Abdicació de Nicolau II.

Els obres lluiten per un estat comunista .

Cració de la unió soviètica l’any 1922.

Neixament de nova idea d’estat -> conseqüent cambi de societat .

Apareix la problemàtica de la vivenda.

Inici de la investigació a la problemàtica de la vivenda -> treballen conjuntament ESTAT i ARQUITECTES.

Creació del Grup d’aqruitectes contamporanis a Rússia.

Nova concepció de la vivenda : CASA – COMUNA

A partir d’aquesta idea neix EL CONSTRUCTIVISME (moviment vanguardista exclusiu de Rússia).

Cambi de consiencia respecte la vivenda a nivell Europeu -> semblança amb el Grup europeu d’arquitectes EXISTENZMINIMUM .

\n4. CASA - COMUNA

Únic país capaç d’afrontar un cambi en la manera de viure de la societat a causa de la seva revolució comunista.

REVOLUCIÓ DE 1917 -> 1. abolició del dret a la propietat privada

2. expropiació per part del govern de

l’àrea urbana.

nova concepció de vivenda

CASA – COMUNA :

Col·lectivització dels serveis domèstics

Aconseguir que la vivenda sigui l’element fundamental que permeti estructurar les ciutats.

2 objectius:

Millorar i utilitzar el patrimoni ja edificat.

Creació de nous models aqruitectonics que satisfaguin aquestes premises 1 i 2.

\n5. Emplaçament

Edifici de vivendes situat a Rússia, Moscú.

En un Bulevard anomenat NOVINSKY.

Fotografia aerea de Moscú. Clima Fred Temperatures entre -6 i 17 ºC\n6. Orientació / Posició respecte la parcel·la N

La parcel·la estaba situada en un bosc -> contacte amb la natura.

Total radiació solar de la parcel·la.

Terreny pla.

Orientació de la parcel·la Orientació de l’edifici

L’edifici es situa en la part oest de la parcel·la formant una forma d’L

La part més llarga de l’edifici es la part residencial

L’edifici es tenca en un tros de bosc -> FORMANT UN PATI

\n7. Accesos a la parcel·la L’edifici Narkomfin està compost per dos cossos: ->

Edifici de vivendes

Edifici social

Pasarel·la en cota 1r pis per unir els 2 edificis -> bàsic per entendre el seu accés. 2 tipus d’accés: A. Vehicle B. A peu Accesos a peu Accesos amb vehicle Accesos a la parcela antics Accesos a la parcela actuals Accesos al Edifici\n8. Programa i organització

L’Edifici NARKOMFIN, és un edifici de VIVENDES + edifici SOCIAL.

Edifici de VIVENDES : - bloc linial

- 6 plantes

- dos accesos i dos comunicacions verticals

NO MECANITZADES

- façanes més grans orientades a EST i OEST

- planta baixa sobre pilotis -> PLANTA LLIURE

Edifici SOCIAL : - cub de 4 plantes

- si destina l’activitat d’oci dels veïns

- una comunicació vertical (escales)

- un accés desde planta baixa

- una comunicació directe amb edifici de

VIVENDES (passarel·la) 1r pis

- les dues façanes grans donen a SUD i NORT

- l’edifici esta dotat de SERVEIS i SALES

\n9. Organització / accesos / comunicacions PB\n10. Apartament K - 82,34 m ² Planta 1 Planta 2\n11. Apartament F – 34,55 m ²

Planta 5

Planta 4 Planta 3 La cél·lula F, és un tipus de vivenda d’on poden sorgir 2 tipus d’organitzacions. -> Fa i Fb <- La cel·lula F, en les seves dues vessants s’exten al llarg de les plantes 3, 4 i 5. L’accés es per la planta 4. Plànol cuarta planta Cada crujía en les plantes 3, 4 y mig , y cinc hi ha dos vivendes tipus F. La planta 4 es exclusiva per l’exccés als dos tipus de cel·lula F, i per albergar els serveis de cada vivenda (w.c.)\n12. Apartament F – 34,55 m ² Accés en planta cuarta a les dues tipologies de la cel·lula F. Planta 4 Planta 5 Planta 3

Accés als dos pisos de cada crujía per planta 4

Tenim dues escales :

a. accedim a la planta 3ª i cel·lula Fa.

b. accedim a la planta 4ª i mitja i a la vivenda Fb (una vivenda amb 2 mitjos pisos).

Trobem un w.c. per cada vivenda a l’entrada.

Entrada i escales estan paret amb paret d’una cel·lula amb l’altre.

La planta no és simètrica, sinó continua.

\n13. Apartament F – 34,55 m ² Cel·lula Fa Cel·lula Fb Zona de colors: Part habitació / aseo / estar Part de doble espai / menjador-cuina Cp Cp Zona de colors: 1r mig pis: Zona menjador-cuina, part amb doble espai 2n mig pis: zona habitació, aseo, estar\n14. Fotografies edifici 1.Vista façana EST 2. Axonometria 3. Accés peatonal / Unió dos cpmplexes\n15. Estructura

Estructura porticada de formigó armat.

Dos pòrtics de 4,5 m i de 3,5 amb crugies de 3,75 m.

Un voladís de 1 m a la façana est i oest.

Llosa de formigó pel forjat.

\n16. Tancaments en façana\n17.

Casa bloc 1932-1936 a Barcelona

Unitat d’habitacions 1947-1952 a Marsella Edifici Mitre 1960-1964 a Barcelona Concepte de casa comuna\n18.

El problema de la casa es problema de la época. El equilibrio de las sociedades depende actualmente de él. El primer deber de la arquitectura, en una época de renovación, consiste en revisar los valores i los elementos constitutivos de la casa.

Le corbusier ( Màquina de habitar )

Síntesis\nPercepção e análise do espaço urbano - Jardim Canadá/Nova Lima MG\nTecnologìA Educativa Web Quest 2


La Confraria de Pescadors de Palamós estudia canviar l'envàs dels productes pesquers • Ràdio Capital de l'Empordà\nLa Confraria de Pescadors de Palamós, conjuntament amb l’Institut de Recerca i Tecnologies Agroalimentàries, ha iniciat un estudi per crear un nou envàs per posar-hi els productes pesquers. El projecte rep el nom de Palamós Peix i pretén ser una mesura que en garanteixi millor la seva conservació i permeti diferenciar l’origen de les espècies que arriben a la llotja. Actualment, aquesta diferenciació no existeix ni es pot apreciar quan arriba al consumidor.\nLa fase actual és el període de pràctiques de la caixa, que amb el temps podria substituir la tradicional cubeta. La nova proposta està fabricada amb polipropilè cel·lular, que és reciclable, es pot mullar i encabir gel, i s’apila amb més comoditat.\nL’estudi també inclou una enquesta amb la qual es recull l’opinió que tenen els pescadors, peixaters i clients d’aquesta caixa. En conjunt, esperen que això serveixi per fer un disseny “adequat a les necessitats de tots els implicats”.\nArticle anteriorLa degustació d'”Es Niu” s’amplia a 10 restaurants


Projecte de Física de 1r de Batxillerat | Institut Rafael Campalans\nVan haver de planificar i elaborar un disseny experimental relacionat amb la física, analitzar les dades obtingudes i extreure conclusions dels temes analitzats.\nAixí es va aconseguir projectar un holograma 3 D amb diverses figures (planetes, imatges de persones i ocells en moviment…).\nEs va treballar el corrent continu a la pràctica posant diverses resistències en sèrie i en paral·lel, es va comprovar i calcular el valor de la gravetat i la difracció que es crea al incidir la llum d’un làser en un CD.\nVan construir una bobina Tesla, estudiar els canvis de pressió i construir un petit cotxe amb ampolles de plàstic.\nVa ser una experiència molt enriquidora i formativa per tots !


