SITUACIÓ I ENTORN - coloniescollell.com\n636 16 08 02\nLOCALITZACIÓ DE LA MASIA\nCarretera de Vic a Olot Km 21.\nTrencant a l’esquerra, a 1Km per pista forestal fins a la casa.\nL’Esquirol-Sta. Mª de Corcó: 2 km.\nVic: 25 km – Girona: 83 km – Barcelona: 90km – Tarragona: 165 km – Lleida: 178 km.\nEn tren: RENFE Barcelona-Vic, línia Puigcerdà. Des de Vic cotxe de línia: Empresa Sagalès (Tel. 902 130014) BCN-Vic-Cantoni. Parada del cotxe de línea al Km, 21. La casa està aillada, 1 km per carretera rural.\nEn cotxe particular o autocar: Des de Barcelona C-17 direcció Vic i Puigcerdà. Un cop passat Vic ja es troba l’indicador de l’Eix transversal direcció Girona. Continuar per aquest fins la sortida 183 de Roda de Ter. Agafar la carretera C-153 direcció Sta. Mª de Corcó i Cantonigròs. La casa està aillada, 1 km per carretera rural, desprès de Sta. Mª de Corcó.\n“El Collell”, pertany al terme municipal de l’Esquirol-Sta. Mª de Corcó, a la comarca d’Osona.\nOsona, que té per capital Vic, té quatre regions o subcomarques ben diferenciades: el Lluçanès, la Plana de Vic, les Guilleries i el Collsacabra. Aquesta darrera és on es troba “El Collell”. El Collsacabra és la part més de muntanya de tota la comarca d’Osona. El sud està determinada pel riu Ter, que forma el pantà de Sau i l’embassament de Susqueda, i pels impressionants singles de Tavertet. Al nord hi ha la serra de Cabrera, que són les muntanyes altes que es veuen darrera la casa. A l’altra banda ja hi ha la Garrotxa (la regió d’Olot i els seus voltants).\nEl municipi de Santa Maria de Corcó, conegut també com l’Esquirol, comprèn un territori de 61,97 Km2. Els cims de la serra de Cabrera arriben a una alçada de 1.296m sobre el nivell del mar, mentre que el poble està a 693m.\nCal destacar pel seu atractiu el sector de les gorgues, amb un seguit de salts d’aigua, engorjats i restes d’antics molins. La masia es troba a la vall de Sant Julià de Cabrera, on hi abunden els grans prats verds.\nEl poble de l’Esquirol té poc més de 1.000 habitants, però hi ha molta població disseminada per les cases de pagès. L’agricultura és pròpia de secà i dominen els cereals. A la part més alta hi ha grans boscos i pasturatges.\n© 2016 coloniescollell.com. All Rights Reserved El Collell.


Agències/dB | 30 setembre 2013\nUna plaça de Sant Jaume plena de barcelonins ha recordat als balears que no estan sols defensant una educació pública digna.\nBarcelona ha escurçat aquest diumenge la distància amb les Illes i centenars de persones han omplert la plaça Sant Jaume per donar suport a la vaga indefinida dels professors de Balears.\nSegons dades de la Guàrdia Urbana, unes 1.500 persones s'han ajuntat a la Ciutat Comtal a una convocatòria, que com a Balears, començava a les 18.00 hores.\nEls sindicats d'Ensenyament i diferents col·lectius del sector com l'Assemblea Groga en defensa de l'educació pública han estirat del carro d'aquesta protesta, i hi han respost molts ciutadans anònims, entre els quals hi havia una gran delegació illenca.\nRere una pancarta amb el lema 'La vostra vaga, la nostra dignitat. Solidaritat amb la vaga indefinida de docents', en la protesta s'han escoltat càntics com 'La nostra escola en català', 'No a les retallades a educació' i 'Bauzá dimissió', un dels més repetits.\nEn altres pancartes s'ha pogut llegir 'Per una educació pública i de qualitat. Ara més que mai enllaçats amb les Illes' i 'Contra la imposició defensem l'educació'.\nDurant la protesta s'ha llegit un manifest en el qual s'ha destacat que la vaga del professorat balear es caracteritza pel seu caràcter participatiu i horitzontal, i han expressat el suport «incondicional» als docents de Balears.\nEl text ha assegurat que el TIL cerca impedir que el català sigui la llengua vehicular a l'escola i afegeix que l'administració té «por» de les plataformes en defensa de l'educació pública, perquè cada vegada tenen més seguidors i són més fortes.\n«Estem fent trontollar un dels governs més autoritaris que hem tingut», han afegit els organitzadors. A la concentració hi han acudit el diputat d'ICV Joan Coscubiela i el líder dels ecosocialistes a l'Ajuntament de Barcelona, Ricard Gomà, entre altres.\nEl nacionaliste español del PP amb la seva majoria absoluta ha perdut qualsevol vergonya i aixo ja es un descarat atac a la llengua catalana. Venen temps de resistencia devant els que volen fer desapareixer el catala de la seva Espanya\nTambé hem comprat samarretes verdes i estem contribuint a la caixa de resistència, des del Principat. Endavant!\nPer una volta es continentals no se n'inhibeixen, així m'agrada


Barça i Espanyol, el derbi dels antípodes\nEL DUEL DE L'RCDE STADIUM\nEl líder i el cuer s'enfronten en un context similar al del 2009, quan els periquitos van assaltar el Camp Nou\nBarcelona - Divendres, 03/01/2020 | Actualitzada 04/01/2020 - 10:29\nSi es fa un simple cop d’ull a la classificació de la Lliga no hi hauria d’haver gaire dubtes per pronosticar el resultat del derbi. El Barça i l’Espanyol viuen als antípodes. L’equip blaugrana és el líder i actual campió, mentre que els periquitos van últims, a 29 punts del seu rival d’aquest dissabte, i no han guanyat ni un sol partit al seu estadi. El 2 a la quiniela sembla evident, però hi ha precedents que qüestionen aquesta obvietat.\nAbelardo va ser el primer a treure importància a aquesta distància sideral que separa els dos conjunts. Amb una àmplia trajectòria com a jugador i entrenador, ha vist moltes coses en el futbol. «El Barça és el rival que ens toca i ja està, el meu primer adversari. És igual que vagi primer i nosaltres últims. És un partit de futbol d’onze contra onze», va afirmar el Pitu amb aquesta practicitat que ha de guiar el nou camí dels periquitos.\nEl record de Leganés\nValverde, tan prudent com sempre, també es va apuntar a aquest discurs. «En aquesta mena de partits les distàncies classificatòries no existeixen. Hi ha més tensió, es juga molt amb el cor i cal saber gestionar-ho. Ells comencen una nova Lliga i tenen un impuls», va dir el Txingurri, que ja sap el que és patir una patacada en un duel de pols oposats.\nAbelardo i Valverde llueixen les samarretes de l’Espanyol i el Barça, aquest divendres a Cornellà / JORDI COTRINA\nLa temporada passada, el Barça va patir la primera derrota del curs en el camp del Leganés, que arribava a l’últim lloc sense sumar ni un sol triomf. Coutinho va marcar primer, però el cuer va remuntar el líder. «Això és futbol i pot passar. És un accident», va afirmar llavors el míster blaugrana.\nAquesta derrota a Butarque va ser la cinquena del Barça en tota la història de la Lliga en un partit disputat contra el fanalet vermell. L’anterior precedent va ser encara més dolorós i en un context similar a l’actual. El poderós conjunt que dirigia Pep Guardiola va fracassar contra l’Espanyol de Mauricio Pochettino el 21 de febrer del 2009.\nDe la Peña celebra un dels seus gols al derbi de febrer del 2009 al costat de Xavi, Busquets i Messi / JORDI COTRINA\nEls dos equips arribaven al duel separats per 42 punts en la classificació i submergits en dos mons futbolístics totalment diferents. Mai abans s’havia produït un derbi tan desigual. L’Espanyol era el club menys golejador de Primera i comptava amb el seu tercer entrenador, després dels acomiadaments de Tintín Márquez i Mané. Com ara.\nSobre la gespa, el quadro periquito va vèncer al Camp Nou 27 anys després amb dos gols d’ Iván de la Peña, que feia quatre campanyes que no marcava. L’Espanyol, guiat per altres astres com Kameni, Jarque, Luis García, Nené i Tamudo, va acabar salvant-se sense problemes.\nUna dècada després, queden tres supervivents d’aquell xoc al Barça (Piqué, Busquets i Messi) i cap a l’Espanyol. En aquest període han passat cinc tècnics més per la banqueta blaugrana (Tito, Roura, Martino, Luis Enrique i Valverde)i set pel periquito (Aguirre, Sergio González, Quique, Rubi, Gallego, Machín i Abelardo). Aquest dissabte a la llotja no faltarà Pochettino, acomiadat pel Tottenham al novembre.\nEl Pitu s’ha enfrontat sis vegades al Barça com a entrenador amb un trist balanç: sis derrotes, 2 gols a favor i 21 en contra\nEl vestidor blanc-i-blau intentarà repetir la gesta. «Cal mostrar respecte a un rival que va primer. Són jugadors de molt nivell, però hem de sortir a menjar-nos-els. Comencem de zero, amb fam i ambició», va dir Bernardo a la COPE.\nEl triomf del Txingurri\nL’única victòria periquita a Cornellà contra el Barça es va produir fa dos anys a la Copa gràcies a un gol de Melendo (1-0). A la Lliga, el triomf més recent va tenir lloc la temporada 2006-07, precisament amb Valverde a la banqueta (3-1). Rufete, actual director de futbol professional, Luis García i Tamudo van marcar els gols.\nLes estadístiques tampoc somriuen gaire a Abelardo. El Pitu s’ha enfrontat sis vegades a l’equip blaugrana com a entrenador de l’Sporting i l’Alabès amb un balanç nefast: sis derrotes, 2 gols a favor i 21 en contra. És l’únic rival de tota la Lliga contra el que no ha sigut capaç ni tan sols de puntuar.\nTemes: Abelardo Fernández Ernesto Valverde Espanyol


Bases Campionat de Balears sub-14 2019\nCampionat de Balears sub-14 2019\nSEGON - Sols podran participar els jugadors sub-14 classificats.\nCINQUÈ - Els rellotges s’engegaran a l’hora prevista per a l´inici de cada ronda. Els jugadors tindran 15 minuts de retard per presentar-se davant del tauler o avisar a l´àrbitre de la seva arribada; transcorregut aquest temps es considera incompareixença i es perdrà la partida. La incompareixença no justificada a una ronda suposarà l’eliminació del campionat. Si un jugador és eliminat ocuparà la última plaça de la classificació i perdrà el dret a participar en el respectiu Campionat d´Espanya.\nDESÈ - El primer classificat es proclamarà Campió de Balears. S’informarà mitjançant una circular de la Federació la normativa per a la classificació pels diferents Campionats d’Espanya.\nONZÈ - Es prohibeix la utilització de telèfons mòbils i aparells electrònics durant les partides, al jugador que li soni el telèfon mòbil perdrà la seva partida, s’aconsella no concórrer a la sala amb aquests aparells, es recorda la prohibició de fumar a tots els participants a causa de que els participants són menors d’edat.


Avaluació de pràctiques (Pr), amb un pes relatiu del 20% de tota l'avaluació.\nExamens teoricopràctics (Ex), amb un pes relatiu del 80% de tota l'avaluació. Consten de dos exàmens parcials amb un pes del 20% de l'avaluació i un examen final amb un pes del 60% de tota l'avaluació.\nL'avaluació de pràctiques (Pr) consistirà en l'elaboració del projecte gràfic complet d'un producte (conjunt de diverses peces). El treball es realitzarà individualment o en grups de fins a dues persones (en funció de la complexitat del conjunt triat) fora de les sessions pràctiques com a treball personal d'avaluació continua. Les dates i les condicions particulars s'anunciaran amb antelació en l'Aula Virtual.\nEs realitzaran dos exàmens parcials que inclouran ambdós teoria i pràctica:\nEn la data aprovada per la Junta de Centre i publicada en el LLEU es realitzarà un examen final teòric (EFT) i un examen d'exercicis pràctics (EFP).


