El Cicle Gaudí tanca la seva primera edició amb la pel·lícula “100 metros” - Ajuntament de Rubí\nEl Cicle Gaudí tanca la seva primera edició amb la pel·lícula “100 metros”\nEl Cicle Gaudí tanca la seva primera edició amb la pel·lícula “100 metros” La cinta, basada en la història real de Ramon Arroyo i protagonitzada per Dani Rovira, es podrà veure aquest dijous a les 21 h al Teatre Municipal La Sala https://www.rubi.cat/ca/actualitat/noticies/el-cicle-gaudi-tanca-la-seva-primera-edicio-amb-la-pel2022licula-201c100-metros201d https://www.rubi.cat/ca/actualitat/noticies/el-cicle-gaudi-tanca-la-seva-primera-edicio-amb-la-pel2022licula-201c100-metros201d/@@images/image/preview\nLa cinta, basada en la història real de Ramon Arroyo i protagonitzada per Dani Rovira, es podrà veure aquest dijous a les 21 h al Teatre Municipal La Sala\nDani Rovira i Alexandra Jiménez interpreten la parella protagonista\nEl Teatre Municipal La Sala acollirà aquest dijous la darrera sessió del 2016 del Cicle Gaudí. La pel·lícula que tancarà la programació serà 100 metros, una comèdia dramàtica dirigida per Marcel Barrena i protagonitzada per Dani Rovira, Alexandra Jiménez i Karra Elejalde.\n100 metros està inspirada en la història real de Ramon Arroyo (Dani Rovira), un pare de família que viu per treballar fins que li diagnostiquen esclerosi múltiple. Tot i que els pronòstics indiquen que en un any no serà capaç de caminar ni 100 metres, el Ramon decideix plantar-li cara a la vida participant en la prova esportiva més dura del planeta, l’Iron Man. Amb l’ajuda de la seva dona (Alexandra Jiménez) i del rondinaire del seu sogre (Karra Elejalde), el Ramon inicia un peculiar entrenament en el qual lluitarà contra les seves limitacions, demostrant-li al món que rendir-se mai és una opció.\nLa pel·lícula es podrà veure aquest dijous a partir de les 21 h al preu de 3 €, amb opció de promoció 2x1 per a membres del Club Vanguardia.\nEl Cicle Gaudí és una iniciativa de l’Acadèmia del Cinema Català que compta amb el suport de la Diputació de Barcelona i el Departament de Cultura de la Generalitat. Una dotzena d’ajuntaments de la província de Barcelona, un per comarca, s’han implicat en aquesta proposta que busca conquerir nous públics per a la producció catalana.\nDesprés de la bona acollida d’aquesta primera edició del cicle, que va arrencar al setembre, ja s’ha previst una nova programació per al 2017.


Joaquim Verdaguer i Caballé: Generals revolucionaris al nomenclàtor de Terrassa\nGenerals revolucionaris al nomenclàtor de Terrassa\nA mitjans del segle XIX, la situació a Espanya era molt inestable. El decantament militar, la crítica mediàtica, la guerra carlina i la impopularitat de la reina Isabel II, va fer que, el 1868, la cúpula militar es pronunciés amb l’esclat d’una revolució a la qual se l’anomenà “La Gloriosa”, que va comportar la caiguda de la monarquia i l’exili de la reina a París, on va abdicar a favor del seu fill Alfons XII el 25 de juny de 1870.\nEls promotors de la revolució van ser l’almirall Topete, i el generals Serrano i Prim. La Revolucionària de Terrassa (Ajuntament), va aprovar canviar els noms dels carrers amb denominació borbònica pels dels revolucionaris: El carrer Ferran VII pel de Topete; el d’Amàlia per Serrano; el de Princesa per Prim i el d’Isabel per Baldrich.\nJuan Bautista Topete Carballo (San Andrés de Tuxtla, Méxic 1821- Madrid, 1885).\nDe ben jove entrà a la Marina i participà a les guerres d'Àfrica (1860) i del Pacífic, i, sobretot a les guerres carlistes.\nEl 1868 va ser un dels promotors i impulsors del moviment revolucionari que destronà Isabel II, juntament amb els Generals Prim i Serrano, quan es va pronunciar a Cadis amb la seva esquadra.\nMés tard va intervenir en diversos governs com a ministre de Marina i d'Ultramar.\nEl recorregut d'aquest carrer era el camí que manava a Can Bosc de Basea. L’entrada natural a Terrassa des de Rubí era pels carrers Pare Font, Sant Francesc i Rutlla.\nQuan el rei Ferran VII va visitar Terrassa, l'any 1828, se li va voler donar una bona rebuda i es va desviar l'entrada de la vila per l'actual carretera de Rubí i carrer Topete. Arran d'aquesta visita, es va construir un arc del triomf, al cap damunt del carrer, on fins fa poc hi havia hagut la gasolinera, al qual se l'anomenà Portal del Rei i al carrer se li va atorgar el nom de carrer Ferran VII, en homenatge a la visita reial.\nEntrada al carrer Topete 1930 / Fons Ragon-AMAT\nFrancisco Serrano Bedoya. (Quesada (Andalusia), 1813 – Madrid, 1882).Militar\nAfiliat a la Unión Liberal, va ser capità general de Burgos (1860). En 1868 fou anomenat director de la Guàrdia Civil i el 1974 director general d’infanteria i ministre de la Guerra. Es distingí en les lluites contra els carlins i formà part de les Juntas Revolucionarias del 1868.\nTot i que encara el camí d’anar a Barcelona no estava urbanitzat, l’Ajuntament li va posar el nom d’Amàlia (la reina mare) el 1848. El 1868 la Junta local revolucionària li assignaren nom del general Serrano.\nProcedent del Portal Nou el camí passava per davant del Mas de la Castlania per davallar cap el torrent, tor cercant la Muntanyeta per enfilar cap a Sant Quirze.\nMas de la Castlania al carrer Serrano / Fons Ragon-AMAT\nJoan Prim i Prats. (Reus, 1814 – Madrid, 1870)\nAls 27 anys ja era coronel. Fou elegit diputat a Corts l’any 1841 i dos anys després era anomenat governador militar de Barcelona. Destacat militar en la guerra carlina va merèixer l’ascens a mariscal i rebé el títol de comte de Reus. L’any 1847 passà a capità general de Puerto Rico i fou observador a la guerra de Crimea. El 1856 va obtenir l’ascens a tinent general. Amb aquest grau participà a la guerra d’Àfrica. També dirigí l’expedició espanyola que lluità a la guerra de Mèxic. Fou l’ànima de la Revolució de Setembre de 1868 que va enderrocar a la reina Isabel II.\nJoan Prim portà les gestions per restaurar la monarquia en la persona d’Amadeu I. Morí a Madrid assassinat la nit del 30 de desembre de 1870.\nEl carrer que porta el seu nom, anteriorment s’anomenava Jacint Bosch, l’any 1866, en edificar-hi una quadra. Va des de la carretera de Rubí fins al carrer Baldrich; la façana esquerra correspon a la fàbrica Sala i Badrinas i la dreta als darreres de les Freixa i Tarrasa Industrial.