El turista dels hotels urbans i hotels boutique és d’un perfil més cosmopolita, de nivell cultural mitjà-alt i amb interessos cap a la cultura i la gastronomia de la ciutat\n2 min. Palma 06/10/2018 22:30\n651x366 Hotel Sant Jaume, de cinc estrelles, a Palma. / ISMAEL VELÁZQUEZ Hotel Sant Jaume, de cinc estrelles, a Palma. / ISMAEL VELÁZQUEZ\nEn el darrer any, l’increment dels hotels urbans a Palma ha estat del 165%, ja que ha passat dels 38 als 101 establiments hotelers, i s’ha arribat a una oferta total de 4.300 places. Això, sumat al fet que l’oferta dels allotjaments turístics sigui cada vegada més gran, suposa que la competència s’intensifiqui. Tanmateix, durant els mesos d’hivern l’ocupació minva considerablement.\nL’Associació Hotelera de Palma informa que les previsions amb vista a aquest hivern es mantenen estables i equiparables a l’any passat, amb una mitjana d’ocupació d’un 40% entre els mesos de novembre i de febrer.\n“Intentam treballar per la desestacionalització per tal d’aconseguir una ocupació més estable”, explica Mercè Peñaranda, portaveu de l’associació.\nEl turista dels hotels urbans i hotels boutique és d’un perfil més cosmopolita, de nivell cultural mitjà-alt i amb interessos cap a la cultura i la gastronomia de la ciutat. També inclou franges d’edat més adultes, entre els 40 i els 60 anys.\nDes de l’hotel boutique Bosch expliquen que els mesos de setembre i octubre són molt bons, però que a partir de novembre la demanda decau considerablement.\nTot i això, durant els mesos d’hivern l’ocupació pot mantenir-se amb percentatges d’entre el 80% i el 90% entre els dijous i els diumenges. En canvi, durant els primers dies de la setmana davalla i se situa entre un 50% i un 60%.\nOnofre Flexas, propietari de l’hotel Bosch, explica que la majoria dels clients són alemanys i nòrdics. A més, assegura que durant l’hivern reben també moltes reserves de turistes espanyols que es beneficien de plans de viatge especials i de descomptes de cap de setmana.