A què fa olor el Zoom? | Opinió | Indicador d'Economia\nes conferències i les reunions virtuals han entrat a les nostres vides i han arribat per quedar-se\nFa tot just un any que el món professional va experimentar un dels canvis més importants de les darreres dècades. Tots els treballadors no essencials van haver d'abandonar el seu lloc de treball i tancar-se a casa per culpa d'aquesta maleïda pandèmia. Els despatxos, les oficines i moltes fàbriques van quedar absolutament desolades i buides de treballadors que dia rere dia s'hi desplaçaven per tal de desenvolupar la seva tasca.\nTecnològicament ens hem fet tots majors d'edat. Amb un any hem sigut capaços d'avançar el que per la inèrcia i la rutina n'hagués tardat possiblement molts més. Aquesta adaptació, però ha anat per barris. Algunes empreses ja estaven internament preparades per abordar aquest sotrac i amb certa facilitat van ser capaces d'adaptar-se a les noves circumstàncies, però d'altres van passar un autèntic calvari per tal d'arribar a una certa normalitat, posant en evidència certes mancances estructurals.\nUn cop superada aquesta primera etapa d'adaptació, el teletreball, les conferències i les reunions virtuals han entrat a les nostres vides i han arribat per quedar-se. Hem après que una altra forma de treballar i de relacionar-nos és possible i ens hem adonat que potser abans no érem tan eficients com crèiem i que ara podem fer les coses de manera diferent a com s'han fet sempre.\nÉs evident que s'han virtualitzat molts negocis i aquesta pràctica ha incorporat importants índexs de productivitat i d'agilitat. Res a dir amb tots aquests avantatges que aquesta nova forma de treballar (la famosa nova normalitat) ha incorporat en els processos de gestió empresarial. Ara bé, quins efectes secundaris pot tenir tot plegat? Correm el risc també de virtualitzar les relacions? Correm el risc d'acostumar-nos a aquesta nova cultura de relació i perdre un factor humà tan necessari per a teixir complicitats en el món professional?\nA la presència i al cos a cos de les relacions hi trobem l'emoció, la creativitat, el feeling, i molts altres elements bàsics per generar ecosistemes vius i socialment connectats, mentre que a la virtualitat hi trobem la raó, el rigor i la disciplina en molts casos mancada de sentiments i també necessària per a les exigències de la gestió actual.\nPodem prescindir d'algun d'ells? Podem construir empreses cada vegada més fredes, més disgregades i més connectades tecnològicament però més allunyades emocionalment?\nCom afectarà això a les organitzacions? Quins efectes secundaris tindrà aquest nou sistema de treball? Deixarem escapar alguns intangibles molt i molt necessaris per a construir la cultura de l'empresa i per crear valor a l'organització? És difícil teixir complicitats digitals, i si assumim que les empreses les fan les persones, si no som capaços de trobar un equilibri entre la presència i la distància, pot ser que deixem perdre alguna cosa molt bonica pel camí.\nCom sempre en el terme mitjà es troba la solució. Ni abans tot el que fèiem presencialment era equivocat ni ara tot el que fem virtualment és un encert. Hem de trobar la coexistència entre aquests dos mons que tenen coses meravelloses en l'àmbit professional i que poden adaptar-se a una nova manera de treballar i a una nova cultura organitzacional. És responsabilitat dels gestors de les empreses saber trobar aquest equilibri i vascular de forma adequada aquestes dues realitats. No ens podem permetre el luxe de perdre cap llençol en aquesta bugada, ja que tots són molt necessaris per als temps que corren i pels temps que vindran.


“Cal tenir fe en els fills” (Francesc Orteu)\nEscriptora i mare de dos fills i una filla d’entre 17 i 21 anys. Viu a Santiago de Xile. Publica ‘La dona de la guarda’ (Pagès), una història sobre l’absència de la mare, premiada amb el Bologna Ragazzi Award 2017\nEls fills venen per ensenyar-nos més coses a nosaltres que no pas les que podem ensenyar-los nosaltres a ells. Per exemple, gràcies a la meva filla vaig aprendre què volia dir femení. La seva forma delicada de ser em va arrossegar cap a un espai de dona que jo no havia explorat mai tota sola, perquè a casa sempre vaig estar envoltada de molts homes i m’agradava jugar amb cotxes o enfilar-me a lianes com Tarzan. A la meva filla li encantaven les nines, les cuinetes, i jugant-hi vaig aprendre el valor de fer les coses a poc a poc, dels rituals, del que preparem amb temps i cura.\nA tenir fe en els teus fills. Els veus néixer, veus com creixen, els coneixes bé però en algun moment pot ser que dubtis del seu potencial, de si aconseguiran trobar el que els faci únics. Davant d’aquest dubte sempre he volgut confiar en ells, i a vegades no m’ha resultat fàcil. Al final els nostres fills sempre acaben mostrant la matèria de què estan fets.\nCom els has ajudat a trobar el que volen ser?\nTinc tres fills i a cadascun l’he ajudat d’una manera diferent, però no ara, quan han de triar què estudiar, sinó des de sempre. Els he estat observant des que van néixer, els he volgut mirar de molt a prop i sempre els he ofert lectures, pel·lícules, música que respongués a les seves inquietuds. Sovint he fet servir l’art com a manera d’estimular la seva curiositat.\nÚltimament parlem força sobre sexualitat, i també de les possibles professions que cadascú pot fer. Parlem d’arquitectura, d’urbanisme, de política. Cada cop les nostres converses són més interessants.\nEn recordes cap, especialment?\nSí, una que vaig mantenir quan el gran tenia dotze anys. Em va dir: “Mama, tu saps que les mares poden dir mentides, oi?” Va ser una conversa important.\nPerquè amb aquesta delicadesa que tenen els nens per ensenyar-nos coses, em va fer entendre que no calia que jo li revelés com era el món abans que ho descobrís pel seu compte. Encara que no ens ho sembli, els fills tenen una visió molt sàvia i intuïtiva de la relació que hi tenim.\nEm costa acceptar la hipocresia. Algun cop he pogut pecar fins i tot d’excés d’honestedat amb els fills i em costa acceptar que ells no ho siguin amb mi. Però a vegades ocultar la veritat té més a veure amb tu mateix que amb els altres. En tot cas, dec molt als seus silencis, a les seves empipades i també al seu afecte quan em fan veure que m’he equivocat.\nJa has hagut de separar-te d’algun dels fills?\nSí, del gran, que l’any passat se’n va anar a estudiar a l’estranger. Em vaig sentir com se senten les àligues quan han d’abandonar el niu i deixar els petits. L’àliga mare sap que els pollets no intentaran volar mentre ella hi sigui, així que marxa, se’n va a un lloc llunyà des d’on els sent piular desesperats. Esclar que pateixes quan un fill marxa de casa, però saps que aquest dolor és necessari per créixer i també saps que confies en ell.


NIKE ROSHE TWO. Nike.com (ES)\nCOMPRA LES ROSHE\nROSHE PER A HOME\nROSHE PER A NEN\nROSHE PER A NENA\nPERSONALITZA LES ROSHE\nFLYKNIT SIMPLICITAT REINVENTADA\nLes noves Roshe, que representen la simplicitat redefinida, presenten una part superior de Flyknit transpirable\nque canvia de color quan et mous, alhora que les tres capes d'amortiment proporcionen una trepitjada suau i còmoda per al peu.\nMOSTRA PER A HOME\nMOSTRA PER A DONA\nLes Roshe Two Flyknit, que es mantenen fidels a l'esperit de simplicitat de les originals,\nincorporen una part superior de teixit de punt elàstic i extremadament resistent per oferir un ajust suau i ferm alhora.\nLes Roshe, que són conegudes per la seva senzillesa elegant,\nes reinventen amb tires brillants de teixit de punt que s'han dissenyat per canviar de color quan et mous.\nUna sola per al minimalisme modern. El nou sistema d'amortiment durador de tres capes\nde les Roshe proporciona tracció i comoditat sense pes afegit.\nLA FAMÍLIA ROSHE\nMOSTRA TOTES LES ROSHE\nROSHE TWO Total comoditat, minimalisme absolut. Les Roshe Two, la nova incorporació\na la família de les Roshe, són tan lleugeres\ni flexibles com les originals. A més, presenten tres capes\nd'amortiment i una part superior suau i elàstica.\nROSHE ONE El paradigma de la comoditat per al dia a dia. Les Roshe originals\nno necessiten cap afegit. En comptes d'això, se centren en\nl'amortiment i la simplicitat del disseny.\nROSHE CLASSICS El llegat de la pista es combina amb l'elegància contemporània.\nEls models emblemàtics de Nike, com les Cortez, LD-1000,\nDaybreak i Waffle Racer, es combinen amb la sola\nlleugera i amb amortiment de les Roshe per crear l'equilibri perfecte entre el look vintage i el modern.\nROSHE x NIKEiD La icona minimalista, personalitzada al teu gust. Tria els\nestampats, els colors i el missatge personal que vulguis per al teu model\npreferit de la família de les Roshe, només amb NIKEiD\nPERSONALITZA I COMPRA\nSABATILLES DE SPORTSWEAR\nXancletes i sandàlies Nike\nROBA DE SPORTSWEAR\nParavents i jaquetes\nJaqueta de teixit Fleece\nTalles grans de Sportswear\nVestits i faldilles pantaló Nike\nPantalons curts de teixit Fleece\nJerseis de teixit Fleece\nRoba de teixit Fleece\nEQUIPACIÓ DE SPORTSWEAR\nGorres, viseres i cintes dels cabells