\nSala i Badrinas al carrer Prim / Joaquim Verdaguer\nGabriel Baldrich i Palau.Pla de Cabra (Al Camp), 1814 – Madrid, 1885\nAfiliat al Partit Liberal va combatre contra el Carlins. Fracassat el moviment contra Isabel II es refugià a França amb el grau de coronel. Al destronament de la reina retornà i fou nomenat comandant general de Tarragona. Fou elegit diputat a Corts pel departament de Manresa i Terrassa. Quan ostentava el grau de general visità Terrassa el 25 octubre 1968. Quatre dies després l’Ajuntament el nomenava Fill Adoptiu de Terrassa. Un més després la Junta revolucionaria canviava el nom del carrer de la Princesa pel de Baldrich i després de plantar les noves plaques va comunicar-ho a l’Ajuntament que s’ho agafa com a fets consumats. El nom de carrer de la Princesa l’havia posat l’Ajuntament l’any 1852 quan encara no hi havia cap casa edificada. El primer edifici fou el Vapor Gran que tenia una de les entrades pel carrer de Baldrich. L’any 1866 l’Ajuntament va comprar els terrenys que feien cantonada amb el carrer de Sant Quirze, per instal·lar-hi uns safareigs públics. El 1912 es va aixecar en aquest lloc el Centre Mèdic, edifici modernista de Josep Coll i Barcadí que fou enderrocat el 1952, per donar pas a un altre immoble per acollir els nous jutjats.\nA la cantonada amb el carrer de Sant Marià, l’any 1932 s’inaugurava el Grup Escolar Baldrich, que, l’any 1950, canvià el nom pel de Bisbat d’Ègara.\nEn general a l’esquerra eren habitatges i a la dreta naus industrials; Vapor Gran, Vapor Matri, Vapor Quell. L’any 1898 l’Ajuntament acorda allarga el carrer per fer-lo arriba fins a la carretera de Rubí. Actualment tota la banda esquerra a estat alliberada de zona industrial per passar a residencial; a la part nord la del Vapor Gran i al sud la del Vapor Pont i Aurell, amb la plaça del Nova al mig.\nCarrer Baldrich / AMAT\nLa Revolució va durar 2 anys.\nCuriosament 150 anys després de la seva assignació, els noms d’aquest carrers continuen vigents, tot i el pas dues repúbliques, del retorn dels Borbons i les dictadures de Primo de Rivera i Franco.\nPublicat per Joaquim Verdaguer el 9/08/2018 12:19:00 p. m.


El proper diumenge dia 10 de novembre de 2019 hi ha convocades eleccions al Congrés i al Senat.\nEn la present entrada del nostre blog, fem un recull dels permisos que es preveuen per la participació de les persones treballadores en les eleccions (bé sigui per exercir el dret de vot o per a complir el mandat de formar part de la mesa electoral).\nPermís retribuït a les persones treballadores que el dia de les eleccions no gaudeixen del descans setmanal:\n- El dia de les eleccions les empreses han de concedir a les persones treballadores que tinguin la condició d'electors i que no gaudeixin en aquesta data del descans setmanal, un permís de com a màxim quatre hores dins de la jornada laboral que els correspongui perquè puguin exercir el seu dret a vot en les eleccions al Congrés dels Diputats i al Senat.\n- L'esmentat permís té caràcter de no recuperable i es retribueix amb el salari que correspondria a la persona treballadora si hagués prestat els seus serveis normalment.\n- No cal concedir l'esmentat permís a les persones treballadores que facin una jornada que coincideixi parcialment amb l'horari d'obertura dels col·legis electorals si la coincidència és com a màxim de dues hores. Si és de més de dues hores i menys de quatre, s'ha de concedir un permís de dues hores, i si aquesta coincidència és de quatre o més hores, s'ha de concedir el permís general de quatre hores.\n- S'ha de reduir proporcionalment la durada del permís esmentat a les persones treballadores que el dia de la votació facin una jornada inferior a l'habitual, legal o convinguda.\n- Les persones treballadores que tinguin una jornada en que el seu horari no coincideixi ni total ni parcialment amb el dels col·legis electorals, no tenen dret a cap permís.\n- La determinació del moment d'utilització de les hores concedides per a la votació, que ha de coincidir amb l'horari establert pel col·legi electoral, és potestat de l'empresari o empresària. Així mateix, tenen dret a sol·licitar a les persones treballadores l'exhibició del justificant acreditatiu d'haver votat, expedit per la mesa electoral corresponent.\nPermisos retribuïts per a membres de mesa electoral o interventors que el dia de les eleccions no gaudeixen del descans setmanal:\n- A les persones treballadores que acreditin la condició de membres de mesa electoral o d'interventors, se'ls ha de concedir el permís corresponent a la jornada completa de l'esmentat dia i, a més, un permís corresponent a les cinc primeres hores de la jornada laboral del dia immediatament posterior.\n- Aquests permisos, de caràcter no recuperable, s'han de retribuir per l'empresa un cop justificada l'actuació com a membre de mesa o interventor.\nPermís dels membres de mesa electoral o d'interventors que el dia de les eleccions gaudeixen del descans setmanal:\nEl permís de les cinc primeres hores de la jornada laboral del dia immediatament posterior es fa extensiu a totes les persones treballadores que gaudeixin del descans setmanal el dia de la votació i que acreditin la seva condició de membre de mesa o interventor.\nPossibilitat de canvi de torn per membres de mesa o interventors:\nPer les persones treballadores que hagin de realitzar torn nocturn en la data immediatament anterior a la jornada electoral, podran instar a l’empresa per a realitzar un canvi de torn laboral. L’empresa no s’hi podrà negar i haurà de facilitar el canvi de torn de treball.\nPermís dels apoderats que el dia de les eleccions no gaudeixen del descans setmanal:\nLes empreses han de concedir un permís retribuït durant la jornada completa del dia de les eleccions i de caràcter no recuperable a les persones treballadores que acreditin la condició d'apoderats i que aquest dia no gaudeixin del descans setmanal.\nPermís per formular la sol·licitud de certificació per exercir el vot per correu:\nPer a més informació i assessorament, podeu contactar amb la nostra Àrea Laboral al 93 872 32 22 – laboralarfe.es