Societat Catalana de Geografia : miscel·lània : De l’homenatge a Josep de C. Serra i Ràfols a l’IEC\nDilluns 25 de juny de 2012 se celebrà una jornada d'homenatge dedicada a Josep de Calassanç Serra i Ràfols (1900-1971) organitzada pel Centre d'Història Contemporània de Catalunya i la Societat Catalana d'Estudis Històrics. Va tenir lloc a la Sala Pere i Joan Coromines de l'Institut d'Estudis Catalans (IEC) i va ser conduïda eficaçment i brillant pel Dr. Jaume Sobrequés, president de les dues entitats esmentades. En presentar la sessió, el professor Sobrequés va entonar el mea culpa del gremi d'historiadors per l'oblit en el qual ha arraconat la figura de Serra Ràfols durant més de quaranta anys, d'ençà el seu traspàs, i no és desenraonat -va afegir- que l'acte reparador hagi estat convocat per una entitat d'història "contemporània", atès com la marginació oficial que va patir l'eminent arqueòleg, prehistoriador i historiador del món iber i romà a partir de 1939 cau de ple en el seu àmbit d'estudi i d'iniciativa cívica. És per això -va concloure Sobrequés- que la jornada d'homenatge ha estat encapçalada amb el títol més general de "La repressió franquista dels historiadors catalans". Els senyors Xavier Llovera i Joan Roca, i la senyora Isabel Rodà, directors del Museu d'Arqueologia de Catalunya, del Museu d'Història de Barcelona i de l'Institut Català d'Arqueologia Clàssica, respectivament, entitats col·laboradores en l'organització de l'acte, van corroborar breument les paraules del Dr. Sobrequés.\nL'acte pròpiament dit va consistir en la lectura de ponències relatives a la personalitat científica i humana de Josep de C. Serra i Ràfols. El professor Xavier Barral va parlar de l'homenatjat com a referent indispensable per a entendre la continuïtat ideològica de les activitats arqueològiques a Catalunya, des de la Mancomunitat i el mestratge universitari de Pere Bosch-Gimpera, fins a les activitats de les promocions de joves investigadors de postguerra malgrat tots els entrebancs parats per les jerarquies científiques del franquisme. El prehistoriador Artur Cebrià va tractar de situar Serra i Ràfols en el marc de les tasques dutes a terme pel Servei d'Investigació Arqueològica de l'IEC, amb Bosch-Gimpera a la direcció i Josep Colominas a les excavacions, en una ponència documentada prolixament. La ponència preparada pel professor Joan Sanmartí sobre l'estudi de la cultura ibèrica per Serra Ràfols va ser extractada per Jaume Sobrequés, atesa la impossibilitat material del ponent per assistir a l'acte. El professor Josep Guitart va omplir el buit amb unes reflexions sobre les activitats de Serra Ràfols en temàtiques de topografia arqueològica, museogràfica i d'assessoria als arqueòlegs locals. La professora Rosa Prevosti va valorar la contribució pionera de l'homenatjat en la preparació i edició de la Forma Conventus Tarraconensis. I. Baetulo-Blanda (1934), la primera carta arqueològica de la península Ibèrica, silenciada miserablement pel món científic franquista. Val a dir que, de lluny o de prop, tots els ponents es van referir a la importància que Serra Ràfols atorgava a l'anàlisi geogràfica dels jaciments arqueològics i, fins i tot, van esmentar la seva llarga relació amb la Societat Catalana de Geografia.\nAlegre Nadal, Pau (2012): "De l'homenatge a Josep de C. Serra i Ràfols a l'IEC. Notícia de l'acte celebrat a l'Institut d'Estudis Catalans, IEC (25 de juny de 2012)". Obrador Obert. El butlletí digital de la SCG, http://scg.iec.cat/Scg9/Scg90/S99471.htm\nLa historiadora Eva Serra i Puig, filla de l'homenatjat, va cloure la tanda de ponències i l'acte amb la lectura del text titulat "Repressió, represàlies i represa de l'arqueologia catalana", redactat de conjunt amb la seva germana Blanca. L'aportació d'Eva i Blanca Serra informa una de les etapes més fosques de la trajectòria científica i social de Serra Ràfols, la de la dècada dels quaranta, mercès a la recuperació de documentació diversa de primera mà. Tot i les pèrdues detectades per les autores en el decurs d'una recopilació recent, causades per les múltiples incidències sofertes pel domicili familiar al llarg dels anys, des d'incendis fins a escorcolls policíacs, la correspondència de llur pare afina en gran manera el coneixement que es tenia de la envitricollada relació amb el món oficial de l'arqueologia de l'època i dels treballs de pura supervivència els quals es va veure obligat a acceptar. Així mateix, i com ja havien fet els ponents precedents, van insistir en la transcendència de la tasca assessora i coordinadora desplegada per Serra arreu de Catalunya sota l'empara de la Comissaria d'Investigacions Arqueològiques provincial creada el 1945. La xarxa d'informadors locals que va mobilitzar, en l'estela evident del noucentisme, va constituir una eina inestimable de represa cultural catalana, tal com també ho van ser altres iniciatives coetànies, com per exemple -van recordar Eva i Blanca Serra- la xarxa d'erudits locals dinamitzada per Josep Iglésies entorn de les Assemblees Comarcals d'Estudiosos. Remetem els lectors d'aquesta ressenya a la Miscel·lània Serra Ràfols, la qual recollirà les ponències pronunciades a l'acte, anunciada pel professor Sobrequés per a ben aviat, per a conèixer més a fons les temàtiques desenvolupades. [Pau Alegre], 27 de juny de 2012]\nLa fotografia de l'homenatjat a Empùries (1966) és de P. Català (SCG). Figurava a la portada del programa de mà de l'acte ressenyat.


Home > Històric agenda > Digital media > 2017\n30-03-2017 / Digital media / Jornada:\nReemprenem les jornades els Esmorzars Label Lab. Unes trobades organitzades pel Departament de Cultura, de la mà del Servei de Desenvolupament Empresarial (SDE) i APECAT, que tenen lloc el darrer dijous de cada mes, amb la finalitat d’impulsar la reflexió i el debat de temes d’actualitat del sector de la producció i l'edició musical. Com s’organitza el publishing internacional? Quines són les accions a curt, mitjà i llarg termini que implementa el sector editorial internacional? I com es posiciona en l’entorn digital? [+]\n24-03-2017 / Digital media / Taller:\nGoogle AdWords no només serveix per fer campanyes de paraules clau (xarxa de cerca), sinó que ofereix altres tipus de campanyes, de les quals una empresa cultural en pot treure profit. En aquest curs d’AdWords (II), ens centrarem en les campanyes a la xarxa de Display (anuncis rich media), el remàrqueting i el vídeo (inclou la publicitat a YouTube).\t[+]\n24-03-2017 / Digital media / Jornada:\nDins el Bookcamp, l’SDE col·labora en l’organització de la taula rodona “Com produir projectes de noves narratives digitals” i el taller “Creació de narratives transmèdia”, amb la narradora transmèdia Belén Santa-Olalla.\t[+]\n17-03-2017 / Digital media / Taller:\nGoogle Adwords: campanyes per promocionar la nostra empresa (I)\nAlguns pensen que aquesta eina publicitària només és per als qui venen productes d’alt consum, però, en realitat, és una eina molt estratègica per dur a terme accions locals i mòbils en qualsevol país del món. Si voleu saber com una empresa cultural pot utilitzar Google AdWords per fer publicitat en qualsevol país del món, heu de fer aquest taller.\t[+]\n15-03-2017 / Digital media / Taller:\nTaller pràctic de Facebook i Twitter\nEn aquesta sessió farem una petita introducció de l'estratègia a les xarxes socials i, tot seguit, ens centrarem en com funcionen Facebook i Twitter, quines aplicacions ens poden ser útils i com hem de gestionar la nostra reputació, dinamitzar la comunicació i organitzar concursos i promocions. [+]\n24-02-2017 / Digital media / Jornada:\nParlarem de l'evolució d'internet i el web 4.0 i presentarem els itineraris formatius de transformació digital SDE 2017: Comunicació a les xarxes socials (I1) i Màrqueting i promoció a internet (I2).\t[+]