Míriam Prat: "La meva moda s'ha d'entendre com a art, i no pas com a peces que es puguin dur pel carrer" - Aquí Berguedà\nMíriam Prat: “La meva moda s’ha d’entendre com a art, i no pas com a peces que es puguin dur pel carrer”\nMarc Canturri· 12/12/2017\nMíriam Prat té 22 anys i ja és tota una promesa en el món del disseny de moda. Aquest estiu es va graduar a l’escola de disseny LCI de Barcelona i el seu projecte de carrera va ser un dels més destacats de la seva generació de dissenyadors. Es defineix com “un cul inquiet” que opta per una moda conceptual. La seva primera col·lecció barreja filosofia, sociologia i música, entre d’altres aspectes de la vida de la Míriam. Parla d’ella mateixa.\nMesos després de graduar-se, ja ha estat una de les sensacions al concurs internacional de San Francisco (Estats Units), treballa a Londres per l’empresa emergent Animal Eye London i col·labora amb diverses editorials barcelonines i perruqueries angleses. El concurs de San Francisco, a més, li ha obert portes a Europa i el proper estiu presentarà la seva col·lecció al Museu de les Arts Decoratives de París.\nAmb 22 anys, tens un currículum que deixa clar que no has parat quieta.\nSí, i encara em queden molts llocs per descobrir. Viatjar m’enriqueix. Necessito estímuls contínuament i trobo interessant explorar el món per trobar-los. La meva família sempre m’ha donat llibertat per anar allà on vulgui. Aquí, a Berga, sempre hi tindré una casa.\nHi ha algun lloc que et faci especial il·lusió explorar?\nSí! Nova York! Treballar-hi és el meu somni. D’entrada, espero que en pocs anys pugui estudiar a la Parsons, una escola de moda molt important a nivell mundial. A partir d’aquí, ja ens buscarem la vida per treballar en algun lloc.\nEn quin moment decideixes que et vols dedicar al disseny de moda?\nEm va costar molt decidir quina carrera fer. Em van passar mil professions pel cap fins que vaig veure clar que aquest era el meu àmbit. Un bon dia em vaig adonar que m’encantava dibuixar, crear… De petita m’apassionaven les desfilades. Coi, en què estava pensant? Jo havia de ser dissenyadora de moda!\nI la universitat et va començar a obrir portes.\nSí. El director de projectes va seleccionar la meva col·lecció per representar la universitat en un concurs a la Xina, i allà no em van acceptar. Va ser un xoc moral molt gran per a mi, però no em vaig rendir. Hi ha molta gent que es dedica a aquest món i cal anar més enllà constantment. I, al final, va sortir la possibilitat d’anar a San Francisco.\nI allà, en canvi, tot el contrari que a la Xina, oi?\nEls va cridar l’atenció la barreja de conceptes que intento demostrar en els meus dissenys. El meu pare és lutier, jo havia estudiat violí de petita i la música ocupa una part important en la meva vida professional. A San Francisco vaig ser l’única representant d’Espanya i una de les poques europees, i em van premiar. El públic em va escollir com el millor disseny i el jurat em va donar l’oportunitat de presentar el meu projecte al Museu de les Arts Decoratives de París. Ho faré el proper estiu.\nDius que la música juga un paper important en els teus dissenys. Com els definiries?\nÉs tot molt profund. No m’agrada quedar-me en la superfície. S’hi barregen la filosofia, la sociologia, la família… Volia que la meva primera col·lecció fos un reflex de com em considero com a artista. És una mica egocèntric, sí, però és una manera de tenir una inspiració més pròpia i que t’enganxi en el projecte.\nI com et consideres com a artista?\nInquieta, curiosa, observadora i en constant moviment.\nAixò de barrejar tants conceptes sembla complex. Me’n poses algun exemple?\nDoncs, mira, el meu sociòleg preferit és Erving Goffman, que parla de les màscares que ens posem i com ens maquillem per donar una aparença o una altra en funció de l’entorn. Les meves màscares estan fetes amb afinadors de guitarres de l’empresa del meu pare.\nAixí doncs, si miro un dels teus dissenys, descobriré coses de tu.\nSi no em coneixes molt, no sabràs que la meva col·lecció parla de mi. Hi apareixen molts detalls que, a primer cop d’ull, costen d’entendre. Aquest és un dels grans encants que té.\nI no creus que serà difícil fer noves col·leccions que parlin de tu, ara que ja n’has fet una?\nNo té perquè. No crec que hagi gastat el cartutx perquè les persones estem en constant moviment. Si intentes moure’t i anar llocs que no coneixes, s’obren nous horitzons i canvies. M’agrada parlar amb gent que estudia física, art o empresa, per exemple. Tothom té una visió diferent de les coses i t’enriqueix. Jo no em considero la mateixa persona ara que quan vaig començar la carrera, i d’aquí un any seré molt diferent, segur.\nParlem de Berga. Quan fa que no hi vius?\nQuan vaig acabar l’ESO, vaig decidir fer el batxillerat artístic a Manresa. Anar a Gironella era el més fàcil. Manresa era anar un lloc nou, conèixer gent nova. Un repte, vaja.\nI ara, quants dies passes a Berga cada any?\nPocs. Molt pocs. Però cada vegada més. Al principi em costava molt pujar perquè tenia molta feia. Ara, en canvi, ho necessito i m’escapo sempre que puc. Aquí hi ha viscut molt, he dibuixat moltíssim i m’encanta venir perquè hi trobo pau i idees. La pau em recorda que sóc a casa.\nI la Patum…\nSí, és evident. Quan parlo de Berga amb la gent de fora, és inevitable no parlar de la Patum, i això en certa manera també és una font d’inspiració. Però, sentiments a banda, Berga és l’encant de trobar la gent de sempre, de ser amb els teus… És un refugi on tornes després de l’aclaparament de la gran ciutat.\nI t’imagines treballant aquí en un futur?\nÉs complicat. Potser sí, però no sé si és el que m’interessa. Penso que llavors el refugi perdria la gràcia perquè, si hi ets sempre, corre el risc de perdre encant.\nI, doncs, per on passa el teu futur?\nQuan acabi l’exposició de la col·lecció a París, espero que s’obrin portes que em permetin viure d’això i ser autosuficient.\nI la via per viure’n és la teva col·lecció o les feines com la de Londres?\nQui sap. És complicat. Si alguna vegada puc arribar a viure de la meva marca, seré molt feliç, però vull que sigui a nivell conceptual. M’inspiro en dissenyadors molt conceptuals, que molta gent no coneix perquè els dissenys resulten estranys. Però la meva moda s’ha d’entendre com a art i no pas com peces de roba comercials, que es puguin portar pel carrer.\nAra, però, toca seguir formant-te.\nSí, de moment, vull seguir absorbint tota la informació que pugui per, després, poder anar a nous llocs amb més experiència. Sé que ara, a la feina a Londres, tinc una responsabilitat que potser no em pertoca per una recent graduada, però estic aprenent coses sobre la marxa, dia a dia.\nI a la llarga -o no tan llarga-, cap a Nova York, no?\n(Riu) Tan de bo. Seria fer realitat un somni que persegueixo des de fa molts anys.\nLes fotografies del cos de la notícia són de diverses desfilades de la col·lecció de Míriam Prat. CEDIDES\ndissenydisseny de modaEntrevistaLCILondresMíriam Prat


Notícia |'Arrenquen els Capvespres a Món Sant Benet'\nMón Sant Benet posa l’accent aquest estiu en la relació entre el pintor modernista Ramon Casas i la seva musa Júlia Peraire\nL’activitat, que inclou una visita nocturna al monestir de Sant Benet i un sopar a la fresca, submergirà el visitant en les vivències, confidències i sentiments creats durant dècades entre la parella. La visita especial ‘Ramon Casas i la mirada de Júlia’, que es durà a terme des del 15 de juliol fins al 9 de setembre dos dies per setmana, s’inclou en les activitats de l’Any Ramon Casas amb motiu del 150è aniversari del seu naixement.\n‘Capvespres a Món Sant Benet’ presenta aquest estiu l’imaginari emocional de Ramon Casas i els sentiments, vivències i secrets compartits amb la seva esposa, Júlia Peraire, durant els estius passats al monestir de Sant Benet són l’eix de la visita especial ‘Ramon Casas i la mirada de Júlia’.\nLa visita és l’eix central dels ‘Capvespres a Món Sant Benet’, una activitat cultural renovada per a les nits d’estiu, amb un sopar a la fresca i la visita guiada al monestir i el seu entorn, que forma part de la programació de l’Any Casas, al qual Món Sant Benet s’ha adherit a través de la Fundació Catalunya-La Pedrera.\nL’activitat començarà el divendres 15 de juliol i es durà a terme dos cops per setmana: dimecres i divendres al juliol, i dijous i divendres a l’agost i fins al 9 de setembre.\nLes característiques de la nova proposta\nEls ‘Capvespres a Món Sant Benet’ començaran a 2/4 de 9 del vespre, amb el sopar a la fresca que enguany proposa un recorregut per la cuina que el xef bagenc Ignasi Domènech va popularitzar a principis del segle XX.\nA les 10 de la nit, s’iniciarà la visita ‘Ramon Casas i la mirada de Júlia’ pel conjunt d’espais preparats ambientats per portar el passat al present, a través de les videoinstal·lacions i àudios que obriran la porta als moments més intensos viscuts per l’artista i la seva musa, amant i esposa, Júlia Peraire.\nEl relat de la visita situa els dos protagonistes en el context que vivien i ens explica com dues persones provinents de mons diferents es troben, un dia, en una mirada: la de Júlia Peraire. Des d’aquell moment, la jove venedora de loteria es converteix en la font d’inspiració de l’artista, que la retratarà en infinitat d’ocasions, moltes d’elles a Sant Benet.\nLa visita dóna un protagonisme rellevant a Ramon Casas incorporant el seu testimoni en la història, d’una banda, i un espai nou del monestir –al peu de les escales del Palau de l’Abat- on es glosa la joventut d’un bohemi Ramon Casas que es forma i busca el seu camí artístic.\nConeguts els elements que ens ajuden a definir la dimensió de l’artista excepcional que esdevindrà, comença el relat de la història d’amor que transforma la mirada del pintor amb un recorregut per les obres que tenen la seva musa, i encara amant, com a protagonista.\nGairebé al final del recorregut, el claustre del monestir torna a esdevenir l’espai on es concentren els colors, les olors i els sons que evoquen els records acumulats durant els llargs estiuejos a Sant Benet. La visita finalitza amb una copa de cava a l’entrada del monestir.


La venda de les entrades per al partit de Lliga que enfrontarà l'Atlético de Madrid i el FC Barcelona, el diumenge 1 de desembre a l’estadi Wanda Metropolitano de Madrid (21.00 h), comença el dimarts 12 de novembre a les 10.00 hores i finalitzarà el dilluns dia 25 d a les 17.00 h, o fins que s’exhaureixin les 272 entrades disponibles.\nCada soci pot demanar una entrada, i es poden agrupar fins a quatre socis a la petició. El preu és de 100 euros, i les localitats estaran ubicades a la zona visitant (Fondo Norte, boques 313, 413, 314 i 414) .\nPer la seva adquisició en queden exclosos els socis menors de 6 anys, aquells amb quotes de soci impagades i els sancionats per la Comissió de Disciplina. La compra es podrà fer a través del següent enllaç, on caldrà identificar-se amb la clau i el codi personal.


L’ALIMENTACIÓ D’UN PORTER DE FUTBOL |\nL’ALIMENTACIÓ D’UN PORTER DE FUTBOL\nPer MCF · 13 octubre, 2020\nEls porters realitzen esforços anaeròbics (no necessita respiració per realitzar-lo) breus, d’alta intensitat, per la qual cosa requereixen gran agilitat i potència. Malgrat que siguin esforços d’alta intensitat, els porters, a diferència dels jugadors de camp, necessiten menys energia i hidrats de carboni, però en contraposició, necessiten una mica més de proteïnes per la recuperació plàstica i mantenir una major massa muscular. Un porter consumeix 4,9 Kcal/minut (fins a 439 Kcal. Totals en un partit) i un jugador de camp fins a 17,4 Kcal/minut (fins a 1.567 Kcal. Totals en un partit).\nEls porters difereixen en mida i composició corporal dels jugadors de camp. Els porters solen ser més alts i més pesats, amb més teixit adipós i massa muscular. La mida més gran corporal també implica que es necessiten més calories per mantenir el balanç energètic i aquests aspectes físics s’han de tenir molt en compte per planificar l’alimentació d’un porter. Finalment l’edat pot afectar els requeriments energètics, aquests disminueixen amb l’embelliment, particularment després dels 30 anys.\n1. Alimentació prepartit:\nPer mantenir les reserves energètiques al llarg de tota l’activitat esportiva és important consumir hidrats de carboni prèviament al partit. S’ha comprovat que els jugadors que inicien el partit amb reserves més altes de glucogen muscular van assolir un millor manteniment i majors intensitats de moviment. Una ingesta òptima és d’uns 6 g/kg/dia durant la setmana anterior al partit aconsegueix mantenir les reserves elevades.\nSi durant el partit el cos consumeix tots els depòsits de glucogen aquests triguen 48 hores a restituir-se.\n2. Alimentació postpartit:\nÉs important reposar les reserves de glucogen hepàtic i muscular a través de la ingesta de carbohidrats adequats. Perquè les reserves es reposin ràpidament s’han de consumir els carbohidrats immediatament després del partit (dintre dels 20 minuts després), ja que els enzims que sintetitzen glucogen estan més actives durant aquest temps. En general, la ingestió d’1-1,5 g/kg/h de carbohidrats d’alt IG ajuda a la màxima re síntesi de glucogen. La ingesta sempre 3 a 4 hores abans del partit.\nLa inclusió de proteïnes en la ingesta conjuntament amb els carbohidrats és recomanable per ajudar a la re síntesi del glucogen i millorar la reparació del teixit muscular. La llet seria un exemple, ja que conté de forma natural una mescla de carbohidrats i proteïnes.\nS’aconsella que dies després del partit es consumin entre 1,5-2 g/kg/dia de proteïnes per fer front a les demandes.\n3. Alimentació pels entrenaments\n• Es recomana una ingesta de 1 g/kg de pes d’hidrats de carboni d’elevat índex glucèmic per una recuperació immediata.\n• Per una recuperació d’una sessió d’entrenament de duració moderada (baixa intensitat es recomanen 5-7 g d’hidrats de carboni per pes.\n• En una recuperació d’una sessió d’entrenament moderada o d’alta resistència (com en la pretemporada o per competicions) de 7-10 g/kg de pes.


Vols barats de Múrcia a Verona a Iberia\nVols barats Itàlia Múrcia-Verona\nVols barats de Múrcia a Verona (VRN) de Múrcia a Verona Múrcia-Verona, Itàlia\nConsulta l’oferta de vols de Múrcia a Verona i reserva el teu bitllet d’avió en línia. Iberia et garanteix els millors preus d’última hora per a la nostra oferta de vols barats de Múrcia a Verona.\nEls preus mostrats corresponen a cerques de vols a de Múrcia a Verona fetes recentment per clients. Poden canviar segons la disponibilitat de places, possibles variacions de tarifes, taxes i altres suplements en el moment de fer la consulta. Els preus per trajecte són aplicables comprant bitllets d’anada i tornada.


