El TC admet a tràmit recursos d'empara de Junqueras, Romeva, Puigdemont, Ponsatí, Puig i Cuixart\nEls escrits recorren la suspensió dels diputats, la interlocutòria de processament i la presó\nEls consellers i el vicepresident arribant ahir a la seu de l’Audiència Nacional. SUSANA VERA / REUTERS\nBarcelonaEl Tribunal Constitucional ha admès a tràmit els recursos d'empara de l'expresident Carles Puigdemont i també dels exconsellers Oriol Junqueras, Raül Romeva, Clara Ponsatí i Lluís Puig, a més del president d'Òmnium Cultural, Jordi Cuixart. Els escrits de Junqueras i Romeva feien referència a la suspensió dels diputats, mentre que els recursos de Puigdemont, Ponsatí i Puig van recórrer la interlocutòria de processament. En el cas de Cuixart, el recurs que va presentar era contra la decisió del Tribunal Suprem de mantenir-lo a la presó.\nEl ple de l'alt tribunal considera que és "d'especial transcendència constitucional" el que es planteja en els recursos i "planteja un problema o afecta una faceta d'un dret fonamental sobre el qual no hi ha doctrina d'aquest tribunal". Aquests arguments són els que fa servir l'alt tribunal per justificar la seva admissió a tràmit en el cas de tots els recursos.\nUn cop admesos a tràmit, els magistrats hauran d'estudiar els motius exposats per totes les defenses i estimar si hi ha hagut vulneració de drets fonamentals. El TC té sobre la taula diversos recursos d'empara d'aquesta naturalesa i haurà de fixar la seva posició pròximament a través de sentències.


Les obres realitzades entre l’Ajuntament, la parròquia i molts voluntaris ha permès la conservació d’aquestes capelles, que són destinació de romiatge anual per als castellonins\nLa tenacitat del mossèn per impulsar-ne la conservació i captar voluntaris que portessin a terme les obres, la implicació municipal i la feina d’aquests voluntaris han fet possible la conservació d’aquest patrimoni castelloní, que destaca per la seva simplicitat constructiva i per la bellesa paisatgística de l’entorn on estan ubicades\nLa capella de Sant Joan dels Erms o Sant Joan Sescloses\nLa capella de Sant Joan Sescloses, coneguda popularment com Sant Joan dels Erms, és un edifici d’una sola nau amb volta de canó, teulada a dues aigües i una espadanya d’un sol arc. Es tracta d’un edifici que ha patit moltes reformes. Apareix esmentat per primera vegada al segle IX i va ser consagrat l’any 1064. Suposadament, el van construir sobre un edifici preexistent, del qual s’ha conservat un fragment de sarcòfag d’època paleocristiana (segle IV dC).\nL’11 de setembre de 1586 el bisbe de Girona recomanà l’annexió de la parròquia de Sant Joan, que només comptava amb 20 cases disperses, a la sagristia menor de l’església de Castelló, després que el seu rector, Pere Maymó, morís. Actualment, en continua sent sufragània.\nEl nucli de Sant Joan Sescloses i el seu terme municipal van ser independents fins al 1846.\nLes actuacions realitzades han consistit en la neteja i rehabilitació de l’entorn i de l’ermita.\nTambé en el manteniment i conservació, que s’ha materialitzat en el repicat i rejuntat de les parets interiors per tal de formar un sòcol, el repàs de la resta d’arrebossat en els llocs rebufats per les humitats i de la teulada, amb el canvi de teules trencades, l’eliminació de vegetació i l’arranjament de forats de les parets exteriors, la col·locació de la fusteria de dues obertures existents i el repàs de la pintura interior i de la façana.\nLa capella de Sant Antoni dels Cortals\nA la capella de Sant Antoni s’hi han dut a terme uns treballs similars als de Sant Joan dels Erms. També ha comptat amb la col·laboració de voluntaris, la qual cosa ha permès la viabilitat del cost econòmic del projecte.\nA la capella s’han fet els treballs de consolidació de l’estructura, la reparació de teulada, les goteres i el repicat de parets interiors.\nTambé s’ha actuat a l’entorn eliminant la vegetació i la runa.\nSe’n coneix l’existència des del segle XVI. Era propietat de Ciprià Avinyó que, en el seu testament, el 1557, va deixar escrit que fessin construir una capella en honor de Sant Antoni, patró dels cortalers.\nEl cost total de totes dues rehabilitacions ha estat de 14.400,90 €\nLes tasques portades a terme pel voluntariat han permès que la rehabilitació d’aquestes ermites sigui realitat.\nEl castelloní Jesús Muñoz és una d’aquestes mans anònimes que ha col·laborat perquè una part del nostre patrimoni i de la nostra història s’hagi conservat. Una trentena de voluntaris hi han participat posant la mà d’obra necessària per portar a terme els treballs.\nEn Jesús, amb una àmplia experiència en el món de la construcció, ja que tota la seva vida laboral va ser encarregat d’una empresa constructora d’Empuriabrava, ha aportat la seva experiència per ajudar que aquest projecte arribés a bon port.\nEll ha volgut aportar el seu gra de sorra pel respecte que li mereix la tasca que porta a terme el mossèn en el municipi. No és el primer projecte en el qual col·labora de manera totalment altruista: a part de la rehabilitació de les ermites, va col·laborar en la fixació del rosetó a la basílica i també en la habilitació dels locals parroquials.


Acer i poliuretà, claus d’un ascensor de balanç energètic zero. | EnginyerDSI | David Solsona Inchaurrandieta\nL’elevador es nodreix d’energia neta de panells solars fotovoltaics, de manera que no necessita endollar-se a la xarxa elèctrica.\nZardoya Otis ha presentat un nou model d’ascensor que no necessita de la xarxa elèctrica per al seu funcionament: el Otis Gen2 Switch Solar. Aquest ascensor genera la mateixa energia que consumeix en estar connectat a uns panells fotovoltaics, de manera que l’estalvi en la factura de la llum és del cent per cent. El llançament s’ha celebrar al centre industrial que la companyia té al Parc Tecnològic de Leganés (Madrid).\nEl Otis Gen2 Switch Solar funciona amb energia cent per cent neta, produïda per uns panells solars fotovoltaics connectats a l’ascensor, que li proporcionen l’energia que necessita per al seu funcionament.Gràcies al seu sistema d’acumuladors, l’ascensor emmagatzema també l’energia que genera quan baixa carregat o puja buit, per tant la seva autonomia de la xarxa elèctrica és total.\nEl sistema Gen2 de cintes planxes d’acer recobertes de poliuretà permet aplicar els últims avenços tecnològics per aconseguir ascensors silenciosos i aconseguir un estalvi energètic de fins al 75 per cent pel que fa als ascensors convencionals. També fa possible que el Otis Gen2 Switch Solar no generi residus contaminants i sigui molt més eficient.\nAquest ascensor redueix el desgast de l’ascensor davant d’un model convencional. Les cintes planes d’acer recobertes de poliuretà no necessiten politges ranurades, reduint el desgast i incrementant la durabilitat. En utilitzar una màquina sense engranatges, es redueixen les parts mòbils i, per tant, es minimitza la possibilitat d’incidències. L’estat de les cintes planes està monitoritzat 24 hores al dia, els 365 dies de l’any gràcies al dispositiu Premi, que detecta electrònicament qualsevol anomalia.\nPrevious postMobilizer, per crear llocs web mòbils en minuts de manera visual. Next postHadrian de Fastbrick Robotics: el robot que construeix cases, col·loca 1000 maons a l'hora.


Festa de la Música | Lleida.com\nInici Espectacles, fires i festes Música Festa de la Música\nSelect ratingGive Festa de la Música 1/5Give Festa de la Música 2/5Give Festa de la Música 3/5Give Festa de la Música 4/5Give Festa de la Música 5/5\nLleida tornarà a celebrar la Festa de la Música aquest dissabte, 19 de juny, durant tot el dia. La catorzena edició del Dia de la Música, com a novetat, enguany es durà a terme en un escenari únic situat a la plaça de la Sardana del Turó de la Seu Vella. La celebració de la Festa de la Música o Dia de la Música és una commemoració internacional que té lloc el dia 21 de juny, coincidint amb el primer dia del solstici d’estiu i el dia més llarg de l’any.\nEn aquesta edició participaran unes 300 persones que pertanyen a la desena d’escoles i formacions lleidatanes que prendran part de la celebració: Conservatori i escola de música municipal de Lleida, L’Intèrpret, Taller de Músics, Escola d’Acordió de Lleida, Escola de Música de l'Orfeó, Escola Música Dalcroze, Bucs d’Assaig "El Mercat", Xaranga Bsumeta i la Banda Retocada.\nDel 08 de juliol al 04 de setembre\nXIX Solsona dona la nota


No esteu sols | Carta d’Omplim Brusel·les\nPosted at 23 Nov, 14:35h in Presos polítics, Selecció\tby\tnoesteusols 0 Comments\n— Carta d’Omplim Brusel·les\nBenvolguts Oriol Junqueras, Raül Romeva, Carles Mundó, Jordi Turull, Josep Rull, Joaquim Forn, Jordi Cuixart i Jordi Sànchez,\nA vegades és molt difícil trobar paraules per expressar sentiments o emocions. Aquest és el cas ara mateix.\nDiuen que esteu bé, i en el nostre imaginari volem creure que és així. El vostre entorn social ha canviat per unes qüestions òbvies. Us donem gràcies infinites per exposar la vostra Llibertat en benefici de tot un País al qual pertanyem orgullosos.\nAquí seguim lluitant pel vostre alliberament.\nUs han allunyat de les vostres famílies però penseu que aviat us trobareu que aquella petita i estimada família ha crescut en nombre, almenys molts ja us considerem part de les nostres.\nSom la iniciativa «Omplim Brussel·les» formada per 6 persones. Des de l’inici, el nostre objectiu era que s’organitzés una manifestació en suport de les vostres persones i també pels que són exiliats a Brussel·les.\nParticipàvem un xat de Telegram en el que la gent debatia sobre una possible manifestació a Brussel·les. Finalment, vam crear un canal unidireccional per tal que la informació sobre aquesta possible manifestació arribés més fàcilment a tothom. Cap de nosaltres formem part de cap partit polític i portem aquesta iniciativa sense cap afany de lucre. Volem explicar a Europa, des del cor d’Europa, el difícil problema social i polític que existeix actualment a Catalunya.\nExpressem també el nostre desacord amb la injusta l’aplicació de l’article 155, per part de l’actual govern de l’estat espanyol, al qual no reconeixem com a nostre.\nReivindiquem la llibertat dels presos polítics catalans i els que estan a l’exili (membres del Govern de Catalunya, el qual reconeixem com a l’únic que ens representa, així com dels membres de les entitats sobiranistes).\nDefensem els drets civils, social i democràtics del poble català, com a ciutadans d’un estat lliure d’Europa.\nFinalment, vam poder contactar amb ANC i Òmnium, amb la finalitat que aquestes entitats organitzessin la manifestació a Brussel·les (que finalment es farà el dia 7 de desembre a les 11 h. al Parc del Cinquantenari) i sempre que fos oportú tindrien la nostra col·laboració.\nQuedem a la vostra disposició per a qualsevol cosa que necessiteu. No esteu sols. La unitat ciutadana és imprescindible en aquests moments. Units som imparables.\nSeguim treballant per al nostre gran país.\nVisca la Llibertat, Visca Catalunya Lliure!\nPer vosaltres, per Catalunya, pel futur omplirem Brussel·les.\nIniciativa Omplim Brussel·les