Activitats Cambra nº 14/2017\nDim Abr 18\nRESUM D’ACTIVITATS. Setmana del 10 d’abril de 2017\n10/04/2017 La Cambra de Contractistes a la Taula Estratègica del Corredor Mediterrani. El President participà a la reunió de la Taula Estratègica del Corredor Mediterrani que es va celebrar a Madrid i que comptà amb l’assistència del Ministre de Fomento, D. Íñigo de la Serna, i del Conseller de Territori i Sostenibilitat, Hble. senyor Josep Rull.\n10/04/2017 Junta Directiva.\n12/04/2017 La Cambra de Contractistes es reuneix amb el Departament de Territori i Sostenibilitat. El President es va reunir amb el Conseller de Territori i Sostenibilitat, Hble. senyor Josep Rull, amb qui va treballar diverses iniciatives de l’entitat per a la millora del sector de la construcció.\n12/04/2017 La Cambra de Contractistes presentà al·legacions a l’Ajuntament de Gavà. La Cambra de Contractistes formulà escrit d’al·legacions al plec de clàusules administratives particulars que ha de regir la licitació del contracte d’obres “Execució del projecte de millora d’infraestructures i de competitivitat de polígons industrials i àrees d’activitat econòmica Fase II (OMO 13/16)” per manca de determinació de les millores i per valorar el fet de que les empreses disposin de determinades certificacions de gestió ISO i similars.\n12/04/2017 La Cambra de Contractistes presentà al·legacions a l’Ajuntament de Vilafranca del Penedès. La Cambra de Contractistes formulà escrit d’al·legacions al plec de clàusules administratives particulars que ha de regir la licitació del contracte “Obres de construcció d’una escala adaptada en l’edifici de la Plaça del Penedès, 3” en considerar no ajustats a dret ni els criteris d’adjudicació referits a la responsabilitat social ni els referits a les condicions laborals.\n12/04/2017 La Cambra de Contractistes presentà al·legacions a l’Ajuntament de Vilafranca del Penedès (II). La Cambra de Contractistes formulà escrit d’al·legacions al plec de clàusules administratives particulars que ha de regir la licitació del contracte “Obres d’adequació d’un local per a joves en el carrer Baltà de Cela, 45-47 de Vilafranca del Penedès” en considerar no ajustats a dret ni els criteris d’adjudicació referits a la responsabilitat social ni els referits a les condicions laborals, així com incloure una exigència de classificació excessiva -11 subgrups-.\nAGENDA D’ACTIVITATS PREVISTA. Setmana del 17 d’abril de 2017\n18/04/2017 Comissió Jurídica.\n20/04/2017 La Cambra de Contractistes a Construmat.\n20/04/2017 La Cambra de Contractistes es reuneix amb la Inspecció de Treball.


‘Compra Salou’, nou directori online de comerços i empreses del municipi\nA través de 'Compra Salou' es vol fomentar el consum al comerç de proximitat AJUNTAMENT DE SALOU\nDijous, 21 Mai 2020 12:04\nL’àrea de Dinamització Econòmica de l’Ajuntament de Salou ha posat en marxa la iniciativa ‘Compra Salou’, un directori propi d’establiments comercials i d’empreses del municipi, que dona a conèixer els establiments que fan servei a domicili i tenen comerç electrònic, per tal que la ciutadania salouenca pugui fer les seves compres als negocis de proximitat, des de casa. El web es pot consultar a través d’aquest enllaç.\nL’alcalde de Salou, Pere Granados, ha assegurat que “és necessari posar a l’abast de la ciutadania la compra de proximitat sense haver de sortir de casa”. Així, “en qualsevol moment, pot tenir l’opció de fer les seves compres, mantenint les màximes garanties higièniques i de seguretat”. Per la seva banda, el regidor de Dinamització Econòmica, Hèctor Maiquez, ha explicat que “aquesta iniciativa pretén aprofundir en dos aspectes que considerem fonamentals pel present i el futur del comerç local: el foment de la compra de proximitat, i la transformació tecnològica i digital”.\nEl portal compta amb diverses categories de cerca, segons el tipus de producte o servei que s’ofereix als establiments: alimentació, restauració, serveis, moda i regals, bellesa i benestar i altres. A més, els comerços compten amb una fitxa pròpia, amb fotografies; un petit text explicatiu de l’establiment; l’horari d’atenció a la ciutadania; la pàgina web; el correu electrònic; i els telèfons de contacte; entre d’altres qüestions que es poden consultar. També s’especifica el tipus de pagament que s’hi permet: en efectiu i / o amb targeta. La llista de comerços es pot visualitzar en format llista, així com a través d’un mapa il·lustratiu del municipi.\nEl portal inclou, també, un servei de transport i de repartiment a domicili, a disposició dels establiments de Salou, a un preu reduït de 2 euros per comanda, gràcies a la col·laboració amb l’empresa salouenca Mail Boxes Etc. Aquesta anirà a buscar els paquets a cada establiment. Les comandes hauran d’empaquetar-se en una caixa tancada i amb una etiqueta amb l’adreça i telèfon del client. També s’inclourà la informació de la botiga (telèfon i persona de contacte). Cal destacar que l’àrea de Dinamització Econòmica es farà càrrec del pagament dels 1.000 primers lliuraments que es facin.\nLa ciutadania també pot posar-se en contacte amb el departament de Dinamització Econòmica per fer consultes diverses, a través del formulari de contacte que incorpora la pàgina, on caldrà escriure nom i cognoms, correu electrònic, i el missatge que es vol comunicar.


Antich afirma que les previsions de la temporada turística a Balears són "moderadament optimistes"\nActualizado 16/06/2008 18:25:48 CET\nPALMA DE MALLORCA, 16 de juny (EUROPA PRESS)\nEl president del Govern, Francesc Antich, ha afirmat avui que les previsions de la temporada turística a Balears són "moderadament optimistes", si bé va recalcar que des de "totes" les institucions de les Illes s'ha de promocionar l'arxipèlag com a principal destí turístic.\nPer aquesta raó, Antich va apuntar que caldrà veure com es desenvolupen aquests mesos, però va remarcar que totes les informacions que s'han pogut recollir en les diferents fires turístiques en les que s'ha promocionat Balears, són "bones".\nD'altra banda, Antich també va posar èmfasi en què la crisi econòmica que està vivint Espanya afecta directament al sector de la construcció a Balears, i va afirmar que l'executiu autonòmic està treballant per avançar "al màxim", i com més aviat, les inversions que des d'"ho publico" s'han de fer per moure l'activitat econòmica.\nEn aquest sentit, el president va destacar que "lo important" és que ara tots els diferents sectors treballin de manera "molt" conjunta per poder pal·liar aquesta situació "tan bé com es pugui".\nUn altre dels temes que van centrar la intervenció del màxim responsable del Govern va ser la Taula de Competitivitat, doncs va recordar que un dels objectius d'aquesta legislatura és saber "concertar" polítiques en la Comunitat Autònoma, que puguin donar resultats en "tots" els nivells d'actuació, i que beneficiïn els ciutadans de l'arxipèlag.\nEn aquest sentit, Antich va etzibar que cal que es portin a terme els acostaments "que calguin" per poder trobar fórmules que permetin els conflictes que existeixen a la societat balear --Sanitat, Educació, i Transports, entre d'altres--.\nD'aquesta manera, Antich va afirmar que des del Govern existeix una "total disponibilitat" perquè es resolguin aquests conflictes que, d'una manera o una altra, afecten "tots" els ciutadans de les Illes Balears.\nBaleares aprecia un "cambio de actitud" en el CPFF y reivindica la suficiencia financiera, que es "urgente"\nHabtur asegura que el patrón de densidad del PIAT "hará imposible dar nuevas altas" a viviendas en algunas zonas\nPalma pedirá al Govern que prohíba el alcohol en el todo incluido de los hoteles de zonas turísticas maduras