VIII Jornada d'etnologia a les Terres de l'Ebre\nDijous, 15 d'octubre de 2009 a les 16:37\nBarcelona (el Barcelonès) - El pròxim dissabte 17 d'octubre es realitzarà la Jornada d'etnologia de les Terres de l'Ebre al local de la Pianola de la població d'El Pinell de Brai (Carrer de Miravet, nº 34). El programa de la jornada és el següent:\n10.00 h Rebuda de les persones inscrites\n10.15 h Inauguració de la jornada a càrrec d’Antònia Serres, de l’Associació Pi del Broi; Xavier Vega, director dels Serveis Territorials del Departament de Cultura i Mitjans de Comunicació de la Generalitat de Catalunya i vicepresident primer de l’Institut Ramon Muntaner i Pere Martí, alcalde del Pinell de Brai.\n10.30 h Conferència marc:\n“Les ermites i els itineraris sagrats com a nus de contradiccions”, a càrrec de Josefina Roma, professora de la Universitat de Barcelona.\n11.45 h “Religiositat popular i festiva a la Terra Alta”, a càrrec de Mossèn Josep Alanyà, canonge de la Catedral de Tortosa i director de l’Arxiu Diocesà.\n12.15 h “Les ermites del Baix Ebre ahir i avui”, a càrrec de Joan-Hilari Muñoz, historiador.\n12.45 h “Processons marineres a les Terres de l’Ebre”, a càrrec de Xavier Figueres i Toni Cartes, historiadors.\n13.45 h Visita al celler cooperatiu del Pinell de Brai.\n16.30 h “Les Terres de l’Ebre, són una cruïlla de les celebracions religioses de caire popular? Els rituals de les romeries penitencials”, a càrrec d’Àlvar Monferrer, doctor en Filosofia i Lletres per la Universitat de Barcelona\n17.00 h “Les ermites com a espai de trobada”, a càrrec de Salvador Palomar, etnòleg, i Montserrat Solà, antropòloga, membres de Carrutxa.\nA part de la Jornada hi haurà una activitat complementària:\n* Mostra fotogràfica sobre la festa de l’ermita de Santa Magdalena, a càrrec de l’Associació Pi del Broi, del Pinell de Brai.


Estètica Laia - Massatge Aromateràpia\nSi et sents esgotat i busques un tractament que ofereixi una relaxació extrema, el massatge amb aromateràpia pot ser ideal per recarregar les piles. Utilitzant olis essencials que ajuden a energitzar, relaxar o revigoritzar el cos cansat, aquest massatge gratificant està dissenyat per finalitzar sentint-se relaxat, flexible i totalment tranquil.\nEl massatge amb aromateràpia pot resultar particularment beneficiós per a tractar problemes de son, dolors menstruals persistents, problemes digestius i èczemes.\nUna barreja d'olis, essencials personalitzada (combinant-los amb un oli base, per evitar que els olis essencials superpotents irritin la pell) segons les teves necessitats.\nGeneralment el seu ús no està recomanat durant l'embaràs ni per a persones amb insuficiència renal, a causa de la potència dels olis essencials.\nEls olis essencials tenen un doble poder.\nEn primer lloc, l'oli actuarà per inhalació i farà que et sentis relaxat, gràcies al seu aroma meravellosament calmant, i després penetra a la pell per aconseguir ràpidament el flux sanguini, eliminant els dolors musculars i treballant sobre les tensions contingudes existents. Als efectes físics de l'oli en el cos s'afegeixen les aromes, que travessen el sensible conducte nasal fins al cervell, ajudant a aconseguir una relaxació emocional. Això explica per què algunes persones s'adormen profundament durant un massatge amb aromateràpia.\nLAVANDA un massatge amb efecte antidepressiu, antiinflamatori, i tranquil·litzant.\nLLIMONA amb efecte energitzant i antiinflamatori.\nMENTA amb efecte antiinflamatori, astringent, i refrescant.\nTARONJA DOLÇA amb efecte relaxant.\nROMERO amb efecte antidepressiu, antiinflamatori, i estimulant.\nANIS ESTRELLAT amb efecte antiinflamatori i vitalitzant.\nARBRE DE TE massatge amb efecte antiinflamatori i cicatritzant.\nGERANI massatge amb efecte antiinflamatori, cicatritzant, reafirmant, i tranquil·litzant.\nYOGUI proporciona harmonia i relaxació, afavoreix la desafecció i ajuda a accedir a l'espiritualitat. Ideal per meditació.\nLemongras antiinflamatori, vasodilatador, antifúngic de les vies aèries. Sedant en situacions de stres. Anticelulitic\nCLAU Analgèsic, antisèptic. Indicat per calmar dolors dentals. Cultiu: Biològic.\nRESPIR ajuda a decongestionar les vies respiratòries, destapar el nas i facilita l'oxigenació. Composició: Eucaliptus globulus, Niauli, Lavandin, Pi, Farigola, Menta\nEl 100% dels ingredients procedeixen de l'Agricultura Ecològica.\nALEGRIA: Aroma Fresc i vivificant que propicia a l'optimisme i a el gaudi de la vida.\nComposició: Taronja, Aranja, llimona, canyella, Menta.\nENERGIA Aroma refrescant i molt tonificant. Ideal per fomentar l'exercici físic.\nComposició: Llimona, Menta.\nRELAX Aroma suau i refinat que afavoreix la relaxació i ajuda a equilibrar el ritme biològic.\nComposició: Lavandin, Aranja, Taronja, Petit Grain, Lemongras, Menta.\nARMONIA L'essència de l' «bon rotllo» de l'amistat i els negocis fructífers. Afavoreix la convivència i els intercanvis comercials.\nComposició: Taronja, Lemongras, Revetlla, Aranja, Llimona.\nVITAL propietats respiratòries, antivirals i antisèptiques. La nova sinergia que ens aportarà Benestar i desinfecció.\nComposició: Taronja, ravintsara, niauli, Lemongras, saro, eucaliptus radiata i llorer.\nOli base d'ametlles Dolços. És un dels Olis més coneguts i utilitzats per la seva textura untuosa per donar massatges. Excel·lent protector de la pell pel que resulta ideal per a la pell d'el nadó i la dermatitis de el bolquer.\nOli Vegetal Pur 100% i de primera premsada en fred.


Gillette se suma a fer gran el projecte ‘FutbolNet’ a Mèxic\nLa multinacional dedicarà recursos per a la implementació d’aquest programa que la Fundació FCB aplica a l’estat de Jalisco amb la Fundació Rafa Márquez\nGillette i el FC Barcelona han arribat a un acord gràcies al qual la multinacional de cures personals per a homes destinarà recursos a la Fundació FC Barcelona per implementar el projecte ‘FutbolNet’ a Mèxic.\nAquest projecte de foment de valors a través de l’esport es durà a terme en col·laboració amb la Fundació Rafa Márquez, amb la qual la Fundació FC Barcelona va establir un conveni de col·laboració el mes d’agost passat.\nEl projecte es posarà en marxa a partir d’aquest novembre a les instal·lacions esportives de què disposa la fundació de l’exblaugrana a l’estat de Jalisco (Mèxic). ‘FutbolNet’ tindrà en aquest país 250 beneficiaris d’entre 8 i 15 anys, a més de 20 mediadors d’entre 14 i 19 anys.\nPont: “És una alternativa de desenvolupament”\n“‘FutbolNet’ és un projecte que pretén educar els nens i els joves a través dels valors positius que es deriven de la pràctica del futbol. Així doncs, i fruit de l’acord amb Gillette, ara els nens mexicans tindran l’oportunitat d’explorar una alternativa de desenvolupament a través d’aquest esport”, ha assegurat Ramon Pont, vicepresident primer de la Fundació FC Barcelona.\nL’aportació de Gillette ha estat possible gràcies a l’acord de patrocini que aquesta marca i el FC Barcelona van presentar recentment pel qual Gillette s’ha convertit en Afaitadora Oficial del FC Barcelona a l’Amèrica Llatina fins a l’any 2017.\nMés de 100.000 beneficiaris a tot el món\n‘FutbolNet’ s’aplica a Catalunya des de la temporada 2010/11 amb una gran acollida per part dels seus participants. Així mateix, la versatilitat d’aquesta metodologia ha dotat el projecte d’una marcada vocació internacional. ‘FutbolNet’ s’aplica en dos països de l’Amèrica Llatina, l’Argentina i el Brasil; a l’Orient Mitjà, a l’Iraq, Qatar i Oman; i en més d’una trentena de països africans en col·laboració amb el COI (Comitè Olímpic Internacional).


El Ministeri de Defensa es gasta m�s d'un mili� d'euros en la neteja de quadres i atenci� als cavalls de l'ex�rcit - Col�lectiu Antimilitarista de Sant Cugat (CASC)\nDespesa Militar | Objecci� Fiscal\tEl Ministeri de Defensa es gasta m�s d’un mili� d’euros en la neteja de quadres i atenci� als cavalls de l’ex�rcit\nEls privilegis dels militars s�n incomptables. L’erari p�blic tamb� destina gaireb� la mateixa quantitat a escoles bressol per als fills dels uniformats i dedica 60.000 euros a l’adquisici� d’ulleres per als soldats\nn dels departaments que menys est� notant les retallades del Govern espanyol �s el Ministeri de Defensa, que segueix acumulant despeses ingents en compres d’armament, missions a l’exterior o, simplement, n�mines dels milers de soldats. Per� m�s enll� d’aix�, l’Ex�rcit espanyol tamb� �s un clar exemple de despeses surrealistes i de privilegis. El diputat al Parlament d’ERC Pere Aragon�s ha tret a la llum alguns exemples d’algunes despeses, com a m�nim q�estionables, en temps de crisi i les difon a trav�s de l’etiqueta #cosesdelBOE pel seu compte de Twitter.\nEn les darreres hores, Aragon�s ha denunciat que el Ministeri de Defensa es gasta gaireb� 1,1 milions d’euros en el manteniment de quadres i atenci� al bestiar de l’Organismo Aut�nomo Cr�a Caballar de las Fuerzas Armadas. Segons una resoluci� del proppassat 4 de juny, l’adjudicaci� del contracte s’ha repartit entre quatre empreses, que seran les encarregades de cuidar els cavalls de l’ex�rcit espanyol que, amb el pressupost que s’hi destina, deuen viure a cos de rei.\nA m�s a m�s, la setmana passada va apar�ixer l’anunci per a licitaci� de la contractaci� del servei d’escoles bressol pels centres d’educaci� infantil de l’Armada per al curs vinent. El pressupost �s d’un mili� d’euros, de manera que mentre que totes les fam�lies es veuen obligades a desemborsar una notable quantitat de diners per portar els seus fills a un centre d’educaci� infantil, als militars els surt gratis i a compte de l’erari p�blic. Un altre privilegi dels militars s�n els 60.000 euros que Defensa destina a l’adquisici� d’ulleres per a ells.\n156245 desde el principio\nVeteranos del Ej�rcito brit�nico combaten junto a los rebeldes en Misrata\nUna web destapa a los responsables de la invasi�n israel� de Gaza


(Llagostera, La Selva)\n41º 49,738'N ; 2º 53,516'E\nEl lloc de Llagostera apareix documentat l’any 855, quan apareix l’església parroquial de Sant Feliu com una de les possessions del monestir de Santa Maria de la Grassa. En l’any 914, la comtessa Garsendins va comprar per 500 sous una vall propera a Llagostera.\nEn 1131 Ramon Berenguer III va deixar especificat en el seu testament que Llagostera havia de ser el lloc de residència de la seva filla Berenguera de Castella, esposa d’Alfons VII de Lleó i Castella, en cas que aquest es morís i Berenguera quedés vídua. Per tant, hem de pensar que el lloc era propietat de la Corona. Aquesta suposició queda confirmada el 1240, quan Jaume I concedeix als seus habitants diverses franqueses.\nEl castell específicament no apareix en cap document fins l’any 1288, quan el rei Alfons el Franc el va vendre al vescomte Dalmau de Rocabertí, tot i que en 1315 conta que Guerau de Rocabertí tenia el castell en feu pel rei Jaume II.A la mort d’en Guerau de Rocabertí, la Corona va recuperar el domini sobre el lloc, que en 1324 va ser cedit a Ot de Montcada.\nJa en 1375, Pere el Cerimoniós va atorgar el títol de baró de Llagostera a Gastó de Montcada. Posteriorment la baronia va passar a mans dels Cruïlles, fins que a principis del segle XVII formava part del patrimoni del comte de Montagut.\nPel que podem saber gràcies a les restes que s’han conservat, el castell de Llagostera era una fortificació important, amb dos anells de muralles.\nEl recinte interior estava a la part més alta del turó i contenia l’església, el cementiri, el propi castell i alguns habitatges al servei del castell.\nTenia una planta pentagonal irregular amb cinc torres cilíndriques, de les que només es conserven dues, situades en l’extrem nord-occidental. Una d’elles és coneguda com la torre de la presó, doncs en 1671 va ser reformada per a poder desenvolupar aquesta tasca. A principis del segle XX conservava encara el pis superior, amb merlets i espitlleres per armes de foc.\nL’altra torre es troba actualment adossada a l’edifici de l’ajuntament, que ocupa part de les antigues dependències nobles del castell. Actualment costa reconèixer elements del seu passat medieval, tret d’arcs apuntats en algunes de les sales, degut a les reformes fetes, especialment en el segle XIX.\nEl segon recinte fortificat englobava les cases de la població i alguns dels seus camps de conreu. Es conserva un llenç de muralles força íntegre en el sector nord, on encara hi ha una torre circular. Malauradament, no s’ha conservat cap altra torre ni portal.