El finançament dels valencians - PDF\nDownload "El finançament dels valencians"\nSara María Antonia Pérez Ortiz\n1 Demos 2 Fulls de recerca i de divulgació Rafael Beneyto El finançament dels valencians Una insuficiència històrica\n3 El finançament dels valencians Una insuficiència històrica Rafael Beneyto Cabanes\n4 Amb la col laboració de: Col lecció Demos, núm. 2 Director acadèmic: Vicent Flor i Moreno Agraïm a Vicent Cucarella els suggeriments fets per a l edició d aquest llibre. Les opinions que s hi expressen són responsabilitat de l autor. Primera edició: gener del a reimpressió: setembre del 2014 del text: Rafael Beneyto Cabanes d aquesta edició: Fundació Nexe Producció: Jaume Ortolà Carrer de l Agregació, núm. 1, 2n 1a Barcelona ISBN: Dipòsit legal: SE Impressió: Publidisa\n5 Continguts Introducció 7 La descentralització a l Estat espanyol 11 Cessió de competències i descentralització de la despesa 11 Descentralització fiscal o dels ingressos 15 El model de finançament autonòmic 23 El model aprovat l any Resultats del model aprovat l any La reforma aprovada l any Resultats del model de l any La inversió territorialitzada de l administració central 45 Les balances fiscals 48 Un acord fiscal per a canviar el model de finançament 59 Bibliografia 63\n6 Abreviatures utilitzades CA CCAA CPFF FCo FCp FGSPF IEF INE IRPF IVA IVIE LOAPA LOFCA PIB comunitat autònoma comunitats autònomes Consell de Política Fiscal i Financera Fons de cooperació Fons de compentitivitat Fons de garantia dels serveis públics fonamentals Instituto de Estudios Fiscales (Ministerio de Economía y Hacienda) Instituto Nacional de Estadística Impost sobre la renda de les persones físiques Impost sobre el valor afegit Institut Valencià d Investigacions Econòmiques Llei orgànica d harmonització del procés autonòmic Llei orgànica sobre el finançament de les comunitats autònomes Producte Interior Brut\n7 Introducció La creació de l Estat de les autonomies va començar ara fa trenta-tres anys. Des del punt de vista polític, va suposar un impuls a la participació dels ciutadans en les decisions públiques mitjançant els processos democràtics, i un canvi en els centres de decisió que ha permés que les comunitats autònomes (CCAA) foren responsables de la prestació de serveis públics diversos i importants. De llavors ençà, s ha produït un fort creixement del sector públic, i també una important descentralització, des de l administració central cap a les administracions autonòmiques, les quals són responsables ara mateix del 35 % de la despesa pública total. Les CCAA han estat coprotagonistes d aquesta expansió de la despesa pública i han influït directament en les decisions sobre l assignació de recursos a serveis públics molt importants en les societats desenvolupades. Perquè els governs autonòmics disposaren de recursos per a atendre les seues noves competències, es va dissenyar un sistema de finançament. En aquest sistema, mentre la despesa es descentralitzava ràpidament, el sector públic es mantenia fiscalment molt centralitzat; la recaptació fiscal la feia la hisenda central, i les hisendes autonòmiques depenien de les transferències de la hisenda central. I ací és on aparegueren els conflictes, que continuen sent hui els principals punts de discussió de l Estat de les autonomies: la suficiència de recursos en relació amb les necessitats, la corresponsabilitat fiscal de les CCAA, una distribució justa de recursos i una relació equitativa amb la hisenda central. A causa d aquests conflictes, el sistema de finançament ha anat revisant-se contínuament sense que es puga dir que hàgem arribat a una solució satisfactòria. 7\n8 Per altra banda, la inversió pública en infraestructures és un dels instruments bàsics per a dur a terme polítiques de creixement econòmic i de desenvolupament regional. En termes quantitatius, la principal inversió pública és la que fa anualment l Estat espanyol mitjançant els pressupostos generals (capítol 6é, inversions reals). La distribució territorial d aquesta inversió també presenta greuges comparatius, i es justifica més per criteris de solidaritat que per arguments de creixement i d eficiència econòmica. Aquest és un altre conflicte entre l administració central i les CCAA, fins al punt que les que han modificat recentment els seus estatuts d autonomia han inclòs exigències sobre la seua participació en la inversió pública anual de l Estat. Un problema afegit ha estat la manca d informació amb què s ha dut a terme el procés de descentralització. Disposar de les dades d ingressos i despeses de les institucions del sector públic, distribuïdes territorialment en un període determinat, i dels saldos fiscals resultants en cada territori, ha estat una brega constant entre l administració central i les CCAA amb més sentiment nacional privatiu. La transparència democràtica en la determinació de les balances fiscals ha estat molt feble. L Institut d Estudis Fiscals (IEF) organisme dependent del Ministeri d Economia i Hisenda, i que és l únic que disposa de tota aquesta informació no va publicar l informe sobre la metodologia de càlcul de les balances fiscals fins al setembre de l any I fou el mes de juliol del 2008 quan el mateix Institut d Estudis Fiscals va realitzar la primera i única estimació de caràcter oficial de les balances fiscals de les CCAA amb les administracions públiques centrals referida a l any La descentralització política a l Estat espanyol ha estat bàsicament una descentralització de despeses (sanitat, ensenyament, serveis socials), mentre que els ingressos majoritàriament s han mantingut centralitzats. Els governs autònoms depenen de la cessió d impostos i de les transferències de la hisenda central, amb poca capacitat normativa. Els mecanismes d anivellació del sistema de finançament autonòmic són molt variats, poc clars i condicionats per un statu quo molt antic (1999), resultat d una negociació política. 1 L administració central no ha actuat d acord amb 1. L anomenat statu quo és la distribució inicial de recursos entre les CCAA tenint en compte la despesa que realitzava l Estat en cada territori per les competències transferides. Respectar l statu quo protegeix les comunitats més ben tractades, i al mateix temps impossibilita l acostament de les perjudicades. 8\n9 EL SECTOR PÚBLIC ESPANYOL Administracions centrals: + Administració central Estat Organismes de l administració central + Administracions de la Seguretat Social Administracions territorials: + Comunitats autònomes + Corporacions locals principis econòmics, financers i funcionals, propis d una organització descentralitzada del poder. L Estat, al contrari, envaeix competències autonòmiques amb la seua política de subvencions i convenis de col laboració que incideixen en àmbits propis de les autonomies (cultura, ensenyament, innovació, polítiques actives d ocupació, promoció econòmica, turisme, sanitat, etc.), sense fixar criteris objectius de distribució. A més a més, s ha reservat dotacions econòmiques que dificulten l execució de les competències delegades, i no ha reduït el seu aparell burocràtic (ministeris de cultura i ensenyament, de sanitat, etc.), la qual cosa comporta moltes ineficiències. Vista l experiència, serà una conclusió d aquest estudi que una veritable autonomia financera sols s aconsegueix amb un acord fiscal semblant al concert econòmic, és a dir, la cessió total dels tributs recaptats al País Valencià i el retorn d una quota a l Estat que finance les despeses fetes per aquest i que represente l aportació dels valencians a la solidaritat entre CCAA. Des d una perspectiva estrictament valenciana, trobem que les administracions públiques centrals recapten més impostos que despeses corrents i inversions en infraestructures fan en el nostre país. Això prové de dues causes: en primer lloc, d un sistema de finançament autonòmic que, des de l inici del procés de descentralització, ha facilitat a la Generalitat Valenciana menys recursos per habitant que la 9\n10 mitjana estatal, encara que la renda per càpita dels valencians se situe per davall de la mitjana; i en segon lloc, d una distribució de les inversions de l Estat en infraestructures que no ha correspost mai al pes que tenia la població valenciana sobre el total estatal. Els diferents governs valencians, tant del PSOE com del PP, no han estat actius en la negociació amb l administració central per a obtenir el finançament necessari, just i equilibrat que ens pertoca d acord amb la nostra aportació. Tampoc no hem trobat en els responsables polítics dels dos principals partits una voluntat decidida de mobilitzar la societat civil en defensa d un sistema de finançament just per als valencians. És incomprensible que el govern valencià, tenint en compte l asfíxia fiscal que pateix, l elevat endeutament que limita la seua política econòmica, i el seriós dèficit d infraestructures bàsiques del país, no haja donat al sistema de finançament autonòmic la importància que li han concedit altres governs. 10\n11 La descentralització a l Estat espanyol La descentralització del sector públic és un procés que es recomana per a la consecució d objectius econòmics, fonamentalment amb vista a millorar el benestar dels ciutadans, ja que acostar la prestació de serveis als ciutadans permet adaptar-se millor a les seues necessitats reals i alhora proporciona una major eficiència econòmica. Això no obstant, l experiència ens demostra que en tots els països la descentralització es duu a terme per raons o, més ben dit, per pressions polítiques. En el cas espanyol, l exigència de «llibertat, amnistia i estatut d autonomia» va caracteritzar l inici de la transició democràtica, i la descentralització de l Estat fou la resposta política pactada en la Constitució. Cessió de competències i descentralització de la despesa Hi ha diverses raons d eficiència que aconsellen la descentralització de la despesa. La descentralització serveix per a ajustar millor l oferta de béns i de serveis a les preferències dels residents en cada territori; per a augmentar la quantitat i la qualitat dels serveis; per a tindre una major varietat d iniciatives i experiències; i per a una millor diversificació i modernització de les estructures organitzatives dels serveis públics. El model d Estat que s implanta en el procés democràtic posat en marxa a Espanya l any 1978 suposa la cessió de competències a les CCAA en la gestió d importants serveis públics i en la regulació de la vida econòmica i social. D un Estat centralitzat, amb dos nivells de govern, el central i el local, hem passat, en trenta anys, a tres nivells de 11\n12 Quadre 1 Estructura de la despesa de les administracions públiques (%) Administracions centrals Comunitats autònomes Corporacions locals * * Administracions centrals 89,0 68,7 59,6 58,0 61,0 51,2 50,8 Comunitats autònomes 0,0 17,2 23,9 27,3 26,0 35,8 35,6 Corporacions locals 11,0 14,1 16,5 14,7 13,0 13,0 13,6 *Dades avançades. Font: Intervenció General de l Administració de l Estat. 12\n13 govern, en què les CCAA ja gestiona el 35 % de la despesa pública total. La Constitució espanyola i els diferents estatuts d autonomia establiren les competències que podien assumir les CCAA referides a serveis com ensenyament, sanitat, cultura, habitatge, serveis socials, infraestructures de transport, medi natural i promoció del desenvolupament econòmic, entre d altres. La descentralització de la despesa va coincidir amb l acceleració del desenvolupament dels serveis públics que conformen l Estat del benestar, amb la qual cosa la despesa pública cresqué més ràpidament que les activitats privades. En el quadre 1 podem observar l evolució de la distribució de la despesa pública entre els diferents nivells de govern des de l any 1978 fins a l any El salt definitiu es produeix l any 2002 quan es conclouen les transferències de sanitat i ensenyament a totes les CCAA, que arriben així a gestionar més d un terç de la despesa pública total. Malgrat això, les administracions centrals continuen gestionant-ne més del 50 %. La Constitució espanyola va fixar un model territorial obert i de vocació asimètrica, que distingeix entre nacionalitats i regions. Les CCAA reberen les seues competències a diferent ritme, en funció de les tres vies previstes a la Constitució: la privilegiada (restringida a Catalunya, País Basc i Galícia), la de l article 151 i la del 143. Malgrat això, Miguel Herrero de Miñón, lletrat major del Consejo de Estado i ponent de la Constitució espanyola, en el llibre Derechos históricos y Constitución (1998), afirma que: «la configuración actual del régimen autonómico no es resultado de la Constitución, donde, por cierto, se trató de prever un sistema distinto, sino de los pactos autonómicos de 1981 que, con razón, han sido calificados de novación constitucional». La ruptura de l anomenat pacte constitucional va començar després de l intent fallit de colp d estat del 23 de febrer de 1981, excusa per al pacte entre el llavors govern central d UCD i el PSOE per a elaborar la Llei orgànica d harmonització del procés autonòmic (LOAPA), col loquialment coneguda com a «café per a tothom». Les conseqüències pràctiques foren evidents: l any 2002 finalitza un procés de generalització en totes les CCAA de les competències en ensenyament i sanitat, i són continuades les intromissions de l Estat en competències autonòmiques, tant mitjançant la seua política de subvencions (que analitzem 13\n14 més endavant), com en l aprovació de lleis concretes (la llei estatal d atenció a la dependència o el reial decret per a ampliar les hores de castellà en l ensenyament obligatori). Pel que fa al cas valencià, l Estatut d autonomia que aprovà el Congrés dels Diputats no respectà els tràmits assenyalats per la Constitució. Efectivament, el País Valencià complí al llarg de l any 1979 tots els tràmits constitucionals necessaris en la fase d iniciativa per a aconseguir una autonomia plena per la via de l article 151. Ja acreditada la iniciativa autonòmica el 25 d octubre de 1979 per part del president del Consell del País Valencià, el següent pas corresponia al Govern espanyol mitjançant la convocatòria del referèndum de ratificació de l esmentada iniciativa. Com que el poble valencià no va ser convocat a les urnes, el procés autonòmic del País Valencià restà interromput unilateralment. Per tant, des d un punt de vista estrictament jurídico-constitucional, els tràmits realitzats posteriorment per a l elaboració de l Estatut d autonomia que aprovaren finalment el Congrés i el Senat, es feren al marge i en contra d allò que preceptua el text constitucional. A més a més, en l actitud del Govern de Madrid, sols existí la voluntat d evitar la participació del poble valencià en l elaboració de l Estatut, i impedir que el País Valencià pogués aconseguir una autonomia plena com l assolida per Catalunya, Euskadi, Galícia i Andalusia. Així, si es volia complir el que estableix el text constitucional, l única eixida jurídica en aquells moments era la convocatòria del referèndum previst en l article 151 de la Constitució, mitjançant el qual el poble valencià poguera ratificar la iniciativa autonòmica impulsada pel Consell del País Valencià en la Declaració de Morella del 8 de gener del 1979 i per la pràctica totalitat dels ajuntaments entre la històrica data del 25 d abril i el 25 d octubre del 1979, dia en què finalitzà el termini de sis mesos previst en la Constitució. I això no es va produir (Valencians pel Canvi, 2004). El 9 d octubre de 1977 s havia celebrat una gran manifestació pels carrers de València reclamant un Estatut d autonomia. Aquest fou l origen del compromís autonòmic manifestat pels partits polítics i reflectit després pel plenari de parlamentaris, amb el suport de la societat valenciana, mitjançant els acords del 95 % dels ajuntaments. Malgrat això, el govern de la UCD d eixe moment mitjançant la Llei orgànica de diverses modalitats de 14\n15 referèndums, va obrir un període crític que finalitzaria amb un procediment peculiar que ha acabat sent denominat «la via valenciana a l autonomia». Si bé és veritat que al final els valencians tenim hui una CA amb competències plenes, convé recordar que la voluntat manifestada aquell 8 d octubre de 1978 per part de les forces polítiques valencianes i pel plenari de parlamentaris el novembre d eixe mateix any, va quedar frustrada en el seu desenvolupament posterior (Aguiló, 2003). Des del punt de vista de les competències, malgrat que el País Valencià accedí a l autonomia per la via constitucional de l article 143, l Estatut fou acompanyat de dues lleis orgàniques que completaren les competències de l Estatut amb la sanitat i l ensenyament, per la qual cosa hi ha autors que qualifiquen com a «via intermèdia entre el 143 i el 151» el nostre procés d accés a l autonomia. Des d un punt de vista polític, es pot interpretar que la frustració en el tràmit del nostre Estatut d autonomia és la conseqüència de la falta d un moviment valencianista cohesionat en la transició espanyola. El moviment polític que reivindica els interessos propis del País Valencià ha experimentat nombrosos canvis, sense aconseguir reduir la presència exclusiva dels partits i les coalicions estatals (AP, UCD, PSOE, PCE) a les Corts espanyoles. El Partit Socialista del País Valencià (PSPV) es fusionà amb el PSOE l any 1978, i orientà la seua sensibilitat valencianista cap a un procés de descentralització administrativa, però no de corresponsabilitat política i, encara menys, de cosobirania. La derrota electoral d Unió Democràtica del País Valencià féu desaparèixer pràcticament aquesta formació. El 1983, la coalició de totes les opcions nacionalistes amb el nom d Unitat del Poble Valencià (UPV) no els donà accés al parlament autonòmic. L any 1987, la mateixa UPV, ja com a moviment polític nacionalista i popular, formà coalició electoral amb Esquerra Unida i per primera vegada obtingué representació a les Corts Valencianes. Descentralització fiscal o dels ingressos El procés de descentralització dels ingressos ha estat més lent. L Estat espanyol encara és fiscalment centralitzat, i ha mantingut durant anys les CCAA dependents en gran mesura de les seues transferències. És a partir de l any 2002 quan augmenta el pes de la cessió d impostos estatals l IRPF, 15\n16 Quadre 2 Distribució dels ingressos públics per nivells de govern (%) Administracions centrals Comunitats autònomes Corporacions locals Administracions centrals Comunitats autònomes Corporacions locals Font: Intervenció General de l Administració de l Estat. 16\n17 l IVA i els impostos especials, però sense competències de gestió tributària i amb una reduïda capacitat normativa. Podem observar en el quadre 2 com, abans del punt d inflexió del 2002, la distribució dels ingressos públics entre els diferents nivells de govern manté una centralització quasi absoluta. Les administracions centrals, inclosa la Seguretat Social, controlen percentatges superiors al 80 %, mentre que les CCAA fins llavors no arriben al 10 % i a partir d eixe moment superen el 20 %. Iniciat el procés de traspàs de les competències a les CCAA, calia dissenyar el sistema per a finançar-les. En un primer moment com veurem, determinant per al futur, unes comissions mixtes Estat-CA acordaren el valor de cada competència transferida d acord amb el cost efectiu que fins al moment tenia per a l Estat. Aquest valor determinava l import de les transferències des de l administració central cap a les CCAA. Encara hui, malgrat el desenvolupament de la descentralització d ingressos mitjançant la cessió d impostos, les transferències de l administració central a les CCAA representen el 53 % dels seus pressupostos (2010). Les transferències tenen com a objectiu que totes les CCAA oferisquen als seus ciutadans serveis públics semblants, independentment del nivell de renda, però també independentment de l esforç fiscal realitzat. Així, el fet que el finançament autonòmic depenga en gran mesura de les transferències des de la hisenda central ocasiona sovint la discriminació política de les CCAA tant per la dotació global de les transferències com per la seua distribució entre comunitats. Actualment la política de subvencions de l administració central en àmbits competencials de les CCAA (immigració, turisme, assistència sanitària als desplaçats, política industrial o polítiques actives d ocupació) es fa sense fixar criteris objectius que determinen les diferents necessitats, la qual cosa suposa una nova discriminació (Pérez, 2010). Malgrat que tant la Constitució com la Llei orgànica sobre el finançament de les comunitats autònomes (LOFCA), aprovada l any 1980, fixaren un marc normatiu per a la descentralització d impostos, no fou fins a la revisió del model de finançament aprovada l any 2001 que pren cos la cessió de part dels grans impostos estatals s afegeix l IVA i els impostos especials i s amplia l IRPF fins al 33 %. En el quadre número 3 es mostra 17\n18 Quadre 3 Evolució de la cessió d impostos, Període transitori Patrimoni Successions i donacions Transmissions i actes jurídics documentats Taxa sobre el joc Impost sobre el luxe Primera llei quinquennal No hi ha noves cessions d impostos Segona llei quinquennal Cessió de fins al 15 % de l IRPF (sense capacitat normativa) Tercera llei quinquennal Cessió del 30 % de l IRPF (15 % amb capacitat normativa i 15 % sense) 2002 Reforma del sistema 33 % de l IRPF (amb capacitat normativa) 35 % de l IVA 40 % dels impostos especials 100 % de l impost sobre l electricitat 100 % de l impost sobre determinats mitjans de transport 100 % de l impost sobre les vendes minoristes de determinats hidrocarburs Font: Zubiri (2009). l evolució de la cessió d impostos des de l aprovació de la LOFCA. En aquest sentit, les CCAA amb més sentiment nacional privatiu sempre han exigit una major corresponsabilitat fiscal, és a dir pretenen finançar les seues despeses i les seues inversions amb impostos propis, però amb plena capacitat normativa per a fixar tipus, bases imposables i deduccions. Enfront d això, sempre s argumenta que la capacitat fiscal de les CCAA ha de ser marginal, és a dir han de poder finançar sols la despesa marginal amb impostos propis, i la capacitat normativa ha de limitar-se a establir una sèrie de deduccions de la base i la quota, d una llista prèviament acordada amb la hisenda central. Sobre els impostos cedits totalment, 18\n19 les CCAA han disposat d una àmplia capacitat normativa, però l impacte econòmic de la seua recaptació és mínim. Respecte dels impostos cedits parcialment, les CCAA han introduït una gran quantitat de deduccions en l IRPF i en alguns casos han variat l escala de tipus impositius, però la seua repercussió econòmica continua sent insignificant. Es tracta més aviat d una cessió del rendiment territorialitzat de les quotes líquides de l IRPF, amb cap responsabilitat fiscal i quasi nul la capacitat normativa. En l IVA i els impostos especials, les CCAA no tenen cap capacitat normativa, ni tan sols la limitada d incorporar deduccions o canvis d escala que tenen en l IRPF. Els conceptes tributaris que quedaren per a conformar els impostos propis de les CCAA foren molt limitats, i en tots els casos de recaptació real també mínima. Al País Valencià es crearen el cànon de sanejament i el recàrrec de la taxa sobre el joc. En altres CCAA trobem l impost sobre els grans establiments comercials, impostos ambientals (dipòsit de residus perillosos, emissió de gasos a l atmosfera, etc.), gravàmens de protecció civil, impost sobre dipòsits de les entitats de crèdit, impost sobre el sòl sense edificar i edificacions ruïnoses, etc. Aquest model de descentralització fiscal d ingressos i els diferents models de finançament autonòmic (que descriurem més endavant), no ajuden que les CCAA facen polítiques fiscals que generen creixement econòmic. La competència fiscal entre les diferents CCAA podria donar als diferents governs autònoms incentius per a dur a terme polítiques de creixement, sempre que es beneficien de l augment de recaptació que genera aquest creixement. Però no és així, ja que, amb el model de finançament vigent actualment (el del 2009), el 75 % de la recaptació tributària de les CCAA va a un fons comú (Fons de garantia), que després es reparteix entre elles en funció de la població ajustada. Així, de cada euro extra amb què el País Valencià augmenta la seua recaptació tributària sols reté 34 cèntims; mentre que en les CCAA amb concert econòmic (País Basc i Navarra) l augment de la recaptació tributària queda íntegrament a les hisendes forals. Les darreres reformes dels diferents estatuts d autonomia han previst la creació d agències tributàries pròpies. Les CCAA han considerat que, per a introduir millores en la gestió i en la recaptació dels impostos propis i cedits, que són la base del seu finançament, 19\n20 calia disposar d aquest instrument. Però no podem amagar que al darrere d aquestes propostes de noves agències tributaries s afegeixen les exigències de recaptació, gestió i administració dels impostos existents. De les sis reformes estatutàries que he analitzat (Andalusia, Aragó, Illes Balears, Castella i Lleó, Catalunya i el País Valencià), en totes, excepte la del País Valencià, es preveu la creació d una agència (administració o organisme amb personalitat pròpia) per a la gestió, liquidació, recaptació i inspecció dels tributs propis i cedits, i es contempla la creació de consorcis entre l administració tributària estatal i la de la CA per als impostos cedits gestionats per l agència tributària estatal. Al País Valencià sols s indica que «l aplicació dels tributs propis s encomana al Servei Tributari Valencià, en règim de descentralització funcional» (?). I posteriorment s afegeix que «la Generalitat participarà en els òrgans economicoadministratius de l Estat en els termes que establisca la legislació de l Estat». Hem estat la CA amb menys ambició de totes, i els responsables polítics han deixat d assumir les seues obligacions en la defensa dels interessos econòmics col lectius dels valencians. El procés de descentralització fiscal a l Estat espanyol no ha estat homogeni, ja que, malgrat que les CCAA, ara com ara, disposen bàsicament de les mateixes competències sobre la despesa pública, utilitzen sistemes de finançament molt diferents. El concert al País Basc i el conveni a Navarra permeten que les seues institucions forals disposen de capacitat total per a mantenir, establir i regular un règim tributari propi, sotmés a quatre principis d harmonització fiscal: Adaptació a la Llei general tributària, pel que fa a terminologia i conceptes. Manteniment d una pressió fiscal efectiva global equivalent a la de la resta de l Estat. Respecte per la llibertat de circulació de persones, mercaderies, capitals i serveis, i per la unitat del mercat interior. Mateixa classificació d activitats econòmiques que en el territori comú. No tenen capacitat normativa sobre l IVA i els impostos especials, per exigències d harmonització fiscal europea. Tot i això, l ampli marge d actuació normativa en matèria tributària que permeten el concert i el conveni, ha comportat que el País Basc i Navarra no hagen creat cap impost propi. 20\n21 Finalment, a partir de l any 2002 el concert i el conveni són definitius i no estan sotmesos a cap revisió. Fent una anàlisi comparada, trobem que en els tres estats amb major autonomia fiscal Suïssa, Canadà i els EUA, les seues administracions subestatals (cantons, províncies i estats) tenen absoluta capacitat fiscal i plena capacitat normativa, però en tots tres hi ha una certa harmonització fiscal de les bases imposables, per a reduir les disparitats entre els contribuents en funció de la seua residencia. Amb l actual situació de descentralització fiscal, l Estat espanyol pot ser considerat com una estructura quasi federal en la majoria de CCAA i confederal al País Basc i a Navarra. El nivell de descentralització aconseguit en les despeses és fins i tot superior al d altres estats federals (Alemanya, Canadà i Suïssa). En canvi, no passa el mateix amb els ingressos, en els quals caldria més capacitat normativa, però amb les modificacions de la darrera revisió del sistema de l any 2009, ens hi acostem. Enfront dels avantatges ja descrits de la descentralització del sector públic, cal reconèixer que són també importants els problemes que s han manifestat en aquest període, com ara la insuficiència financera que han patit determinades CCAA per a atendre l augment tan intens de la despesa que ha ocasionat un nivell d endeutament elevat, o greuges comparatius en la distribució dels recursos i l aplicació pràctica de la solidaritat interregional. La discussió s ha plantejat en termes d exigir els mateixos drets i deures per a tots els ciutadans, independentment de la seua residència, ja que els impostos els paguen les persones i no els territoris. Açò és una obvietat, però no pot suposar qüestionar obertament l existència de drets col lectius. La pertinença a una col lectivitat és una important dimensió de l individu, i el sentiment nacional de les persones fa que aquestes puguen considerar important tot el que els passa com a col lectiu. A més a més, no es pot negar que els governs autònoms són competents i representatius de la voluntat i els interessos dels seus ciutadans, sobretot pel que fa a drets i deures enfront de l administració central. La mateixa Constitució espanyola també estableix objectius de redistribució per a tot tipus d administració pública: «els poders públics promouran les condicions favorables per al progrés social i econòmic i per a una distribució de la renda regional i personal més equitativa» (art. 40). 21\n22 En la Constitució espanyola es fixa el principi d igualtat, però també el d autonomia financera, quan afirma que «les comunitats autònomes gaudiran d autonomia financera per a acomplir i exercir les seues competències d acord amb els principis de coordinació amb la Hisenda central i de solidaritat entre tots els espanyols» (art. 145). Esmentats ací els principis constitucionals de la descentralització fiscal, deixem per a l apartat del finançament autonòmic els seus resultats pràctics, sobretot pel que fa a la suficiència financera i la solidaritat interterritorial. 22\n2 3 4 5 6 7 8 9 Democràcia i Llibertat és la suma electoral de tres forces Convergència, Demòcrates de Catalunya i Reagrupament que, des del centre del sobiranisme català, s han unit per fer realitat el\nPresidència de la Generalitat LLEI 12/2015, de 29 de desembre, per a la recuperació del servei públic de radiodifusió i televisió d àmbit autonòmic, de titularitat de la Generalitat [2015/10477] Presidencia\nQUANT PAGA L ESTUDIANT?\nQUANT PAGA L ESTUDIANT? Preus i taxes de matrícula universitària a Catalunya, a Espanya i al món Maig de 2012 OBSERVATORI DEL SISTEMA UNIVERSITARI Os Os QUANT PAGA L ESTUDIANT? Preus i taxes de matrícula\nFiscalitat ambiental a la política local\nFiscalitat ambiental a la política local Ignasi Puig Ventosa Articles Municipalistes número 4, 2011 Institut de Ciències Polítiques i Socials Adscrit a la Universitat Autònoma de Barcelona Collecció d\nEQUITAT I RESULTATS EDUCATIUS A CATALUNYA. Una mirada a partir de PISA 2012\nFUNDACIÓ JAUME BOFILL EQUITAT I RESULTATS EDUCATIUS A CATALUNYA. Xavier Bonal (director) Alba Castejón Adrián Zancajo Jose Luis Castel FEBRER 2015 Les publicacions de la Fundació Jaume Bofill estan disponibles\nUna nova planta per als valencians\nDemos 4 Fulls de recerca i de divulgació Una nova planta per als valencians Andrés Boix Una nova planta per als valencians Possibilitats i límits per a l organització política i administrativa del País