Andreu Garcia: "Volem un model autònom per a Òdena, que no depengui dels interessos dels partits"\nEntrevistem Andreu Garcia, cap de llista de la candidatua municipalista Òdena a Fons\nDimarts, 19 març 2019. 03:00. Redacció AnoiaDiari.\nAl marge dels partits polítics tradicionals, al taulell de joc de les eleccions municipals d'Òdena, aquest maig, hi haurà un partit que es presenta en clau estrictament local: Òdena a Fons. El seu cap de llista serà Andreu Garcia, de 48 anys. Casat i amb dos fills, és assessor i treballa com a director de post-venda a un grup d'automoció.\nPer què es tria una opció de plataforma, al marge dels partits tradicionals. Què creu que no ofereixen els actuals partits presents al consistori?\nEls partits s'organitzen de manera jeràrquica i la direcció és la que marca les directrius, sovint sense escoltar els municipis. De vegades fins i tot fent servir temes locals com a moneda de canvi per als seus interessos. El nostre model vol ser autònom, centrat en allò que els odenencs volen pel seu poble.\nHan comentat que es posicionen contra el pla director que es planteja a Can Morera. Què veuen en aquesta proposta que els inquieti? Creuen que hi poden haver altres alternatives per a implantacions industrials?\nEl macropolígon ens transmet: foscor, fum i preocupació. Foscor perquè hi ha promotors d'aquest macropolígon que han estat involucrats en casos de corrupció urbanística. Fum perquè primer teníem un tren, el tren ja diuen obertament que ni està previst, després havia de venir una gran empresa japonesa que ho va desmentir. Avui en dia no es coneix cap interès, més enllà dels particulars. Preocupació, perquè allà hi viu gent que treballa la terra, no és un terreny erm com es pot pensar, de fet és una de les millors zones agrícoles de la Conca.\nPreocupació també perquè a la Conca tenim més de 500.000 metres quadrats de sòl industrial buits, polígons sencers sense estrenar... i perquè no dir-ho, preocupació perquè l'última vegada que es va impulsar aquest macropolígon per part del PSC, es van llençar 400.000 euros en la redacció del projecte urbanístic.\nEstem parlant de política municipal, però els governs s'han hagut de mullar els darrers anys en el tema nacional, cas de la cessió de locals. Quina postura té Òdena a Fons, amb el sobiranisme?\nRespecte a totes les opcions, però nosaltres ens centraren en temes municipals.\nEl govern de Francisco Guisado va reobrir la llar d'infants que hi ha al Barri Sant Pere. Creuen que ha de seguir oberta, per donar servei al poble i als veïns, encara que no hi sigui del tot rendible econòmicament?\nUn equipament municipal no ha de ser rendible en termes econòmics, sobretot ha de ser rendible en temes socials. Això no vol dir que no s'hagi d'impulsar l'equipament i atreure més famílies per fer-la més sostenible.\nÒdena té molts terrenys, moltes empreses, però continua tenint atur. I algunes fàbriques, com Funosa, poden tenir el futur compromès a nivell mediambiental. Com ho veu?\nÒdena té un atur entorn del 13% una xifra inferior a altres municipis de la Conca i la meitat que fa 4 anys. Els odenencs han sabut aprofitar l'empenta de la recuperació. Pel que fa a Funosa, és cert que els compromisos mediambientals cada dia han de ser més i més exigents, però no és menys cert que la tecnologia també està ajudant a reduir l'impacte d'aquestes empreses, i ens consta que en els últims anys, l'empresa a fet moltes inversions en aquest sentit. Esperem que Funosa continuï durant molt de temps formant part del nostre teixit empresarial.\nQuines considera que han estat les millors fites del govern actual i en què creu que no s'ha avançat?\nLa recuperació de la Fira de la Vinyala, una fira que va l'actual equip de govern va criticar amb duresa i que ara promociona. També altres aspectes de tresoreria i el Saló dels Infants. No s'ha avançat en garantir un correcte manteniment del poble, dedicant els plans d'ocupació a altres tasques. Tampoc en l'homogeneïtat del govern, sembla que els regidors no poden exercir sense que hi sigui l'alcalde present. Tampoc s'avança en urbanisme, tornant a defensar un projecte de macropolígon que va costar un 10% del pressupost al municipi, 400.000 euros que es podien haver fet servir per fer un nou CAP. I en molts altres temes que han portat, per exemple, que OAF es presenti a les eleccions municipals.\nL'A-2. Hi ha una reforma a l'agenda que també és vista amb molta preocupació des del territori. Com ho veu Òdena a Fons?\nConeixem el projecte, però no l'hem estudiat encara per poder posicionar-nos.


Llibre L'illa sense temps de , editorial Meteora | Quellegeixes.cat\núlia Cases, una escriptora i periodista de prop de cinquanta anys, espera a l’aeroport un vol per anar a Menorca perquè una coneguda seva, Fina Torres, li ha comunicat que una anciana de 91 anys, Marialluïsa, ha estat assassinada: li han clavat unes estisores al cap. Júlia no comprèn ben bé el perquè de la crida de Fina, però sembla prendre sentit quan Fina Torres insisteix en la necessitat de la presència de Júlia a Ciutadella, ja que li caldria conèixer una informació molt important referent a la seva família que sens dubte li hauria d’interessar.\nMentre a Ciutadella els agents de policia, enviats a l’illa especialment per al cas, i la premsa miren d’aclarir els fets i assenyalar-ne els responsables, Júlia Cases fa repàs d’un passat personal que el seu retorn a l’illa ha fet despertar d’una enganyosa letargia.\nL’illa sense temps és una obra amb els elements bàsics d’una narració policíaca que afegeix una anàlisi social clarivident del temps que ens toca viure i dibuixa uns personatges captivadors per als amants de qualsevol gènere de novel·la.\nPer escriure «L’Illa sense temps», Esperança Camps es va basar en un fet real que va succeir a Ciutadella l'any 2011.\nEl punt de partida de la novel·la és l’assassinat d’una dona, Marialluïsa, a qui l’hi ha clavat unes estisores al cap; però aquest assassinat només és l’excusa perfecta per què l’autora ens comenci a mostrar a una sèrie de personatges i situacions que a poc a poc s’aniran relacionant entre ells.\nPer un cantó tenim a Julia Cases, nascuda a Ciutadella però que viu a València, una periodista que en quedar a l’atur per causa d’una reestructuració al diari on treballava, escriu novel·les negres amb bastant èxit. També hi ha la Fina Torres, única parenta de la difunta, que es posarà en contacte amb la Julia, demanant-li que vagi a Menorca, perquè té una informació important a donar-li. O Lucrecia i Edelmira, dues immigrants sud-americanes que treballen com a cuidadores de Marialluïsa. Pere Miró delegat del diari local de Ciutadella o en Guillem el becari del diari.\nI l’altre gran protagonista que és el lloc on se situa l’acció: Ciutadella; vista a través dels ulls de la Julia Cases qui fa temps va marxar cap a València, però que encara hi conserva una casa, la casa blava amb vistes al port.\nÉs el primer que llegeixo d’aquesta autora i el que més em crida l’atenció és la manera en què tracta la veu del narrador, fent constants salts de la tercera a la segona i primera persona; el domini de l’autora és inqüestionable, quasi no ens adonem ni compte d'aquests salts en la veu narrativa, la transició és impol·luta i el lector segueix llegint sense perdre el fil de qui parla en cap moment.\nSense diàlegs, però si monòlegs interiors, amb un estil indirecte lliure, amb frases inacabades que encara donen més versemblança aquests monòlegs. Sense acabar d’explicar-ho tot, però fent que el lector ho entengui tot.\nFent servir, molt sovint, analèpsies — per fer-nos anar al passat dels protagonistes, especialment al de la Julia Casses—; i prolepsis —per avançar esdeveniments que els protagonistes encara no coneixen—.\nUna prosa cuidada, amb un llenguatge ric amb matisos, que embolcalla al lector mentre avança per les seves pàgines; que tenint un tempo pausat fa que sigui una lectura àgil; que ens endinsa, amb l’excusa de l’assassinat de Marialluïsa, en una trama que ens parla de corrupció (política, urbanística); d’immigrants; de joves amb feines precàries; d’EROS que deixen a la gent sense feina; parla de fets del passat que han sacsejat la societat actual: nens robats a les seves mares per ser venuts a famílies que no en podien tenir; del paper dels mitjans de comunicació en la societat. No és una novel·la amb una trama basada en els fets, si no en els personatges i les seves circumstàncies.\nA «L’illa sense temps» Esperança Camps ens presenta un relat actual escrit amb un estil ambiciós i una destresa narrativa inqüestionable.\nL'illa sense temps ha estat enviat per bruixeta's el dia Dc, 07/09/2016 - 10:16\n"L'illa sense temps" encara no té comentaris, sigues en primer en comentar!