Matí amb Judith Butler – Web Isabel de Villena\nEls alumnes de 2ESO A van tenir la sort d’assistir ahir a una xerrada de Judith Butler i Miquel Missé al teatre del CCCB. Va resultar molt interessant sentir la teoria de la filòsofa pionera en els estudis de la teoria queer que ja havien treballat a classe. Els va servir per reflexionar entorn de la construcció de gènere i la sexualitat. Ha estat un bon tret d’inici del projecte de llengua d’aquest trimestre.\nTagged with: Castellà, Feminisme, Projectes


Bloc del Museu d'Art de Cerdanyola: Homenatge a l'artista Elisa Arimany\nElisa Arimany és l’artista amb qui el MAC inicia el cicle “Diàlegs locals”, on es pretén posar en relació l’obra d’artistes cerdanyolencs actuals amb el patrimoni i la col·lecció del museu. Educada entre arquitectes i enginyers en un ambient industrial,Elisa Arimany (Sant Vicenç de Castellet, 1933) va investigar al voltant de les fórmules del gres i la ceràmica tot treballant al laboratori del fabricant ceràmic Rosa Grès, on també va poder aplicar el sentit escultòric après a l’escola Massana i a l’Escola Industrial de Sabadell. Amb tot, no va ser fins els anys 80 quan Arimany va donar un gir definitiu a la seva carrera artística, en la qual es va centrar plenament.\nLes seves estructures rectilínies, la passió pel metall i la pedra i la combinació inversemblant de la fermesa opaca de l’argila i la fragilitat trasllúcida del paper van donar-li un èxit notable que va tenir el seu ressò als Estats Units, on avui dia s’hi poden trobar nombroses escultures públiques a Nova York i a Miami. Com diu Nancy G. Heller, l’obra\nd’Elisa Arimany tracta de la sensualitat, el misteri i el moviment. Abstracte, però mai mecànica, la seva escultura té un sentiment inherent d’humanitat que la fa propera i accessible a l’observador.\nAl MAC s’hi exposen una selecció d’obres pictòriques de grans dimensions realitzades per l’artista a la dècada dels anys vuitanta, que mantenen el seu personal referent escultòric i que reflecteixen el ball entre fermesa i fragilitat a partir dels plecs del teixit i l’ús de colors terrosos.\nL'apertura de la mostra ELISA ARIMANY. SÈRIE PICTÒRICA va coincidir amb un homenatge públic el diumenge 13 de març.\nPublicat per Museu d'Art de Cerdanyola a 13:02


El PP rebutja la Llei d'Igualtat i l'oposició els acusa de voler tornar a "l'escola de monges"\n03 març 2021 09:00\nSantiago s'ha demanat si més endavant el PP també defensarà una diferenciació entre sexes a les escoles, les empreses, carrers i parlaments.\nEl PP ha votat aquest dimarts en contra de la presa en consideració de la Proposició de Llei d'Igualtat entre homes i dones de les Balears, entenent que aquesta matèria no requereix de "lleis i imposicions, sinó d'un canvi de mentalitat". Per això, els grups de l'oposició -PSIB i PSM-IV-ExM i Més per Menorca- han considerat que els 'populars' desitgen "tornar als anys 60" i a "les escoles de monges".\nDesprés que durant l'anterior legislatura, el passat mes de març, el Parlament rebutjàs aquesta Llei amb els vots en contra del PP i l'abstenció dels parlamentaris del Grup Mixt que abans pertanyien a UM, l'exconsellera d'Assumptes Socials i diputada del PSM-IV-ExM i Més per Menorca, Fina Santiago, ha opinat en la sessió d'aquest dimarts que el vertader argument pel qual el PP no recolza aquesta normativa és que vol que els centres educatius que separen les classes per sexes continuïn rebent fons públics.\nSantiago entén que les raons esgrimides pel partit liderat per José Ramón Bauzá són similars a les que es van usar anys enrere en defensa de l'esclavitud, i s'ha preguntat si, més endavant, el PP també defensarà una diferenciació entre sexes a les escoles, les empreses, carrers i parlaments.\nA més, durant la seva intervenció, Santiago ha indicat que "estaria bé" que les diputades del PP trencassin la disciplina de vot de la seva formació per recolzar aquesta presa en consideració de la Proposició, un sentit en el qual també s'ha manifestat la socialista Rosamaria Alberdi, que, a més, ha lamentat que el PP "vulgui tornar a la Secció Femenina".\nNo obstant això, la parlamentària del PP María José Bauzá ha justificat el vot en contra a la presa en consideració d'aquesta llei en la qual la seva formació considera que el text "imposa" i opina que "aconseguirem més si fomentam i no obligam".\nIncrement de la despesa pública\nAixí mateix, la 'popular' ha explicat que el Projecte de Llei es "limita" a crear estructures i procediments, la qual cosa "suposaria incrementar la despesa pública", si bé aquest aspecte ha estat negat per Santiago.\n"Les dones volen mesures concretes, no més càrrecs públics", ha declarat Bauzá, qui, a més, ha assegurat que el seu partit treballarà perquè no es creïn estereotips sexistes i perquè hi hagi "serioses i efectives polítiques transversals" ja que encara "queda molt camí per la igualtat i el camí és que les dones s'incorporin al discurs polític".\nPer la seva part, la socialista Rosamaría Alberdi ha considerat que, a partir de l'actitud que el PP ha defensat aquest dimarts, "segur que començaran el debat per segregar, no només per gènere, també pel color de la pell".\nFinalment, davant d'aquestes "desqualificacions personals" que Bauzá ha considerat que els grups de l'oposició els han realitzat perquè "pensam diferent", la diputada ha posat èmfasi que el seu partit "aposta per la igualtat" i, per això, "no va esperar a l'últim ple per demostrar-ho", ha afirmat en al·lusió a l'última sessió plenària de la passada legislatura.\nLa presa en consideració del projecte de llei ha estat rebutjada per 32 vots en contra i 22 a favor.\nEl PP una vegada més rebutjant la llei d'igualtat.\nUna reflexió: Països en els quals el seu sistema educatiu segrega per sexe: Aràbia Saudí, Iemen, Sudan del Nord, Paquistà, etc.\nPaïsos en els quals el seu sistema opta per la coeducació: Alemània, Finlàndia, França, Itàlia, Noruega, Suècia, etc.\nAquest PP ens vol situar amb el primer grup, mantenint que amb els imposts de tota la població es donin concerts als centres segregacionistes per sexe.\nTant de bo el PP tingués un canvi de mentalitat i a banda de per a la llei d'igualtat, també ho aplicàs per a la llei de política lingüística per exemple. En comptes de imposar i obligar caldria que fomentessin entre el seus propis polítics a usar la nostra llengua vehicular. I si queda un llarg camí per a l'igualtat recordin que és gràcies a grups polítics com el seu tancat a recolzar propostes avançades en favor de demostrar que tots som iguals.


query_builder 18 juliol 2017 15:20\nPere Soler i Campins, director general de la Policia del Departament d’Interior\nNascut a Terrassa (Vallès Occidental) l’any 1967. Llicenciat en Dret per la UAB.\nHa estat president del Tribunal Arbitral de Terrassa. Membre del Col·legi d’Advocats de Terrassa i Cambra de Comerç de Terrassa (2008-2013). Regidor de l’Ajuntament de Terrassa (2011-2015). També ha estat director general de Serveis Penitenciaris de la Generalitat de Catalunya (2013-2016).\nProfessionalment ha exercit d’advocat, de col·laborador i ajudant en el Despatx Freixa Matalonga-Garcia Cascón i d’assessor jurídic del Banc de Sabadell.\nA nivell de compromís amb la societat, ha estat en camps i grups de treball al Txad, Kenya, Wroclaw i Gal·les. També és soci col·laborador de CP’AC i del Servei d’Ajuda al Tercer Món (Setem).\nJusèp Maria Boya i Busquet, director de l’Agència Catalana del Patrimoni Cultural\nÉs llicenciat en Geografia i Història, en l’especialitat d’Història Medieval, per la Universitat de Barcelona.\nActualment és director general d'Arxius, Biblioteques, Museus i Patrimoni i, anteriorment, va ser director del Museu d’Història de Catalunya. És membre del cos de conservadors de museus de la Generalitat des de l’any 1988 i ha estat director del Musèu dera Val d’Aran; cap de l’Àrea de Gestió Museogràfica del Museu d’Història de Catalunya i, posteriorment, responsable del projecte del Museu Nacional d’Història, Arqueologia i Etnologia de Catalunya.