Es constitueix l’associació de Fotògrafs i Videògrafs Professionals de la Safor (FV’s) - Diari Serpis\nEs constitueix l’associació de Fotògrafs i Videògrafs Professionals de la Safor (FV’s)\n• Es presenten en societat amb la mostra a l’aire lliure “Tempus Fugit”, al passeig de les Germanies (davant de la Casa de la Marquesa), per tal de donar a conéixer la principal oferta professional del sector. Hi han col·laborat les regidores de Polítiques Econòmiques i Cultura.\n• La FV’s ha sigut creada per tal de promoure complicitats i sinèrgies entre els seus membres i impulsar una imatge conjunta que tinga com a denominador comú la qualitat dels treballs, sense oblidar la importància documental, històrica i cultural que proporcionen la fotografia i el vídeo.\n• Es tracta d’un sector econòmic i artístic destacat a la nostra comarca i un dels més castigats per la crisi provocada per la Covid-19.\n• Precisament, des del departament de Comerç s’ha avançat que les primeres mostres de Fira Mercat Gandia, que podria tornar la pròxima tardor, estaran dirigides a sectors professionals i tècnics com l’audiovisual, disseny gràfic, publicitat… Hi ha molt de talent creatiu a la comarca que pot ser fonamental en el procés de reconstrucció econòmica.\nLa nova associació FV’s (Fotògrafs i Videògrafs Professionals de la Safor) davant la situació de greu crisi provocada per la pandèmia de la COVID-19, ha organitzat la mostra “Tempus Fugit”, al passeig de les Germanies (davant la Casa de la Marquesa) per tal de donar a conéixer la principal oferta professional del sector.\nL’Alcaldessa de Gandia, Diana Morant, acompanyada dels regidors delegats de Polítiques Econòmiques i Cultura, Ferran Martínez i Nahuel González, respectivament, han visitat aquest matí la mostra.\nMorant ha destacat el fet que hagen “triat un moment delicadíssim, de crisi, que afecta molt també al sector dels esdeveniments on es troba inclòs el seu subsector, per a reinventar-se i això és un motiu d’enhorabona. Són els qui recullen els moments màgics que vivim les persones, a qui ens agrada tindre arxiu personal de les nostres vivències i records feliços. Molts dels quals els confiem a elles i a ells per a recollir-los, d’una forma silenciosa i invisible. Per a la ciutat també són importants, són el nostre arxiu de cadascuna de les etapes de la història de la ciutat… Els desitgem, per tant, molt d’èxit i que enfortisquen el seu treball des de la xarxa que han creat i l’Ajuntament estarà al seu costat donant suport a l’activitat i fent que la gent sàpia els grans professionals amb què contem a la comarca. I recordem que posar-los en valor és contractar-los”.\nDe fet, la FV’s ha sigut creada per tal de promoure complicitats i sinergies entre els seus membres i impulsar una imatge conjunta que tinga com a denominador comú la qualitat dels treballs, sense oblidar la importància documental, històrica i cultural que proporcionen la fotografia i el vídeo.\nEstà presidida per la fotògrafa Majo Vila, qui ha explicat que l’objectiu de la mostra és posar el focus “en la greu crisi que pateix el nostre sector i convidar a més professionals del sector a què participen”. També en formen part: Sergi Escrivà, Salva Gregori, Àlex Oltra, Àlex Vidal, May Gresa, Arnau Llopis, Antonio Frasquet, Sergio Gemelli, Dani Guillem, Emi Murgui, Óscar Camarena, Less More, Sebas Rocast, Dani Balsera, Borja Sellens, Chechu Micó, Javi Calvo i Salva Tarrasó.\nEl suport de les regidories de Polítiques Econòmiques i de Cultura, que han posat a l’abast de l’associació tots els recursos necessaris, ha sigut fonamental per a fer arribar a la ciutadania aquesta iniciativa d’un sector econòmic i també artístic tan important i tan castigat en el darrer any.\n“Els sectors professionals com aquest amb una component de creativitat indiscutible, seran fonamental en tot el procés de reconstrucció després de la pandèmia. Cal recordar, que la nostra ciutat i comarca tenen molts talents creatius, no només els fotògrafs i videogràfs, també els dissenyadors gràfics, publicistes…”. Precisament, segons ha explicat Martínez, el naixement de FV‘s és coincident amb tota una estratègia del seu departament, que entre altres, vol posar aquest sector en el centre de les seues activitats professionals. En aquest sentit, ha anunciat que les primeres fires de Fira Mercat Gandia, que podria tornar la pròxima tardor, depenent de l’evolució de la pandèmia i la celebració de les Falles, estaran dirigides a sectors professionals i tècnics.\nFinalment, el regidor de Cultura ha destacat “l’exemple a seguir d’un sector econòmic, artístic i cultural molt afectat per la pandèmia i que ha aprés que la millor forma de fer-li front és col·laborar de forma conjunta, perquè des de la unitat es pot millorar”. González ha recordat que el sector forma part també del Consell de Reactivació Cultural promogut per l’Ajuntament.\nA partir d’ací van treballar en dos aspectes clau: Donar visibilitat a les empreses del sector a través, per exemple d’aquesta mostra, perquè la ciutadania siga conscient de darrere de cada fotògraf que cobreix un esdeveniment hi ha tot un sector audiovisual i famílies que depenen d’aquest treball. Però també té un vessant artístic que en moltes ocasions no s’ha tingut en compte, “per això també estem treballant una segona mostra artística enfocada a fotografies descartades des del punt de vista professional, però que cal posar en valor”.\nArticle anteriorEl Ral·li Ciutat de Gandia bateix el rècord de participants\nArticle següentQuart lloc per als equips masculí i femení del CA Safor Teika en l’autonòmic absolut de clubs