El PP acusa Busquets de no arreglar la falta de pressupost de turisme per estratègia electoral\nMarga Prohens assegura que amb una modificació de crèdit com les que es fan de manera habitual es resoldria la situació\n2 min. Palma 10/01/2019 11:09\n651x366 Marga Prohens, en una imatge d'arxiu. / ISAAC BUJ Marga Prohens, en una imatge d'arxiu. / ISAAC BUJ\nLa portaveu popular, Marga Prohens , ha acusat aquest dijous la consellera de Turisme, Bel Busquets, d'aprofitar una errada del PP a l'hora de votar una esmena als pressupostos que reduïa els recursos de l'Agència d'Estratègia Turística de les Illes Balears (AETIB) per treure profit electoral. "Amb una modificació de crèdit de cinc minuts el problema està arreglat", ha explicat Prohens , qui assegura que les Balears no deixaran de participar en cap fira turística ni s'acomiadarà cap treballador de l'esmentada agència a causa de l'esmena aprovada amb el vot de Podem i el PP.\nCal recordar que el PP va donar suport a una proposta de Podem durant el debat de pressupostos de 2019 en la qual es traslladava una partida de 2,7 milions de l' AETIB a la Conselleria de Territori per destinar a l'habitatge social. Tot i que en un principi no va quedar clar si el vot a favor d'aquesta esmena havia estat una errada o era part d'una estratègia del PP per desbaratar la política turística del Govern, Prohens reconeix ara que va ser una errada i destaca que ja va demanar disculpes pel que va passar. La consellera ha anunciat en diverses ocasiones que aquesta modificació del pressupost fa perillar la política turística de les Illes.\nLa consellera de Turisme veu perillar la presència de les Balears a la World Travel Market i la fira ITB de Berlín\nLa diputada popular destaca que quan el Govern té molt d'interès que no s'aprovin determinades esmenes es posa en contacte amb el PP per saber el seu sentit del vot, però assegura que en aquest cas no hi va haver cap classe de comunicació, per la qual sospita que "tot és una estratègia de MÉS" per fer-se una foto devora el sector turístic.\n"Crec que Busquets ha estat una consellera antiturística, que ha format part d'un govern antiturístic i que ha fet que la turismofòbia cresqués durant aquesta legislatura", ha comentat. A més, ha dit que el fet que la vicepresidenta "intenti fer classes de turisme" és "més que un acudit" perquè "frega el ridícul i la desesperació d'un govern que sap que li queden quatre mesos per estar al Consolat de Mar".\nSegons els populars, per resoldre la situació de falta de pressupost de l' AETIB seria suficient aprovar una modificació de crèdit de 2,7 milions. El 2017, segons el PP, es varen aprovar modificacions de crèdit per valor de 140 milions d'euros.\nEls hotelers critiquen el PP i Podem per haver retallat el pressupost de Turisme


Problemes interns a Podem: un cercle denuncia una "OPA hostil" dels Comuns\nEscrit per Redacció el 7 novembre 2020\nComplicada reorganització interna de Podem. Tot deriva de dalt a baix i no gaire de baix a dalt. Al congrés estatal del partit lila, conegut com Vistalegre III, en plena pandèmia, es van impulsar una sèrie de canvis. L’objectiu era rellançar la formació. I entre altres coses reordenar una casa que va créixer sense ordre, sense quota (ara cal pagar tres euros mensuals mínim) i només amb un registre per internet, i que ha provocat infinitat de mal de caps interns des de l’inici. Als cercles locals hi ha canvis importants.\nCom a conseqüència d’aquesta reorganització s’han dissolt, fa mesos, les direccions locals i s’ha apostat per la fórmula del cercle, la més bàsica. Però de forma més controlada: amb atribucions limitades, cens de militants i no només inscrits, quotes de pagament (tres euros al mes) i comandament des de Barcelona, quant no Madrid. És a dir, hi ha direcció estatal i direcció autonòmica però no direccions locals. La direcció autonòmica és qui marcarà la línia política general també a nivell autonòmic.\nDos cercles a Sabadell\nA Sabadell, a més, no hi ha un sol cercle, sinó dos oficialment. El primer i més gran, el cercle de la Concòrdia, que ha vingut sent liderat per Marta Morell, secretària general de Podem fins l’estiu i actual portaveu municipal del partit a l’Ajuntament. I el segon, el més antic, el cercle Sabadell Decano, amb l’exregidor Ramon Vidal, qui es va presentar a les municipals de 2015 amb Unitat pel Canvi i a les darreres municipals amb la fórmula Ara Sabadell.\nAquest cap de setmana cada cercle ha d’escollir el seu equip dinamitzador, que no ve a ser una direcció sinó més aviat una coordinació. Cal escollir un responsable organitzatiu, un altre comunicatiu i un altre de feminismes.\nEl cercle de la Concòrdia, el de Morell, sense sorpreses\nEl cercle de la Concòrdia és el de Marta Morell, actual cara visible del partit lila a Sabadell ja que n’és l’única regidora, portaveu municipal i segona tinenta d’alcaldessa en coalició amb el PSC. A nivell intern al cercle de Morell no s’esperen sorpreses.\n🗳 Dia de votacions per a @podem_concordia!\nAvui ens constituïm com a cercle a #Sabadell, i escollim l’equip dinamitzador i els representants per a la xarxa provincial.\nPer fer un @PODEMOS més fort a les institucions i als barris! ✊ pic.twitter.com/iPKZynhWBi\n— Marta Morell 💜 (@martapodemsbd) November 7, 2020\nA més, el cercle ha crescut en quant a afiliats en els darrers mesos.\nVidal denuncia una “OPA hostil dels comuns”\nD’on ve el problema ara? Aquest diumenge el cercle Decano té la seva assemblea constituent diumenge, on també s’ha d’escollir l’equip dinamitzador. Aquest divendres l’exregidor, i primer secretari general de Podem a Sabadell Ramon Vidal ha denunciat una operació impulsada pels comuns, però tolerada per Podem a Catalunya, per controlar el seu cercle. Segons Vidal, s’han deixat “desembarcar” fora de termini una seixantena de persones. Tot plegat en un cercle que tenia mig miler d’afiliats. Per tant, el desembarcament alterarà les majories. A la pràctica, els comuns controlaran la dinamització del segon cercle de Podem. Una operació entrista, segons Vidal una “OPA hostil” o un “cop d’estat”, patrocinat per militants de Podem que van anar a les llistes de Sabadell en Comú però també de militants d’ICV i EUiA, assegura Vidal.\nLa direcció catalana, immòbil però per la confluència\nVidal denuncia “irregularitats”, patrocinades, tolerades o no en qualsevol cas no combatudes per la direcció catalana de Podem. Des de juny la nova secretària general és Conchi Abellán, qui és considerada favorable a les confluències amb altres partits d’esquerres. Al partit hi ha tota una altra línia que sempre aposta per anar en solitari. En les propers mesos venen eleccions al Parlament. Vidal assegura que, a favor o en contra de la direcció catalana, a més de fer públiques les irregularitats, plantarà batalla.\nEn algun moment, a més, els dos cercles de Sabadell hauran d’establir relacions per establir la línia política local per exemple de cara a les eleccions de 2023. A les eleccions de 2019 van haver-hi militants de Podem en almenys tres llistes: Podem, Sabadell en Comú i Ara Sabadell. Podem va entrar al consistori per poques desenes de vots, els comuns (que van ser segons al 2015) van quedar-ne fora i Ara va treure pocs centenars de vots.\nFoto portada: Vidal, en una imatge d’arxiu. Autor: David B.\nPodem Sabadell Decano