Els Emirats, el primer país àrab que s’apunta a la cursa nuclear\nObre una planta amb quatre reactors que genera recels al golf Pèrsic\nEls Emirats, el primer país àrab que s’apunta a la cursa nuclear MAHMOUD GHAZAL / GETTY\nTunisEls Emirats Àrabs Units (EAU) han passat a formar part del club de països amb un programa nuclear operatiu, i es converteixen així en el primer estat àrab que en té. La central de Barakah ( benedicció, en àrab), situada a la costa de Gharbia, disposa de quatre reactors i, quan estiguin tots en funcionament, proporcionarà un 25% de l’electricitat del país. Tot i que Abu Dhabi insisteix en els seus objectius pacífics, la inauguració de la planta ha suscitat recels al golf Pèrsic, una de les regions més convulses del món, en part a causa del controvertit programa nuclear de l’Iran, tota una obsessió per a Donald Trump.\nCinzia Bianco, investigadora de l’European Council for Foreign Relations, creu que la nova infraestructura no tindrà un efecte desestabilitzador. “La diferència entre el programa dels EAU i el de l’Iran és enorme. Els Emirats van firmar una sèrie de protocols a la primera dècada del segle XXI que fan impossible transformar-lo posteriorment per a fins de tipus armamentístic. Han sigut molt transparents”, sosté Bianco, especializada en la regió del Golf.\nLa inauguració de la planta, dissenyada per enginyers de Corea del Sud, va anar precedida uns dies abans del llançament d’una missió espacial dels Emirats a Mart, una altra fita pionera en el món àrab. Precisament, alguns observadors han assenyalat que les dues fites tenen com a veritable objectiu projectar a nivell internacional una imatge de riquesa i desenvolupament científic de la petita petromonarquia. A més, l’ús de l’energia nuclear forma part dels plans de l’home fort del país, Mohamed Bin Zayed, per allunyar-se de l’actual dependència del petroli.\nNo tots els experts han acollit positivament la inauguració de la central. “És preocupant que en una àrea volàtil es construeixin aquests reactors de forma barata i inconscient. El reactor de Barakah és relativament modern, però no és de tercera generació i, per tant, no està protegit davant d’un possible accident aeri o d’un atac amb míssils”, va dir a Al-Jazira Paul Dorfman, professor del College of London. Precisament, Qatar, que fa tres anys que pateix un bloqueig dels Emirats i d’altres països més de la regió, ha presentat una queixa a l’ONU perquè considera la planta “una amenaça seriosa per a l’estabilitat de la regió i el seu medi ambient”. A més de la tensió entre Qatar i els EAU i l’Aràbia Saudita, aquests dos països mantenen un pols amb l’Iran i els seus aliats per l’hegemonia regional no exempt d’espasmes violents. De fet, els dos eixos s’enfronten en una guerra per delegació al Iemen, al sud de la península Aràbiga. A principis d’any, una planta petrolífera saudita va patir un atac que es van atribuir els houthis, una milícia iemenita, però se sospita que els míssils van sortir de territori iranià.\nA l’Orient Mitjà, a més del programa nuclear iranià de fins ambigus, un altre país ja disposa d’armes nuclears: Israel. De fet, Tel Aviv va impedir que un altre país àrab, l’Iraq de Saddam Hussein, se sumés al club de països nuclearitzats bombardejant i destruint una central en fase de construcció el 1981. Actualment hi ha dos països àrabs que planegen estrenar les seves pròpies plantes nuclears els pròxims anys: Egipte i l’Aràbia Saudita. Les seves ambicions podrien trobar més obstacles que les dels EAU, el país àrab avui més proper a Israel, amb qui acaba d’establir relacions diplomàtiques.\n“Els saudites no han donat les mateixes garanties que els EAU, per això Washington s’ha mostrat menys entusiasta a cooperar-hi en l’àmbit nuclear. Les negociacions entre ells segueixen obertes”, diu Bianco. Aquest mes el comitè d’intel·ligència dels EUA ha iniciat una investigació sobre una hipotètica col·laboració en l’àmbit nuclear entre l’Aràbia Saudita i la Xina, una opció que preocupa molt Washington. “L’Aràbia Saudita no vol renunciar del tot a posseir la capacitat de dissuasió nuclear en un futur llunyà. Creu que no té sentit fer-ho quan el seu principal rival, l’Iran, està tan a prop d’aconseguir-la”, afegeix l’analista.\narmament nuclear Emirats Àrabs Units


El primer equip de voleibol s'ha proclamat campió de la Lliga Catalana - FC Barcelona\nHomeSeccionsEsports amateursVoleibolNotíciesEl primer equip de voleibol s'ha proclamat campió de la Lliga Catalana\nEl primer equip de voleibol s'ha proclamat campió de la Lliga Catalana\nWWW.FCBARCELONA.CAT - 10/10/2011 | 00:00\nEls de Sergi Bosch han arrodonit el campionat derrotant per 1-3 el Vall d’Hebrón\nEls blaugranes comencen la temporada amb el primer títol (Foto: FCB)\nNomés els calia un triomf per rubricar un títol desitjat. Els blaugranes, conjuntant un nou projecte, l'han refermat a la primera oportunitat. Per arrencar el partit contra el Vall d'Hebron, el tècnic blaugrana, Sergi Bosch, va donar la titularitat al juvenil Eric Hernández, juntament amb Alex Romera i Jonatan Artero. L'equip titular el van completar Dani Rico, Ángel Galindo, Nacho Calderé i Ángel Alloza.\nEl conjunt local es va adjudicar el primer set gràcies a la defensa i a un contracop contundent (25-23).\nAmb l'entrada d'Edu Martínez, que va oferir més contundència en atac i va poder controlar la recepció, el Barça va millorar. Així, després del 18-25 del segon parcial, els blaugranes van posar la directa. Dos sets més i títol a la butxaca.\n"Hem seguit el pla de pretemporada i hem arribat al partit amb 15 dies de càrrega. Sabem que estem treballant i que és dur, però havíem d'afrontar aquest partit amb aquestes condicions, i per això no em pogut gaudir del ritme de joc que ens hauria agradat però això ens donarà les adaptacions per a la competició estatal", va valorar Bosch.\nParcials: 25-23 / 18-25 /22-25 / 23-25