AMPA Frederic Mistral: ENTREVISTA ELECCIONS CONSELL ESCOLAR 2016-2017\nMarga: Perquè formar part del Consell Escolar és una bona oportunitat per conèixer més a fons com funciona l'escola dels nostres fills. Es aquí on les famílies podem participar activament, amb veu i vot, sobre decisions de l'escola, que cal que siguin aprovades pel Consell Escolar. També perquè el Consell és un canal per fer arribar a l'escola noves idees i propostes de millora, dubtes i inquietuds dels pares i mares de l'escola.\nDaniel: Em vaig presentar ara fa quatre cursos per tal de conèixer el centre d'estudis de la meva filla gran des de dins i poder col•laborar en el seu ensenyament amb la comunitat educativa que hi treballa representant a la part de la comunitat educativa que queda fora, que som les mares, pares, àvies, avis i família en general. Tots eduquem.\nQuè tal ha estat l'experiència?\nMarga: La valoro positivament. El Consell Escolar està constituït pel Director, Cap d'Estudis, Secretària, mestres, conserge, representant de l'Ajuntament, representants de pares i mares, representant de l'AMPA... per tant, s'hi posen en comú diferents punts de vista que ajuden a entendre la realitat de la nostra escola i que aporten idees per intentar que sigui cada dia millor.\nDaniel: L’ experiència ha estat molt enriquidora, conèixer el motor d'una escola i formar part del seu engranatge et dóna un grau de coneixement sobre el funcionament del lloc on estudien els teus fills que de cap altra manera el pots obtenir. Ajudar a les nenes i als nens sempre és cosa bona.\nMarga: La dedicació és poca: el Consell és reuneix un parell de tardes durant el curs. Cal revisar les actes d'aquestes reunions per a la seva aprovació i molt puntualment, potser cal revisar algun document que s'hagi de sotmetre a votació. És important, això sí, tenir escolta activa amb les famílies, per tal de què, els temes que ho requereixin, puguin ser tractats al Consell Escolar.\nDaniel: El director de l'escola convoca el consell escolar una tarda per trimestre, una tarda molt familiar en la qual tots els i les mestres, mares i pares, personal d'administració i serveis, i un representant de l'ajuntament, ens reunim per tal de prendre decisions, aprovar-les i vetllar perquè l'educació de les nostres filles i fills sigui la millor possible. També tenim grup de whatssapp tots els i les membres representats de famílies al consell que agilitza el nostre contacte abans de veure'ns les cares.\nMarga: Als meus fills els hi agrada que els expliqui que he estat reunida amb el Director i els professors... De vegades els hi explico les sortides i les colònies que faran, nou material que tindran a l'escola, nous projectes dels seus cursos, quines assignatures han tingut bons resultats en les proves diagnòstiques i quines no tan bons, parlem sobre el menjador... Els agrada veure que els seus pares fan escola i s'involucren en la seva educació.\nDaniel: A les meves filles els dic que el papa ha d'ajudar al cole per tal que funcioni bé i les nenes i els nens puguin aprendre molt, que per això va a aquestes reunions.\nMarga: Tot i que l'experiència ha estat molt positiva, no em tornaré a presentar, perquè crec que és bo que els càrrecs siguin rotatius i que vagi entrant "sang nova" al Consell Escolar.


La legitimitat perduda - Diari de Sabadell\nEl dimarts 2 de novembre es farà efectiva al ple de l’Ajuntament de Sabadell la dissolució del grup municipal de Podem. Un fet que, com el lector comprendrà, no és trivial ni menor en la política local, tot i que alguns, evidentment, vulguin restar-ne importància. No és la meva intenció entrar en qüestions disciplinàries internes d’altres partits, però és pertinent analitzar quines conseqüències i derivades té aquest fet i com afecta el prestigi de la política i la governabilitat de la ciutat.\nLa decisió de la regidora Morell de no renunciar a l’acta obtinguda en les eleccions del 2019 al capdavant de la llista de Podem no ens sorprèn, i tampoc crec que sigui el fet rellevant a analitzar. El que sí que és un fet rellevant i que marca clarament a quin nivell es troba el llistó de l’alcaldessa, Marta Farrés, i de tots aquells que formen part activa del seu govern és la decisió de mantenir-la com a tinenta d’alcaldessa i de fer compte que aquí no ha passat res. Per què? Perquè, evidentment, per a alguns, preservar els 14 vots que donen estabilitat al govern actual (PSC, Junts i Morell) està per sobre de tot: és pura qüestió de supervivència i denota la seva concepció del poder i de la política.\nÉs evident que el denominat Pacte de Concòrdia, que concernia el PSC i Podem, i que es va presentar com un acord de projecte de ciutat entre aquests dos partits, ja no existeix; és més, segons la informació que ha transcendit, seria una de les raons principals que haurien generat l’expulsió que hem comentat. De fet, l’alcaldessa ha ignorat la sol·licitud de la direcció del partit morat de retirar els càrrecs de govern i les competències assignades a la regidora que ha estat expulsada i que es nega a retornar l’acta. Per tant, aquest serà el primer cop en la història recent de la ciutat que un executiu municipal se sostingui per un edil no adscrit, la qual cosa obre un precedent no gaire recomanable i gens desitjable per a Sabadell. Una nova decisió poc exemplar de l’alcaldessa davant dels ciutadans, que la perceben amb claredat com una mostra més del desprestigi de la política. Som, doncs, davant la clara pèrdua de legitimitat democràtica del govern municipal actual.\nI aquesta feblesa evident del PSC local només compta amb un únic partit aliat en aquests moments. Només li dona suport incondicional –i, de fet, només el sosté en el poder– Junts per Sabadell i el seu grup municipal. I la veritat és que no ho dic content: més aviat tot el contrari. I és que estic convençut que cadascun dels veïns que van confiar legítimament en Junts per Sabadell estan, si més no, desconcertats: posaria la mà al foc que mai s’haurien imaginat que els seus vots servirien per apuntalar els hereus del bustisme governant amb el PSC a Sabadell, al Consell Comarcal del Vallès Occidental i a la Diputació de Barcelona.\nI davant d’aquest estat de la ciutat, Esquerra Republicana de Catalunya sabem que ens toca treballar i fer realitat un front ampli republicà a la ciutat, al qual es puguin incorporar totes les forces polítiques formades per gent honesta. Gent que vulgui construir un veritable projecte de ciutat compartit i d’àmplies majories, il·lusionant, agosarat i a l’altura del moment històric. Un projecte de ciutat per a un Sabadell capital i líder, basat en polítiques valentes i transformadores en tots els àmbits, de progrés econòmic i social, i compromès inequívocament amb el país i amb els seus drets i llibertats. Amb l’únic límit d’excloure’n els qui representen l’etapa més fosca i corrupta de la ciutat, de la qual van formar part; els qui ens demostren cada dia que no han canviat i que continuen aplicant les mateixes formes i receptes clientelars i de baixa qualitat democràtica apreses del seu mentor: Manuel Bustos.\nSom aquí per ajudar a fer-ho: posarem el millor de nosaltres per fer-ho. I ho farem: Sabadell i la seva gent s’ho mereixen.


007 Sanny - Els refranys incorrectes són la seva especialitat\nPresenta't breument: Qui ets i què és el que t'agrada fer?\nHola. Em dic Sanny. Gaudeixo de llargues caminades per la platja i no entenc els alvocats, són estrany!. A més, pots parlar amb mi sobre menjar, vi, pel·lícules/programes de televisió i llibres. I si no tinc res més planificat m'encanta viatjar i anar a veure una banda en directe. També condueixo un Volkswagen Golf.\nLa Sanny és ...\nPetita, pasivo-agressiva. Honesta\nQuina diferència diries que hi ha entre la Sanny d'avui i la de fa 10 anys?\nÉs més gran, però no més sàbia.\nEn canvi, és molt més intolerant, crònicament cansada i des de fa temps ha perdut tots els seus somnis en quant a "diners, salut i família". Avorrit, oi?\nQuè t'agrada fer en el teu temps lliure?\nSi puc, res. Hem d'admetre-ho, a mesura que ens fem grans, fem menys coses. La resta de l'estressant temps lliure el passo entre sortir amb la família i els amics, estar enamorada del meu company i gastar-me el sou més ràpid que un esquirol a mil per hora. A més, un dels meus objectius és dominar el món i provar coses noves com fer ganxet (de debó, coses que vaig aprendre a l'escola, però vaig renunciar-hi degut a un llarg drama adolescent a la pubertat). Em pots trobar fent 80 cupcakes i, sobretot, evitant discoteques (prefereixo un pub agradable).\nPerò sincerament, no m'importa molt el que faig, sempre que fer-ho em faci feliç.\nQuè fas a alugha?\nUna mica d'això i una mica d'allò. Però en realitat el que faig (a temps parcial, ja que el meu veritable treball és fer d'espia i crear caos i trastorns a les empreses de fora) és la difusió d'idees sense sentit dins del departament de màrqueting i després veure el que passa. És molt divertit. Planejo i organitzo la participació d’alugha en exposicions i altres esdeveniments i també a Woodstock 2.0.\nFàcil!, era al lloc correcte en el moment adequat. I des que el cervellet que hi ha al darrere d’ Alugha (Bernd) descobrís que jo era una directora d'esdeveniments, que "m'agafa en prèstec" del meu cap actual.\nQuè és el que més t'agrada d'alugha?\nAquí, a alugha, tenim una gran varietat de treballadors i treballadores intel·ligents i creatius, que treballen junts com una família cuidant els seus membres. A més, quan tinc problemes amb la tecnologia, sempre hi ha algú disposat a ajudar-me, ja que la tecnologia i les matemàtiques no són el meu fort. Però això és una altra història: -P\nÉs admirable com tothom s'implica a alugha dia a dia: en la millora de l'empresa, de l'equip i d'ells mateixos.\nPer començar, alugha definitivament cotitzarà en borsa, serà mundialment coneguda i serà un producte indispensable arreu del món.\nJo em veig com una dona casada amb uns quants fills i una feina a temps parcial, així tindré temps d'acabar tots els petits projectes de bricolatge.\n¿Només un? No, gràcies, un somni no és suficient. Us n'explicaré dos. El primer és un tòpic, però què puc dir, així és com sóc. Per tant, vull veure tant de món com sigui possible (en aquesta nota us demano que cuideu el medi ambient i els vostres companys; en realitat no és tan difícil ser considerat i empàtic de tant en tant). El segon tampoc és gaire original, però el que de debó vull és tenir una petita granja amb una piscina coberta (com a alternativa una casa a la platja o fins i tot a un llac).