Harry Potter en català -> Fanfictions -> Abyss - Capítol 11\nAbyss - Capítol 11\nEnviat el dia 16/11/2015 a les 21:18:49\nÚltima modificació 16/11/2015 a les 21:18:49\nLa festa és divertida. Suposo que hi ajuda el fet d’anar-hi amb la Shayla. Sense ella no seria el mateix. El primer ball és el que més m’agrada. Quan intenta escapolir-se, l’agafo de la mà i me l’enduc. Veig com tanca els ulls i es deixa portar. Somric i segueixo fent voltes, atraient-la cap a mi.\nQuan obre els ulls, estem molt a prop. Somric, ella també. Sento un ambient com… màgic entre nosaltres. Llavors en ballem una altra, que és més ràpida. Per tant, no ens deixa acostar-nos tant.\nAnem a sopar i en Gabi se’ns acosta. Tot i que parlem molt, també endrapem bastant. Quan acabem, la Shayla se’n va a donar una volta perquè li baixi tot. En canvi, en Gabi i jo ens quedem a la taula una estona més, simplement escoltant la música, fins que s’aixeca, m’estira i em porta a la pista. Ens posem a ballar.\nTot i que m’ho passo bé, no hi trobo la mateixa màgia que amb la Shayla. Tot i això, somric i no ho deixo veure.\nQuan la festa s’acaba, no vaig a dormir de seguida. En Gabi, en canvi, sí. Trobo la Shayla i vaig amb ella a donar una volta pel castell. Ja pràcticament és una costum. Anem a donar una volta, l’acompanyo a la sala comuna i vaig jo a la meva. Aquest cop pugem al setè pis.\n-T’ho has passat bé, Abyss?\n-Sí. I tu?\n-Sí. Millor del que creia.\n-Ha sigut gràcies a tu i ho saps.\n-Què he fet, jo, perquè t’ho passis bé?\n-Doncs ballar amb mi, per exemple. No dissimulis, si m’ho he passat bé ha sigut gràcies a tu, Shayla.\n-Has sigut tu qui m’ha arrossegat a la pista de ball.\n-T’hi podries haver negat, però no ho has fet.\n-Ja… on vols anar a parar, Abyss?\n-Enlloc. Deixa-ho estar.\n-Més et val dormir bé. No sembla que estiguis gaire fina.\n-Què vols dir? -pregunto.\n-Dius coses sense sentit. Au, vinga. Vés a dormir. Avui t’acompanyo jo.\n-No, dona! Ja t’acompanyo jo. No està molt més a prop, la teva sala comuna?\n-Sí, potser tens raó…\nPer primer cop, el silenci entre nosaltres és incòmode. No sé en què pensa, però segurament és que estic trastocada o alguna cosa semblant. Quan la deixo a la sala comuna, noto una mena d’alleujament.\nPer què ha passat això? Per què s’ha fet tan tens, el silenci entre nosaltres? No entenc res. Em fico al llit, encara capficada amb això. Quan em llevo, he deixat de pensar-hi. Somric, la festa ja és un record més. Un record agredolç, això és cert, però un record igualment.\nVaig a esmorzar i hi trobo la Shayla. La saludo amb la mà i vaig cap a la meva taula. Sec, com sempre, amb en Gabi. Tanmateix, estic més callada que de costum. Ell deu notar que em passa alguna cosa. És molt intuïtiu, per aquest tipus de coses.\n-Ha passat alguna cosa amb la Shayla? Estàs més callada que de costum.\n-Un parell de comentaris desafortunats. Res important, segur que ho solucionem ràpid.\n-Espero que no sigui gaire greu.\n-Segurament no ho serà.\nAcabo d’esmorzar i me’n torno a la sala comuna juntament amb en Gabriel. Seiem a les butaques de sempre, les que estan a prop del foc. Ens posem a parlar. La conversa deriva des dels temes més banals fins a coses realment importants. Amb ell no puc saber mai com acabarà una conversació. Amb la Shayla, tampoc. Ni amb l’Alice…\nAl cap d’una estona, un dels més grans se’ns acosta amb un somriure a la boca. No crec que vulgui res de bo.\n-Caram, el sang de fang i la bola de neu són amics. Jo creia que hi havia alguna cosa més… No són família, tots els descastats i sang de fang com vosaltres?\nM’aixeco ràpidament i li dono la vareta a en Gabi, que l’agafa. Començo a formar una bola d’aire comprimit a les mans. No la veuran, si no és que s’hi fixen molt. Hi ha una petita ondulació a l’aire, però res gaire notori.\nEl noi riu. Ell sí que treu la vareta. Quan obre la boca per a fer un malefici, li llenço la bola a l’estómac. Tot i que sembla que per ser aire no farà mal, en fa. És aire comprimit, i pot arribar a fer més mal que una pedra. No l’he comprimit tant, per això. No vull matar-lo, només espantar-lo. I espero que no se me’n vagi la mà, perquè llavors sí que l’he ben espifiada.\nQuan la bola impacta, ell es doblega, sense respiració. Miro els altres amb suficiència, agafo en Gabi d’un braç i me l’enduc a fora de la sala comuna d’una revolada. No els deixo temps a seguir-me, i no m’aturo fins que som a darrere del bedoll i he creat una barrera d’aire comprimit al voltant nostre.\n-Ei, què passa, Alice? No saps què volia, i si no ens volia fer un malefici?\n-Li has vist la cara tan bé com jo. Em pots tornar la vareta, sisplau?\nMe la dóna i jo l’agafo una mica més bruscament del que m’hauria agradat. Li somric per a suavitzar la situació, però crec que no me’n surto. Ell també somriu, però està més tens que jo.\n-Ei, tu tranquil, d’acord? Si no ens separem, no et podran fer res.\n-I a l’habitació? No vull anar amb la por al cos, Abyss, vull passar-ho bé, a Hogwarts. Jo aniria a explicar a la directora McGonagall aquest assetjament.\n-Però llavors li hauré d’explicar els poders especials que tinc!\n-Podem dir-li que es fiquen amb nosaltres, sense donar detalls, no creus?\n-Tots pregunten coses! Ho saps prou bé, com són els adults. Bé, millor que jo, segur.\n-Sí, tens raó. Tots els adults fan preguntes. O gairebé tots, però el cas és que jo no n’he conegut a cap que no m’interrogui sobre cada novetat o notícia que porto.\n-No. És horrible, cada cop he de suportar mitja hora de preguntes.\n-Amb el que em dius, em penso que no parlaré gaire amb els adults, a no ser que siguin els professors.\n-És el millor. Però de veritat no tens ningú a qui explicar res?\n-No. Us tinc a la Shayla i a tu, a ningú més. Abans era l’Alice qui feia aquest paper, per a mi. És més madura que jo, sempre ho ha estat.\nSomriu i em posa una mà a l’espatlla. Jo poso la meva mà a sobre de la seva i l’hi estrenyo. Al cap d’un moment, l’abraço.\nUnoi Anònim 18/11/2015 a les 20:36:03\n#26371 Encara no he escrit cap fanfiction\nOstres, això de les tensions no m'agrada... però vaja, és cosa normal en totes les relacions. Espero que ho solucionin aviat! Aix, i aquests incordiadors d'Slytherin cada vegada m'agraden menys... sort que tenim la nostra super-heroina per protegir el Gabriel! :D Jo crec que, si continua així, haurien d'explicar-ho a la McGonagall. Tampoc passaria res si sabessin els poders especials de l'Abyss, no la farien fora. Si van acceptar que el Harry parlés reptilià...\nPotter_granger 349 comentaris 19/11/2015 a les 18:58:47\n#26372 Tinc 9 fanfictions i un total de 161 capítols\nLa veritat és que a mi tampoc m'agrada gaire que estiguin tenses, ja que és com si discutís amb mi mateixa (tinc una part de Shayla i una d'Abyss a dins). Els d'Slytherin incordiaran durant tot el curs (i els propers), però em penso que aviat li agafaran por. I que el Harry sabés reptilià no posa en perill a ningú, però imagina't que per alguna raó l'Abyss es passa amb el foc... podria incendiar el castell sencer. És diferent, Unoi.\nCassandra Ross Anònim 07/12/2015 a les 14:44:39\n#26388 Encara no he escrit cap fanfiction\nHe de dir que m'acabo d'adonar tot just ara que l'Abyss té els cabells blancs. Si ho havies dit abans, he de comentar que tinc la comprensió lectora pel terra, pel que es veu. Hauria de llegir-ho tot més detalladament però no ho faig mai. Ai ai ai.\nEl ball de Halloween, del capítol anterior, m'ha agradat molt. L'escena contra aquests incordiadors, Déu n'hi dó. L'Abbys em recorda una mica la Elsa de Frozen. No crec que les passin molt canutes si van amb la directora perquè 1. És la McGonagall 2. Van tenir un home llop lliure pels camps de Hogwarts (vale, ells no ho sabien, es pensaven que estava tancat al Pi Caraballa i 3. Hogwarts sempre serà la casa d'aquells que ho necessitin.


Saló Internacional de l'Electrònica i la Instrumentació Aeroespacial de la Xina (juny de 2020)\nFira internacional d’instrumentació i instrumentació aeroespacial de la Xina\netiquetes: Electrònica Aeroespacial, Instrumentació\nL’exposició internacional d’equipaments i equipaments aeroespacials de la Xina (Pequín), creada per Shanghai, arruïnant els serveis d’exposició co., LTD., És una de les àrees temàtiques de l’exposició d’informació i tecnologia de la defensa nacional de la Xina. Amb una superfície total de més de 20,000 metres quadrats i 600 casetes estàndard, l'exposició crearà l'esdeveniment aeroespacial i aeronàutic més professional del món.\nCom a plataforma comercial per a la indústria aeroespacial de la Xina per realitzar la cooperació internacional, l'exposició aeroespacial i internacional de l'aviació de Beijing ha convidat a milers d'empreses d'aviació a participar en l'exposició i a centenars de milers de visitants. La transformació i la millora de l'aeroespai xinès han de reforçar-se. en la cooperació en profunditat de l’aviació i desenvolupament comú en el camp de la ciència i la tecnologia i la gestió, l’exposició aeroespacial internacional de Beijing com a punt d’inflexió sobre la base dels recursos existents, crear la marca “exposició aeroespacial”, publicada com a plataforma professional d’alta tecnologia aeroespacial. i la cooperació, impulsar el desenvolupament d’enllaç aeroespacial nacional i internacional del maquinari i el programari, perquè l’empresa participi en la construcció de la indústria aeroespacial de la Xina per construir una plataforma de comunicació eficaç i eficaç.\nEl fons de l’exposició\nEl govern xinès dóna una gran importància al desenvolupament de la indústria aeroespacial com a indústria emergent estratègica nacional i una indústria prioritària d’alta tecnologia. A través d’esfors esforços, la Xina ha desenvolupat i llançat amb èxit 15 tipus de satèl·lits, gairebé 50 satèl·lits creats per l’home i tres naus espacials experimentals. Avui, la indústria aeroespacial és una important indústria que dóna suport a tota la Xina. L’aplicació directa de la tecnologia espacial ha obert un camí més ampli per al desenvolupament sostenible de la humanitat. No només ha millorat la qualitat de la vida humana i l’entorn de vida, sinó que també ha tingut un paper important en la protecció de la humanitat i la terra. La indústria aeroespacial al país, en termes de defensa militar, té una posició central. El desenvolupament de la indústria aeroespacial. afecta directament la seguretat nacional i la defensa nacional. Com a frontera d’alta tecnologia, la industrialització de la tecnologia aeroespacial depèn del nivell de desenvolupament de tota l’economia nacional i de la productivitat social, així com del suport de les indústries tradicionals. La indústria espacial i la indústria tradicional tenen una penetració mútua, promoció mútua, desenvolupament comú entre la relació. El desenvolupament de la tecnologia aeroespacial portarà a la millora del nivell tecnològic de les indústries tradicionals, i es generen moltes noves tecnologies, nous processos, nous materials i nous productes en el procés de Desenvolupament de tecnologia aeroespacial. Continuarem amb grans aeronaus, espais tripulats i exploracions lunars Projecte de ració, segona generació de navegació per satèl·lit de la Xina i sistema d’observació terrestre d’alta resolució i altres grans projectes que lideraran, per enfortir l’aeroespacial i la cúpula del ministeri nacional d’indústria i cohesió del sistema de tecnologia de la informació, promoure mútuament i la transferència de tecnologia militar i desenvolupament de la integració civil-militar, revitalització integral de les empreses aeroespacials, ampliar constantment els intercanvis i la cooperació internacionals, compartint el desenvolupament mundial. En el futur, la Xina continuarà llançant polítiques de desenvolupament industrial per donar suport actiu al desenvolupament de la indústria aeroespacial. i equipament, nou material, nou procés, hi ha una enorme oportunitat de mercat en el camp de l’aeroespacial, per promoure les peces de recanvi, nou material, nova aplicació de tecnologia en la indústria aeroespacial, el 2020 Xina (Beijing) internacional aeroespacial tecnologia i fase d’exposició d’equips. , expositors de visitants globals ca n compartir valuosos coneixements i experimentar nous productes i fer negociacions comercials i intercanvis tècnics i ordenar el producte, per dissenyar i fins i tot la primera línia de la indústria. Els 500 grups globals de compres a granel, més de 2000 compradors coincidents i una audiència professional de gran qualitat. la convertiu en la fira de negociació comercial de més qualitat i més fiable de la indústria aeroespacial mundial.