Dilluns, 07 Març 2016 18:25\nFestes infantils a mida!\nFESTES INFANTILS: Gaudeix de la teva festa a mida amb Dinamiks http://www.dinamiks.cat/ca/serveis/festes-infantils\nSi voleu us espai interior on el fred no sigui un obtacle us oferim:\nPer infants de 3-5 anys la Miksfantasia, i per infants de 6-12 anys la Miksshow.\nA més si el que us interessa és una festa pels més petits el dia del vostre casament, la Miksboda és el format ideal, per infants de 2 a 12 anys.\nPer conèixer instal·lacions i disponibilitat per fer la vostra festa d'interior, truqueu al 93 588 86 81\nDimecres, 09 Març 2016 12:02\nObertura inscripcions extraescolars 3r trimestre!\nUs volem informar de l'obertura de les inscripcions del 3r trimestre pel que fa a les nostres extraescolars.\nDimecres, 09 Març 2016 18:13\nNatura i anglès en un únic format!\nAquest estiu no et quedis sense viure els nostres #casalsSummerExperience! Aventura, diversió, natura i ANGLÈS! En un entorn privilegiat com és l'Espai Natura Masia Can Fatjó.\nDijous, 10 Març 2016 11:45\nAmb l’objectiu de facilitar l’accés i la participació a les activitats lúdico-esportives dels nens i nenes amb TEA (Transtorn de l’Espectre Autista), neix #SPORTEA, un projecte multiesportiu destinat a contribuir positivament al seu desenvolupament través de l’esport. Vine a provar les extraescolars de bicicleta i bàsquet!\nDivendres, 11 Març 2016 12:05\nPromocions Colònies Estiu!\nVols venir GRATIS a les nostres #colòniesESTIU?\nT'ho posem fàcil, porta 5 amics a les colònies i a tu et sortiran gratis! Oferta promocional de Dinamiks.\nI si vols finançar una part de les teves colònies ara també ho pots fer. Gràcies a l'Associació Difusión Autismo posem a la vostra disposició un talonari valorat en 250€ per 50€, que aniran destinats a la fundació. Un sorteig que es farà el dia 1 de juliol i on podeu guanyar una PlayStation, un iPhone, un Samsung o una tablet.\nUnes colònies refrescants plenes d'emocions i aventures que faràn d'aquest estiu, un estiu únic!\nDilluns, 14 Març 2016 11:27\nL'activitat de #BTTEA segueix sent tot un èxit! Aquest dissabte el grup de sortides va visitar l'helicòpter de l'hospital General.\nLes #festesinfantils segueixen en marxa! #Mikscana i #Miksaventura van ser les festes estrella del cap de setmana!\nSi vols participar de les nostres activitats no esperis més, informa't a la nostra web www.dinamiks.cat o bé truca al 93 588 86 81.\nDilluns, 14 Març 2016 18:36\nMikscana amb Dinamiks!\nDiverteix-te superant tot tipus de proves d’habilitat i cooperació! El teu equip serà capaç d’aconseguir el repte? Podràs mantenir l’equilibri? Seràs el més ràpid? Podràs batre el rècord? Aprèn divertint-te i diverteix-te aprenent! Juga a la #Mikscana, la Gimcana de Dinamiks. http://www.dinamiks.cat/ca/serveis/festes-infantils/mikscana\nCasals de Setmana Santa!\nAquesta setmana santa no et quedis a casa! Els nostres #casalsLleuresport t'estan esperant!\nPiscina, sortides sobre rodes, tallers, esports, jocs, personatges i molt més, ho trobaràs al casal de setmana santa que fem al centre #meetgym de #santcugat.\nDijous, 17 Març 2016 11:34\nAvui ens volem fer ressò de la inclusió que fa Dinamiks en totes les seves activitats i és que, a Dinamiks volem que tots els infants tinguin les mateixes oportunitats. És per això que tots els nostres #casals i totes les nostres #colònies estan obertes a tots els nens i nenes amb #TEA.\nSón uns casals i colònies inclusius on es pretén que tothom tingui cabuda a les nostres activitats!\nDivendres, 18 Març 2016 15:51\nColònies, casals i vacances!\nJa esteu a punt per les vacances de setmana Santa? Nosaltres sí! i és que a Dinamiks tenim molta activitat!\n- Demà marxem de #colòniesNEU cap Andorra!\n- Dilluns comencem els #casalsLleuresport al Meetgym de Sant Cugat!\n- Dilluns marxem de Vacances amb els adults de Jeroni Moragas!\nAixí que fem la motxilla per començar l'aventura!


07/02/2018 - Marta Guirao\n9 ATLETES PARTICIPEN AL CAMPIONAT DE CATALUNYA DE MARXA\nCarla Sánchez novena de Catalunya, Abel Pujol setè de Catalunya i Júlia Álvarez aconsegueix la mínima pel Campionat de Catalunya de Marxa de Pista Coberta\nEl passat dissabte 2 de febrer es va disputar el Campionat de Catalunya de Marxa Promoció a la ciutat de Viladecans. Els nou atletes que van participar-hi van aconseguir grans resultats.\nA la categoria SUB 12 masculí l'Abel Pujol i l'Arnau Álvarez van participar a la cursa de 2000 metres marxa. L'Abel va aconseguir finalitzar en la setena posició amb un molt bon temps de 13,32'. D'altra banda, l'Arnau va finalitzar en tretzena posició aconseguint una marca personal de 15,19', millorant en dos minuts a la seva anterior marca.\nLa Hana Kim i la Carla Sánchez, atletes de la categoria SUB 12 femení, van participar a la cursa de 2000 metres marxa. La Carla després de realitzar una molt bona cursa va fer-se amb la novena posició de la seva categoria. A més a més va aconseguir millorar la seva marca personal amb 12,38'. La Hana va aconseguir finalitzar amb un temps de 14,55', que suposa una bona marca per ser la primera competició de marxa que participava.\nA la categoria SUB 14 femení van participar a la cursa de 3000 metres marxa la Júlia Álvarez, la Carla Garcia, la Paula Castaño, la Laia Corral i la Paula Camacho. La Júlia va finalitzar en setzena posició aconseguint una marca personal de 19,48', per tant, aquesta marca suposa la mínima pel Campionat de Catalunya de Pista Coberta. La Paula Castaño va finalitzar la cursa amb una molt bona marca personal de 22,42', seguida de la Laia amb un temps de 22,46' i la Paula Camacho va aconseguir una marca de 23,09'. La Carla va realitzar una molt bona participació al llarg de tota la cursa, però malauradament va ser desqualificada 50 metres abans de l'arribada. Tot i així, l'atleta va aconseguir mantenir un molt bon ritme durant tota la prova.\nFelicitem als 9 atletes per la seva participació al Campionat de Catalunya de Marxa, ja que tots es va esforçar al màxim per aconseguir molt bones marques!