Una llar amb ona setentera.\nSofisticada i atrevida, on l’estil retro es reinventa i actualitza, amb els constrastos de colors i dissenys de l’època.\nBlaus intensos i ataronjats són la parella perfecta per donar un aire RETRO al saló.\nUn espai eclèctic amb un punt bohemi.\nEn els complements de taula i cuina continuen els tons blaus i teula.\nLlisos, ratllats o amb boniques flors.


El Govern impulsarà l'Observatori català de la dependència el març\nBassa assegura que les 24.235 persones que esperen residència reben "alguna prestació"\nLa consellera de Treball, Afers Socials i Famílies de la Generalitat, Dolors Bassa, ha anunciat aquest dimecres que a final de març del 2017 es presentaran les bases de la Llei catalana de l'autonomia personal i es crearà l'Observatori del sistema català de la dependència.\nEn comissió parlamentària, Bassa ha relatat les actuacions del seu departament el 2016 per a l'atenció a la dependència i ha assegurat que el 2017 "acabaran de revertir-se les retallades", mentre que l'Observatori crearà un mapa interactiu que recollirà tots els recursos del sistema de protecció social públic.\nBassa ha postil·lat que hi ha 24.235 persones en llista d'espera de residències però que "tot el món té alguna prestació", per la qual cosa tot i esperar estan atesos en el sistema de protecció social, i fins i tot ha afegit que 6.300 persones en espera estan a residència amb PEV.\nEl secretari d'Afers Socials i Famílies, Francesc Iglesies, ha lamentat que les retallades dels últims anys han generat certa "perversió" en el sistema, amb aspectes com les llistes d'espera i molta pressió en els centres de dia, que han hagut d'adaptar el seu model inicial: "Sabem que els usuaris s'apunten a llistes d'espera de residències indiscriminadament", independentment de si aquest seria el millor recurs.\nBassa ha citat que 9.790 persones que estaven en espera han renunciat aquest any a entrar a una plaça pública quan se les ha trucat per entrar, fet que ha assegurat que s'ha donat gràcies a la feina en la direcció social i les millores en l'atenció, per exemple amb l'augment del 15% els recursos que ha inclòs el contracte programa amb ajuntaments.\nIglesies ha lamentat que l'Estat aportava un terç del cost de l'atenció a la dependència el 2008, i a més de no arribar mai al 50% promès, ha caigut en picat els últims anys, per la qual cosa si s'ha mantingut l'atenció ha estat gràcies a l'esforç de la Generalitat.\nBassa ha explicat que va dirigir una carta amb aquest reclam a la nova ministra de Sanitat, Afers Socials i Igualtat, Dolors Montserrat i Montserrat, després de nomenar-se, i que aquesta va respondre l'endemà i ha dit que "es parlarà bilateralment" d'aquests assumptes, per la qual cosa espera trobar-se amb ella quan visiti Catalunya.\nLa diputada de C's Noemí de la Calle ha afirmat que l'avaluació mostra una situació de la dependència llunyana al que seria òptim i ha lamentat que Bassa no hagi citat les 22.500 morts entre 2011 i 2015 de persones sense valoració o sense PIA.\nRaül Moreno (PSC) ha demanat que el president de la Generalitat Carles Puigdemont reclami a l'Estat el finançament a la dependència que Bassa ha assegurat que aquest ha deixat d'aportar, i ha criticat que Iglesies parlés que usuaris s'apunten de manera "indiscriminada" a residències perquè si ho fan és en previsió de llistes d'espera de fins a quatre anys.\nLa diputada del SíQueEsPot Marta Ribas ha retret al Govern cinisme en el seu diagnòstic, per exemple amb l'augment dels diners de butxaca que ha estat mesos anunciat sense aplicar, i ha assegurat que "si algú ha de fer-se la víctima en el sistema de la dependència són els usuaris", que han doblat la seva aportació, i no la Generalitat.\nFernando Sánchez Costa (PP) ha qualificat de parcial i tramposa la informació aportada pel Govern sobre el finançament estatal, que ha assegurat que arriba de dues vies: "Si de veritat els preocupa el finançament vagin a Madrid i no ens deixin als catalans a l'estacada", ha afirmat, i ha recordat que la ministra és catalana i coneix la situació.\nLa diputada de la CUP Gabriela Serra ha coincidit amb Bassa que una Catalunya independent tindria més recursos per a la dependència i ha cridat a repensar el sistema de la dependència i preguntar-se quants ancians van a residències perquè hi ha una falta de garantia de rendes, recursos i salaris justos.\nAnna Figueras (JxSí) ha criticat que "sembla que l'objectiu de les compareixences per a molts grups és criticar", en lloc de valorar positivament que el Govern aporti dades i un diagnòstic, i ha lamentat que el copagament s'incloïa en la concepció de la llei estatal per assegurar la sostenibilitat, i no ha estat un capritx d'alguns governs.


El problema emocional d'Espanya - Cartes creuades - VilaWeb\nEl problema emocional d'Espanya\nDins de l'estratègia per fer front al procés d'independència de Catalunya, haurem de preparar-nos per escoltar tot tipus d'argumentacions, perquè és infinita la capacitat que tenen algunes persones per tergiversar tot el que és natural.\n'Espanya no està emocionalment preparada per perdre Catalunya', ha dit recentment un historiador, quan ha intentat aclarir que a qui estigui de llogater a la Moncloa li resultarà extremadament difícil explicar a la ciutadania que en una democràcia la capacitat de decisió de la ciutadania constitueix el seu principal instrument per organitzar la política. És a dir, que la població espanyola haurà de respectar el que decideixi la població de Catalunya, i que enviar tancs és incorrecte en aquests temps que corren.\nÉs una argumentació curiosa, per a qui vulgui utilitzar-la, aquesta de 'l'estat emocional'; aplicada en altres facetes de la vida, provocaria una gran paràlisi en la vida privada. En l'àmbit dels divorcis, per exemple es podria evitar un divorci perquè l'home no està emocionalment preparat per assumir-lo? Quina raó seria aquesta! Digueu-li a una dona que haurà de seguir convivint amb un home que no vol divorciar-se d'ella, mentre es va preparant emocionalment per divorciar-se. I sabreu què vol dir això: que no es divorciarà mai. Per què no està Espanya emocionalment preparada per perdre Catalunya? Que responguin els qui durant aquests dos últims segles han creat, impulsat i practicat un estat centralista i antiplurinacional.\nEn un altre àmbit, és molt greu l'atac perpetrat per un grup de feixistes la Diada a la seu que la Generalitat té a Madrid. Em solidaritzo amb els que en aquell moment es trobaven allà, però també em pregunto si aquesta agressió serà tractada per la Justícia d'Espanya. ¿Se n'encarregarà d'ella l'Audiència Nacional, o serà investigada per un tribunal comú un d'aquells que investiga els aldarulls que sorgeixen a l'entrada de qualsevol discoteca?\nLa població espanyola haurà de respectar el que decideixi la població de Catalunya


Mala maror entre l'Ajuntament i el Club Futbol Reus Deportiu | Canal Reus TV\nMala maror entre l'Ajuntament i el Club Futbol Reus Deportiu\n14:27 - 21 gener 2016\nL’Ajuntament i el club de futbol Reus Deportiu es trobaran als jutjats. Les dues parts estan enfrontades per l’impagament del lloguer de l’Estadi Municipal. El consistori ha iniciat un procés judicial per reclamar al club roig-i-negre una quantitat que ascendeix als 227.000 euros i es nega a pagar la subvenció de 200.000 euros aprovada per al club fins que aquest no aboni els seus deutes. El club assegura estar decebut amb el consistori i té la voluntat de pagar, malgrat que considera que les condicions econòmiques són molt elevades per un club de segona B.\nLa relació entre l’Ajuntament i el CF Reus Deportiu es tensa. La situació de deute actual es remunta al juny de 2014 quan en la signatura del primer conveni, Carles Pellicer es va comprometre amb el Reus a mantenir les mateixes condicions que abans de ser SAD. L’Ajuntament va rebaixar la subvenció de 500.000 a 200.000 però a canvi el Reus podria utilitzar l’estadi, de propietat municipal, de forma gratuïta. Un conveni signat per l’alcalde, el regidor aleshores, Sebastià Domènech i el gerent del Reus, Ferran Pujol. A meitat de la temporada 2014-15 el trencament entre PP i CIU provoca que Domènech deixi de ser regidor d’esports, llavors l’alcalde canvia d’opinió, mogut pel mal moment que atravessa Rellsa, els reclama que paguin per l’ús de l’estadi.\nEl consistori es compromet a fer un avançament de 100.000 euros de la subvenció per millorar la tresoreria del club i que aquest pagui el lloguer a Reus Esport i lleure. El club accepta i signen nou conveni per mantenir les bones relacions. La subvenció no va arribar. El 30 de juny de 2015 acaba el conveni i des de llavors el Reus fa ús de forma gratuïta de les instal•lacions. L’Ajuntament va fer un altra promesa, una concessió a llarg termini a partir de 2016 i tampoc s’ha complert.\nDes Reus es pregunten si els altres clubs esportius privats de la ciutat que fan ús d’instal·lacions municipals, pagaran igual o depenent de la subvenció que el consistori els hi doni i sobretot si a l’ajuntament li interessa tenir un equip professional a la ciutat. Tampoc saben quina és la política esportiva que se segueix ja que han passat 3 regidors poc més d’un any. El govern municipal lamenta el victimisme de la SAD, quan l’Ajuntament i Rellsa estan complint i volen complir tots els seus compromisos i és el Reus qui incompleix els acords firmats en el conveni. El consistori té la voluntat de seguir col•laborant amb la SAD sempre que es regularitzi la seva situació econòmica.