El rocambolesc segon enterrament de Tom Sharpe | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nEl rocambolesc segon enterrament de Tom Sharpe\nL'Església d'Anglaterra va condemnar al gener Montserrat Verdaguer, amiga de l'escriptor, per enterrar les seves cendres sense permís. Ella nega l'acusació\nBarcelona 19 JUL 2016 - 00:01\tCEST\nLàpida del nínxol de Tom Sharpe al cementiri de Mieres. TONI FERRAGUT\nL'escriptor Tom Sharpe va morir fa tres anys però el seu humor sembla que continua ben viu. El pare de Wilt va morir a Llafranc (Baix Empordà) el juny del 2013. En aquest racó de la Costa Brava hi va residir plàcidament des del 1995, assistit i estimat per molts, sobretot per la neuròloga Montserrat Verdaguer, avui presidenta de la Fundació Tom Sharpe. La voluntat del novel·lista era ser enterrar a Thockrington, el poble d'infància en què el seu pare va exercir de pastor de la comunitat anglicana local. Finalment no hi va haver acord o voluntat de la vídua, Nancy Looper, perquè el desig s'acomplís i el cos de l'escriptor va ser incinerat. A final del 2014 les seves despulles van rebre sepultura al cementeri de Mieres (la Garrotxa), el poble natal de Verdaguer. Looper ja s'havia endut el 2013 part de les cendres per deixar-les a Cambridge, on ella viu, i ciutat on va estudiar Sharpe. La seva història sembla que no es va acabar aquí: segons l'Església d'Anglaterra, les cendres van continuar viatjant el 2014, de Catalunya al nord d'Anglaterra i altre cop, el 2015, de tornada a Llafranc.\nVerdaguer es va presentar el 2 de juny del 2014 al cementiri de la parròquia de Saint Aidan, a Thockrington –població de 50 habitants–. Verdaguer i un vell conegut de Sharpe, Charlie Harrison, van fer-li un modest tribut: van cavar una petita tomba i allà hi van enterrar, segons va informar aleshores el diari de Newcastle The Journal, un cigar havà, una petaca de whisky Famouse Grouse –la marca predilecta del novel·lista– i la seva estilogràfica preferida. The Journal destacava que Verdaguer també havia desat part de les cendres “dins d'un sot excavat amb les seves pròpies mans al costat de la tomba de Thomas Lancelot Robson”. El diari va acompanyar el reportatge amb una galeria d'imatges en què s'identificava clarament una urna funerària amb el nom de Tom Sharpe escrit en retolador i un certificat, d'aspecte legal, adherit al recipient. The Journal completava la notícia descrivint les fotografies de Sharpe que va portar Verdaguer i les paraules que va dir durant l'improvisat funeral.\nVerdaguer continua insistint avui que mai va portar cendres de Sharpe a Thockrington, que va desenterrar els objectes i que els va regalar a algú del poble, sense precisar qui va ser la persona agraciada. L'Església d'Anglaterra assegura tot el contrari. El Tribunal Eclesiàstic de la diòcesi de Newcastle va dictaminar el gener passat que també s’hi van enterrar cendres de Sharpe. Verdaguer va ser condemnada pel jutge a una multa de 1.320 lliures i a recollir les pertinences descobertes sota terra. “No sé com funciona a Espanya però a Anglaterra, per enterrar algú en un cementiri cal tenir una autorització”, diu Michael J. Slade, pare de Saint Aidan. Slade va obtenir el novembre del 2015 l'autorització del tribunal per exhumar el que podia haver deixat Verdaguer al cementiri; la sentència detalla que es va descobrir l'urna en estat de descomposició però amb les cendres encara dins, l'ampolla de whisky, la ploma i dues espelmes d'aniversari –aparentment del 85è aniversari de Sharpe–.\nDiaris com The Guardian o The Telegraph van publicar aquell mateix gener resums de la sentència del Tribunal Eclesiàstic. Les cinc pàgines del document no tenen res a envejar a l'humor passat de voltes de Sharpe. Nancy Looper, segons els correus electrònics aportats per Slade, va explicar que el 1999 havien consultat a la parròquia si l'escriptor podia ser enterrat a Saint Aidan, però què, com que no era veí de la zona, no era possible. Verdaguer garantia en uns correus del 2014 que no hi va enterrar mai cendres humanes, que l'urna era buida. També lamentava, segons Slade, que les cendres que ella tenia encara no havien pogut ser enterrades. Verdaguer no va comparèixer davant el tribunal. La vídua, segons la sentència, ja havia escampat part de les cendres de Sharpe entorn l'església de Saint Aidan a final del 2014.\nEl reverend Slade va explicar la setmana passada a EL PAÍS que després de la sentència, un representant de Verdaguer va visitar la parròquia per recollir els objectes enterrats. Verdaguer diu que no sap res de cap representant seu o de quins objectes van trobar sota terra perquè, com sempre ha defensat, ella s'ho va endur tot del cementiri. Quan aquest diari hi va tornar a contactar, Slade va assegurar: “L'única veritat d'aquest assumpte és la que li estic explicant”. Slade va afegir noves dades del registre de visites de la parròquia: “L'1 de febrer del 2016, després de les nou del matí, vaig rebre el senyor José María García, de l'empresa Taxis Costa Brava de Calella de Palafrugell, qui, amb l'autorització delegada de la senyora Verdaguer, es va emportar els objectes i les cendres”. García confirma per telèfon que va viatjar de Calella a Thockrington en un dels seus vehicles –4.000 quilòmetres de carrera, anada i tornada– i que es va endur els objectes que li va donar Slade. Després va lliurar els estris a Verdaguer. García no pot precisar si entre els paquets hi havia cendres del difunt Sharpe. “El capellà era molt amable; vam estar mitja hora amb la paperassa, perquè vaig haver de firmar no sé quants documents”, afegeix García.\nL'escriptor Thom Sharpe, en una imatge del 2005. BARRY LEWIS CORBIS\nVerdaguer és breu a l'hora d'exposar la seva versió dels fets però no descarta que algú tornés al cementiri per enterrar-hi objectes similars. Verdaguer recorda que l'homenatge a Sharpe al cementiri de Saint Aidan havia de ser part d’un documental sobre Sharpe; l'actuació va ser filmada per dos periodistes amics seus; Verdaguer espera que el material sigui utilitzat en algun documental o en alguna activitat de la seva fundació. La Fundació Tom Sharpe va ser escorcollada plenament fa un mes, segons Verdaguer. La primera acció de la fundació va ser la donació a la Universitat de Girona, a final del 2015, de 100 lligalls i 1.200 títols de la biblioteca de Sharpe. A l'agost està previst que entri en funcionament la seva pàgina d'Internet, en què s'informarà de rutes culturals sobre Sharpe. Al setembre, a Palafrugell, en el marc de la Biennal Xavier Miserachs, la Fundació Vila-Casas mostrarà una exposició de fotografies de Tom Sharpe durant els seus anys d'activisme contra l'apartheid a Sud-àfrica.


Per fer la part posterior del disc dur és un pas important cap a protegir les seves dades de corrupció de pèrdua i arxiu accidental. Hi ha molts mètodes disponibles a reserva i recobrar les seves dades d'empenta dura. Però avui vaig a mostrar el mètode més fàcil fer-ho.\nPart 1: Què és un format ISO i per què ens cal triar el format ISO per recolzar les dades d'empenta dura?\nUn arxiu ISO o imatge és una representació perfecta de tota CD, DVD o empenta dura. Tot el contingut de qualsevol disc pot ser duplicada en un únic fitxer ISO.\nPer desar una imatge del disc dur com un ISO, pot de pressa i fàcilment restaurar seu recolzat dades. Un mateix arxiu ISO és bo si no que es poden obrir o reunit i utilitzat. Hi ha múltiples software gratuït i programari paga estan disponibles, que pot ajudar a crear còpia de seguretat en el ISO format.\nPart 2: Com recolzar les dades d'empenta dura com l'arxiu ISO?\nSi esteu creant un ISO des d'una empenta dura de gran, necessitarà una empenta externa per emmagatzemar l'ISO.\nSeguiu aquests senzills passos per crear un ISO retornen a la seva empenta dura.\nAnem a utilitzar un programari lliure conegut com Imgburn, que li permet crear arxius ISO.\nDescarregui i instal·li Imgburn (http://www.imgburn.com/).\nExecutar el programa i feu clic a "Crea arxiu d'imatge d'arxius/carpetes."\nConnectar el disc dur extern al PC.\nFeu clic a "File" i seleccioneu "Navegar per a una carpeta de font..." Seleccioneu el disc dur li agradaria a reserva.\nFeu clic a la icona "Destí" i seleccioneu el disc dur extern com la seva localització per guardar com ISO. Feu clic a botó de fletxes verd per crear ISO.\nAixò és tot. Per descomptat, creació d'imatge prendrà temps segons la mida de les seves dades.\nSi vostè no vol les dades d'empenta dura de reserva com a arxiu d'imatge ISO, pot decidir clonar dades del disc dur (http://www.wondershare.com/disk-utility/clone-windows-hard-drive.html) com una còpia de seguretat.\nPart 3: Com recuperar dades d'empenta dura de reserva d'arxiu iso?\nEn screenshots, Office 2010 imatge s'utilitza per explicar recuperar procediment d'arxiu ISO. Procediment exacte es pot utilitzar per recuperar dades de una imatge ISO d'un dades del disc dur.\nDescarregui Pismo File Mount (http://www.pismotechnic.com/download/)\nExecuti l'instal·lador per a Pismo muntar auditoria paquet d'arxius.\nDesprés de la instal·lació, feu clic dret al fitxer ISO que descarregava i triar "Muntar la imatge"\nDesprés de muntar la imatge, doble fer clic i obrir l'arxiu\nAra, copiar-enganxar totes les dades i Unmounts la imatge de Pismo File Mount. Això és tot. Recuperat totes les dades de ISO format.\nPart 4: Com recuperar dades de disc dur sense reserva?\nReserva de dades d'empenta dura fa més fàcil procés de recuperació, però la majoria dels casos són que persones pèrdua de dades d'empenta dura per accidentalment suprimit alguns arxius o el disc està danyat sense reserva. En aquests casos, la millor manera de recuperar el disc dur és comptar amb serveis de recuperació d'empenta dura o algun programari de recuperació de disc dur. Wondershare Data Recovery (http://www.wondershare.com/data-recovery/) ajuda els usuaris a recuperar dades de disc dur amb i sense reserva.\nDescarregui i instal·li Wondershare Data Recovery ' ordinador.\nExecutar el programa i seleccioneu el tipus de fitxer que volia recuperar.\nTriar la ubicació del fitxer i millor triar "Puc recordar".\nVostè pot veure els fitxers que voleu recuperar i feu clic a "Recuperar".\nCom recuperar dades de disc dur extern que no detectava\n> Recursos > disc dur > recuperació de reserva d'empenta dura: com recuperar i dades d'empenta dura de reserva