Diumenge II després de Nadal / 2020 – Parròquia de Sant Esteve – Vila-seca\nAgrair i cuidar el do de la fe (Jn 1,1-18)\nSovint no valorem prou els regals perquè no ens han costat res. Per això diuen els entesos que cal anar amb compte a l’hora de regalar un ésser viu, i assegurar-nos que la persona que el rep està disposat a cuidar-lo.\nJesús és el gran regal que Déu ha fet a la humanitat. Se’ns ha regalat ell mateix. Ell, que és la llum, ve a il·luminar les nostres vides. Ell, que és la Paraula, ve a omplir-les de sentit. Perquè estiguéssim preparats a rebre i acollir aquest obsequi inigualable, Déu va enviar Joan, el profeta, a donar testimoni de qui havia de venir.\nLa fe és la disposició amb què ens cal acollir la vinguda de Jesús. És l’adhesió personal a Jesús com aquell qui ens porta la revelació de Déu i la salvació de les nostres vides i de tot el món. Sense aquesta actitud de fe, si no obrim les portes al Senyor, ell pot passar per davant nostre però no podrà entrar a casa i no gaudirem de la seva presència.\nLa fe també és un do. Hi ha persones que manifesten sincerament que desitgen creure perquè admiren Jesús i consideren que les persones creients tenen una vida més plena, però que malgrat tot no ho aconsegueixen. Els qui hem rebut la fe hem d’agrair, doncs, aquest do com allò que és: «una comprensió profunda de la revelació de Déu perquè coneguem de veritat qui és ell (…), a quina esperança ens ha cridat, quines riqueses de glòria ens té reservades».\nLa fe és un do que cal agrair i cultivar. És una mirada interior del cor que avui dia és molt fàcil que es perdi per tants miratges i reflexos artificials que ens distreuen i ens enlluernen. Hem de cuidar els nostres moments de pregària i de lectura de la Paraula de Déu amb la mateixa constància amb què cal cuidar l’animal domèstic o la planta que tenim a casa.\nI hem de sentir-nos també molt propers i pregar per les persones que desitgen tenir fe i encara no ho han aconseguit. Estem convençuts, com sant Pau, que Déu vol que tothom se salvi i arribi al coneixement de la veritat. Això sí, tal com diu la saviesa popular basant-se en la carta als Romans, els camins de Déu són inescrutables.


El Temps Passa: El temps Passa programa 18-11-2010\nActuació de Tony Amb Grup a les passades\nFeste de Santa Tecla, a Tarragona. El día 22\nde setembre d´aquest any. Quimet Curull es\nel de l'esquerra, aixó si, com sempre...\nSentat i guardant la compostura!\nQuimet Curull i Mario Prades tenen avui una bona polèmica. Hi ha qui afirma que Telstar és un aparell per mesurar coses elèctriques i es remeten a que el diccionari u diu així si be no l'escriuen igual. Segur que s’equivoquen i es tracta d’un satèl.lit llençat a l’espai, diuen uns altres. Nosaltres estem convençuts que tot aixó no és totalment cert. Los Telstars van ser un grup de música, entre instrumental i cantada i per mostra us portem un botó.\nComença El Temps Passa ... i la música queda, des de Altafulla Ràdio i Ona La Torre.\nLos Telstars - Triana Morena\nEren LUIS CERÓN, MIGUEL PORTA, JUAN JOSÉ VÁZQUEZ i LEONARDO MARTÍN. Alguns d'ells venien d'un grup anomenat LOS VOLTORS. Funcionaren de 1965 fins finals de la dècada. El 1966 Luis Cerón va marxar per tocar a l'Orquestra de Silvana Velasco i allò va marcar el principi del final. El tema que escoltem per obrir El Temps Passa ... i la música queda, és de 1967 i s'incloïa en un EP publicat per Belter on també trobàvem "Guantanamera", "Incendio en Rio" i "Recuerdos de Andalucía". En aquest disc eren cinc, però no sabem el nom del cinquè en joc.\nVan ser una banda amb entitat pròpia i també grup d'acompanyament de molts solistes. El tema estava en un EP publicat per RCA-Victor el 1964. El grup eren 4 bons instrumentistes, estudiants d'enginyeria aeronàutica. La primera formació estava integrada per José Antonio Álvarez Alija a la bateria, Manolo Díaz-Pallarés a la guitarra rítmica, Juan Antonio González "Ñique" al baix i Álvaro Yébenes a la guitarra solista. Funcionaren del 1964 al 1965, a la fi del 64 Álvaro i Juan Antonio van deixar el grup i van formar Los Continentales per més tard incorporar-se a Los Canarios, mentres José Antonio i Manolo van continuar amb Los Flaps incorporant a Julián Sacristán a la guitarra solista i Alberto Nuevo al baix . Encara van haver més canvis o això que amb el nom del grup només van gravar dos EP's. Julián Sacristán va ser membre de Los Flecos, Manuel Díaz Pallarés es va incorporar a Los Polaris, Luis Baizán va ser component de Los Pasos i Alberto Nuevo va ser fundador de Los Camperos.\nEdward y Los Windys – No sabes bailar\nEstava dins d'un EP editat pel segell Fontana el 1964. Formaven part de dos tunes fins que van decidir formar un conjunt. L'integraven el cantant Eduardo López-Huertas, Francisco Guàrdia a la bateria, al costat dels germans Carlos Sánchez Medina que era el guitarra, al contrabaix Fermín Sánchez Medina, Álvaro Sánchez Medina tocant trompeta, guitarra i banjo i Javier Sánchez Medina al piano. Miguel Quirós es fa càrrec del saxo i el clarinet quan Álvaro va marxar a Madrid per estudiar Enginyeria, també es va incorporar Pepín Martin Vivaldi "El Briegas" a la guitarra. Acompanyaren a Rocío Durcal en una sèrie d'actuacions per promocionar el seu primer film "Canción de Juventud". Eren de Granada i van gravar quatre EP's entre 1963 i 1964 i després diversos singles. La formació definitiva va ser Eduardo (cantant), Fermín (piano), Juan Castro (guitarra), Miguel Quiros (saxo i clarinet), Pepe Pérez (baix i veu) i Manuel Gaspa Morales (bateria). El 1969 Eduardo abandona el grup per formar 7 NOSOTRAS Y ELLOS mentre que LOS WINDYS van seguir actuant fins a finals dels 70.Vaixa un embolic de noms i instruments.\nTony Ronald y sus Kroners – Russian spy and I\nAquí aquest tema es va conèixer com "L'espia rus" i estava en un EP publicat per la multinacional EMI-La voz de su Amo i el tema era dels The Hunters i en la seva versió original va arribar al número 3. Els Kroners que acompanyaven Tony Ronald van ser sempre bons músics i entre els Kroners van estar Max Sunyer i Santi Picó. El veritable nom de Tony és Siegfried Andre Den Boer Kramer i va néixer a Holanda el 1945. Va gravar com a solista i després va crear el duet Tony and Charley. L'èxit popular li va arribar ja als 70 gràcies a les seves cançons més “pachangueras”, però també les que millor es van vendre, com "Help" que Quimet sempre s'ha negat a tocar, "Angelina", " Dejaré la llave de mi puerta", etc.\nTony Ronald en una actuació. (Foto Mario Prades)\nVa ser el gran èxit en la carrera dels britànics Edison Lighthouse, la banda liderada pel cantant Tony Burrows i que ells van titular "Love Grows (Where My Rosemary Goes)". Es va publicar el 1970 i aquí la versionen els Z-66, banda mallorquina liderada per Llorens Roselló Horrach que quan va començar com a solista poc després, va passar a anomenar-se Lorenzo Santamaría. Els Zeta, com sels coneixia, es van formar en 1966. Eren Vicenç Caldentey (guitarra), Pedro Brunet (saxo), Leopoldo González (baix) i Tito a la bateria. Més tard se'ls va unir el cantant Llorenç Santamaria que venia de Los Bríos, després d'un concert al Whiskey a Go-Go de Palma. Finalment i després de canvis, eren Lorenzo, Manolo Mari, Manolo Ness, José Noguera i Vicenç Caldentey. El single amb "Despierta el amor" va ser l'últim d'aquest fantàstic grup ja que es van desfé.\nMágicos 60 amb Llorenç, Jeannette, Micky i Tony Ronald\nLos Angeles – Oho, Aha\nTambé eren de Granada i van començar sent Los Ángeles Azules i quan va marxar el cantant Julián Granados van haber-hi canvis a la formació i es van reconvertir a Los Ángeles. Van ser el millor grup vocal del pop espanyol dels seixanta, perllongant la seva carrera en els setanta, fins a les morts de Poncho González i José Luis Avellaneda en accident de trànsit el 26 de setembre de 1976, Carlos va quedar ferit de gravetat. Carlos i Agustín al costat del fill de Poncho van reprendre la banda en els 90. L'any 2007 l'Ajuntament de Granada va imposar a Los Angeles la medalla de plata al "Mèrit per la Ciutat". Tot i gravar molts singles, només van arribar a publicar dos LP's. Això si, van participar en dues pel.lícules "Un, dos, tres al escondite inglés" d'Iván Zulueta el 1969 i "A 45 revoluciones por minuto" de Pedro Lazaga en el 70.\nLiderats pel cantant Tony Landa que després va tenir una important carrera com a solista, aquest va ser el gran èxit en la història del grup bilbaí. Tot i que van tenir temes molt interessants, aquest és gairebé l'únic pel qual avui se'ls recorda. Va ser publicat per Hispavox el 1969. Van començar el 1966 amb el nom de Los Famélicos i canviar a Los Mitos. El 8 abril 1968 van realitzar la seva presentació oficial. Quan Tony els va deixar ells encara van seguir uns anys. Per cert, estan de nou a la carretera i l'integren ara el bateria Francisco García i el baixista Oscar Matía de la primera etapa. De la segona queda el cantant que va substituir Tony, Fernando Brosed i el teclista Federico Artillas que va fer el mateix amb Carlos Zubiaga. L'última incorporació és el guitarra Iñaki Egaña, que va ser component de Los Buenos i Barrabás.\nUs portem aquest tema no per la interpretació de Los Mismos, que quan van començar es deien Los Jolys. L'escoltem a El Temps passa ... i la música queda, perquè va ser una composició d'un gran músic argentí Joe Borsani. José Luis Borsani Selva, músic, productor, compositor, cantant i actor, va néixer el 1945 a Florencio Varela, població argentina propera a Buenos Aires. Va començar component per Palito Ortega i Sandro i el tema que escoltem va ser gravat originalment pel grup argentí Los Tios Queridos. Casat amb la cantant Maria Teresa Campilongo, ja a Espanya van crear Rubi i Los Casinos amb un gran hit "Yo tenía un novio que tocaba en un conjunto beat" composat també per ell. Era una excel.lent persona que em va presentar un amic comú Mikel Barsa. Va morir a la seva casa madrilenya del barri La Latina, el 8 de juny de 2003. Va ser trobat pel seu germà amb signes evidents de violència i es va jutjar que havia estat assassinat. Els agents que es van desplaçar al lloc van comprovar que Borsani tenia una samarreta enrotllada al coll i que el pis "estava regirat".\nCD de Joe Borsani que els anys 90\nva edità Barsa Promociones\nComencem avui amb aquest tema inclòs al disc per promocionar La Ovella Negra, un conegut local de Barcelona, al carrer Sitjas, entrant a les Rambles barcelonines des de la plaça de Catalunya a la dreta i a l'esquerra. Mario teia una cosina que vivia just a sobre del establiment d'oci i sarao.\nJordi Pérez & Josep Solá Orquestra – Sabessis\nÉs de 1967 i l'EP que va publicar Columbia es va titular "Com neix una cançó a L'Ovella Negra". Va ser una col.laboració entre el propietari del pub, el guitarrista Jordi Pérez i el Mestre Solà, una peça plena de tocs jazzístics on es nota la mà del Solà, l'home que va fer possible el primer disc de pop en català de la història, el de les Germanes Serrano. Jordi Pérez va ser un gran guitarrista de jazz que va tocar als anys 50 en un grup que es deia El Lirio Campestre. Més tard va formar part del Quartet Be-bop (1950-54) amb en Tete Montoliu al piano, Ramon de Larrocha (germà de la pianista clàssica) al contrabaix i Juli Ribera a la batería. A mitjans dels anys 60 va obrir L'Ovella Negra, una taverna-pub que no sabem si encara romandrà oberta al carrer Sitjas de Barcelona. Els acompanya al piano el mestre Francesc Burrull.\nAugusto Algueró & His Orchestra – La balada de Bonnie and Clyde\nTot un clàssic del pop dels seixanta és el que interpreta el gran compositor i pianista català al costat de la seva orquestra. Com a compositor i director Augusto Algueró, ha estat present en festivals com els de la OTI i Eurovisió en diverses ocasions. Es va casar amb Carmen Sevilla i més tard va arribar el divorci. Va néixer a Barcelona, el 23 de febrer de 1934. El tema estava recollit en un LP publicat el 1968 amb el títol genèric "Sounds spectacular", on Algueró fa lluir a l'orquestra com comprovareu escoltant El Temps Passa ... i la música queda.\nThe Lou Bennet Quartet – Sister Sadie\nUna altra peça plena de jazz d'aquest extraordinari organista de color inclosa en el seu primer LP "Amen" editat el 1960.\nLou Bennett en concert al club de jazz Keyboard de Reus,\nera un bon amic del seu propietari, el Jaume en pau\ndescansi. (Foto Mario Prades)\nEns servirà per parlar d'un tema que deixem pendent la passada setmana, els tebeos de Hazañas Bélicas i del gran Boixcar.\nH A Z A Ñ A S B É L I C A S\nGuillermo Sánchez Boix néix a Barcelona el 1917 i va morir el 1960. Dibuixant i guionista, signava com Boixcar les seves historietes. Va començar als anys quaranta amb "El caballero negro" (1945), "El puma" (1946) i "La vuelta al mundo de Los Chicos" (1948). A la Guerra Civil, Boixcar va lluitar a favor de la República i en el seu exili francès, va ser internat en un camp de concentració nazi.\nEl seu gran èxit va ser la col.lecció "Hazañas Bélicas" (1 ª sèrie al 1948 i la 2 ª sèrie al 1950, publicat per l’Editorial Toray) que recordava els recents esdeveniments de la Segona Guerra Mundial, esforçant-se a destacar els valors humans que afloren en l'individu a causa de les situacions desesperades que provoquen els conflictes armats. Els tebeos a la segona temporada costaben 5 pesetes i habien especials que sortien per Nadal i les vacançes. Els Especials o Almanaques eren molt mes groxuts i costaben 10 pesetes.\nD'ell van sortir el que avui a TV anomenaríem spin-off, els còmics "Johnny Comando" i "Sargento Gorila". El 1955, va inicià "El mundo Futuro", una sèrie de ciència ficció.\nLa línia entre bons i dolents queda moltes vegades difusa. Però si cal destacar que quan els protagonistes de la historieta eren alemanys, els "dolents" sempre eren russos comunistes, La veritat és que jo no recordo cap en la qual els alemanys triomfessin sobre els ejercits dels aliats del front occidental.\nAra be, tot i que la col.lecció Hazañas Bélicas relatava històries emmarcades en la 2 ª Guerra Mundial, també es podien trobar conflictes mol mes contemporanis com la Guerra de Corea, el conflicte d'Indoxina, la guerra a Israel, etc. la Guerra Civil Espanyola, però, no va ser mai protagonista, suposo a causa de la fèrria censura de l'època que mantenia les tisores amenaçant a les editorials contínuament.\nHazañas Bélicas va començar amb una sèrie de 29 números el 1948 a la qual va continuar una segona el 1950 que va ser la que realment va donar fama a la col.lecció, figurant pocs mesos després entre els còmics més venuts d'Espanya. A punt de morir, Boixcar va deixar la col.lecció en mans del seu germà Juan Sánchez Boix i altres autors, entre els quals destacarien Longarón, Vicente Farrés, Alan Doyer i Pagès.\nBons guions i diàlegs interessants, es recolzaven en una gran qualitat de dibuix, en blanc i negre i amb trames i fons puntejats realitzats pel mateix dibuixant i sobretot destaca el treball de documentació previ, especialment en els tancs, vaixells i avions, així com les armes i uniformes. La veritat és que hi havia una gran diferència de qualitat entre el treball de Boixcar i els altres dibuixants d’aquest tebeos i aquesta diferència es va accentuar després de que es produis la mort del dibuxant barceloní.\nUn altre aspecte important d'aquesta col.lecció eren les portades. Algunes d'elles van ser dibuixades per Cortiella, un gran autor que paral.lelament va dibuixar tapes per a les caixes dels ninots d'acció Madelmans que tan famososo van ser.\nEl seu gran enemic pel que fa a vendes als quioscos de l'època, va ser "Relatos de Guerra" (Editorial Ferma) que seguia la mateixa tònica, tot i que "Hazañas Bélicas" era allargat en un format similar al "Capitán Trueno", "El Jabato","Mary Noticias", etc. "Relatos de Guerra" diferia ja que era vertical mantenint un format tipus llibre, però enquadernat a l'americana.\nAra, amb la nostra promesa complerta, seguim amb El Temps Passa... i la música queda.\nTornen Els Dracs a El temps Passa ... i la música queda, per oferir-nos en aquesta ocasió una composició dels quatre peluts de Liverpool, els Beatles. El va publicar el segell Concentric i el grup Els Dracs eren sis components. Recordar, com també vam dir en programes anteriors que el conjunt va gravar en castellà fent-se dir Los Dracs.\nÉs possiblement la millor versió feta al país del tema tradicional del folk americà recuperat per al R & B per l'organista britànic Alan Price, creador i líder de The Animals fins que els va deixar per disparitat de criteris amb Eric Burdon. Moltes vegades hem parlat dels carnets sindicals que feien falta per poder realitzar actuacions ... i cobrar que en el fons era important. Normalment es treballava amb el carnet vermell que subministrava el sindicat vertical després de passar una prova. Permetia fer "atracció", però el bo era el "Blanc" i aquest només el donaven després de passar pel conservatori. Un dels pocs grups que els seus quatre components disposaven de carnet blanc eren Lone Star: Pere Gené, Joan Miró (que era de Tarragona), Rafa de la Vega i Enrique López. Quimet te molt a dir sobre aquets carnets vermells dels que parlabem. Ell es va examinar a Tarragona i sembla ser que va passar la proba, va pagar... i ancara espera que l'hi envien el "susodicho" carnet. Es que Correos cada dia va pitxor. Per cert que la portada d'aquest EP sempre l'hem trobat fracament horrible.\nUna de les obsessions del Siscu, al costat del "Marruecos español", va ser el Peñón de Gibraltar. Ell volia el "Peñón", el desitjava i molt. Tan que José Luís que es va fer popular amb el seu "Mariquita" el 1958, va gravar aquest tema "Gibraltar espanyol", i després de treure el single, el 1966, una de les seves primeres aparicions en publicar va ser en la festa del Palau del Pardo, per a la "Gran Família" i els seus amics. Suposo que al Paco i a la Carmen Collares, amb la resta de la tropa, se'ls queia la bava escoltant les reivindicacions sobre el Peñón que feia José Luis, amb la seva guitarra, és clar. El seu nom complet era José Luis Martínez Gordo i va néixa a Jaén. La veritat és que atenent-nos a la història, aquesta reclamació no va servir de res i això que el que argumenta en el text era totalment cert. José Luis també va trevallar al cinema, entre les pel.licules que va fer es troba "Pasa la Tuna".\nLos Brincos – Como un sogno\nÉs tota una curiositat, Los Brincos i la seva cançó "Como un sueño" versionada l'italià, cosa que feien bastant. Los Brincos van cantar també en francès, anglès i algun altre idioma allunyat del de Cervantes. Es trobava recollit en un single que va publicar a Itàlia el segell Zafiro. Originalment i en llengua castellana es trobaba al mateix EP on es recollia "Nila", "Flamenco" i "Bye bye chiquilla". Van ser produïts per Marivy Callejo.\nLa menuda i pigada italiana plena de trepidant canya vocal va gravar en moltes ocasions les seves cançons en espanyol. També ho va fer en català i en El temps Passa ... i la música queda ja hem escoltat algunes d'aquestes versions. Aquest és un dels seus grans èxits, publicat el 1963. Rita va néixer a Torí, el 23 d'agost de 1945 i es va casar amb el seu descobridor, el cantant, productor i manager Teddy Reno. Per cert, Rita posseïa un timbre de veu tan alt i agut que era el malson de tots els tècnics de so que havien de treballar en els seus enregistraments. Os incluim la portada del disc "Rita catalana" perque al Quimet sempre li fa molta grasia aixó de la barretina, el porró i sobre tot la butifarra. Per cert, hem dit "Porró" acentuant l'última O, no ens confunguem i acabem la festa en pau.\nAdamo –Un mechón de tu cabello\nVa ser el rei dels guateques, tots esperàvem les cançons de Salvatore Adamo per poder "Arrambar l’api" i ell no defraudava quasi mai. Va ser el cantant melòdic més important dels seixanta. Però no era francès, ni tan sols belga, va néixer a Sicília, Itàlia, l'1 de novembre de 1943 i amb aquesta bella cançó plena de malenconia i amor, arriba el moment de "Fotre el camp", per tant i des de Altafulla Ràdio i Ona La Torre per ara s'acaba El Temps Passa ... i la música queda, amb Lo Quimet i Lo Mario. La setmana que ve portarem més música, anuncis que avui no els hem posat i moltes anècdotes.\nPublicado por Mario Prades en 14:09