Barracons de l'escola Onésimo Redondo\nBarracons on estava l'escola Onésimo Redondo, al mig dels blocs La Florida (abans anomenats blocs Onésimo Redondo). Aquests Barracons construïts per l'església, fins l'any 1957 no funcionen com a escola i s'allarga el seu funcionament fins l'any 1964, quan el 10/07/1964 s'inaugura el Grup Escolar Onésimo Redondo (avui col·legi Pau Vila). Els barracons no es van enderrocar fins l'any 1979, sent lloc de reunions veïnals i col·legi electoral (1964-1979)\nEscola Onésimo Redondo\nActuació del pallasso Charlie Rivel al parc de la Marquesa a la inauguració del col·legi Charlie Rivel\nCol·locació primera pedra del Col·legi Parroquial Santiago Apostol\nEscola parroquial del barri de la Torrassa. La fotografia està presa a dins del temple. Es veu a l'alcalde Ramon Solanich i Riera, entre d'altres autoritats, drets esperant l'inici de l'ofici.\nCol·locació primera pedra del Col·legi Parroquial Santiago Apostol.\nEscola parroquial del barri de la Torrassa. La fotografia està presa a dins del temple. Es veu a l'alcalde Ramon Solanich i Riera, entre d'altres autoritats, atenent a les explicacions que li dóna el rector Mossèn Jaume Busquet.\nInauguració de la Casa dels Arbres.\nInauguració de la primera escola bressol municipal ubicada al barri de Santa Eulàlia.\nInstitut Nacional Torres i Bages\nFaçana de l'Institut Nacional Torres i Bages de Can Serra. L'IES fou inaugurat l'octubre de 1968.\nEscoles municipals a la tomba de Francesc Macià.\nEscoles Municipals núms. 1 i 2 (classes diurna i noctura). Excursió històrico-cultural: visita a la tomba de Francesc Macià. Targeta postal de l'alumnat davant la tomba.\nConcurs organitzat amb motiu de la Festa Major de Santa Eulàlia a la plaça Pius XII.\nInstitut de Santa Eulàlia\nConcurs organitzat amb motiu de la Festa Major de Santa Eulàlia a la plaça Pius XII. Es veu la taula amb el jurat del concurs fent els tasts.\nConcurs organitzat amb motiu de la Festa Major de Santa Eulàlia a la plaça Pius XII. Moment del lliurament dels premis.\nGrup Escolar Santa Eulàlia\nInstitut d'Esenyament Mitjà de l'Hospitalet, més tard conegut com COPEM o Institut d'Estudis Superiors Santa Eulàlia. Es veu la porta d'entrada més propera al carrer de Josep Anselm Clavé, davant hi ha un carro per recollir les escombreries. El projecte original de l'institut data de 1936. La configuració actual és de 1953-1954, de l'arquitecte Manuel Puig Janer. Està catalogat en el PEPPA amb el núm. 67.\nConcurs organitzat amb motiu de la Festa Major de Santa Eulàlia a la plaça Pius XII. Al fons, la taula del jurat i al seu darrera es veu part de la façana del col·legi COPEM.\nInauguració de l'institut Casal dels Àngels situat al carrer Pareto cantonada amb el carrer de la Unió. Es veu l'alcalde de la ciutat Ramon Solanich i altres autoritats a la sala d'oficis religiosos de l'institut.


Colby O'Donis Biografia, edat, dona, família, patrimoni net, alçada, cançons i 2019 - Persones Famoses Als Eua\nColby O'Donis Bio, Edat, Esposa, Família, Patrimoni net, Alçada, Cançons i 2019\nBiografia de Colby O’Donis\nColby O'Donis (nom complet: Colby O'Donis Colón) és un cantant, compositor i productor discogràfic nord-americà. Potser és més conegut com l'artista destacat del single de Lady Gaga 'Just Dance', que va passar més d'onze mesos al Billboard Hot 100.\nTambé és molt conegut pel seu senzill principal del seu àlbum debut Colby O titulat 'What You Got' Akon , que va arribar al número 14 del Hot 100 i va aparèixer a la cançó 'Beautiful' d'Akon, que va arribar al número 19 del Hot 100.\nQuan tenia vuit anys, els seus pares es van traslladar a Orlando, Florida i un any després va començar a col·laborar amb el grup de producció Full Force, el mateix grup que havia treballat amb els Backstreet Boys, NSYNC i Britney Spears. L’ascens a la fama de Colby va començar als deu anys quan es va convertir en l’artista discogràfic més jove que va signar amb Motown Records per tal de fer una cançó per a una banda sonora important.\nLa cançó, titulada 'Mouse in the House', va aparèixer a la banda sonora Stuart Little del 1999. Poc després va començar a prendre classes de guitarra amb Johan Oiested, músic de la secció de ritme de Carlos Santana. Als onze anys, feia aparicions regulars com a actor a la sèrie de televisió Grandpa’s Garage.\nAls dotze anys, el seu pare li va comprar el seu primer estudi de producció i, quan ja tenia catorze anys, Colby obria espectacles locals a Florida per a artistes de gravació importants, inclosos els Backstreet Boys, Brian McKnight, 98 °, Britney Spears i Ne-Yo .\nPoc després del seu quinzè aniversari, els pares de Colby van prendre la decisió de traslladar-se a Los Angeles i buscar un acord de gravació. Després d'aquest moviment, Colby es va introduir a Genuine Music Group, on va començar a col·laborar en la producció d'un àlbum LP format per cançons del seu catàleg i cançons coescrites pels productors Damon Sharpe, Gregg Pagani i Brion James.\nEl 2006, O'Donis gairebé va signar un acord discogràfic amb Babyface. Tanmateix, abans de finalitzar l’acord, la direcció d’O’Donis va establir una reunió entre O’Donis i Akon. Van arribar a l'estudi on Colby va interpretar a Akon la seva primera demostració de catorze cançons, i Akon li va encantar i 'va estar realment connectat'.\nUnes setmanes més tard, van organitzar una sessió i van començar a treballar la música on O'Donis va dir que tenien una química molt bona des del principi. En aquest moment, Akon va dir a O'Donis que començava el seu propi segell, anomenat Konvict Muzik, i li va preguntar si volia formar-ne part.\nO'Donis va estar d'acord i, durant els dos anys següents, va esperar que el segell 'es posés en marxa i aconseguís la talla que necessiten per llançar nous artistes' abans de ser signat oficialment. O'Donis ha dit que, abans de signar amb Interscope i Akon, ja havia publicat sis discos discogràfics independents\nColby O’Donis Age | Quants anys té Colby O'donis\nColby O'Donis Colón és un cantant, compositor i productor discogràfic nord-americà. O'Donisis tenia 30 anys a partir del 2019. Va néixer el 14 de març de 1989 a Richmond Hill, Nova York, Estats Units.