Colofó a un any productiu - Èxit21\nAbans de vacances, tot l’equip d’ÈXIT21 vam anar a dinar al restaurant Lactuca, on treballo, per acomiadar el curs periodístic. Hi va haver molt bon ambient. Es va parlar de possibles escrits per setembre i de com millorar alguns temes interns de la redacció, com l’ús del WhatsApp.\nPorto en la redacció prop d’un any i mig i he millorat en l’escriptura. A més, gràcies al Taller de ràdio i a les formacions sobre periodisme d’ÈXIT21 he après a comunicar millor. Això m’ajuda en el treball a relacionar-me amb els clients perquè tinc més seguretat en mi mateix.\nFa poc vaig fer la meva primera entrevista davant de la càmera. Al principi estava nerviós, però crec que va sortir tot bé. Tinc ganes de fer més entrevistes.\nRedactors i amics\nEm porto molt bé amb tots els companys de la redacció perquè sóc una persona sociable. Estar a ÈXIT21 m’ha permès conèixer a gent nova. Som una redacció ben avinguda. Comentem els temes d’actualitat, debatem les coses i aprenem tots de tots.\nM’agrada la revista ÈXIT21 i espero que els lectors també.\n← (Español) Amor flamenco\n(Español) El horizonte y el mas allá →\n2 Comments on “Colofó a un any productiu”


La botiga en línia de Gurpil a Bikeinn\nVeure-ho tot (28)\nEixos de pedalier (1)\nSeients i tiges (4)\nRodes i cobertes (336)\nAccessoris i recanvis\t(4)\nConjunts de reparació (11)\nEixos i tanques (9)\nLlantes i radis (40)\nVeure-ho tot (336)\nTransport i emmagatzematge (15)\nVeure-ho tot (15)\nVeure-ho tot ( Gurpil )\nGurpil 700c Alumunium Rear\nGurpil 700c Steel Rear\nGurpil 700c Aluminium Front\nGurpil Zac Front\nGurpil Zac Inox Rear\nGurpil 650 x 28 Front\nGurpil Cyber 10 Rear\nGurpil Zac 30 9s 20 BMX Rear\nGurpil Zac TX800 Front\nGurpil 20 x 1 3/8 Front\nGurpil Zac TX800 Rear\nGurpil XM-1 6B Front\nGurpil Killer 475 6B Rear\nGurpil Killer 475 6B Front\nGurpil MTB Chrome 25.4\n26 Inches - 650\nGurpil MTB Chrome 22.2\nGurpil MTB Chrome 21\nGurpil Chrome 22.2\nGurpil BTT 1´´\nGurpil Zac 6B Deore 525 Rear\nGurpil Zac 6B Deore 525 Front\nGurpil Zac 6B M475 Front\nGurpil a bikeinn - la millor selecció de productes al millor preu. Mai havia set tant fàcil navegar i comprar per internet articles de ciclisme. I el millor de tot és que et portem el material de ciclisme que necessitis directament a la porta de casa. La majoria de productes Gurpil s’envien ràpidament, 24 hores després d’haver fet la compra a bikeinn. Com a distribuïdor autoritzat de Gurpil tenim un ampli coneixement de tots els productes i últimes tecnologies. Podem assessorar-te amb els millors consells per utilitzar i cuidar el material Gurpil de la millor manera. Sempre que ho necessitis rebràs el millor servei del nostre equip d’esportistes experts. Creiem que una part important per a la satisfacció del client és garantir que la compra es fa en un entorn 100% segur i confidencial. Volem que estiguis 100% satisfet amb la teva compra a bikeinn, però si per algun motiu això no passés, tens 30 dies per fer la devolució de la compra. Si tens una pregunta o necessites que t’assessorem, no dubtis a contactar amb el nostre equip d’atenció al client de bikeinn. Estarem encantats en donar resposta a totes les teves preguntes i a ajudar-te en tot el que necessitis!


Relat "Sobre la crisi econòmica"\nInici > detall del relat: Sobre la crisi econòmica\nReconec que no en tinc ni idea d'economia.\nHe obert la revista "El viejo topo" que íntegrament tracta la crisi econòmica, fullejant per sobre, a l'espera de trobar articles entenedors. Per això resumeixo unes quantes idees que m'han semblat d'allò més real i menys manipulat, sobre aquest tema que ens ha absorvit i desbordat per complert, la crisi econòmica.\nA finals del 2006, tot i que era "vox populi" que la bombolla immobiliària esclataria tard o d'hora, el govern alabava a les constructores i les immobiliàries com a motors econòmics del país. Així doncs, l'explosió ha succeït i ha estat més catastròfica del què el govern es pensava.\nNo deixem de vista, però, que tinguent en compte les següents dades no és que abans de tot aquest moviment immobiliari estiguéssim en un estat de glòria i que tot era pàtria. Dades al respecte abans d'aquest 2009, sis i set de cada deu treballadors españols es trobaven en condicions de precarietat laboral i tres d'ells,coquetejant perillosament amb l'exclusió social.\nTot i que sapiguem que actualment hi ha tres milions d'aturats, hem de llegir més les xifres socials que s'ens amaguen.\nAl "nostre" país tenim:\n-5 milions d'assalariats amb contractes escombraries\n-5 milions de treballadors amb drets retallats continuament\n-1, 1 milió de treballadors aturats que no tenen dret a l'atur.\n-1,8 milions d'aturats no reconeguts legalment.\n-200.000 titulats universitaris que fan de becaris.\n-2,5 milions de treballadors en jornades parcials\n-1,6 milions de treballadors amb subtreballs.\n-1,5 milions amb un salari per sota del mínim interprofessional (per cert, que molts diputats i senadors no saben ni on es situa el mínim interprofessional....)\n- Les dones segueixen cobrant un 30% menys que el sou dels homes.\nJa em direu, doncs, si la cosa està per tirar coets...\nPel que fa a Enric Duran, m'ha agradat molt com es defineix ell mateix alhora de signar, "guerrillero antibancario".\nEn el seu article proposa transformacions positives que poden sorgir arran de la crisi. El canvi ha de començar per un mateix i prestar recolzament als conflictes de treball, vivenda, política social, recolzament familiar i interveïnal. Suposo, que aplicat a petita escala, hi entraria el famós "trueque", que no sé ara com s'expressa en català, o el que és el mateix, l'intercanvi de favors: "Et faig de cangur" i a canvi del favor, tu "fas classes de dibuix al meu fill". Aquí el diner no hi intervé i llestos. Serveis per les dues bandes, que són necessaris. Petits passos per construir noves realitats.\nNo sé en quina conversa vaig sentir i confirmar que a Estats units quan un membre de la família està en crisi, automàticament pot quedar excluït socialment i ningú de la família li atança la mà perquè es pugui alçar de nou, ja que la mentalitat és excessivament individualista.\nHauríem, mica en mica, d'abandonar aquest neoliberalisme tan estúpid i el seu fill idiota, el capitalisme. Hauríem de buscar noves formes d'autosuficiència, tot i que trencar el sistema és utòpic, però almenys li podem fer petites esquerdes, com per exemple, emprar internet, encara que paguem a la monstruosa i capitalista Telefònica, per difondre aquest petit missatge esperançador que es pot instaurar en les famílies, veïns, xarxes socials, mica en mica.\nCrec, a més, fermament, que el neoliberalisme ens ha convertit ja no en éssers gregaris, sinó en xaiets tancadets cadascu al seu estable, amb unes orelleres per no sentir, una vena als ulls per no veure-hi i la boca cosida per no parlar. Cervellets sedats amb teleescombraries, partits de futbol, sucre a dojo en els menjars industrials...\nEnric Duran proposa unes alternatives a aquesta situació molt elaborades, com per exemple, el Cooperativisme, "mètode legal d'agregar voluntats a una pràctica no capitalista. Relacions comunitàries per superar l'individualitat a la qual ens sotmet el sistema". Ens parla també del projecte "sostre cívic", basat en el model escandinau "Andel", on un grup de persones, sense ser okupes, conviuen en un mateix espai i empren zones comunes, sense que hi entrin diners en joc.\nEn resum, cal aprofitar la crisi per alçar una nova societat que no sigui tan caníbal alhora de consumir, que respecti el medi ambient i els recursos naturals i que obti per l'equilibri social i la integració dels exclosos del sistema capitalista.\nÉs, tal com esmenta l'autor , un terrible error i un efecte de danys col·laterals immens, intentar tornar al neoliberalisme després d'una crisi tan descomunal com aquesta.\nEm sembla que per no entendre...[Ofensiu]\nd'economia has descrit molt be la societat caníbal en la qual vivim. Si totes aquestes idees les has estret arran de la lectura d'unes quantes revistes econòmiques i en unes poques hores de biblioteca...noia ets brillant!Enhorabona per un relat que ens fa reflexionar sobre una crisi econòmica que ens pot donar una bona lliçó social i aprofitar per canviar moltes coses que ja abans no anaven alhora. T'hi col.loco un deu perquè he trobat molt enriquidor el teu text que no entenc com no havia generat cap comentari anterior!


About: Barcelona World Race\nLa Barcelona World Race és una competició de vela esportiva per a vaixells de dos tripulants que es disputa cada quatre anys. La competició és organitzada per la Fundació per la Navegació Oceànica de Barcelona (FNOB) i té com a punt de partida el port de Barcelona. La seva durada és de 3 mesos durant els quals els vaixells recorren una distància d'uns 46.300 quilòmetres pels diferents oceans i mars del món, sense escales. És oberta a naus de tipus IMOCA Open 60, monocascs de 18 metres. La pròxima edició serà el 2014.\nLa Barcelona World Race és una competició de vela esportiva per a vaixells de dos tripulants que es disputa cada quatre anys. La competició és organitzada per la Fundació per la Navegació Oceànica de Barcelona (FNOB) i té com a punt de partida el port de Barcelona. La seva durada és de 3 mesos durant els quals els vaixells recorren una distància d'uns 46.300 quilòmetres pels diferents oceans i mars del món, sense escales. És oberta a naus de tipus IMOCA Open 60, monocascs de 18 metres. La pròxima edició serà el 2014. (ca)\nBarcelona World Race (ca)\nfreebase:Barcelona World Race


Disfruta de toda nuestra oferta de ocio | Casino Tarragona\nNOU HORARI (15h - 02h) Divendres, dissabtes i vigílies de festius fins a les 03h\nPOKER CASH 9-MAX (16:30h - 01:30h) Divendres, dissabtes i vigílies de festius fins a les 02:30h\nSatèl·lits CEP Barcelona (20 i 27 de juliol): Aconsegueix la teva entrada pel Main Event!\nDescobreix els nostres Tornejos de Poker!\nDimarts de Ball: Aprèn a ballar salsa, bachata i kizomba!\nPrimavera sobre Rodes: Visita'ns i entra en el sorteig d'un patinet elèctric\nDIVERTEIX-TE EN UN ENTORN SEGUR\nA Casino Tarragona vetllem per la teva diversió i la teva seguretat!\nVolem que tornis a divertir-te i a viure l’emoció de sempre en un entorn totalment segur. Hem adaptat tots els nostres espais a la nova realitat, adoptant al detall cada una de les mesures de prevenció recomanades per les autoritats sanitàries i aplicant una sèrie de protocols interns d'acord amb el Pla sectorial dels establiments de joc per fer front a la COVID-19. Aquests protocols, presentats a la Generalitat de Catalunya i aprovats pel PROCICAT, s’actualitzen contínuament i estan reconeguts amb el Segell de Gestió Responsable COVID-19 certificat per Full Audit.\nVine, comprova-ho per tu mateix i gaudeix d'una gran experiència de joc segur.\nLa teva seguretat és la nostra, junts guanyarem aquesta partida!\nMàquines d'atzar i Apostes esportives:\nDe diumenge a dijous, obert de 15h a 02h.\nDivendres, dissabtes i vigílies de festius, de 15h a 03h.\nDe diumenge a dijous, obert de 16:30h a 02h.\nDivendres, dissabtes i vigílies de festius, de 16:30h a 03h.\nSEGELL GESTIÓ RESPONSABLE COVID-19 (FULL AUDIT)\nComptem amb el Segell de Gestió Responsable COVID-19 certificat per Full Audit, empresa auditora especialitzada en seguretat i salut. Aquest segell verifica i qualifica d'excel·lent el compliment i la gestió responsable de les mesures de prevenció dictades per les autoritats, a més de reconèixer totes les mesures addicionals aplicades per a garantir la seguretat dels empleats i clients del Grup.\nL'obtenció d'aquest certificat es basa en l'avaluació de diferents mesures organitzatives i tècniques com el control d'aforament, presa de temperatura, distàncies i mampares, protocols de seguretat i neteja, desinfecció i ventilació, ús d’EPIs, així com dels protocols específics per tipologia de centre i lloc de treball, entre d’altres.\nQUAN ESTIGUIS AL CASINO HAS DE SEGUIR LES SEGÜENTS MESURES DE SEGURETAT\n1. Ús obligatori de mascareta.\n2. Obligatori mantenir la distància de seguretat.\n3. Recomanem no utilitzar l’ascensor. Si és imprescindible, màxim 1 persona.\n4. Seguiu les recomanacions del nostre personal, us resoldrà qualsevol dubte.\nSEMPRE TINDRÀS A LA TEVA DISPOSICIÓ...\n5. Controls de temperatura als accessos.\n6. Dispensadors de gel hidroalcohòlic.\n7. Mocadors d’un sol ús.\n8. Papereres amb tapa i pedal.\nA LES NOSTRES INSTAL·LACIONS I AL MOBILIARI\n9. Desinfecció constant dels elements de joc i de les instal·lacions.\n10. Mampares separadores.\n11. Ventilació i renovació d’aire constant.\nProtocol de seguretat\nDes de Casinos Grup Peralada s’adoptaran totes les mesures necessàries seguint les indicacions sanitàries en cada moment. Tot això per garantir el nostre compromís amb la salut i la seguretat dels nostres clients, empleats i proveïdors.\nComparteix MESURES DE PREVENCIÓ\nServei d'atenció al client 977 789 000\nEmpreses i proveïdors 977 789 044