Bibliocastellet: Marató de TV3, el llibre i el CD\nMarató de TV3, el llibre i el CD\nEl diumenge 13 de desembre, i, com cada any per aquestes dates, es celebrarà la Marató de TV3 dedicada a les malaties greus. L'edició d'enguany està dedicada a la Diabetis i l'Obesitat.\nUs en parlem per recordar-vos que la Marató arriba acompanyada d'un disc i un llibre que es posen a la venda. La recaptació que s’obté es destina a la financiació dels projectes de recerca sobre les malalties.\nA nosaltres ens ha agradat molt la banda sonora del disc i,concretament, volem destacar-ne la primera cançó: Qualsevol nit pot sortir el sol. La cançó, d'en Jaume Sisa, ja és un clàssic i, en aquest cas, en Macaco n'interpreta una versió magnífica! La lletra conté un llistat de personatges de la literatura infantil i juvenil i la frase mítica: Oh, benvinguts, passeu, passeu... i que va inspirar el mural de la porta de la nostra biblioteca.\nD'altra banda, aquest mes recomanem el Llibre de la Marató que conté un seguit de relats i imatges creats per diversos autors. Aquí volem destacar "Cabaret" el relat de Bel Olid, escriptora, traductora, professora de traducció a la Universitat Autònoma de Barcelona i presidenta de l'Associació d'Escriptors en Llengua Catalana. Ës mare d'una exalumna del centre, la Bruna. Des d'aquí, Bel, la nostra admiració! I per a la Bruna, molts records!\nPublicat per Biblioteca Castellet a 11:37


Empanadilles de poma i carbassa\nRecepta feta al taller de GadgetsCuina el 05/2012\nReceptes del taller dempanadilles del novembre del 2011 de la Montse Tàpia Ingredients per la massa d'empanadilles:\n150 ml de cervesa\n150 ml doli doliva\nPreparació de la massa d'empanadilles:\nDins dun bol barrejar els ingredients líquids\nAfegir la farina amb la sal.\nBarrejar fins que la massa sigui homogènea i si cal afegir més farina.\nFormar boles, amassar i estirar.\nCol·locar la massa dins del motlle, farcir al gust i tapar.\nPintar amb ou batut i coure al forn o fregides.\nIngredients per les crestes amb poma i carbassa (12 crestes aprox.):\n200 g de carbasa\n80 g de fruits secs variats (panses, orellanes, ametlles\nPreparació de les empanadilles amb poma i carbassa:\nPelar i tallar la carbassa a daus petits.\nPelar i tallar la poma.\nEscalfar la mantega dins duna paella i coure la carbassa, al cap de 10 minuts afegir la poma.\nAfegir la branca de canyella i el sucre, i finalment els fruits secs trossejats.\nCol·locar el farcit sobre una cresta posada dins del motlle, col·locar-ne una altra a sobre i tancar. Fer un petit forat.\nPintar amb ou i coure al forn a 170º o fregir-les a la paella amb abundant oli calent (180ºC).\nMotllo empanadilla individual