\nEsposa Colby O'Donis\nO'Donis es va casar amb Erin Yvonne, ballarina i actriu el 21 de novembre de 2016.\nColby O'Donis: The New Kid on the Block\nAls 19 anys, el cantautor Colby O'Donis no només entra a les llistes populars, sinó que també se li considera la resposta llatina a Justin Timberlake i Chris Brown.\n'Em sembla fantàstic', diu O'Donis de la comparació. “Al meu pare també li encanta, perquè per entrar al R&B, normalment has de ser blanc o negre.\n'Entrar en aquest tipus de música', afegeix el fill de pares de Puerto Rico, 'estic obrint noves portes perquè puguin entrar els llatins'.\nO'Donis, natural de Queens, obre aquesta nit per a la versió original de New Kids on the Block a l’Izod Center, a East Rutherford, i demà al Nassau Veterans Coliseum, a Uniondale, L.I.\n'Faré algunes cançons sense endollar, tocaré la guitarra, cantaré i ballaré molt', diu, amb una bufanda elegant, arracades brillants i una jaqueta de cuir negra que recorda a John Travolta a 'Grease'.\nEl single d'O'Donis, 'What You Got', llançat el novembre passat i que comptava amb el cantant Akon, va arribar al número 11 de la llista Billboard Pop 100 i al Top 20 de descàrregues d'iTunes.\nTambé interpretarà 'Let You Go', una cançó que va escriure després d'una ruptura.\n'El vaig escriure a partir d'una experiència amb la meva exnòvia, amb qui vaig sortir durant quatre anys', diu en veu baixa. 'Les lletres t'indiquen el que va passar:' Ets tot el que sé, és difícil deixar-te anar '.'\nAmbdues cançons apareixen al seu àlbum debut al segell KonLive d’Akon, 'Colby O', que va sortir a les botigues el dimarts passat.\n'Vaig ser de les primeres persones que va comprar l'àlbum', diu O'Donis somrient. 'Estava emocionat'. O'Donis, que va escriure 14 de les 15 cançons del CD, diu que té previst llançar-lo en castellà, 'per donar algunes coses perquè els llatins puguin tocar als seus cotxes'.\nJa té una versió en castellà de 'What You Got', titulada '¿Cuánto Quieres?' O'Donis diu que es va adonar de la seva passió per cantar a principis de la vida.\n'El meu pare tenia un mercat de puces a Queens i jo hi actuava tots els dissabtes i diumenges', diu, 'només per diversió'.\nFamília Colby O'Donis\nVa néixer a Queens, Nova York, de pares porto-riquenys i va créixer allà i a Florida. La seva mare, Olga, és una cantant que va ser coronada Miss Puerto Rico a Nova York, i el seu pare, Freddy 'Fast Freddie' Colón, és un discjòquei de Nova York que va treballar a l'emissora de Nova York WQHT. Va rebre el nom de Colby O'Donis, un bomber que va morir mentre li salvava la vida al seu pare.\nO'Donis té una germana que té cinc anys més. Va afirmar que, durant set anys, va ajudar a pagar les seves classes de dansa, piano i guitarra amb els seus propis sous. Els seus pares es van adonar del seu talent cantant per primera vegada quan va ocupar el primer lloc en un talent show cantant una cançó de Michael Jackson quan només tenia tres anys i mig.\nColby O'Donis Colón és un cantant, compositor i productor discogràfic nord-americà. Té un valor net estimat de 5 milions de dòlars a partir de 2019. Colby és potser el més conegut com l’artista destacat del single de Lady Gaga “Just Dance”, que va passar més d’onze mesos al Billboard Hot 100.\nEl cantant de 30 anys es troba a una alçada de 1,8 metres d’alçada. Té els ulls negres i el color dels cabells.\nColby O Donis What You Got | What You Got Colby O’Donis | Colby O’Donis Akon | Colby O Donis Lyrics Colby O'Donis What You Got Mp3\n'What You Got' és el senzill debut de l'àlbum debut de Colby O'Donis, titulat Colby O. La cançó compta amb Akon, que també va escriure i produir el tema amb Giorgio Tuinfort.\nA Internet es va filtrar una versió espanyola de la cançó titulada '¿Cuánto Quieres?', Que significa 'Quant vols?', Però, el vers d'Akon encara està en anglès. També es va filtrar un remix de rap a través d'Internet amb Fatman Scoop i Klepto de Larceny Entertainment.  És l’únic single en solitari d’O’Donis fins ara.\nEs va produir un videoclip per promocionar el senzill. Larceny Entertainment també va produir un vídeo independent per promoure el remix de rap d’aquest senzill amb Klepto. Es va publicar a Internet poc després del llançament del vídeo original.\nRendiment del gràfic\n'What You Got' va debutar al Billboard Hot 100 la setmana del 15 de març de 2008, al número 86. Va arribar al número 14 la setmana del 31 de maig de 2008 i es va mantenir entre els 50 primers vint-i-cinc setmanes. Va debutar al número 84 de Canadà la setmana del 31 de maig de 2008, i va arribar al número 29 la setmana del 2 d'agost de 2008. Va romandre a la llista durant disset setmanes. Va arribar al número 59 de Suècia durant dues setmanes no consecutives: el 31 de juliol i el 14 d’agost.\nColby O'Donis 2019 | Colby O’Donis Now | Colby O’Donis Tour\nEl teatre Roxy\nEl Local 662\nCasa de Festes Santos\nBar i billar entre bastidors\nEl que li va passar a Colby O'Donis\nAls 19 anys, el cantautor Colby O'Donis estava cobrant la resposta llatina a Justin Timberlake i Chris Brown. L’ascens a la fama de Colby va començar als deu anys quan es va convertir en l’artista discogràfic més jove que va signar amb Motown Records per tal de fer una cançó per a una banda sonora important. La cançó, titulada 'Mouse in the House', va aparèixer a la banda sonora Stuart Little del 1999.\nToca piano, guitarra, dansa i ha col·laborat amb Akon, Brooke Hogan i l’escandalosa Lady Gaga; i això és amb un sol disc. Parlo de Colby O'Donis, un artista apassionat de la música des que era un nen petit.\nAmb molta feina i determinació, se li va demanar que s’unís al segell discogràfic de Babyface, però va optar per treballar sota la producció musical d’Akon, Kon Live Distribution. Va ser nominat als Grammy i té uns quants senzills a la cintura, però segons Colby O'Donis, encara no hem vist res.\nHi ha una raó per la qual diu que el seu segon disc de segon any serà el seu millor treball: “He anat creixent musicalment i creativament. Entenc qui sóc més com a artista i he crescut més musicalment '.