Cirrípede - Viquipèdia\n(S'ha redirigit des de: Cirripedia)\nEls cirrípedes (Cirripedia) formen part d'una de les 3 infraclasses dels tecostracis que comprenen els peus de cabrit o percebes, de gran interès gastronòmic, i les glans de mar.\nReben llur nom a causa dels cirrus o membres amb forma de plomall que projecten fora del cos amb l'objectiu d'atrapar detritus com a part de llur nutrició.\nSón crustacis molt modificats i, per tant, tenen una relació llunyana amb crancs i llagostes. Els peus de cabrit ja varen ser estudiats i classificats per Charles Darwin que publicà una sèrie de monografies el 1851 i el 1854.\nEls cirrípedes tenen dos tipus corporals bàsics: amb peduncle i sense peduncle. Els que no tenen peduncle es troben normalment per tot el litoral rocós, mentre que els pedunculats prefereixen viure mar endins o sobre objectes flotants. A més d'aquests dos tipus bàsics, existeix un tercer tipus de morfologia una mica diferent, els "amorfs" o verrucomorfa. Aquests últims no són simètrics i viuen en aigües profundes, generalment sobre les espines d'eriçons (vegue Echinoidea) o com a paràsits de crancs i de balenes.\nUna cop completada la metamorfosi i assolida la forma adulta, continuen creixent, però no sofreixen mudes i creixen per addició de material a la seva coberta calcificada.\nCom molts altres invertebrats, els cirrípedes són hermafrodites i alternen l'estat masculí i femení temporalment: és a dir, existeix un estat unisexual altern, o, el que és el mateix, un individu pot ser inicialment mascle i després femella, i viceversa. Quant a la morfologia de l'òrgan reproductor, els percebes ostenten el rècord de mida de penis en relació a la llargada del seu cos, el més llarg de tot el regne animal.\nExisteixen uns cirrípedes amb una biologia molt diferent, i és el cas dels rizocèfals, que són paràsits dels crancs.\nLa seva peculiar morfologia va fer que fa dos segles es confonguessin amb mol·luscs. De fet, molts dels noms que se li donen a diferents parts del seu cos responen a aquesta antiga creença: mantell, plaques... Tanmateix, en estudiar les seves larves es va veure que eren cipris, similars a les d'ostrácodos, el que va ser clau per a estudis posteriors que van concloure que es tractava de crustacis amb una morfologia "aberrant".\nSeguint la proposta de Martin i Davis, es considera els cirrípedes (Cirripedia) (Burmeister, 1834) com una infraclasse subdividida en tres superodres, cadascun amb dos ordres:\nEls acrotoràcics (Acrothoracica), Gruvel, 1905\nEls rizocèfals (Rhizocephala), Müller, 1862\nEls toràcics (Thoracica), Darwin, 1854\nEstan descrites unes 1.220 espècies. Alguns especialistes consideren els Cirripedia com una classe o una subclasse, i les ordres llistats aquí considerats com a ordres són, a vegades, tractats com superordres.\n↑ Biologia dels cirrípedes(anglès)\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Cirrípede\nBarnacle general biology (anglès)\nLithoglyptes cornutus, new species (Cirripedia: Acrothoracica), a boring barnacle from the Seychelles, with some data on its ultrastructure\nDibuix d'un gla de mar perforador (Acrothoracica)\nObtingut de «http://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Cirrípede&oldid=11241704»\tCategoria: CirrípedesCategoria oculta: Artròpodes sense registre fòssil\tMenú de navegació\nDarrera modificació de la pàgina: 10 març 2013 a les 09:52.


Amb 21 anys d’experiència dia a dia segueix donant servei a Balaguer i Comarca per aquests petits companys que ens fan la vida mes alegre, les nostres mascotes.\nTota la informació dels nostres serveis en l'App Guia Balaguer.\nOpció: Comerç i Serveis / Categoria: Diversos / Secció: Animals\nla primera i millor agencia de viatges nascuda fa 40 anys a la ciutat de Balaguer, des de la que s'ha convertit en la lider a Catalunya.\nEns trobaràs a l'Avinguda Pere III, 35 i ara també a l'App Guia Balaguer.\nOpció: Comerç i Serveis / Categoria: Oci i temps lliure / Secció: Agencies de Viatge\nEs una empresa especialista en pintures per a la decoració i protecció de superfícies, tant a l'àmbit de la decoració (complementat amb parquets, paviments, papers pintats , vinils, etc.), com a l'àmbit industrial.\nGenial el projecte de l'App Guia Balaguer, perquè el comerç local i les empreses de Balaguer, puguin donar-se a conèixer en aquest entorn digital.\nEns trobaràs a l'Opció: Comerç i Serveis / Categoria: Mobles, Regals i Decoració / Secció: Equipament de la llar, decoració, pintures.\nSi vols un tours virtual del teu negoci o empresa amb la tecnologia de Google Street View i presentar un recorregut interactiu de 360 graus d'alta qualitat, contacta amb nosaltres i t'informarem.\nBalaguer ja té una nova bugaderia autoservei LA WASH per oferir-te el millor servei per fer la bugaderia.\nTot sobre la nova Bugaderia la trobaràs a l'App Guia Balaguer, opció: Comerç i Serveis / Categoria: Diversos / Secció: Neteja, Bugaderia\nALBERT COMA NOVAU, S.L.U.\nEmpresa amb més de 25 anys d’experiència dins del món de les assegurances oferint un servei professional, de qualitat i un tracte personal.\nConsulta tots els seus serveis en l'App Guia Balaguer.\nOpció: Comerç i Serveis / Categoria: Assesoria / Secció: Gestoria, Assegurances\nJa està disponible la nova web de RACÓ DELS SOMNIS.\nAra tenir la web del teu negoci és molt fàcil, ràpid i adaptat al teu pressupost. Demana informació sense compromís:\nsom una empresa fundada l'any 2014, amb una bona part dels extreballadors de l'antiga Inelsa, pel que queda palesa la llarga experiència en el sector de les instal·lacions elèctriques, telecomunicacions i seguretat.\nConsulta tots els nostres serveis en l'App Guia Balaguer.\nOpció: Comerç i Serveis / Categoria: Construcció / Secció: Instal·ladors\nEstem segurs de que la combinació de ser una empresa familiar i estar integrats a un grup turístic tan important, fa de nosaltres, la opció més atractiva a l'hora de contractar els vostres viatges de lleure o d’empresa.\nTota la informació la trobaràs a l'App Guia Balaguer, Opció: Comerç i Serveis / Categoria: Oci i temps lliure / Secció: Agències de Viatges.\nÉs la teva òptica, on trobaràs les teves ulleres graduades, les ulleres de sol, les lents de contacte i tot els complements especialitzats del món de l’òptica.\nTota la informació i serveis, la trobaràs a l'App Guia Balaguer.\nOpció: Comerç i Serveis / Categoria: Salut i Bellessa / Secció: Òptica


Akram Khan Company i el Ballet Nacional de la Xina - SIESTV\n14 set. 2008 Akram Khan Company i el Ballet Nacional de la Xina\nEl 16 i 17 de setembre a la sala Mac del Mercat de les flors\nUn diàleg entre cultures a partir de la col·laboració de dues extraordinàries companyies\nAkram Khan cultiva L’art de L’encontre, a la recerca D’una identitat que traspassi totes les fronteres a partir D’una dansa energètica i plena D’històries personals que es tornen universals.\nAquesta obra, realitzada amb la formació de ballet clàssic més destacada de la Xina, suposa una continuació de L’afany de Khan per combinar diferents danses tradicionals amb L’objectiu de crear un vocabulari nou i original en aquest camp. A bahok, una paraula bengalí que significa ?portadors’, hi participen ballarins procedents de diferents cultures, tradicions i orígens (xinesos, coreans, indis, sud-africans i catalans), que com a tal, podrien semblar la versió actualitzada de la torre de Babel. Una comunitat que vol construir conjuntament un projecte utòpic, però parlant idiomes diferents, tant amb el cos com amb la llengua.\nAkram Khan és un dels coreògrafs més prestigiosos de L’escena internacional actual i un dels ballarins més destacats de la seva generació, famós per les seves col·laboracions interculturals i interdisciplinàries i per desafiar les idees convencionals de les formes de dansa tradicionals. En altres anys, ha presentat a Barcelona el seu treball amb la companyia i les seves col·laboracions amb Sidi Larbi i Sylvie Guillem.\nL’únic ballet nacional xinès, el Ballet Nacional de la Xina, fundat el 1959, ha atorgat al llarg dels darrers quaranta-cinc anys una gran importància a L’exploració i L’acumulació de coneixement sobre el ballet, raó per la qual actualment disposa ja D’un extens repertori i es pot lloar D’haver format amb èxit diverses generacions D’excel·lents artistes.