Presentació del llibre "El jardín de la codicia" de José Manuel Aspas en FNAC San Agustín\n20/10/2016 - Luis San Martín Arzola -\nJosé Manuel Aspas presentarà este 25 d’octubre en Fnac San Agustín el seu llibre El jardín de la codicia, editat per l’Editorial Sargantana. En l’ocasió, l’autor donarà a conéixer el seu llibre i conversarà amb el públic assistent.\nQuan a Vicente Zafra, inspector de policia de València, li assignen la misteriosa mort d’una dona en el barri de Sant Isidre d’esta ciutat, no era conscient que la seua investigació li conduiria a una fosca xarxa de tràfic de persones, on la vida de la gent no té cap valor i la cobdícia i l’ànsia de diners porta a límits insospitats.\nA risc de la seua vida, destaparà connexions criminals que impliquen al crim organitzat a Brasil i el Marroc. La crueltat d’estes màfies quedarà de manifest al mateix temps que va desenvolupant-se la trama d’esta sorprenent història.\n«Un thriller amb un to trepidant que talla l’alé i que és impossible deixar de llegir fins al seu sorprenent final.»


Temps verbal - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Temps verbal (lingüística))\nEl temps verbal és una característica pròpia de moltes llengües per a distingir esdeveniments presents, passats, futurs o imaginaris. D'altres llengües expressen el temps amb vocables propis o morfemes. Per a veure la conjugació del temps verbal en català, consulteu Flexió verbal del català.\nEls verbs de les llengües s'estructuren seguint dos models bàsics: l'absolut i el relatiu; essent el primer aquell on el verb pren com a referència temporal el moment de l'enunciació, mentre que el segon pren com a referència el tema de la conversa.\n1 El temps verbal en català\n1.1 Formes nominals (o no personals)\n1.2 Temps d'indicatiu\n1.3 Temps de subjuntiu\n1.4 Temps d'imperatiu\nEl temps verbal en català[modifica]\nEl temps s'expressa mitjançant la conjugació dels verbs (un tipus de flexió). Un morfema afegit al final de l'arrel indica de quin temps es tracta, just abans d'indicar la persona i el nombre. Aquests morfemes poden presentar irregularitats però no són freqüents. Si el temps és compost, el morfema s'afegeix a l'auxiliar (el verb haver) i el verb principal es conjuga en participi.\nEls temps s'agrupen en tres modes bàsics: indicatiu, subjuntiu i imperatiu. El mode s'expressa sintèticament amb el temps, mitjançant un únic morfema. A part, hi ha les tres formes nominals del verb.\nFormes nominals (o no personals)[modifica]\nInfinitiu: gramaticalment equivalent a un substantiu, moltes vegades és la forma amb què es designa el verb i la forma utilitzada acompanyant l'auxiliar en passat simple i anterior simple. Hi ha també un infinitiu compost: haver escrit, utilitzat per a expressar accions acabades.\nGerundi: gramaticalment equivalent a un adverbi, és la forma utilitzada sovint per a expressions que expressen durada o simultaneïtat amb altres accions. S'empra molt per a perífrasis, sobretot amb els verbs anar i estar. Té també una forma composta: havent sortit.\nParticipi: gramaticalment equivalent a un adjectiu, moltes vegades, és la forma que apareix en la major part dels temps composts. El participi no té una forma composta, i es caracteritza, com l'adjectiu, per tenir flexió nominal (de gènere i nombre): aparegut, apareguda, apareguts, aparegudes. Concorda opcionalment amb el complement directe en el cas que aquest vagi expressat per un pronom definit: el, la, els i les (l'he sentida, els he portats, les he escrites), en els dialectes occidentals usualment concorda només en les formes femenines (les he dutes, l'has comprada).\nPresent: indica accions que passen en el moment de l'enunciació o que s'actualitzen en anomenar-les (canto, menges...). S'usa també el present per a enunciar veritats científiques, fets històrics concrets i hàbits. El morfema zero de temps caracteritza aquest temps verbal. La desinència de la primera persona del singular varia segons dialectes: en català central, nord-occidental i valencià de transició es fa amb -o (penso, compro, menjo, sento…); en valencià castellonenc, valencià central, valencià meridional i valencià alacantí es fa amb -e o amb morfema zero (pense, compre, menge, sent...); als parlars baleàrics es fa amb morfema zero (pens, compr, menj, sent...) i al català septentrional es fa amb la desinència -i (pensi, compri, mengi, senti...). Totes aquestes variants són normatives.\nImperfet (temps enrere, Pretèrit imperfet): indica accions que van començar en el passat i que poden no haver finalitzat, descripcions en el passat, accions d'una durada relativa o bé costums (volia, ballaven....). Els morfemes -av- o -i- (segons la conjugació) marquen aquest temps. Cal destacar que sempre duen accent la primera i la segona persones del plural.\nPassat simple (temps enrere, Pretèrit perfet simple): indica accions ja finalitzades. Actualment té, en la majoria de parlars, un ús culte i literari i s'empra sobretot la tercera persona (féu, digué....). És el temps que acumula més irregularitats. En valencià apitxat és perfectament viu, sovint preferible a la forma perifràstica. Només dues persones (la segona del singular i la tercera del plural) s'escriuen sense accent.\nFutur simple: es refereix a accions que encara han de succeir, el seu morfema és la r (cantaré, domiran...). Cal destacar la presència d'accents en les tres persones del singular i la seva absència en les tres del plural.\nCondicional simple: Indica accions que podrien realitzar-se en funció d'unes altres. Alguns gramàtics el consideren un mode propi, i sovint se'l denomina futur hipotètic. Es forma amb l'infinitiu, una "i" i la terminació (cantaria, dormiríem...). Cal destacar que sempre duen accent la primera i la segona persones del plural.\nPerfet (temps enrere, Pretèrit perfet compost o Pretèrit indefinit): Indica accions que han començat en el passat i que duren fins al present, o que la seva terminació està dins del període de l'enunciació -- aquesta distinció resulta important per a casos com per exemple he fet (avui, aquest mes, enguany, o alguna vegada amb efectes en el present) contra vaig fer (ahir, el mes passat, l'any passat, o fa temps i ja sense efectes en el present). Es forma amb l'auxiliar haver en present i el participi passat del verb conjugat (he dit, has badat...). Són correctes, però arcaiques, les formes havem i haveu: havem sortit, haveu vist.\nPassat perifràstic (temps enrere, Pretèrit perfet perifràstic): té el mateix ús que el passat simple. Es forma amb el verb auxiliar "anar" en present (amb formes variants com vares/vas, vàrem/vam, vàreu/vau, varen/van, per a la 2a persona del singular i 1a, la 2a i la 3a persones del plural) i l'infinitiu del verb que es tracti (vaig mirar, vàrem tenir...). És de destacar que les formes vem i veu són col·loquials i es consideren incorrectes en els registres escrits.\nPlusquamperfet (temps enrere, Pretèrit plusquamperfet): Indica una acció anterior a una altra de passada ja enunciada. Es forma amb l'auxiliar en imperfet (havíeu encarregat, havia procurat...). Cal destacar que sempre duen accent la primera i la segona persones del plural.\nAnterior simple (temps enrere, Pretèrit anterior simple): Indica una acció ja acabada en el moment de començar-ne una altra també acabada. El seu ús és en retrocés. Es forma amb l'auxiliar en passat simple (hagué acabat...). Només dues persones (la segona del singular i la tercera del plural) s'escriuen sense accent.\nAnterior perifràstic (temps enrere, Pretèrit anterior perifràstic): Indica una acció ja acabada en el moment de començar-ne una altra també acabada. El seu ús és en retrocés, però menys que l'anterior simple. Es forma amb l'auxiliar en perfet perifràstic (va haver acabat...). Cal fer el mateix comentari per a les formes procedents d'anar que en el passat perifràstic.\nFutur compost: es refereix a una acció futura que estarà finalitzada en el moment a què es refereix l'enunciació. Es forma amb l'auxiliar en futur simple (hauré aprovat...). Duu accents als mateixos llocs que el futur simple.\nCondicional compost: designa accions que podrien haver succeït en funció d'unes altres que no han passat. Es forma amb l'auxiliar en condicional (hauríem preparat, hauries vist...). Duu accents als mateixos llocs que el condicional simple.\nTemps de subjuntiu[modifica]\nExpressen un desig o un dubte. Les desinències poden fer-se amb la vocal i (pensi, patissis, hagi anat…) o amb la vocal a o e, depenent del temps, verb i persona (pense, patisses o patires, haja anat…).\nPresent: indica accions que són condició d'unes altres, desigs o fets causals. Es fa servir com a imperatiu en la modalitat negativa.\nImperfet (temps enrere, Pretèrit imperfet): s'empra per a accions hipotètiques, imaginàries o que expressen desig (cantés, dormissin/dormissen, patissis/patisses...). Duen accent totes les persones, llevat de la segona del singular i la tercera del plural, en els dialectes que prenen la desinència amb er (cantara, dormiren, patiren...). Cal destacar que els dialectes que prenen la desinència amb -er no poden usar la vocal i, és a dir, les formes dormirin* o patirin* no existeixen, s'ha de dir dormiren i patiren, a més, la primera i tercera persona del singular pren la desinència -a: cantara, menjara... Els verbs de la primera conjugació poden fer-se amb l'increment amb a (cantàs, menjàssiu/menjàsseu, compràssim/compràssem…).\nPerfet hagi anat (o haja anat)\nPlusquamperfet hagués fet (o haguera fet)\nPresent: s'utilitza per a donar ordres, sempre que no siguin formulades en modalitat negativa (en aquest cas, es passa al present de subjuntiu). Les formes de la primera persona i la tercera, tant de singular com de plural, són les de present de subjuntiu (agafa, mirin o miren...). En alguns verbs (aquells que no depenen de la voluntat de la persona i, per tant, no podrien tenir pròpiament imperatiu), és l'imperatiu sencer que és agafat del present de subjuntiu (té -agafa això-, però tingues molta paciència que pot estar mamut…).\nLes ordres o instruccions formulades en infinitiu amb valor d'imperatiu negatiu no són catalanes, s'han de rebutjar i substituir pel subjuntiu. Exemples: No passar no és normatiu i caldria dir No passeu\nGramàtica de la llengua catalana, Antoni M. Badia i Margarit\nLos noms dels tempses: un afaire subtil exposició de la terminologia dels temps verbals en occità, català, francès i italià\nNotes sobre el perfet perifràstic català, M. de Montoliu\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Temps_verbal&oldid=25175654»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 6 oct 2020 a les 13:11.