El PS retreu als liberals la renúncia a un referèndum sobre l'avortament - FÒRUM.ad\nEl PS retreu als liberals la renúncia a un referèndum sobre l’avortament\nOn: 15/05/19 13:35\nEl grup socialdemòcrata ha retret als liberals haver deixat de banda la proposta d’un referèndum sobre l’avortament. Titllen de continuista i nefast el futur govern de coalició. Per a Terceravia, l’aposta de Xavier Espot és poc concreta i més interessada en el repartiment del poder segons destaca RTVA.\nRosa Gili, presidenta suplent del grup socialdemòcrata, ha demanat el vot per a Pere López afirmant que són l’aposta per un govern que solucioni els problemes de la gent i no la continuïtat de la coalició liberal-demòcrata.\nGili ha criticat l’opció de crear un futur museu nacional i s’ha preguntat com es pagarà l’entrada al Fons Monetari Internacional. Finalment, ha retret als liberals que hagin abandonat la idea de fer un referèndum sobre la despenalització de l’avortament. Ha dit que “fa molt mal als ulls i a les orelles veure que aquells que pretenien consultar la ciutadania en aquesta qüestió tan important que concerneix drets bàsics hi hagin renunciat a la primera de torn”.\nPer la seva banda, Josep Pintat, president de Terceravia+UL+i, ha dit que les propostes de Xavier Espot eren poc concretes, “seguramnet per falta de temps, ja que es deu haver concentrat en els esforços per al repartiment dels ministeris del Govern”.\nPintat ja ha avançat, doncs, que no votaran per Espot, però tampoc per López, perquè no comparteixen una bona part de les seves postures.\nPrevious Post: Demanen dos anys de presó per a un constructor que va cobrar 15.000 euros per una reforma que no va fer\nNext Post: El Govern impulsa la innovació aplicada al turisme gràcies a una col·laboració amb VISA


Energies alternatives per les explotacions ramaderes – Agroxarxa\nEnergies alternatives per les explotacions ramaderes\nUna de les nostres prioritats és proporcionar un servei integral als nostres clients, amb això volem que qualsevol actuació o gestió que l’activitat o la explotació requereixi, es pugui realitzar amb el màxim de comoditat i garanties.\nEn la mesura del possible, procurem tenim personal qualificat per assessorar al respecte de les necessitats més freqüents, però si això no es possible, tenim establerta una xarxa de col·laboracions amb empreses capdavanteres en el seu sector, amb les quals prestem el servei conjuntament, amb l’ànim de facilitar la resolució de qualsevol necessitat o demanda dels nostres clients.\nExemple d’això, es la nostra col·laboració amb IMARTEC, empresa especialitzada el camp de les energies renovables.\nLa biomassa proporciona energia neta i econòmica a les explotacions ramaderes\nA moltes explotacions, especialment ramaderes, la despesa energètica es un problema, es per tant que cal estudiar al detall les diferents alternatives que existeixen per determinar si n’hi ha cap que pugui reduir aquest cost. Si, a més a més, això ho vinculem al nou ajut per la Mitigació del Canvi Climàtic, la inversió inicial encara pot ser més assequible. En aquest aspecte, Agroxarxa i IMARTEC us podem assessorar detalladament. Destacar també les possibilitats de finançament que IMARTEC ofereix.\nEn els propers mesos i de cara a preparar la propera campanya d’ajuts 2016, realitzarem un seguit de xerrades informatives al respecte del autoconsum fotovoltaic i de biomassa a nivell tèrmic en les explotacions ramaderes, ambdues son alternatives viables a curt termini, degut al fort increment del cost de les fonts d’energia tradicionals.\nSi hi esteu interessats o voleu rebre més informació, podeu contactar-nos a agroxarxa@agroxarxa.com o directament a imartec@imartec.es.\nbiomassa, energia, explotació agricola, fotovoltaica, ramaderia


Els antiavalots dels Mossos portaran el número d'identificació també al casc i al davant de l'armilla – l'actualitat.cat\n[ 17 de octubre de 2020 ] El risc de rebrot s’enfila 25 punts a Catalunya (392) i l’Rt disminueix lleugerament fins a l’1,34\tSanitat i Salut\n[ 16 de octubre de 2020 ] Detenen dos homes que feien un forat a una paret per robar en una perfumeria de l’Hospitalet de Llobregat\tMossos.\n[ 16 de octubre de 2020 ] Una dona morta i una altra ferida crítica en un xoc entre un turisme i un camió a l’A-2, a Castellolí\tTrànsit.\n[ 16 de octubre de 2020 ] El Suprem accepta revisar en una vista el recurs de Puigdemont contra l’euroordre de Llarena\tJustícia.\nEls antiavalots dels Mossos portaran el número d’identificació també al casc i al davant de l’armilla\nEl NOP es redueix de 9 a 6 dígits i serà visible des de tots els angles\n15 de octubre de 2020 Redacció\nFoto: Laura Fíguls\nEls Mossos d’Esquadra incorporaran durant els propers dies el nou Número d’Ordre Públic (NOP) als antiavalots de la Brigada Mòbil. Els efectius d’ordre públic portaran la nova identificació en actuacions d’ordre públic i quan per necessitats operatives hagin de posar-se les armilles protectores que impedeixen que es visualitzi el Número d’Identificació Professional (TIP). El nou NOP s’incorpora també a la part davantera de l’armilla protectora (fins ara només es portava a la part posterior) i als dos laterals del casc.\nLa nova identificació s’inscriu en el marc de la instrucció 7/2013 sobre l’establiment del NOP de la Brimo. En aquesta instrucció es determinava que per les característiques específiques del treball operatiu d’aquesta àrea, els seus efectius incorporaven en la part posterior de les armilles protectores el número NOP per poder identificar als agents en les funcions concretes d’ordre públic.\nA partir d’ara, el nou NOP s’incorpora tant al davant com al darrera de l’armilla antitrauma, i a la dreta i a l’esquerra del casc, per la qual cosa serà visible des de 360 graus al voltant de l’agent. La nova identificació garantirà, per tant, poder veure un agent d’ordre públic des de qualsevol angle i davant de qualsevol intervenció.\nTambé se simplifica la identificació i s’adopta un canvi de la combinació alfa-numèrica passant de nou dígits a sis per tal que sigui recordat de manera més fàcil pel ciutadà.\nLa nova identificació al casc d’ordre públic també permetrà diferenciar els efectius d’ordre públic dels mossos de la resta d’efectius d’altres forces i cossos de seguretat que poguessin intervenir simultàniament o de forma coordinada amb aquests.\nLa incorporació del nou NOP als agents d’ordre públic es realitza en dues fases. La primera, amb un pressupost d’11.500 euros, s’aplicarà a tots els agents de la Brigada Mòbil i serà efectiva durant els propers dies. En una segona fase, la licitació de la qual ja s’ha iniciat, la nova identificació arribarà a tots els efectius de les Àrees Regionals de Recursos Operatius (ARRO) de Catalunya.\nPer la seva banda, l’organització de defensa dels drets humans Irídia ha dit que aquesta mesura, llargament reivindicada, s’haurà de comprovar que sigui efectiva i fàcilment memoritzable, tant pel material, com per la mida i tipografia dels dígits. A més, creu que s’hauria d’estendre a la Policia Nacional i la Guàrdia Civil i que no és una mostra de desconfiança cap als antiavalots sinó una garantia per la ciutadania.\nLes funeràries registren 90 nous morts per coronavirus a Catalunya i eleven la xifra 10.401\n2 de mayo de 2020 Redacció\nACN Barcelona .- El total de víctimes mortals a Catalunya com a conseqüència del coronavirus ha arribat als 10.401 després de sumar 90 noves defuncions en les darreres hores, segons el Departament de Salut. A […segueix llegint]\nLes funeràries reporten 4 nous morts per covid-19 a Catalunya i hi ha 109 nous positius testats\n15 de junio de 2020 Redacció\nLes funeràries catalanes han reportat 4 noves morts per covid-19, un més que en l’últim balanç del Departament de Salut. Això deixa la xifra global de víctimes en 12.457. A banda, s’han detectat 109 nous […segueix llegint]\n5 de agosto de 2020 Redacció\nEl Departament de Salut ha suspès les visites, els ingressos i les sortides de curta durada i cap de setmana dels centres residencials de gent gran de les comarques del Montsià, el Baix Ebre i […segueix llegint]\nEl risc de rebrot s’enfila 25 punts a Catalunya (392) i l’Rt disminueix lleugerament fins a l’1,34\nDetenen dos homes que feien un forat a una paret per robar en una perfumeria de l’Hospitalet de Llobregat\nUna dona morta i una altra ferida crítica en un xoc entre un turisme i un camió a l’A-2, a Castellolí\nEl Suprem accepta revisar en una vista el recurs de Puigdemont contra l’euroordre de Llarena