\nCançons de Colby O’Donis\nQuè tens Colby O\nNo torni enrere Colby O\nSota el meu nas Colby O\nDigues-me això Colby O\nSofisticada Bad Girl Colby O\nElla vol anar Colby O\nJoc per a tu Colby O\nEstalviats diners Colby O\nNatural High Colby O\nFollow You Colby O\nLa diferència Colby O\nVull tocar-te pensant en Ya Colby O\nRatolí a la casa Stuart Little\nTinc la clau BlinkShow TV: episodi 1 sense signar\nDoing Things BlinkShow TV: episodi 1 sense signar\nSame Hity, volum 3 Like Me Like Me\nOh, Aah, és difícil deixar-te anar magre ·\nTorna Torna Torna ·\nGira aquesta nit Gira aquesta nit\nEstat de la ment Estat de la ment\nBesar els llavis Besar els llavis\nBaixant aquesta nit Baixant aquesta nit\nQue tingueu un feliç petit Nadal Tingueu un feliç petit chri\nColby O'Donis Greatest Hits 2020 - Millors cançons Colby O'Donis (Àlbum en viu)\nColby O’Donis Lady Gaga | Colby O’Donis i Lady Gaga | Colby O’Donis Just Dance\n'Just Dance' és el single de debut de la cantant nord-americana Lady Gaga. Va coescriure la cançó amb Akon i el seu productor RedOne. També compta amb veus de Colby O'Donis i es va llançar el 8 d'abril de 2008, com a senzill principal del disc d'estudi de Gaga, The Fame. La cançó va ser escrita per Gaga en 10 minuts com a 'un disc feliç'. 'Just Dance' també té influències de R&B i parla líricament de la intoxicació en un club.\nLa cançó va rebre crítiques positives per part de crítics musicals, que van complementar el seu club, la seva naturalesa semblant a l’himne i el synth-pop associat. La cançó va arribar al número u dels Estats Units, Austràlia, Canadà, Irlanda, Holanda i el Regne Unit, a més dels cinc primers de la República Txeca, Hongria, Nova Zelanda, Noruega, Escòcia, Espanya i Suècia.\nAls Estats Units, 'Just Dance' va ser un èxit de dormir, que va passar gairebé cinc mesos al Billboard Hot 100 abans d'arribar finalment a la cimera de la llista el gener del 2009. El senzill es troba entre els senzills més venuts de tots els temps, ja que ha venut més de 10 milions d’exemplars.\nEl vídeo musical de la cançó mostrava a Lady Gaga que apareixia en una festa on tocava la cançó, cosa que va provocar que els festers comencessin a ballar gaudint. Gaga va comparar la seva experiència amb el rodatge del vídeo amb la participació en un plató de Martin Scorsese.\n'Just Dance' va ser interpretat per Gaga en diverses aparicions en directe, com ara Jimmy Kimmel Live! i The Tonight Show amb Jay Leno, totes les seves gires de concerts, i l'espectacle de mitja part del Super Bowl LI. Normalment toca en un keytar mentre interpreta la cançó. El 2009, la cançó va rebre una nominació als Grammy a la categoria de Millor enregistrament de dansa, però va perdre contra el duet electrònic Daft Punk per la seva cançó 'Harder, Better, Faster, Stronger (Alive 2007)'.\nColby O'Donis Don’t Turn Back\nDon't Turn Back 'de Colby O'Donis\nAkon And Colby O’Donis Beautiful | Akon Colby O'Donis - Bonic\n'Beautiful' és el tercer senzill del tercer àlbum d'estudi d'Akon, Freedom. La cançó compta amb el cantant de pop americà Colby O'Donis i un vers de rap del raper canadenc Kardinal Offishall.\n'Beautiful' es va llançar a la ràdio el 6 de gener de 2009. La cançó també es va llançar en altres tres versions internacionals, amb diferents artistes que van substituir la veu de Colby i el rap de Kardinal: en portuguès amb la cantant brasilera Negra Li, en holandès amb la cantant holandesa Brace, i en Spanglish amb la cantant mexicana Dulce María.\nTuits de Colbyodonis\nAixí que bombat! Compte enrere de 10 dies fins a la meva festa de llançament individual, i llavors començarà el nou viatge !! Qui s’estira !? No puc esperar a veure’ls tots, he estat muntant un espectacle especial !! Obtenim @thepeppermintclub Link a la biografia. . : @thatfirstmoment\nUna publicació compartida per @ colbyodonis el 4 de novembre de 2019 a les 19:36 PST


La pierenca Abril Montmany publica el seu primer disc - Canal Taronja Anoia\nIniciNotíciesLa pierenca Abril Montmany publica el seu primer disc\nAquest 5 de gener, els Tres Reis d’Orient portaran el primer disc de la jove pierenca Abril Montmany. La pierenca guanyadora del programa d’Antena 3 “Tu cara me suena mini” debuta amb un primer àlbum que ja va presentar el 28 de desembre amb un concert a la Sala Bikini de Barcelona.\nMontmany té 14 anys i als sis ja va començar a cantar amb un grup d’amics als Hostalets de Pierola. Als 10 anys és quan crea, juntament amb el seu pare, el grup Muntmy i fa tres anys és quan debuta a televisió al programa “Tu cara me suena mini”, que acaba guanyant. El disc d’Abril Montmany, que surt a la venda, aquest 5 de gener té algunes cançons que ja ha avançat amb “Up and down”, “Begin again” o “Be loved”.\nAbril MontmanyAntena3DiscPieraTu Cara Me Suena\nBarra Lliure – 12-12-19\nERC compara els impostos d’Igualada amb altres ciutats i diu que es paga massa\nInfo Taronja 9-1-20


1. Informe SiM sobre el pla de xoc per la Guerra a Ucraïna\n2. Els fons europeus, el vehicle elèctric i el dèficit fiscal, al Versió Rac1\n4. La mala gestió de la UE en la campanya de vacunació, al Versió Rac1\n6. Informe SiM: "A la loteria paguen tots els pobres perquè un es faci ric"\n(Matching tags: Spain,Catalunya Ràdio,Radio)\nJugar a la loteria és "una cosa irracional, t'ho miris com t'ho miris", diu l'economista Xavier Sala-i-Martín. Sobretot, perquè hi ha una possibilitat entre 100.000 que et toqui el premi gros. Malgrat ...\n8. "L’harmonització fiscal que ha pactat ERC és un error catastròfic", al Versió Rac1\nCada vegada se senten més veus crítiques amb la Comunitat de Madrid per la política impositiva que els permet rebaixar impostos i atreure cada cop més empreses i treballadors. El president valencià, Ximo ...\n9. Qui ha de salvar els negocis afectats per la pandèmia? al Versió Rac1\n10. Les eleccions als EUA i la crisi post-Covid al Versió Rac1\n11. Parlant del nou Estat d'alarma a l'Informe SiM\n12. Els fons anti-Covid i l'actualitat del Barça a l'Informe SiM\n13. "La llei del teletreball és paper mullat", al Versió Rac1\nEl catedràtic d’Economia alerta que els empresaris compensaran el pagament de les despeses que genera el teletreball amb una baixada dels salaris “Sobre el paper està molt bé, però la nova llei del teletreball ...\n15. Sala-i-Martín al FAQS: "Els països germans de la UE s'han comportat com llops"\n16. "Que expliquin que el Borbó ha estafat 50 milions a Hisenda"\n18. Els exàmens de selectivitat, al Versió Rac1\n19. La crisi de les empreses tecnològiques i la multa a Borrell, al Versió Rac1\nEn la seva secció quinzenal, el professor Sala i Martín analitza la suposada crisi de les grans empreses tecnològiques a borsa, i de les polèmiques al voltant del ministre Josep Borrell. <iframe ...\n20. Informe SiM: "En el cap de Borrell, la història comença amb l'home blanc"