amb qui té gubler gris mató? -->\nMatthew Gray Gubler és més conegut pel seu paper com a doctor Spencer Reid Ments criminals. Tot i això, el guapo actor també ha tingut una història de cites única i robusta. De fet, la Ments criminals l'actor ha tingut una història de cites molt més reeixida que el personatge que interpreta. Mentre que els romanços del doctor Spencer Reid generalment acaben en un desenfocament i fins i tot la mort, Matthew Gray Gubler ha datat amb diverses estrelles emocionants. Entre les seves exparelles no hi ha cap altra que Kat Dennings Dues noies Broke fama i fins i tot Taylor Swift. Continua llegint per obtenir més informació sobre la història de la relació d’aquest actor.\nSegons sembla, Matthew Gray Gubler podria haver-se datat de la superestrella Taylor Swift durant uns mesos el 2013. Tot i que no es va confirmar res, es va veure que passaven molt de temps junts. El Ments criminals fins i tot l’actor va viatjar per visitar l’aclamat guanyador de Grammy per al quart de juliol. Swift havia datat anteriorment a Harry Styles. Malauradament per als fanàtics que esperaven veure que aquesta relació es desenvolupa, el cantant i l’actor semblen haver-se separat de maneres abans que les coses es poguessin prendre més en serio. Tot i així, Taylor Swift és coneguda per escriure música sobre els seus romanços fallits, per la qual cosa escoltar sobre aquesta relació passada ens fa preguntar-nos si Matthew Gray Gubler ha estat objecte d'alguna de les cançons més importants de Swift.\nKat Dennings i altres núvies passades\nMatthew Gray Gubler també va datar Kat Dennings durant un cert temps el 2007. Dennings és més conegut pel seu paper a 2 noies trencades i ara està protagonitzada per la sèrie original de Hulu Dollface. Aparentment, el Ments criminals va estar durant molt de temps a Dennings i els dos es van mantenir bons amics fins i tot després de la seva divisió.\nA més de Kat Dennings i Taylor Swift, Matthew Gray Gubler ha datat amb estrelles com Victoria Asher de Cobra Starship i la cantant Charlotte Kemp Muhl. Aquest últim manté una relació amb el fill de John Lennon des del 2005.\nMatthew Gray Gubler és solter avui?\nTota la informació que tenim sobre la història romàntica de Matthew Gray Gubler prové de fa diversos anys. Sembla que l'estrella ha estat sola des de fa temps. Tot i això, sempre és possible que hagi mantingut un secret de la premsa la seva vida de cites. Al cap i a la fi, hi ha moltes dones que voldrien fer una cita amb el doctor Spencer Reid. Molts fans de Ments criminals han expressat la seva atracció a Twitter i altres plataformes de xarxes socials.\nPodeu capturar a Matthew Gray Gubler jugar al Dr. Spencer Reid a la darrera temporada Ments criminals. La temporada 15 de l'èxit de la sèrie actualment arriba a la CBS, i serà la temporada final del programa. Hi haurà un nou episodi aquesta nit, 12 de febrer a les 10/9 c. El proper dimecres, 19 de febrer, la final de dues parts començarà a 9/8 c a CBS. No podem esperar per esbrinar què hi ha al Dr. Spencer Reid al final d'aquesta temporada. Una cosa està segura, aquesta no serà l’última que veiem de Matthew Gray Gubler. L'actor ja té prevista la seva interpretació a King Knight al costat d'Angela Sarafyan Westworld and Aubrey Plaza.\nEstrelles Justin Bieber va pensar que la batalla amb la depressió acabaria la seva vida\nEstrelles Reaccions a les xarxes socials davant Farrah Abraham dient que té 'problemes Skinny Girl'


29.03.2020 - Ciudad de México, México - Redacción México\nPer Roy Stauber\nAmb la crisi actual del coronavirus els suposats especialistes comencen a discutir la pregunta ètica “cal salvar el màxim possible la vida de la gent o salvar l’economia per a no caure en una recessió que podria produir encara més sofriment humà?”. Però això és un parany de dues opcions dins del mateix sistema basat en la violència i el menyspreu a l’ésser humà.\nLa pregunta correcta seria “salvem el màxim possible de vides humanes i desenvolupem una economia que prioritza el benestar de tots o seguim amb un model econòmic que produeix un 1% de súper rics, un 9% en comoditat econòmica i un 90% que lluita per a sobreviure amb morts o sense de la pandèmia?”.\nUna vegada més observem com els especialistes, els opinòlegs, els mitjans de comunicació, els economistes, els politòlegs i d’altres es mantenen dins d’un tancament mental dogmàtic en presentar-nos únicament dues opcions dins del mateix sistema, dins del mateix pensament. Aquest pensament diu que l’única possibilitat d’organització dels béns i serveis, anomenat model econòmic, és l’actual que, suposadament, funciona amb el “lliure mercat”.\nPerò aquest “lliure mercat” no és lliure pel 90% de la població del planeta que a penes aconsegueix sobreviure amb aquesta forma de distribució dels béns i serveis, un model bastant primitiu. Aquest model econòmic és responsable de què l’1% de la població visqui en una riquesa inimaginable per a la majoria, el 9% de la població visqui en una situació econòmica còmoda, amb la capacitat de complir totes les seves necessitats materials i la possibilitat d’un cert luxe i la resta, el 90% de la població mundial, lluiti dia rere dia per a sobreviure, en condicions a vegades fatals, i amb una taxa de mortalitat per pobresa, criminalitat i malalties (curables per als rics) que supera per molt les pitjors especulacions de la pandèmia actual.\nPer això la suposada pregunta ètica, salut o economia?, és completament inhumana, perquè ens deixa triar entre dues opcions violenta i amb el sacrifici de milers i milions de morts evitables. La pregunta més interessant seria si ja tenim el valor de qüestionar l’actual sistema primitiu i buscar un nou sistema econòmic i social que s’adreci cap a la distribució de béns i serveis per a tota la humanitat.\nAquesta cerca no s’oposa en res a prendre totes les mesures possibles per salvar la salut de la gent, sinó al contrari, aquests dos objectius es complementen i es reforcen mútuament.\nCom podria ser aquest nou model econòmic? Segur que cal qüestionar de nou la relació entre capital i treball, però atès que ni la resposta del capitalisme ni la del comunisme ens porten cap a una millor situació, cal buscar noves respostes. També cal revisar les prioritats: si continuem posant el model econòmic i el suposat “lliure mercat” al centre de l’interès mundial no serà possible sortir de la situació.\nS’hauria de posar una nova economia humanista al servei de la humanitat, amb les prioritats de salut, educació i benestar de tota la gent. Un sistema humanista que posi el benestar dels éssers humans, de tots els éssers vius i de la naturalesa com a valor i preocupació central i no acceptés que hi hagués cap ésser humà sota un altre.\nEn aquest moment no podem donar les respostes i els lineaments d’aquesta nova forma d’economia, però podem obrir les preguntes i la discussió per començar a sortir del parany actual en què ens trobem tancats. Potser no podem evitar el que està per venir amb la pandèmia actual, però podem donar-li una direcció interessant. Podem veure-la com una oportunitat que ens porti com una passa endavant cap a l’evolució de la humanitat!\nCategories: Amèrica del Nord, Economia, Opinions


Club Escacs Amposta: Circuit d'Escacs Ràpids Maestrat - Terres de l'Ebre\nCircuit d'Escacs Ràpids Maestrat - Terres de l'Ebre\nCom ja va succeir l'any passat, el Club Escacs Amposta forma junt amb els clubs d'Alcalà de Xivert, Benicarló, Masdenverge i Vinaròs un circuit de ràpides on es donarà un trofeu als jugadors que hagin assolit una millor puntuació en els diferents campionats.\nCartell del circuit Maestrat - Terres de l'Ebre 2014\nFotografia encapçalament: Ermita de Vinaròs (Cedida per Joaquin Bort Cervera)\nLes classificacions es podran seguir pel grup de facebook Ajedrez Maestrat y província. El circuit està ideat i coordinat pel vinarosenc Carlos Albert Magro i organitzat pels clubs d'escacs que hi participen.\nSobre la puntuació, es computaran quatre torneigs com a màxim. És a dir, si algú juga els cinc campionats, només se li computaran les seves quatre millors puntuacions. A més, el sistema de puntuació varia lleugerament respecte a l'any passat: el primer classificat obtindrà 40 punts, 39 per al segon classificat, i així successivament fins el número 40 i següents que puntuaran 1 punt cadascun. D'aquesta forma s'evita que els torneigs que tinguin més participants tinguin més importància que aquells que siguin menys jugadors.\nAquest circuit és paral·lel al nou Circuit d'Escacs Ràpids de Terres d'Ebre i, de fet, les proves de Masdenverge i d'Amposta computaran per ambdós circuits.\nAixí mateix, recordeu que també hi ha una entrada al blog on es recullen els diferents campionats de ràpides a les comarques properes d'aquest estiu.\nPublicat per Escacs.Amposta a 16:20\nEtiquetes de comentaris: Circuit Maestrat, Ràpides\nCampionat de semi-ràpides d'escacs. Torneig de Fes...\nCampionat infantil d'escacs - Amposta 2014\nEl Clàssic de Ràpides - Amposta 2014\nCircuit d’Escacs Ràpids a les Terres de l’Ebre\nEl GM Alfonso Romero guanya el primer Open Interna...\nL'open internacional d'escacs Amposta, tot a punt ...


El Castell de Púbol reivindica la faceta de Dalí com escultor amb 'Bust de dona retrospectiu'\nL'obra surrealista és la peça clau d'una exposició temporal que va acompanyada de setze fotografies que documenten el procés creatiu de l'artista\n1 min. La Pera / Barcelona 23/03/2015 13:56\n651x366 'Bust de dona retrospectiu' de Salvador Dalí (1976-77) 'Bust de dona retrospectiu' de Salvador Dalí (1976-77)\nL'escultura de Salvador Dalí 'Bust de dona retrospectiu' és la protagonista de la nova exposició temporal al Castell de Púbol. L'exemplar és una de les vuit variacions que l'artista va fer als anys 70 a partir de la peça original, del 1933, i va ser creada específicament per estar exposada permanentment al Teatre-Museu Dalí de Figueres. La mostra romandrà oberta fins al 6 de gener.\nL'escultura està formada per un bust de bronze que incorpora diferents elements mitjançant la tècnica de l'assemblatge: una barra de pa, dues panotxes de blat de moro, pomes, un zoòtrop (una tira de paper pintat), un tinter amb figures de l''Àngelus', de Millet, amb dues plomes i sorra. L'original es va crear a partir d'un maniquí de porcellana que s'utilitzava per mostrar les perruques d'un aparador de París.\nA més del bust, l'exposició inclou conjunt de setze fotografies, tres llibres, dos revistes i un catàleg. Està dividida en tres parts que analitzen el recorregut de l'obra des d'abans de la creació de l'original fins ara. 'Bust de dona retrospectiu' és un dels objectes surrealistes més importants d'aquest període i contribueix al moviment amb objectes que apel·len al desig, al sexe i a la pertorbació.