ESCENAVEGANT: El tren, el metro de superfície o el tramvia de les Gavarres.\nEl tren, el metro de superfície o el tramvia de les Gavarres.\nAvui un grapat d’empresaris conjuntament amb algun responsable polític han estat debatent sobre la conveniència de la reintroducció del ferrocarril a les comarques gironines. Tots som coneixedors de l’antiga existència dels carrilets que amb inici a Girona arribaven a Sant Feliu de Guíxols i a Palamós. Durant l’etapa política més fosca del segle passat, ambdues línies fèrries desaparegueren per diferents motius. L’automòbil havia triomfat. Ara, a inicis del S. XXI, aquell automòbil que havia d’ésser la solució definitiva a la mobilitat és un objecte colonitzador i explotador de la Terra. En els països desenvolupats exigeix, dia a dia, més vials que siguin més amples, ràpids i segurs. I el global dels països, els rics i els pobres, pateixen les conseqüències de l’escalfament global degut principalment a la combustió de combustibles fòssils. A un nivell més pròxim, estem patint el desdoblament de la carretera que arriba de Palamós a Palafrugell, o de Vidreres a Llagostera. Tothom té clar que ampliar el nombre de carrils no serveix per res. Que a mitjà termini s’omplen, es produeixen de nou retencions i es tornen a demanar més ampliacions. És un peix que es mossega la cua, els exemples els trobem arreu.\nCom deia, ara es torna a parlar de ferrocarril. Sigui amb l’apel·latiu que vulguem: metro lleuger, tramvia, rodalies, llançadora, etc. Si ens prenem la molèstia de sortir de la vila (en bicicleta o automòbil) i de cercar els antics camins dels carrilets descobrirem que majoritàriament encara són ben visibles. La línia de Sant Feliu de Guíxols a Girona està convertida en una via verda. L’altra, la de Palamós, està plena d’esbarzers o parcialment coberta per l’actual carretera. Tant difícil seria avui de recuperar un mitjà de transport, qualificat ara de sostenible, quan els nostres besavis ho pogueren fer fa més de 150 anys? Heu pensat en la possibilitat que un tramvia travesses la major part de les nostres viles: Flaçà, La Bisbal, Palafrugell, Mont-ras, Vall-llobrega, Palamós, Calonge, Sant Feliu de Guíxols, Llagostera, Caçà. El viatge per una línia fèrria disgregada de la carretera, amb preferència de pas, que penetrés dins les viles amb una o varies parades, permetria una connexió per anar a l’hospital, als jutjats, a fer esport, a l’escola, al institut, al polígon industrial, a connectar amb altres línies de ferrocarril, estalviaria temps a les persones i diòxid de carboni a la Terra. El tramvia permet freqüències de pas útils per les persones. De ben poc serveix tenir serveis públics que passen cada mitja hora o cada hora.\nÉs un fet curiós que els empresaris defensaven el ferrocarril. Potser caldrà esperar que ells tinguin, com fa 150 anys, la iniciativa i els diners per fer-ho. El nostre Govern i el de més enllà no han estat, ni estan interessats. Em perdut el tren dels diners que arribaven per inversions en infraestructures de la Comunitat Europea. Desconec el cost comparatiu, potser algú podrà aclarir-m’ho, entre bastir autopistes amb peatge “a l’ombra”, desdoblaments que acaben en carreteres no desdoblades, que travessen pel bell mig de les viles i fer noves línies ferroviàries. El ferrocarril fou el motor de la revolució industrial al segle XIX i, ves per on, pot ser i serà el Transport del segle XIX.(19/10/07)\nPublicat per escenavegant a 0:43


EL PRÍNCEP JOAQUIM TRASLLADA LA SEVA FAMÍLIA A FRANÇA - REIALS\nPrincipal Reials Per què el germà del príncep Frederik marxa de Dinamarca\nPer què el germà del príncep Frederik marxa de Dinamarca\nEl germà petit del príncep Frederik, el príncep Joachim, es traslladarà de Dinamarca a França, ha anunciat el Palau.\nNo obstant això, el trasllat serà temporal mentre el jove, de 49 anys, participa en un curs de formació militar de prestigi.\nEl Reial danès va ser convidat a participar en el curs d'entrenament militar de més alt rang de França.\nEl príncep Joachim i la seva família es traslladen a París durant un any (Getty)\nEl príncep Joachim és un dels 30 oficials seleccionats per participar en el curs intensiu de sis dies a la setmana. La formació d'un any cobreix temes com el lideratge militar estratègic i les relacions internacionals.\nCom a resultat d'aquests estudis, el segon fill de la reina Margarita de Dinamarca traslladarà la seva dona, la princesa Marie, i els seus dos fills petits, el príncep Henrik i la princesa Atenea, a una nova base a París a l'estiu.\nS'espera que hi romanguin fins al setembre del 2020.\n'La formació addicional a França complementa el càrrec actual del príncep Joachim a la Defensa danesa, on el príncep és assessor especial del cap de defensa en relació a la reserva des del 2015', va dir el Palau Danès en un comunicat.\nEls prínceps Frederik i Joachim marcaran la trista ocasió d'un any de la mort del seu pare el mes que ve (Getty)\n'L'estada a França no implica cap canvi en els llaços de la parella amb els seus mecenatges i organitzacions col·laboradores', també van assenyalar.\nEls fills grans del príncep Joaquim, els prínceps Fèlix i Nikolai, des del seu primer matrimoni amb la comtessa Alexandra, estan estudiant a Dinamarca i s'espera que continuïn amb ells.\nAbans que el príncep Joachim i la princesa Marie puguin iniciar la seva nova aventura, la parella, juntament amb el príncep Frederik, la princesa Maria i la reina Margarita, celebraran el sombrío primer aniversari des de la mort dels prínceps Frederik i el pare de Joachim.\nEl príncep Henrik va morir el febrer de l'any passat, després d'una curta malaltia, als 83 anys .\nEl príncep Henrik va morir el febrer de 2018 després d'una curta malaltia (Getty)\ncarolyn bessette-kennedy edat a la mort\ncorones i tiares de la reina Isabel\ncarta de tarot de la roda de la fortuna