'Mala broma' obre les representacions de teatre al Mercè Rodoreda\nAquesta setmana s'aixeca el teló de les representacions de teatre adult amb 'Mala broma', una obra de Jordi Casanovas interpretada per Anna Sahun, Ernest Villegas i Òscar Muñoz, que es podrà veure el 19 d'octubre al Teatre Mercè Rodoreda. Una comèdia negra sobre els límits de l'humor que donarà el tret de sortida a una temporada farcida d'espectacles per a tots els gustos.més\nExposició i festa per commemorar els 75 anys de l'Esbart Dansaire\nL'Esbart Dansaire de Sant Joan Despí celebra enguany el seu 75 aniversari i ho commemora amb una exposició que es pot visitar fins al 19 d'octubre al Centre Jujol-Can Negre i amb una festa que tindrà lloc dissabte 20 d'octubre al matí a la plaça de l'Ermita. L'Esbart Dansaire és una entitat que, mitjançant la representació de les danses populars, recrea la història i els costums del poble català.més\ndijous, 26 Juliol, 2018\nGairebé 2.200 persones fan ús de les aules d'estudi de les biblioteques\nUn total de 2.187 persones han utilitzat les aules d'estudi de les biblioteques de Sant Joan Despí durant l'època d'exàmens. Les aules d'estudi van funcionar entre el 14 de maig i l'1 de juliol, període durant el qual van estar obertes coincidint amb la preparació d'exàmens i de les proves de la selectivitat. Aquest any, les aules d'estudi han ampliat l'oferta d'horaris i de places per tal de respondre a l'augment de la demanda d'espais per estudiar en època d'exàmens.més


Selfness Rožňava Roznava Eslovàquia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nKasárenská 36, Roznava Town Center, Roznava, Eslovàquia, 4801 - Veure al mapa\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Roznava, Selfness Rožňava és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nSelfness Rožňava ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha habitació familiar, instal.lacions de barbacoa, caixa forta, lloguer de bicicletes, àrea de fumadors.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com bany, centre esportiu, sauna, spa, massatge. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Roznava, faci de Selfness Rožňava la vostra llar.\nTots els tipus de viatgers (74) Parelles (23) Viatgers en solitari (21) Famílies amb infants petits (18) Famílies amb infants grans (6) Grups (6)


Parlem clar i català – Fem Escola a Barcelona\n11/12/2014 05/09/2014 - Mariona Saenz\nAquest és el sisè curs que al Centre d’Adults La Pau portem a terme un programa experimental d’acollida i preparació per a la integració de nouvinguts (PEAI).\nA partir del seguiment que hem pogut fer durant aquests anys d’un bon nombre dels alumnes, des de l’escola podem dir que ha estat i està sent un èxit d’integració al sistema educatiu i a la nostra societat, que són els objectius fonamentals del curs.\nS’ha aconseguit que, després de cada curs (la durada del qual és un curs acadèmic), aproximadament un 80 % de l’alumnat, tots nouvinguts i de llengua no romànica, s’insereixin al sistema educatiu català: uns quants han fet o estant fent el batxillerat, d’altres fan cicles formatius de grau mitjà, alguns estudien cicles formatius de grau superior i la resta segueixen algun programa de qualificació professional inicial (PQPI). Fins i tot, hi ha una noia xinesa que estudia primer curs d’arquitectura a la Universitat de Barcelona.\nEvidentment, alguns tenen més facilitat que altres, però el que veiem molt clar és que la il·lusió que tenen de viure a Barcelona i d’integrar-se en la nostra societat els fa esforçar-se d’allò més per aprendre.\nUn altre dels objectius d’aquest programa és afavorir la cohesió social, i ells entenen que parlar el català és una forma de facilitar la seva integració en la nostra societat. Els nois i noies del PEAI són de països molt diferents i normalment entre ells parlen català, ja que és la llengua vehicular del nostre curs.\nCom a alumnes estrangers, no tenen cap altre nucli de relació més que les seves pròpies famílies i els companys del centre d’acollida on viuen, per tant és tasca de la tutoria fomentar les relacions personals entre els alumnes del grup. Podríem posar com a exemple un grup d’amics i amigues que surten sempre junts des de fa tres anys: la Rhista del Nepal, l’Amnol del Pakistan, la Biwei i el Xu Pan de la Xina i en Christian de les Filipines. Fan moltes activitats junts i parlen sempre català entre ells.\nSovint molts catalans quan veiem una persona que sembla estrangera li parlem en castellà. Per què? Quan sortim amb ells al carrer, hem d’explicar a la majoria de persones que s’apropen que ells entenen i parlen català.\nFem caminades per diferents barris de la ciutat per conèixer-ne els racons i la història, visitem museus per veure diferents exposicions i fem alguna sortida a Collserola per gaudir de la natura. D’aquesta manera, els nois i noies coneixen i estimen Barcelona, la seva ciutat actual.\nPer tal d’afavorir la cohesió social, els oferim de fer diferents activitats, perquè puguin desenvolupar les seves aficions i compartir-les amb joves de la seva edat: cursos de dibuix i altres activitats en centres cívics, assistència a centres excursionistes els caps de setmana, futbol i bàsquet en equips del seu barri, etc. Una altra actuació ha estat incentivar el voluntariat, i ja hi ha dues noies que fan de voluntàries a la Creu Roja.\nDes de la tutoria intentem, sempre que podem, que l’alumnat s’integri en el sistema educatiu en centres on no hi hagi gaire concentració d’immigrants del seu país d’origen, ja que això no afavoreix l’aprenentatge de les llengües pròpies del nostre país.\nL’aprenentatge del català el fem a partir dels fets que succeeixen en la vida quotidiana i el fonamentem en l’educació en valors.\nCal parlar (ni que sigui malament al principi) tant se val de què, però parlar i parlar sense parar. Els primers dies comentem les petites rutines diàries de casa o de l’escola, i a mesura que passa el temps, continuem plantejant aspectes de discussió que ens afecten a tots i a totes, com ara la vida que tenien al seu país, l’enyorança dels amics que han deixat allà, les seves famílies, els seus costums, les notícies del diari i la televisió. Hi ha temes centrals, com la igualtat, la tolerància i la solidaritat.\nPodríem explicar anècdotes molt curioses, com la vegada, ara fa un any, que em vaig trobar dos alumnes: l’Omar i l’Ammedh, tots dos del Pakistan. Feia tres cursos que havien estat alumnes de l’escola i ara vivien a Anglaterra, cadascun en un lloc diferent. L’Omar, que després del PEAI La Pau havia fet un curs de graduat en educació secundària (GES) al Centre d’Adults Pere Calders, parlava perfectament català, i l’Ammedh, déu n’hi do. Quina il·lusió em va fer trobar-los i parlar tots en català, recordant els dies passats a l’escola!\nLa majoria d’alumnes entenen perfectament que aquí parlem dues llengües perquè als seus països això també és habitual: els pakistanesos, el panjabi i l’urdú; els xinesos, el dialecte de la seva localitat i el xinès mandarí; els filipins, l’anglès i el propi de la seva àrea lingüística; els indis, l’indi i l’anglès; els nepalís…\nÉs molt enriquidor per a tota la classe la barreja de cultures, llengües i religions. Se sorprenen mútuament quan parlem de les diferents creences que coincideixen a classe i, fins i tot, els alumnes que són totalment laics. També quan parlem de la família i descobrim que els avis dels alumnes del Pakistan són o eren indis. El menjar també és un motiu de polèmica: «Això mengeu? Ecs!!». I els altres els diuen: «I vosaltres?? Apa, que dolent!». Es crea un debat en què diem que tot és bo, que forma part de la cultura de cadascú i que cal respectar-ho. El més important és el que portem al cor: cal ser bones persones, això és el més important.\nAquesta classe del PEAI té una riquesa cultural i humana impressionant, i és al mateix temps instructiva per a tothom.\nUs podria explicar-vos tantes coses que no acabaria mai…!\nNomés puc dir que estic agraïda de poder compartir amb ells quatre hores i mitja al dia, ja que al mateix temps que ells aprenen, jo aprenc també de les seves històries, vides i costums, com també del gran cor que descobreixes que tenen un cop els coneixes de prop.\nTutora del PEAI\nIniciativescohesió social, immersió llengua, immigració\tNavegació per les entrades\n6 comentaris a “Parlem clar i català”\n05/09/2014 a les 13:39\nExcel·lent experiència diària! És com viatjar a altres països gratuïtament aprenent de les persones i de les seves costums.\n05/09/2014 a les 13:49\n05/09/2014 a les 14:49\nVaig col.laborar en els inicis d’aquest projecte i estic encantada de veure el bon profit que se n’ha tret !\n13/09/2014 a les 12:09\nNo és “amor de companya”, és que ho fas molt bé. Felicitats\nmaite i montse\n23/09/2014 a les 11:45\nDe PEAI Freire a PEAI La Pau: totalment d’acord amb tu Mariona. Gràcies per expressar-ho tan be.\nBona i engrescadora feina la que tenim. Endavant amb ganes!\n09/10/2014 a les 9:23\nEnhorabona Mariona !\nÉs un goig veure com els projectes maduren i creixen amb excel•lència. Recordo amb enyorança , la primera Aula d’autoaprenentange de català, que es va posar a l’escola, com una petita llavor que anat creixent amb vigor\nEl teu escrit traspua il•lusió i bona feina .Endavant!


Presentat el FLAIX econòmic metropolità 2018 a la Cambra de Comerç – IERMB\nPresentat el FLAIX econòmic metropolità 2018 a la Cambra de Comerç\nHome Presentat el FLAIX econòmic…\nEl dia 17 de gener s’ha presentat a la Cambra de Comerç l’informe FLAIX metropolità 2018 i de l’Evolució socioeconòmica a l’Àrea Metropolitana de Barcelona 2014-2018, en què hi ha col·laborat l’IERMB. En l’acte hi han intervingut el president de la Cambra de Comerç de Barcelona, Miquel Valls, i el vicepresident de Desenvolupament Social i Econòmic de l’AMB, Jaume Collboni.\nL’Informe fa un balanç socioeconòmic del període 2014-2018 i s’hi analitza el PIB i PIB per càpita; les empreses i el clima empresarial; el sector TIC i la indústria 4.0; el comerç exterior; el turisme; el mercat immobiliari per a usos empresarials; el mercat laboral: ocupació, atur i salaris; la formació professional i els plans d’ocupació.\nEn aquest enllaç us podeu descarregar la nota de premsa de la presentació.\nI en aquest enllaç us podreu descarregar tots els informes Flash econòmic metropolità.


Esports Radio Vila-real. Programa del 11 de Octubre de 2013 – Radio Vila-real 92.2 FM\nEsports Radio Vila-real. Programa del 11 de Octubre de 2013\nEl Villarreal descansará este fin de semana, lo que servirá para acabar de recuperar efectivos con molestias y para que la plantilla disfrute de unas pequeñas vacaciones. Os contamos la última hora del equipo con Cani como protagonista del día, hablando en sala de prensa de su renovación. Hemos tenido también entre otras cosas al Alcalde de Vila-real, José Benlloch que nos habla y nos deja muchos titulares y plazos de apertura de la nueva Ciudad Deportiva Munincipal y del Centro de Tecnificación.\n11 octubre, 2013 Radio Vila-real\n← «Protagonistes» del 11 de Octubre de 2013 Asiste al Villarreal – Valencia con ROVIGAS, tu mantenimiento 24 horas →


L’Ajuntament de Bunyol i el Club de Tennis signen el seu primer conveni de col·laboració – tucomarca.com\nHomeLa Foia de Bunyol-XivaBunyolL’Ajuntament de Bunyol i el Club de Tennis signen el seu primer conveni de col·laboració\n13 Gener, 2020 administrador Bunyol, Esports, La Foia de Bunyol-Xiva, Poliesportiu, Secció 0\nL’Ajuntament de Bunyol i el Club de Tennis de l’municipi signaran demà, dimarts, el primer conveni de col·laboració entre ambdues entitats.\nFins al moment el consistori col·laborava amb el club cedint l’ús d’instal·lacions però no estava regulat, cosa que se solucionarà demà per entrar en l’any 2020 amb la cessió d’ús de les pistes per a entrenaments i tornejos en què participen els 60 membres de l’ club.\nEl president de club, Sergio Herrero, i l’alcaldessa de Bunyol, Jonquera Carrascosa, al costat de l’edil d’Esports, Manuel Serra, seran els encarregats d’oficialitzar el conveni.\nEl club no rebrà subvenció econòmica, només el dret d’ús de les pistes per a la seva activitat i un espai per a la seva material; a canvi organitza 4 tornejos a l’any per al consistori i participa en altres esdeveniments esportius com a suport ajudant a la resta de clubs i associacions esportives de Bunyol.\nL’edil d’Esports, Manuel Serra, ha assegurat que “era necessari posar per escrit aquest acord per oficialitzar la relació i que els 60 bunyolers i bunyoleres que juguen a el tennis es sentin recolzats i tranquils per poder seguir desenvolupant la seva activitat, a més de la seva indubtable compromís amb la resta d’esdeveniments esportius que se celebren a Bunyol “.


Apartments Botić 1700 Kastela Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nSlavonska 4, Kaštel Stari, Kastela, Croàcia, 21216 - Veure al mapa\nMés informació sobre Apartments Botić 1700\nAl visitar Kastel Stari, vosté es sentirà com a casa a Apartments Botić, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Apartments Botić, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Els clients de l'hotel poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa, servei de bugaderia.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Apartments Botić la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Kastel Stari.