Balanç de la primera Festa Major Alternativa. – Montpeita\nBalanç de la primera Festa Major Alternativa.\nPer: Plataforma Stop Moció SFB\nI passats els dies, exactament 3 setmanes a la publicació d’aquest escrit, la Plataforma Stop Moció SFB vol agrair a la Comissió Cavalcada de Reis 19-20 i a cascuna de les persones que han fet possible la celebració de la Primera Festa Major Alternativa del nostre poble. Volem destacar el gran ambient festiu, de convivència i de respecte viscut al llarg dels tres dies de celebració. També, ens agradaria remarcar que el 85% del músics participants a la FMA són de Sant Fruitós i el 15% restant són del Bages.\nVolem fer un agraïment especial a la “primera regidora” Àdria Mazcuñán i Claret i al Secretari Municipal Josep González Ballesteros per guiar-nos amb el passos a seguir per poder portar a terme aquesta festa…\nEn la present publicació exposarem, AMB TOTAL TRANSPARÈNCIA, el procés que vam seguir i les dificultats que ens vam trobar per poder fer realitat la Primera FMA de Sant Fruitós, festa totalment autogestionada. Informarem dels passos que vam seguir, les instàncies que vam presentar a l’Ajuntament, els requeriments d’esmenes rebuts i els Decrets signats per la Sra. Mazcuñán per tal d’entorpir la celebració dels actes.\nEl 26 de juny vam entrar la primera instància sol·licitant el muntatge d’un escenari de 6x4m als Jardins de Cal Figueras, 15 taules, 150 cadires, contenidors de reciclatge i 2 punts de llum.\nD’aquesta primera instància, el dia 30 de juny, vam rebre un requeriment d’esmena en que se’ns demanava que adjuntéssim el plànol d’ubicació de la FMA SFB, la sol·licitud de material (segons model oficial a la web de l’ajuntament) i el programa d’actes del 5è aniversari de l’Associació Cavalcada de Reis 19-20.\nAquest requeriment es va esmenar en una instància presentada el dia 1 de juliol. El mateix 1 de juliol també vam entrar una instància sol·licitant l’ocupació d’un tros del carrer de l’Era de Cal Vallbona amb 2 taules per poder fer un vermut popular amb pica-pica durant la jornada de portes obertes del Museu Sant Fruitós (memòria de la vinya i el vi) el dissabte 4 de juliol.\nDivendres dia 3 de juliol a les 14:15 H rebem una notificació signada pel Vicesecretari de la qual penja un Decret d’alcaldia en el que se’ns requereix, a través d’una inspecció de la policia administrativa (URPA) dels Mossos d’Esquadra, la certificació de les instal·lacions (punt de llum, escenari, etc.) ja que segons un avís per part del Consistori s’estava muntant una “Rave” il·legal.\nLa sorpresa va ser a la visita per part dels Mossos quan van veure que l’entrada era una mascareta, que es prenia la temperatura als assistents, que es portava un registre d’entrades i sortides amb el nom, cognoms i DNI, que els assistents menors de 14 anys havien de dur una autorització signada pels pares, que teníem una farmaciola, una infermera, una assegurança RC per un valor de 500.000€, que el muntatge de l’escenari i els punts de llum havien estat realitzats per la brigada municipal i/o empresa encarregada a tals efectes dins del municipi, que es disposava de tot tipus de cartells amb les mesures de seguretat, que el número d’aforament estava limitat a 185 persones i que hi havia el cartell corresponent d’AFORAMENT COMPLET, no van dubtar a felicitar-nos per la feina feta. Llavors, va ser el torn del consistori en el que el Mosso va demanar el certificat d’instal·lació de l’escenari i el punt de llum signat pel Tècnic Municipal… Bé, fins aquí la nostra intervenció, no sabem si tothom va acabar fent els deures, per part nostra avui podem dir que SÍ.\nEl dia 4 de juliol a les 10:20 del matí, rebem una trucada de la Policia Local dient que tenen una notificació per nosaltres. Ens deneguen l’autorització per col·locar 2 taules per fer el vermut popular i el pica-pica per no poder garantir la contenció de la infecció per SARS-CoV-2. El dia abans, des de l’Ajuntament, es van col·locar més de dues taules al Museu per fer un refrigeri. Sembla ser que el divendres dia 3 no hi havia risc de transmissió del famós virus i que la cadena de contagis de la Covid-19 només afectava el divendres 4, davant d’aquest fet, només vam col·locar una taula per fer l’aperitiu.\nMentre l’Ajuntament i l’alcaldessa vegi les veïnes i els veïns com a enemics i no com a ciutadans amb unes necessitats bàsiques, NO ANIREM BÉ. De totes maneres hi ha molts col·lectius en aquest poble que continuaran sent el motor encara que sigui de forma independent.\nA continuació us deixem un balanç de l’autogestió de la festa:\nINGRESSOS – DESPESES = SALDO\nDivendres dia 3 …. 1.647,00€ – 1.251,00€ = 396,00€\nDissabte dia 4 ……. 1.734,00€ – 2.051,00€ = -317,00€\nDiumenge dia 5 ….. 1.485,00€ – 1.361,00€ = 124,00€\nTOTALS …………… 4.866,00€ – 4.663,00€ = 203,00€\nBalançFesta Major AlternativaPlataforma Stop Moció SFB


Inauguració dels carrers de Ferrer i Guàrdia i de l’Aurora - Parets del Vallès\nPortada > Actualitat > Notícies > Inauguració dels carrers de Ferrer i Guàrdia i de l’Aurora\nInauguració dels carrers de Ferrer i Guàrdia i de l’Aurora\nLa tercera i darrera fase de les obres donen per finalitzades les actuacions al Barri Antic\nL’Ajuntament de Parets inaugurarà, aquest diumenge 26 de setembre, la reforma dels carrers de Ferrer i Guàrdia i de l’Aurora. Amb la finalització de la tercera fase es dona per acabat el projecte per recobrar el centre històric. A la primera fase les obres es van fer als carrers de Travessera i de Barcelona i a la segona, al carrer Major.\nLa jornada d’inauguració comptarà amb els parlaments institucionals i la tallada de la cinta, a les 12 h. Des de les 10.30 i fins a les 13.30 h es faran tallers i jocs infantils a càrrec de LabCreatiu.\nD’entre les actuacions dutes a terme en destaca la renovació de tot el paviment així com la retirada de gran part del cablejat aeri. El pressupost de les obres ha estat de 395.776 euros, IVA inclòs, i l’execució ha anat a càrrec de l’empresa SERVIDEL, SLU.\nCartell d'inauguració carrers de Ferrer i Guàrdia i d'Aurora (PDF, 1,98 MB)\nCartell d'inauguració carrers de Ferrer i Guàrdia i d'Aurora


'Alcoi Sona'. I Concurs de música per a joves de la ciutat | ARA Multimèdia\n'Alcoi Sona'. I Concurs de música en directe per a joves de la ciutat\nPoden presentar-se propostes de qualsevol estil musical, sempre que siguen inèdites i originals.\nBases per al concurs i formulari d'inscripció en aquest enllaç.\nL'Ajuntament llança un nou concurs amb què incentivar la interpretació de música en directe entre els jóvens de la ciutat. La iniciativa s'anomena 'Alcoi Sona', i fins al 13 de març els interessats poden presentar les seues maquetes musicals per a participar en el certamen.\nLes edats de les persones components del grup hauran d’estar compreses en un 75% mínim, entre els 12 i els 30 anys, ambdós inclosos. Poden presentar-se propostes de qualsevol estil musical, sempre que siguen inèdites i originals. Els grups hauran de tindre un repertori totalment disposat i suficient per a ser interpretat en un directe, amb una duració entre 15 i 20 minuts. El concert per a la final del concurs es realitzarà el 3 d'abril. La decisió del Jurat es farà pública el mateix dia de la final.\nEs contemplen tres premis. El primer grup classificat rebrà el suport per a gravar un videoclip i un àlbum, a més de participar en un concert conjunt amb el segon i tercer classificat. Els premis per al segon i tercer classificat serà la participació en aquest concert.\nL’Escola Crescendo d’Alcoi i el Campus d'Alcoi de la UPV col·laboren en l'organització de la iniciativa.


Es prepara una convencio valencianista - Full Volant\nEs prepara una convencio valencianista\nUn grup d’entusiastes valencians i valencianistes s’ha propost preparar un encontre entre aquells valencians que consideren que es necessaria una regeneracio de la nostra societat i, a mes, fer-ho en clau valencianista.\nEl nom d’esta convencio, Valencianisme 2012, i la celebracio, esta proxima primavera.\nPot pareixer que est es un proyecte mes, pero nos consta que el seu proposit vol complir en una serie d’objectius importants, els quals apunten en la web que especificament han creat, i en la que tambe es pot trobar informacio de cóm poder participar (www.valencianisme2012.com).\nEixos objectius son els següents:\nTancar definitivament aquells assunts i ferides que han generat divisio entre els valencians-valencians, en la conseqüent perdua de forces, de recursos i d’efectius.\nDesmarcar el moviment d’actituts i postures pseudovalencianistes que tant de mal han fet i fan al valencianisme de construccio.\nPossibilitar un cami per al futur en clau valenciana, lliure d’ingerencies i tuteles.\nDefinir qué entenem per valencianisme.\nUna convencio, nos indiquen, que va dirigida als compromesos, als inquiets, als no conformistes i als qui volen reivindicar una democracia real que impregne la societat en el seu conjunt, pero a mes fer-ho des d’una optica propia, aquella que busca l’orgull de sentir-se societat valenciana, lligada a una historia que la feu poble entre els pobles.\nNos traslladen que “en esta convencio estaran els que vullguen, i se la perdran es que ho desigen; pero els qui participen ho faran per una noble causa, la que supon el compromis en la societat valenciana, perque considerem que ha de recuperar les seus senyes i els seus valors de llibertat, honestitat i llealtat que historicament l’han caracterisada”.\nEtiquetes convencio valencianista, Democracia Real, Regeneracio, Valencianisme 2012\nPingback: Es prepara una convencio valencianista « Plataforma Jovenil Valencianista


AMPLIACIÓ:Renfe treballarà aquest dilluns en la retirada de l'última part del tren accidentat a Castellgalí\nAMPLIACIÓ:Renfe treballarà aquest dilluns en la retirada de l’última part del tren accidentat a Castellgalí\nACN Castellgalí.-Renfe treballarà aquest dilluns en la retirada de l’última part del tren accidentat a Castellgalí. La resta del material s’ha apartat a les estacions de Sant Vicenç de Castellet i Manresa. Un cop es retiri, tècnics d’Adif repararan els danys en la infraestructura. Es podria recuperar el servei per les dues vies en aquest tram durant el dia, però es manté la previsió de recuperar la normalitat en les línies R4 i R12 quan comenci el servei de dimarts. Mentrestant, es manté el servei alternatiu per carretera entre Sant Vicenç de Castellet i Manresa pels trens de la línia R4 i entre Sant Vicenç de Castellet i Calaf per als de la R12.\nUna quinzena d’operaris treballen aquest dilluns per retirar la capçalera del tren de Rodalies que, divendres passat, va impactar frontalment contra el tren que venia de Lleida, a Castellgalí. Es tracta de la part del comboi més malmesa i, per aquest motiu, cal una grua de grans dimensions per tornar-la a encarrilar i portar-la a desballestar. Un cop s’hagi retirat, els tècnics d’Adif hauran de treballar en els danys que s’han produït a la via. El portaveu de Renfe a Catalunya, Antonio Carmona, ha explicat que l’objectiu de la companyia és que aquest dimarts, a l’inici del servei, l’R4 i l’R12 tornin a funcionar “amb tota normalitat”. Pel que fa a les investigacions, Carmona ha dit que, a hores d’ara, es treballa en totes elles per tal d’entendre “què va passar, quines errades es van cometre i, el més important, detectar quines solucions s’han d’adoptar per evitar que es pugui produir un altre accident d’aquest tipus, ja sigui a l’R4 com a qualsevol altre punt de la xarxa”. Mateix nombre de viatgersEl portaveu de Renfe ha explicat que, aquest dilluns –primer dia laborable des de l’accident-, el volum de viatgers a Manresa a estat d’uns 3.000, una xifra que és l’habitual en feiners.