Posant-nos en marxa | Llagostí\nPàgina d'iniciPosant-nos en marxa\nPosant-nos en marxa\n12 Setembre, 2013 22 gener, 2014 inclusa Productivitat\nComença el curs i amb això hem de revisar moltes coses per tal de deixar a punt el nostre entorn de treball.\nDeixem unes orientacions per tal traure el millor partit de l’entorn i que ens ajude a treballar correctament.\nEscriptori o taula de treball\nOrigen de la imatge\na. Neteja la taula\nDeixa neta la taula de treball que vas a fer servir. La simplicitat t’ajudarà a concentrar-te en el treball. Una taula neta convida a seure i treballar.\nb. Tin sempre l’agenda a mà\nL’agenda és un instrument de treball excel·lent per recopilar les tasques que has de fer i organizar-les per prioritats. Si la utilitzes a l’aula per recopilar les tasques serà necessari que no la pergues de vista quan et poses a treballar.\nc. Tin el teu horari prop de la taula\nPot estar penjant en un panell, a la paret, a una prestatgeria, però seria bo que estiguera a la vista per tal que tenir-lo present amb un colp de vista.\nd. Tin un calendari prop\nEl temps marca moltes de les coses que passen a la nostra vida. Si tens un calendari prop, a banda del de l’agenda podràs anticipar les tasques, escursions, cites, data límit per entregar treballs, etc.\na. Sistema operatiu\nRecomanem utilitzar Lliurex perquè és lliure i gratuït, no té virus, ho repetirem, no té virus, això no vol dir que no hi haja que anar amb precaució.\nÉs un sistema molt estable i robust.\nEstà dotat del programari que qualsevol estudiant pot necessitar.\nNeteja l’escriptori d’icones. Cap icona seria ideal. La majoria de les icones no són necessàries i es poden llançar amb les tecles:\nAlt + F2 firefox\nA la taula de treball cal que tingues sempre a ma un llàpis, una goma, un retolador per fer títols, un boli blau i un boli roig. Si és possible el boli Pilot G2.\nEl temps passa i no torna, però si anticipes les coses que has de fer segur que acabaràs abans i que tindràs més temps per fer les teues coses, per llegir el que t’agrada o per jugar lliurement.\nNosaltres utilitzem la tència del pomodoro. No és més que treballar en espais de 25 minuts amb superconcentració. Després del primer pomodoro descansarem 2-3 minuts. Després del segon pomodoro descansarem 5 minuts. Després del tercer pomodoro descansarem 7 minuts, en passar el quart pomodoro farem un descans més gran, uns 15 minuts.\nSi tenim més feina repetirem el procés fins que ho acabem.\nAquesta tècnica es basa que en que la corva d’atenció descendeix als voltant dels 25 minuts, si descansem tornarem a concentrar-nos de forma profunda.\nÉs important que no hi hagen interrupcions. Cada interrupció té una sanció de 2 minuts, caldrà fer dos minuts més. Fins a tres interrupcions es van apuntant. La interrupció que fa quatre faria que començarem de nou el pomodoro, ja que quatre interrupcions es consideren masa per ser productius.\nControla el descans\nEn temps de treball el descans és tan important com el treball. Si descansem bé treballarem millor, més temps, estarem més concentrats, serem més productius i acabarem abans, així que tindrem més temps lliure.\nTreballa i descansa.\nPlanifica i arriba a temps\nLa clau de arribar a les metes que ens proposem està en una bona planificació. Pensa les coses que has de fer, el que necessitaràs, si necessitaràs demanar ajuda per fer les coses.\nDues maneres bàsiques d’organitzar-se:\nAvantatges: situem una acció o una cita en el temps.\nDesavantatges: si no la acomplim ens presionarà i ens farà sentir malament.\nb. Llista de tasques\nAvantatges: es poden prioritzar per ordre d’importància, anem marcant-les a mesura que les fem.\nDesvantatges: si no tenim en compte la data s’ens poden passar cites importants.\nGaudeix del que fas, si no gaudeixes prompte ho deixaràs.\nSi veus que la tasca no et motiva canvia l’acció, fes-la d’altra manera, utilitza altres instruments, dona’t un descans.\nÉs important que la tasca et reforce, siga gratificant.\n← Aprén a utilitzar l’agenda\n5è Coneixement del Medi. UD1: Els éssers vius →\n3 pensaments sobre “Posant-nos en marxa”\nCinc tècniques per a concentrar-te | Llagostí ha dit:\n20 Setembre, 2013 a les 7:42 AM\n[…] Pots troba idees en aquesta entrada anterior. […]\nAprén a estudiar: Planificació | Llagostí ha dit:\n30 Setembre, 2013 a les 10:21 AM\n[…] utilitzar la tècnica del pomodoro, la qual varem descriure quan varem parlar de posar en marxa el procés […]\nmarmarpi ha dit:\n3 gener, 2014 a les 3:59 PM


L'Ajuntament ajuda a pagar l'IBI a les famílies amb poca capacitat econòmica | Vinalesa\nL’Ajuntament ha convocat un any més les subvencions de suport al pagament de l’Impost de Béns Immobles (IBI). Esta ajuda, dirigida a veïns i veïnes amb poca capacitat econòmica, es podrà sol·licitar fins al 27 de novembre.\nEl consistori ha reservat una partida de 4.000 euros del pressupost per a esta subvenció.Totes les persones que complisquen els requisits resultaran beneficiàries i podran rebre fins a un màxim de 150 euros per a abonar l’IBI de la seua vivenda habitual.\nEls interessats en demanar esta ajuda han d’haver estat empadronats en Vinalesa i tingut la seua vivenda al poble durant tot l’exercici del 2017. Els possibles beneficiaris no han de posseir un altre bé immoble, a excepció d’un traster o garatge ubicat a l’edifici on residixen. A més, el valor cadastral de l’habitatge no pot superar els 100.000 euros en el moment en què es realitza la sol·licitud. A banda d’estos requisits,els ingressos de la unitat familiar no podran excedir una certa quantia.\nUna vegada es tanque el termini de presentació de la documentació es realitzarà una baremació i es publicarà la llista d’ajudes concedides al tauló d’anuncis de l’Ajuntament.\nAjudes econòmiques per al pagament de l'Impost de Béns Immobles 2017


Voxel Group s’encarrega de les teves factures\nLa companyia, amb 20 anys d’experiència, va ser la primera a automatitzar la gestió de les despeses, albarans i altres documents per a empreses i autònoms\nper Aida Corón Barcelona. 12 de març de 2018 05:30\nDevoluIVA és un dels productes de Voxel Grou per gestionar les factures\nVoxel Group és el resultat d’una metamorfosis reeixida gràcies a la seva intuïció. La companyia té el seu origen en un ecommerce de vins i caves creat el 1998 quan l’abast d’internet es reduïa a uns pocs afortunats. “Vam ser el primer portal de venda del sector a l’Estat espanyol, però va ser un desastre”, recorda el CEO de l’organització, Àngel Garrido. Ho va ser perquè la xarxa encara no havia mostrat tot el seu potencial i també perquè encara no havien vist el nínxol de mercat que s’amagava rere la paperassa de les cadenes hoteleres i de restauració. Sortosament, van obrir els ulls i en 20 anys s’han convertit en un grup de 150 treballadors i que factura 11 milions d’euros.\nLa filosofia de la companyia, creada com una spin off d’Enginyeria de La Salle-URL i presidida per Xavier Ginesta, és automatitzar i simplificar tot el que té a veure amb factures, albarans, comandes i gestions similars. Posar-se en contacte a través de catanet.com, la botiga que van crear, amb els distribuïdors i productors del sector els va permetre veure calia un intermediari entre ells i els grups de compra. Així van començar a rondar en la idea del que després es va materialitzar en baVel, la primera plataforma de transacció electrònica d’Espanya per al canal Horeca.\nGarrido: “Pensàvem que arribaríem tard, que això ja estaria resolt, però vam veure que no. Això va ser el que ens va fer créixer de manera exponencial”\nAmb els anys han aconseguit que tots els grups organitzats del sector utilitzin l’eina per intercanviar-se albarans i factures amb els proveïdors. Treballen amb marques com Pascual, Grup VIPS, Starbucks, AN Group, Telepizza, Melià o AC Hotels però també amb petits negocis com peixateries o carnisseries.\nAtacar el segment dels viatges\nEl model de negoci podia funcionar en altres sectors com el dels viatges, o això els van fer entendre les grans companyies hoteleres amb qui ja treballaven. D’aquesta proposta va néixer baVel Travel cap al 2006 per traslladar la idea al dia a dia entre operadors. “Pensàvem que arribaríem tard, que això ja estaria resolt, però vam veure que no. Això va ser el que ens va fer créixer de manera exponencial”, explica avui encara amb certa sorpresa el CEO.\nXavier Ginesta, president de Voxel Group | Cedida\nActualment tenen més de 40.000 usuaris en ambdues plataformes, estan en 100 països diferents, complint la legislació de cadascun d’ells, processen més de 70 milions de factures anuals i ja amb l’etiqueta, segons Garrido, “d’operador global líder al sector dels viatges”. Una fita que no haurien pogut assolir si no haguessin apostat fermament des dels inicis per l’R+D. Enguany la inversió destinada ha estat el 15% de la seva facturació anual.\nUn cop de mà per als autònoms\nDevoluIVA és el darrer pilar de l’empresa. Representa el 10% de la seva facturació, el 90% restant prové de baVel, però és la idea que més volen explotar a curt termini.\nGarrido: “Podem exportar uns fitxers estàndard de despeses per tenir l’Excel clàssic ja fet i ajudar autònoms i gestors”\nEl cofundador de Voxel Group la defineix com “la plataforma que permet als autònoms tenir les factures més impossibles”. Des de cafès d’1 euro en un bar fins a menús diaris de menys de 10 euros en un restaurant. L’aplicatiu compta amb més de 40.000 establiments afiliats i recentment ha incorporat els aparcaments, les benzineres i els taxis. “Podem exportar uns fitxers estàndard de despeses per tenir l’Excel clàssic ja fet i ajudar autònoms i gestors”, afegeix.\nMastercard i Caixabank són dos dels seus col·laboradors, integren l’aplicació en els seus serveis. Recentment la companyia també ha incorporat la tecnologia de reconeixement òptic de caràcters (OCR), el que els ha permès multiplicat per cinc el nombre de tiquets que reben.\nGarrido: “Ens financem amb fonts institucionals de Londres. Si ho féssim a Espanya, podríem trigar 14 mesos a retornar l’import”\nA través de DevoluIVA han desenvolupat Taxecure. L’objectiu és recuperar les factures internacionals i retornar al client l’IVA intracomunitari de manera electrònica. Aquesta vessant del negoci s’està desenvolupant a Londres, on la regulació és més favorable i els permet fer la devolució dels diners en 48 hores. “Ens financem amb fonts institucionals. Si ho féssim a Espanya, podríem trigar 14 mesos a retornar l’import”, afirma Garrido.\nLa tipologia de client que utilitza aquest servei és diversa. Hi ha autònoms, els qui assenyala que poden estalviar fins a 3.000 euros que ara “deixen de recuperar per no fer factures”; pimes, amb 50.000 euros; i grans empreses, on la xifra ascendeix als 500.000 euros. Però en tot el valor afegit hi ha un altre tret diferencial que els mateixos autònoms han fet notar a la companyia: la pèrdua de tiquets. “Amb el temps s’esborren i, si tens una inspecció dos anys més tard, pots tenir una multa. Hisenda abusa molt d’això”, critica el CEO.\nEl treballador és el que compta\nEl seu producte és innovador, com ho és l’empresa i també la seva cultura. Garrido es mostra orgullós de la decisió presa fa dos anys de situar els objectius estratègics al voltant de les persones: “Volem cuidar el talent intern. Som una empresa tecnològica a Barcelona, on n’hi ha moltes amb molts diners i que poden pagar sous molt superiors. Nosaltres no ho podem fer, però no parem de créixer”. En un any, han incrementat l’equip amb 30 empleats nous i preveuen tancar el 2018 amb entre 20 i 40 nous professionals. I tot això, remarca, “amb un índex de rotació de gairebé 0”.\nGarrido: “Si no m’hagués format, no hauria arribat a director. Vaig començar com un simple comercial i he anat creixent a l’empresa"\nLa seva font d’inspiració va ser David Tomás i el seu concepte d’empresa feliç. El cofundador i CEO de Cyberclick ha treballat amb Voxel Group per fer aquest pas en la seva gestió i els ha ajudat a fer petits canvis com identificar els quatre valors principals de l’empresa – “som challange maniacs, change lovers, people freaks i funtastic team players”- o veure que la inclusió d’una sala de massatges, una sala d’activitats, ioga, programes de creixement personal i professional i formació ajuden a millorar l’ambient de treball. De fet, així remarca Garrido que ha arribat a ser CEO: “Si no m’hagués format, no hauria arribat a director. Vaig començar com un simple comercial i he anat creixent a l’empresa”. Tota aquesta filosofia els va portar a ser finalistes dels premis Empresa Flexible.\nRecuperar l'IVA de les factures al moment\nEls autònoms: autoocupació o supervivència?\nMés suport als autònoms