Campanyes electorals i noviolència\nSegur que si pregunteu als meus companys i amics, i també als de casa, us diran que soc una persona massa vehement i a voltes agressiva. I tindran raó, en podeu estar segures. Estic lluny de ser un exemple d’amabilitat. Potser perquè a mi mateixa em costa controlar-me, em fan patir molt les actituds agressives i tòxiques que es manifesten en les campanyes electorals i que van a més: no sembla que n’hi hagi prou a defensar el propi projecte: cal desqualificar, calumniar, insultar i deixar clar que en l’altre (el projecte i les persones) no hi ha res de positiu ni cap punt de connexió.\nDe fet això es desmenteix sovint quan veus que alguns polítics des del micròfon o des de les xarxes diuen una cosa i en privat mantenen una relació força més distesa del que semblaria amb els adversaris. Jo celebro que no es tirin els plats pel cap, però aquesta màscara agressiva sempre m’ha semblat un pèssim exemple de relacions humanes i una comèdia més aviat penosa. Aquests polítics “controlen”, però molta gent com jo, no. La cosa comença, més innocentment per dir: “tot el que s’ha fet de positiu ho he fet jo i només jo”. I “tot el que no funciona és culpa dels altres i només dels altres”. I des d’aquí es va enfilant.\nAra som en un moment en què això creix depassant tots els límits ètics: mentides, espionatges no només il·legítims sinó utilitzant recursos públics, demagògies… Desvetllant emocions i els instints més primaris, projectant en els més indefensos les nostres inseguretats… Fent passar per reals les nostres fantasies més mesquines, perquè del que es tracta és de confirmar que qui no pensa com nosaltres és perillós, ens vol mal i s’aprofita de nosaltres. I així justifiquem arraconar l’adversari fins a la seva aniquilació. I de passada també serveix per amagar i emmascarar les causes reals de molts problemes.\nL’altre dia, per raons de feina, vaig fer una entrevista a Joan Morera, un jesuïta jove que treballa la noviolència activa i que no ho fa des d’una acomodació ben intencionada sinó des d’haver viscut llargament en barris marginals de Tanzània. Vull dir que sap bé què és la violència i les seves conseqüències. Em va agradar molt la seva visió dels conflictes, que sovint en l’àmbit cristià s’intenten dissimular, com si amagar l’abús, la injustícia o senzillament la discrepància resolgués alguna cosa. Oblidem que la por al conflicte de vegades mata.\nEll deia que la solució no violenta passa, en primer lloc, per no desqualificar mai l’adversari, cosa que altrament desvetlla una resposta defensiva i potser tan agressiva com la nostra. I que es tractava d’integrar aquest adversari, que vol dir intentar entendre el seu punt de vista –no pas compartir-lo– i deixar-li iniciativa per al diàleg. Posava com a exemple Nelson Mandela, que a la presó va aprendre la llengua dels seus opressors, va llegir la seva literatura i va tractar els seus carcellers com a persones, no només com a torturadors.\nDeia Morera que en aquest procés convé fer dues coses. En primer lloc, posar una mica de distància respecte a les pròpies emocions fent que les decisions que prenguem no surtin només dels sentiments immediats sinó de la nostra llibertat per allò que volem aconseguir. En segon lloc, preguntar-nos per la gravetat del motiu de la nostra discrepància: ¿és una qüestió de vida o mort? (Pere Casaldàliga diu que només hi ha dos absoluts: Déu i la fam) ¿És una qüestió de principis i creences personals (de la mena que són imprescindibles per a tu però que no pots imposar a ningú ni et poden imposar)? ¿És una qüestió relativa? Fer aquest exercici ajuda a situar els nostres conflictes en el seu lloc i a preparar-nos per a la resposta adequada, sense exaltar-nos per tonteries ni espantar-nos davant les dificultats d’algunes lluites ben dures.\nJo no sé si mai seré capaç d’això. Però m’agradaria. Especialment en campanya electoral, aquest any que em sento especialment implicada pel fet d’anar a les llistes de les municipals.\n(Publicat al Viladecans Punt de Trobada 131)


Notícies - Els Gausacs enceten la segona part de la temporada castellera fent més complexes algunes construccions\nImatge d'arxiu de la colla castellera de Sant Cugat\nComença la segona part de la temporada castellera per als Gausacs. Durant la primera part de la temporada van aconseguir descarregar el 4 de 8 i ara encaren el següent període amb nous projectes i una celebració entre mans: el 15è aniversari de la colla castellera. Els camises verdes volen consolidar les construccions de la gamma de vuit i assolir el repte d'afegir folres a aquests castells.\nL'objectiu dels castellers de Sant Cugat per aquesta segona part de la temporada és consolidar castells de 8 i torres de 7. Tot i això, la fita més important que es marquen els Gausacs és aconseguir fer el folre a les construccions de la gamma de 8. Així ho ha explicat en una entrevista a Cugat.cat el president de l'entitat, Santi Casanova.\nUna altra fita que ens hem marcat és aconseguir fer el folre.\nUna altra activitat que els camises verdes duran a terme aquesta segona temporada és la celebració del quinzè aniversari del naixement de l'entitat. Casanova detalla quin és l'objectiu de la festivitat.\nAquest any celebrem el quinzè aniversari de la colla i farem un acte amb tota aquella gent que ha tingut alguna col·laboració amb l'entitat.\nLa primera actuació de la segona part de la temporada serà l'Onze de setembre, per la diada, a Girona. La segona serà el 18 setembre a Valldoreix. El president de l'entitat ha demanat la presència dels santcugatencs en aquesta segona actuació per ajudar la colla a aconseguir el repte de la jornada: tornar a fer el 4 de 8.\nCasanovas ha recordat que 'per fer castells grans es necessita molta gent' i que la colla assaja al Club Muntanyenc dimarts i divendres a dos quarts de nou del vespre.


El president del Leicester regala 19 BMW als seus jugadors | ElMotordeGirona.cat\nEl president del Leicester regala 19 BMW als seus jugadors\nEls BMW que han guanyat els jugadors del Leicester\nEls jugadors del Leicester han rebut un BMW i8 com a prima per haver guanyat la Premier League. Al president del club anglès li ha sortit car l’èxit ja que ha hagut de desembutxacar diners per comprar 19 unitats d’aquest superesportiu.\nVichai Srivaddhanaprabha és el màxim mandatari de l’humil club anglès que va donar la campanada la temporada passada guanyant-li la Premier als grans del futbol britànic. Va prometre als seus jugadors un cotxe de gamma alta si eren capaços de guanyar el títol. És un tailandès que es va fer càrrec del club el 2010 i ara ha gastat més de 2 milions d’euros en aquest luxós regal.\nEls 19 BMW del Leicester són blaus, tots pràcticament iguals, i tenen 362 cv de potència. El BMW i8 combina un motor elèctric amb un motor de gasolina i pot arribar als 100 quilòmetres per hora en 4,4 segons. La velocitat màxima està limitada a 250 quilòmetres per hora.\ntags: BMW Leicester premier league prima\nprevious La gamma EXC 2017 centra el Curs de Mecànics KTM\nnext El mercat de vehicles industrials creix un 11% respecte a l'any passat


El procés contra el pedòfil belga Marc Dutroux i tres acusats més pel segrest, violació i homicidi de diverses nenes i adolescents belgues ja ha començat a Arlon, al sud-est de Bèlgica. Marc Dutroux, la seva dona, Michelle Martin i un dels seus còmplices, Michel Lelièvre, han estat portats en un furgó cel·lular fins a la sala d'audiències del Palau de Justícia d'Arlon des de la presó que hi ha a un centenar de metres. El quart acusat en el procés, l'antic empresari i estafador Michel Nihoul, que està en llibertat, ha arribat a la mateixa hora.\n01/03/2004 - 00.00 Actualitzat 02/03/2004 - 07.43\nEl considerat enemic públic número u, Marc Dutroux, és jutjat pel segrest de 6 nenes i la mort de 4 d'elles. Només dues nenes van poder ser trobades amb vida. Els crims van commoure la societat belga i unes 300.000 persones van sortir al carrer per mostrar la seva indignació davant la descoordinació i els errors de la policia i els jutges, i la passivitat dels polítics. La premsa belga va treure a la llum les deficiències d'un sistema judicial i policial caduc i va relacionar les morts amb una suposada xarxa de pedòfils amb connexions amb alts càrrecs de l'Estat. Dutroux, que hauria actuat amb una xarxa de pedòfils o només amb els altres 4 acusats com es desprèn de la instrucció, s'enfronta amb la cadena perpètua. Les famílies de les víctimes esperen poder tancar el dol després de 8 anys. Algunes ja han anunciat que no participaran en el judici perquè no creuen que resolgui els enigmes del cas. L'escàndol va portar a una profunda reforma de la justícia i la policia, però, segons molts analistes, el que més ha transformat és la indiferència davant crims que abans eren tractats en la crònica negra. El "cas Dutroux" encara està a flor de pell a Bèlgica. Segons una enquesta encarregada per diversos mitjans de comunicació locals, dos terços dels belgues estarien a favor de la pena de mort de Marc Dutroux, si se'n demostra la culpabilitat, tot i que la pena capital va ser abolida l'any 96. A més a més, un 68% consideren que Dutroux ha estat protegit en algun moment.


TMB va estar present a la 7a edició de La Salle Talent Fair | GenTMB\nTMB va estar present a la 7a edició de La Salle Talent Fair\nLa Salle Talent Fair és un punt de trobada entre les empreses i aquells alumnes o antics alumnes que volen incorporar-se al món laboral.\nMaribel Rodríguez Rojo, responsable de la unitat de selecció i identificació de persones / 24.12.19 - 08:00h\nEl 21 de novembre, a La Salle Campus BCN, es va celebrar la 7a edició de La Salle Talent Fair, un esdeveniment anual on empreses, estudiants i antics alumnes es reuneixen per compartir les seves expectatives i inquietuds professionals.\nEs tracta d'una jornada de convivència entre les empreses i els alumnes que volen incorporar-se al món laboral i les empreses que tenen l'oportunitat de conèixer potencials candidats per als seus equips.\nDes de TMB es va poder atendre el públic assistent i mostrar la nostra oferta, tant d'estudiants en pràctiques com per fer recerca de talent i explicar els diferents llocs de treball que es desenvolupen dins la companyia.\nA la fira hi van assistir tant perfils júniors (estudiants de grau / acabats de graduar) com semisèniors i sèniors (màsters / postgraus / antics alumnes) dels diferents àmbits de coneixement: enginyeria, animació i efectes visuals, management, arquitectura i construcció.\nA la fira, juntament amb TMB, hi assistien empreses punteres en diversos àmbits: logística, automoció, enginyeria i altres.\nCultural / Formació / Salut / Educació / Comunicació


PETITES RUTES : Gorges de Canet D'Adri\nCanet d'Adri. Gironés\nAquesta sortida més que una ruta és un lloc per passar el dia o per anar a berenar, visitant les gorges respectant l'entorn natural.\nUn indret molt bonic a l'interior de la comarca del Gironés, en el qual recentment s'ha prohibit el bany en aquestes gorgues de la Font de la Torra, segons m'informen des de l'ajuntament de Canet d'Adri. L’incompliment d'aquesta normativa comporta una sanció econòmica elevada.\nEl poble de Canet d'Adri amaga una zona ben curiosa, unes gorges d'origen volcànic.\nMolí al "Parc de la Font de la Torre"\nAquestes gorges es van formar per la lava solidificada dels volcans de la zona. L'aigua les ha anat erosionant tot formant els estanys, una mena de forats de diferents mides i profunditats.\nTambé trobarem un antic molí que l'aigua fa girar i diversos ponts i passeres de fusta entre molta vegetació.\nPer arribar-hi hem aparcat el cotxe al costat de l'esglèsia de Canet d'Adri i hem seguit les indicacions dels panells informatius (indicadors marcarts en color verd) en direcció al Parc de la Font de la Torre, en una lleugera baixada de uns 10 minuts caminant per un camí de terra.\nBen aviat trobem un gran monòlit de pedra que ens indica el camí i que aquí s'han trobat restes d'assentaments humans de fa 100.000 anys.\nNota: Hem intentar fer una ruta recomanada, circular de 7 kms, que travessa un turó origen volcànic. Tot i que semblava una excursió sencilla no la recomano, en primer lloc perquè no està gens ben indicat i en segon perquè no hi ha cap ombra si fa molta calor, ni cap font o lloc on comprar aigua.\nEl paratge natural\nLa riera de Canet, o Tornavellins, neix sota la muntanya de Rocacorba i va serpentejant al llarg del seu curs formant balmes, petites cascades i rabejos d’una frondositat i bellesa molt especials. Al seu pas pel poble de Canet es converteix en un dels indrets més interessants de municipi, on forma les gorgues de la Font de la Torre, d’origen volcànic, formes d’erosió alveolar produïdes per l’impacte contra les parets dels materials del llit del riu que arrossega l’aigua. La remodelació de la Font de la Torre ha donat lloc a la construcció d’una passera, una sínia i un circuit per a passejar-hi a banda i banda de la riera.\nLa vegetació de l’indret és frondosa i rica en espècies: roures, alzines, pins, pollancres, àlbers, freixes de fulla petita i la vegetació aquàtica i la típica de les zones humides. A la riera hi viuen bagres, i és freqüent veure-hi espècies de lepidòpters, com la nimfa del bosc o la panàxia. http://www.pedresdegirona.com/girones/gorgues_canet.htm\nEtiquetes de comentaris: Gironés, GORGES i SALTANTS D'AIGUA\nUbicació: 17199 Canet d'Adri, Girona, España\nNavegant amb el "Rafael" a Palamós\nMonestir de St Pere de Rodes\nVolcà Montsacopa a Olot


Publicado: Lunes, 25 Abril 2022 16:01\nAlcarràs, l’aclamada cinta de l’acadèmica i membre de la Junta Carla Simón, que va fer història a la 72a edició del Festival Internacional de Cinema de Berlín en aconseguir el màxim reconeixement del certamen, l’Os d’Or, s’estrena a sales el 29 d’abril l’endemà d’inaugurar la 12a edició del D’A Film Festival.\nDesprés de triomfar amb el seu debut cinematogràfic Estiu 1993, multipremiat als X Premis Gaudí i amb un extens recorregut per festivals d’arreu, Carla Simón torna fer gal·la de com els seus orígens han marcat la seva sensibilitat artística en aquesta segona cinta tenyida de trets autobiogràfics. Alcarràs ens mostra un apropament tendre, nostàlgic i íntim a la història d’una família dedicada al cultiu del préssec a la població lleidatana d’Alcarràs quan, després de 80 anys conreant la mateixa terra, es veu obligada a fer una última collita abans que el terreny es destini la instal·lació de plaques solars.\nRodada en català, Alcarràs ha estat produïda pels acadèmics Maria Zamora i Tono Folguera, juntament amb Sergi Moreno i Stefan Schmitz. A partir del 29 d’abril, es podrà veure a les sales d’arreu del territori.


Més alumnes plurilingües! | Institut Rocagrossa\nJoel Campmajo Pallicer 13/01/2021 a les 13:21\nLa meva llengua materna és el català, però a vegades utilitzo altres llengües com el castellà per parlar amb amics o companys de classe i l’anglès per parlar a l’estiu amb els estrangers.\nJúlia Ramos 2n Bat B 13/01/2021 a les 13:26\nLes meves llengües maternes són el català i l’anglès, ja que amb la meva mare parlo anglès i amb el meu pare català. La única llengua que parlo que no sigui la materna, és el castellà, perque el parlo amb algun dels meus amics.\nDariana 13/01/2021 a les 13:29\nLes llengües no maternes o paternes que parlo són el castellà i l’anglès. El castellà és el que parlo més fora de casa amb els meus amics i l’anglès el parlo amb els estrangers quan venen i tenen algun dubte.\nSanti Rigat 2nBat B 13/01/2021 a les 13:32\nLes meves llengües maternes són el català i el castellà. Es molt comú per mi parlar en anglès quan estic a les xarxes socials ja que la llengua anglesa permet que molta més gent pogui conèixer i entendre el meu perfil online.\nJesus Ruiz Navarrete 2nBatB 13/01/2021 a les 18:36\nLes llengües que conec, a part de les maternes com ara el castellà o el català, crec que encara no les utilitzo com cal fer-les servir. Però crec que en un futur en alguna feina les acabaré utilitzant per a poder-me comunicar amb altra gent dels meus voltants.\nDidac Coll 13/01/2021 a les 18:42\nLes meves llengües maternes són el català i el castellà. Però també utilitzo sovint l’anglés quan parlo amb qualsevol persona extrangera, ja sigui per internet o en persona, per a resoldre qualsevol dubte que tingui o també utilitzo, sovint, la llengua anglesa per mantenir una conversa amistosa amb certs amics meus.\nMaria Sturm Aumedes 13/01/2021 a les 18:44\nLes llengües que parlo a casa són el català i l’alemany. El castellà el parlo a classe amb alguns amics i l’anglès amb persones de l’estranger que conegui gràcies a les xarxes socials com Instagram.\nRoberta Constantin 13/01/2021 a les 19:02\nLa meva llengua materna és el romanès i la parlo amb els meus familiars. Les altres llengües que parlo són el castellà, amb els amics i els companys de classe; el català, que el parlo en l’àmbit acadèmic i amb alguns companys; i l’anglès, que el parlo amb gent estrangera.\nRoberta Constantin Constantin 13/01/2021 a les 19:18\nLa meva llengua materna és el romanès i el parlo amb els meus familiars. Les altres llengües que parlo són: el castellà, amb amics i companys de classe, tot i que a casa també, el català, en l’àmbit acadèmic i amb algun company i l’anglès, amb gent estrangera.\nCarla Feliu Vila 13/01/2021 a les 19:25\nLes meves llengües maternes son el català i el castellà. Sovint utilito l’anglés, que no es materna, per parlar amb gent estrangera, sobretot a l’estiu o a les xarxes socials.\nEva López 2BATA 14/01/2021 a les 9:15\nAmb freqüència, parlo el català. L’anglès, el practico amb la meva sogra, sovint ens posem lliçons al cotxe per aprendre d’una manera divertida i conversem per enfortir la comunicació. També el practico amb el meu cosí que està a l’extranger. El francès, és una llengua que domino molt poc, però que m’encantaria descobrir-lo en la seva totalitat. El castellà, l’utilitzo més en l’àmbit amistós.\nNerea Méndez 14/01/2021 a les 11:28\nLes meves llengües maternes són el català i el castellà. Amb la meva família i amics o amigues utilitzo el castellà, a excepció d’alguns amb qui utilitzo el català i l’anglès.\nMaría Paula López Muriel 15/01/2021 a les 14:15\nLa meva llengua materna és el castellà, però faig servir altres llengües en diferents àmbits.\nPer començar, parlo català a l’escola, amb algunes amigues que se senten més còmodes parlant el català o a l’hora d’anar a una botiga o cafeteria.\nD’altra banda, parlo anglès amb alguns familiars i amics que es troben als Estats Units i que no parlen ni castellà ni català.\nTot i no parlar altres idiomes a part del castellà, el català i l’anglès, consumeixo pel·lícules, música i sèries en altres idiomes com l’alemany o el japonès.\nAvril Rodríguez Álvez 15/01/2021 a les 16:30\nEl català l’utilitzo en l’àmbit acadèmic per interactuar amb els docents. Així com, en algunes ocasions, amb els companys de classe. Tot i això, amb aquests últims habituo parlar en castellà, ja que em sento més còmoda i parlo amb més fluïdesa.\nPer altra banda, l’anglès no el parlo tant, sinó que el consumeixo a través de vídeos, sèries, pel·lícules, etc.


About: Gran galàxia d'Andròmeda\nLa Galàxia d'Andròmeda, Messier 31,M31 o NGC 224, és una galàxia espiral gegant catalogada per Charles Messier el 1764. És l'objecte visible a primera vista més allunyat de la Terra. Està a 2,5 milions d'anys llum (775 kpc) en direcció a la constel·lació d'Andròmeda. És la més gran de les galàxies del Grup Local, que consisteix en aproximadament 30 galàxies petites més tres galàxies grans espirals: Andròmeda, la Via Làctia i la Galàxia del Triangle. Té una massa calculada d'entre 300.000 i 400.000 milions de masses solars: aproximadament una vegada i mitja la massa de la Via Làctia i un diàmetre d'uns 150.000 anys llum. Dins la classificació de Hubble es considera del tipus Sb. Amb les millores en els mesuraments i les dades obtingudes alguns científics creuen que la Via Làctia conté molta més matèria fosca i podria ser més massiva que M31. Tot i així, observacions recents del Telescopi espacial Spitzer van revelar que la M31 conté un bilió (1012) d'estrelles, excedint per molt el nombre d'estrelles de la nostra galàxia. La galàxia s'està acostant a nosaltres a uns 140 quilòmetres per segon i es creu que d'aquí a aproximadament 3.000 milions a 5.000 milions d'anys pogués col·lidir amb la nostra i fusionar-se ambdues formant una gegant el·líptica. Andròmeda juga un paper important en els estudis galàctics, ja que és la gegant espiral més propera. En 1943 Walter Baade va ser el primer a resoldre estrelles dintre de la regió central de la galàxia. Edwin Hubble va identificar per primera vegada en fotografia estrelles variables Cefeida en aquesta galàxia, permetent així determinar la distància a la qual es trobava. Robin Barnard, de l'Open University, ha detectat fonts de raigs X en la Galàxia d'Andròmeda utilitzant observacions de l'observatori orbital XMM-Newton de l'Agència Espacial Europea. La seva hipòtesi és que poden ser possibles candidats a forats negres o estrelles de neutrons, que escalfen el gas entrant a milions de graus emetent raigs X. L'espectre de les estrelles de neutrons és el mateix que el dels suposats forats negres, però es distingeixen per les seves masses. En 1991 la Càmera Planetària del Telescopi Espacial Hubble va fotografiar el nucli d'Andròmeda. Per a sorpresa de tots, presenta una doble estructura, amb dos punts nuclears calents separats per uns pocs anys llum. Observacions terrestres posteriors han dut a especular que, a més d'existir dos nuclis, aquests es mouen l'un respecte de l'altre i que un dels nuclis està desfent a l'altre, que podria ser el romanent d'una galàxia més petita "empassada" per M31. Els nuclis de moltes galàxies són coneguts per ser llocs bastant violents, i sovint es proposa l'existència de forats negres supermassius per a explicar-los. Scott Chapman, del Califòrnia Institute of Technology, i Rodrigo Ibata, de l'Observatoire Astronomique de Strasbourg a França, van anunciar en 2005 les seves observacions amb els telescopis Keck que mostren que la lluentor tènue d'estrelles que s'estén cap a fora de la galàxia és, en realitat, part del mateix disc. Això significa que el disc espiral d'estrelles en Andròmeda és tres vegades més llarg de l'estimat fins ara. És una evidència que hi ha un vast disc estel·lar que fa que la galàxia tingui un diàmetre de més de 220.000 anys llum. Els càlculs previs estimaven el diàmetre d'Andròmeda entre els 70.000 i els 120.000 anys llum. Recents investigacions han demostrat l'existència d'una barra en el centre de M 31, la qual cosa la converteix en una galàxia espiral barrada igual que la Via Làctia. (ca)\nLa Galàxia d'Andròmeda, Messier 31,M31 o NGC 224, és una galàxia espiral gegant catalogada per Charles Messier el 1764. És l'objecte visible a primera vista més allunyat de la Terra. Està a 2,5 milions d'anys llum (775 kpc) en direcció a la constel·lació d'Andròmeda. És la més gran de les galàxies del Grup Local, que consisteix en aproximadament 30 galàxies petites més tres galàxies grans espirals: Andròmeda, la Via Làctia i la Galàxia del Triangle. (ca)\nGran galàxia d'Andròmeda (ca)\nfreebase:Gran galàxia d'Andròmeda


ANIVERSARI DE L’ESCOLA BÍBLICA EVANGÈLICA | CEC Digital\nANIVERSARI DE L’ESCOLA BÍBLICA EVANGÈLICA\nL’Escola Bíblica Evangèlica (EBE) fa 25 anys i ho celebra amb un acte especial commemoratiu que tindrà lloc el proper 30 de setembre, a les 18.30 hores, a l’Església Evangèlica de l’avinguda Paral·lel, 167 de Barcelona.\nNascuda l’any 1981, 25 anys més tard manté els mateixos objectius dels seus inicis: satisfer la necessitat de formació i desenvolupament, tant en l’àmbit personal com ministerial, de tot creient. Per a fer-ho, ofereix estudis d’instrucció bíblica, teològica i pràctica.\nL’EBE és una de les àrees de treball que es desenvolupen en el si de la Coordinadora d’Assemblees de Germans (AAGG) que també compta amb programes en l’àmbit de la dona i dels joves, a més de les accions missioneres i de consolidació d’esglésies.\nAl programa hi participarà el Grup de Lloança de les AAGG i el Director de l’IBSTE, Pedro Sanjaime, qui tindrà al seu càrrec la reflexió bíblica. També hi haurà temps pel record, amb una ressenya històrica, i per a la presentació del nou curs 2007-08.\nEn el decurs de l’acte es presentarà el nou projecte ‘ESCRITURAS’, la nova escola bíblica on-line depenent de l’EBE.\nEnginyer en equips electrònics, ha realitzat diversos estudis en l’àmbit de les noves tecnologie ...\nCICLE FORMATIU DE L'EBE\nL’Escola Bíblica Evangèlica (EBE), centre d’estudis vinculat a la Coordinadora d’Assemblees ...\nOBERT L’ORATORI DE LA T4 DE BARAJAS