Embarcacions d’esbarjo – Agència exclusiva Reale Caldes de Montbui\nL’assegurança d’Embarcacions de Reale et permet gaudir de la teva passió pel mar.\nCobreix la Responsabilitat Civil Obligatòria i la possibilitat de contractar Responsabilitat Civil suplementària. Incloem a més protecció jurídica i assistència a embarcacions i als ocupants (bàsica o ampliada) tant en desplaçaments marítims com a terra.\nAmb l’assegurança bàsica recomanat podràs gaudir al complet de la navegació.\nUn plus de protecció.\nDisposes de fins a set garanties opcionals per complementar la cobertura de la teva assegurança bàsica.\nSegueix navegant tranquil.\nCobrim els danys produïts per accident durant el transport terrestre per carretera, ferrocarril, remolcs o suports autoritzats.\nPAQUET BÀSIC RECOMANAT.\nResponsabilitat Civil Obligatòria. Cobrim la responsabilitat civil extra-contractual en què puguin incórrer els naviliers o propietaris d’embarcacions d’esbarjo o esportives, les persones que degudament autoritzades pel propietari patronegin les mateixes, així com aquelles que els ajudin a governar, i els esquiadors que pugui arrossegar l’embarcació , pels danys materials i personals i pels perjudicis consecutius que, intervenint culpa o negligència, causin a tercers, a ports o instal·lacions marítimes, com a conseqüència de col·lisió, abordatge i, amb caràcter general, pels altres fets derivats de l’ús de les embarcacions en les aigües marítimes espanyoles, així com pels esquiadors o objectes que aquestes remolquin al mar.\nProtecció jurídica. Inclou la defensa de la responsabilitat penal, reclamació de danys corporals, reclamació de danys materials i insolvència de tercers.\nAssistència per a Embarcacions Bàsica. Remolc de l’embarcació assegurada en viatge per mar o desplaçament (singladura), trasllat o repatriació de morts i transport dels assegurats acompanyants.\nMILLORA EL TEU PRODUCTE AMB GARANTIES OPCIONALS.\nResponsabilitat Civil Voluntària. Cobrim danys materials, personals i perjudicis consecutius causats involuntàriament a terceres persones per l’embarcació assegurada (inclosa la seva permanència en terra ferma), els objectes o esquiadors que l’embarcació remolc i les fiances i despeses judicials associats.\nPèrdua total. Pèrdua total o abandonament de l’embarcació assegurada per naufragi, incendi o explosió del motor, caiguda del llamp, contactes amb dics, xocs o col·lisions amb objectes fixos o flotants, abordatge, varada, embarrancada o cop de mar per temporal. A més queden cobertes les despeses de salvament i la remoció de restes de l’embarcació.\nAvaria Particular. Danys materials soferts per l’embarcació inclosos els soferts amb ocasió del seu trasllat i durant les operacions de càrrega i descàrrega del vehicle.\nRobatori. Queda cobert el robatori, tant de l’embarcació completa com de peces que constitueixin parts fixes de la mateixa, quan es trobi a flotació o sobre molls, en garatges o hangars tancats i durant el transport. A més cobrim els danys per intent de robatori.\nEfectes Personals. Indemnitzem pels danys causats als efectes personals que es trobin a bord de l’embarcació.\nAccidents personals dels ocupants de l’embarcació. Cobrim el pagament de les prestacions per lesions ocorregudes a l’assegurat o ocupants de l’embarcació mentre es trobin a bord de la mateixa, aquest sent remolcada i / o en el moment d’embarcament i desembarcament.\nAssistència per a Embarcacions Àmplia. Garantim el remolc de l’embarcació assegurada en viatge per mar o desplaçament (singladura), l’estada i desplaçament dels assegurats per la immobilització de l’embarcació, retorn de l’assegurat per recollir l’embarcació reparada in situ, o recuperada després d’un robatori, assessorament mèdic a distància, trasllat o repatriació de morts i trasllats dels assegurats acompanyants, repatriació o transport dels assegurats per malaltia o accident corporal, repatriació o transport sanitari dels altres assegurats, despeses mèdiques, quirúrgiques, farmacèutiques i d’hospitalització a l’estranger i tornada anticipada.\nEmbarcació de substitució. En cas que l’embarcació pateixi danys greus per accident garantit en pòlissa, indemnitzem per les despeses que hagi de realitzar l’assegurat per llogar una embarcació de similars característiques.


A la final a quatre! – Club Natació Terrassa\nJun 04, 2019 Jaume Vidal General, Secció de Bàsquet\t0 comments final a quatre Campionat de Catalunya, sènior masculí B bàsquet\nEl sènior masculí B de bàsquet, classificat per a la final a quatre del Campionat de Catalunya\nEl sènior masculí B de bàsquet s’ha classificat per disputar la final a quatre del Campionat de Catalunya després d’assolir el cap de setmana passat el primer lloc territorial de Barcelona.\nEl conjunt de Jordi Sociats va vèncer els altres dos campions de grup, el FC Martinenc Bàsquet, a domicili, per 43 a 53 i l’Orlandai, al Pavelló del Pla del Bon Aire, per 72 a 52. Els egarencs havien arribat a aquesta cita després de quedar campions de grup a la fase regular de la categoria Sots 25 A amb un balanç de 24 victòries i dues derrotes.\nLa final a quatre se celebrarà el proper cap de setmana a Reus. El CN Terrassa s’enfrontarà dissabte (19.00h) en semifinals a l’equip amfitrió, el Reus Deportiu. El CB Sant Gregori i el FC Martinenc Bàsquet disputaran l’altra semifinal a partir de les 17.00h. Diumenge tindran lloc el partit pel tercer i quart lloc (17.00h) i la gran final (19.00h).


Pedro Cano - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n10 agost 1944 (76 anys)\nBlanca (Regió de Múrcia)\n(2015) Limones (es)\nPedro Cano és un pintor que neix el 10 d'agost de 1944, a Blanca, Múrcia. Comença a pintar a l'oli de forma autodidacta quan tan sols tenia 10 anys.\nUna trobada casual amb la pintora valenciana Amparo Benaches, en 1959, determinarà la seva orientació artística i li iniciarà en l'observació directa de la natura.\nIngressa en l'Escola de Belles Arts de San Fernando de Madrid en 1965, becat per la Diputació Provincial de Múrcia. En 1969 obté una beca de pintura de paisatge del Ministeri d'Afers exteriors per a l'Acadèmia Espanyola de Belles Arts a Roma i al terme d'aquesta, hi establix la seva residència. Abans d'anar-se'n roman en la Fundació "Rodriguez Acosta", de Granada, on va aconseguir una beca per a pintar a l'Alhambra.\nEn 1972, es casa amb la italiana, Patrizia Guadagno, i es traslladen a viure a Anguillara Sabazia, a 30 quilòmetres de Roma. Quatre anys més tard realitzaria, el seu primer viatge a Amèrica Llatina, en un periple que va des de Mèxic fins al Brasil. Fruit d'aquest viatge, duu a terme un cicle pictòric que s'exposa a Milà, Bozen i a Salzburg.\nEn 1984 es trasllada a Nova York, on resideix durant cinc anys a l'East Village. El pintor ha anat intercalant entre les seves estades a Roma, Anguillara i el seu poble natal, nombrosos viatges per llocs tan dispars com Síria, Jordània, Turquia, Egipte o Líbia.\nEn 1972 realitza la seva primera exposició individual en la Galeria Zero de Múrcia. A partir d'aquesta, han estat successives les exposicions a la nostra regió, la darrera va ser l'any 2002 al Palau de l'Almudí, titulada "Seqüències".\nEnl 1973, exposa a la Galeria Egam de Madrid. A Roma, exposa per primera vegada el 1974, a la Galleria Giulia, on hi ha realitzat fins a set exposicions més. Dins d'Itàlia també ha exposat, a Florència, Milà, Nàpols, etc. A més, l'artista ha realitzat nombroses exposicions als Estats Units i en altres països.\nEl 1971 Pedro Cano guanya la medalla d'or a la Bienal de Pintura i Escultura de Florència i un any després rep a més la medalla d'or a la Bienal d'Arts Gràfiques de Florència. En 1997 va ser triat "Gran Pez del Entierro de la Sardina" de Múrcia.\nEn el 2001 és nomenat acadèmic de nombre de la Reial Acadèmia de Belles Arts de Santa María de la Arrixaca de Múrcia i a la fi d'aquest mateix any, rep l'encomana d'Isabel la Catòlica.\nEn 1986 Cano va ser nomenat Fill Predilecte de Blanca. Amb motiu d'aquest esdeveniment va realitzar un dibuix, del que es van realitzar 3000 exemplars que es distribuïxen als veïns de Blanca. El dibuix representava un paisatge amb les ruïnes del castell de Blanca. Aquest mateix any va rebre, a més, el llorer de Belles Arts de l'Associació de la Premsa.\nÉs 1997 és nomenat Citadino Onorario de Anguillara, poble on el pintor transcorre la major part del seu temps quan resideix a Itàlia. En 1998 es porta a terme l'agermanament de Blanca amb Anguillara, per la sèrie d'elements comuns que uneixen a aquestes dues poblacions, ja que a més aquestes dues poblacions tenen en comú elements físics, com és el fet que ambdues estan al peu d'una forest i posseïxen un llac: Blanca, l'Azud d'Oxós i Anguillara, "il Bracciano".\nEn 2013 fou nomenat membre de la Pontifícia i Insigne Acadèmia de Belles Arts i Lletres "dei Virtuosi al Pantheon".\n↑ 1,0 1,1 1,2 1,3 Biografía de Pedro Cano al web Región de Murcia Digital\n↑ Pedro Cano, pintor virtuoso del pantenón, lasemana.es, 1 de juliol de 2013\nFundació Pedro Cano Arxivat 2016-09-21 a Wayback Machine.\nISNI: 0000 0000 7822 7572\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Pedro_Cano&oldid=27231215»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 17 maig 2021 a les 18:39.


Del rumor a l'amenaça > Miquel Pueyo i París\nDel rumor a l’amenaça\nEn aquesta campanya, hem escoltat més opinions i amenaces que fets. Si alguna vegada els fets van ser sagrats, fa tant de temps que gairebé ni ens en recordem, i ara no em referiré precisament als mitjans de comunicació, sinó al sector eocòmic i al sistema financer. Els patrons d’algunes empreses (Freixenet, Pronovias, Almirall) han jugat a teledirigir el vot dels seus treballadors; les declaracions del president de la Comissió Europea han estat voluntàriament mal traduïdes; el president del Banc d’Espanya –teòric garant de l’ortodòxia econòmica i de la neutralitat política— ha anunciat la imminència d’un “corralito” i dues patronals bancàries (CECA i AEB) han amenaçat d’abandonar Catalunya, en el cas que s’esdevingui la independència. No és menys cert que una d’elles, el BBVA, es va fer ràpidament enrere, un cop el Col.legi de Metges de Barcelona li va recordar subtilment que gestionava més de 12.000 comptes bancaris de metges catalans.\nÉs sorprenent que el sector bancari espanyol, que arrossega un greu problema d’imatge i de prestigi (preferents, blanqueig de capitals, falsificació de llibres, sous estratosfèrics i corrupció en la crosta directiva) encara tingui humor per posar-se a fer de bruixot electoral. Realment algú es pot imaginar que si Catalunya s’independitzés, els integrants d’aquestes patronals tancarien les seues oficines i renunciarien als dipòsits dels milions de clients catalans que tenen? La meua impressió és que les cúpules d’aquests entitats subestimen de manera crònica el criteri del seus clients i els continuen tractant com a estúpids mereixedors d’ésser enganyats, enlloc d’afrontar el dèficit de credibilitat que continuen acumulant i que algun dia els pot acabar passant factura.\nEn tots aquest casos, el rumor com a eina instrumental tradicional en el debat polític ha estat desplaçat per la mentida o l’amenaça. Ara bé, així com el rumor és anònim, la mentida i l’amenaça exposen la identitat col.lectiva o personal dels seus perpetradors i, al capdavall, poden propiciar una reacció en sentit contrari que aquests no havien previst ni sospesat suficientment.\nPublicat a SEGRE el 27 de setembre de 2015\nCOMUNICACIÓ POLÍTICA, L'OFICI QUE MÉS M'AGRADA, POLÍTICA\n27S, AEB, amenaça, BBVA, CECA, Col.legi de Metgs, rumor\n“L’estripada” de Miquel Pueyo de 15-IX-2015\n3 diputats per la independència, l’any 1991