Sant Boi Notícies – Nou Hospital General a Sant Boi\nNou Hospital General a Sant Boi\njun 14, 2010 Ciutat, Salut i ciència Comentarios desactivados en Nou Hospital General a Sant Boi\nLes noves instal·lacions, que funcionen des del passat 11 de juny, amplien els serveis existents a l’antic hospital del carrer Bonaventura Calopa i n’incopora de nous.\nEl nou Hospital General del Parc Sanitari Sant Joan de Déu, situat al Camí Vell de la Colònia, 25, a més de continuar prestant els serveis quirúrgics i de suport assistencial que ja es donaven a l’antic hospital, compta amb atenció pediàtrica, cirurgia sense ingrès i incorporarà, a partir del 2011, serveis d’oncologia, oftalmologia, hemodiàlisi i medicina intensiva.\nEls pacients que estaven ingressats a l’antic hospital han estat traslladats a les noves instal·lacions on s’atendrà, a partir d’ara, als habitants de Sant Boi, Santa Coloma de Cervelló, Sant Vicenç dels Horts i Torrelles de Llobregat. L’Hospital General també atendrà les urgències de psiquiatria (un camp de la medicina on Sant Boi és referent) que es donin a Cornellà, Esplugues, el Prat i alguns barris de Barcelona.\nSegon anell de la NBA per a Pau Gasol Vídeos de creació femenina


Balcells i Rocamora, Enric « Galería de científics catalans\nPortada » Científics » Balcells i Rocamora, Enric\nBarcelona 1922 - Jaca 2007. Zoòleg\nEl Dr. Balcells va néixer a Barcelona el 31 de març de 1922 en el si d’una noble família. Començà batxillerat a l’Institut Maragall de Barcelona i l’acabà a l’Institut Sant Isidoro de Sevilla l’any 1939, ciutat on es desplaçà amb la seva família per les convulsions polítiques de la època degudes a la Guerra Civil Espanyola. De nou a Barcelona l’any 1943, es graduà en Ciències Naturals a la Universitat de Barcelona amb la màxima qualificació. Fou el principal creador del Centre Pirinenc de Biologia Experimental i un dels zoòlegs mes destacats de la Espanya de la postguerra.\nLa seva recerca es dividí tres etapes, com ell mateix digué, en una publicació de 1992 titulada “L’obra científica del Dr. Balcells”. En la primera etapa estudià els invertebrats i elaborà la seva tesi doctoral que versà sobre la biologia d’Haltica lythri subsp. ampelophaga sota la direcció del Dr. García del Cid. L’any 1950 fou doctorat per la Universitat Complutense de Madrid. La segona etapa la dedicà de ple a l’estudi dels vertebrats, especialment els quiròpters, en la que adquirí un excel·lent prestigi internacional. En la tercera i última etapa, segurament influït pel seu nomenament com a president espanyol del Comité MaB (Man and Biosphere) a la UNESCO, es dedicà a l’estudi de l’home i la seva influència sobre la biosfera. La seva activitat era constant, no parava mai. Estava permanentment escrivint, fent treballs de camp o de caire organitzatiu.\nCom a entomòleg treballà a l’Estació d’Entomologia de l’Institut Nacional d’Investigacions Agronòmiques a Madrid i a l’Institut Espanyol d’Entomologia del CSIC (Consell Superior d’Investigacions Científiques). Desprès treballà als laboratoris de Zoologia i Fisiologia Animal de la Facultat de Ciències de la Universitat de Barcelona, a l’Institut de Biologia Aplicada i al Departament de Fisiologia i Bioquímica del CSIC a Barcelona, on inicià, en un pavelló adjunt a l’edifici de l’antic Institut Balmes de Barcelona (situat al costat del carrer Aribau dins els jardins de la Universitat de Barcelona) la seva etapa d’estudi dels vertebrats. Es probable que la seva màxima influencia com a científic la rebé del professor Dottrens del Museu de Ginebra, centre en el que va fer freqüents estades. En l’àmbit de l’embriologia causal i la mecànica del desenvolupament dels vertebrats treballà amb el Prof. Devillers, que explicava anatomia comparada a la Sorbona (Universitat de París). Entre els seus grans mestres destacà també Adolf Portmann.\nEn els aspectes docents destacà el seu nomenament com a encarregat de la Càtedra de Biologia a l’Escola Tècnica Superior d’Enginyers Industrials de Terrassa, en aquells moments secció tèxtil. Amb la mort del Dr. García del Cid fou nomenat professor encarregat de la assignatura de Zoologia (procordats i vertebrats amb la seva anatomia) de la Universitat de Barcelona. Posteriorment i lligat amb la seva estada definitiva a Jaca fou encarregat de l’assignatura de Zoologia (cordats) a la Universitat de Navarra, en la que posteriorment donà l’assignatura d’ecologia, compartida amb el Dr. P. Montserrat. Durant els anys 1964 al 1967 impartí diversos cursos de doctorat a la Universitat de Barcelona, com feu desprès a la Universitat de Navarra.\nFou fundador del Centre Pirinenc de Biologia Experimental amb seus a Barcelona i Jaca, depenents del CSIC, on desenvolupà una intensa tasca de recerca i organitzativa. Dirigí un bon nombre de tesis doctorals, formant així gran nombre d’especialistes en vertebrats, actius encara en el si del CSIC o en l’entorn universitari, i donà en vida, a la ciutat de Jaca, part dels seus bens particulars i de la col·lecció etnològica que creà. Part del manteniment del Centre Pirinenc de Biologia Experimental fou a càrrec del Dr. Balcells i també ho foren les beques que permeteren la formació de bon nombre d’investigadors. La ciutat de Jaca, com agraïment, li concedí el màxim reconeixement, el “sueldo jaqués” i li dedicà un carrer en el seu honor. Això posa de manifest la seva esplèndida labor de mecenatge. El Museu de Zoologia de Barcelona incorporà vàries colleccions gràcies a ell.\nRealitzà algunes obres de divulgació, dirigí diverses tesis doctorals i publicà més de 300 treballs científics de caire zoològic (d’invertebrats i vertebrats), ecològic, biogeogràfic i sobre la conservació de la Natura. Molts d’ells van aparèixer en revistes espanyoles i estrangeres: Sinergia, Pirineos, Geographicalia, Bulletin de l’ Institut Royal de Sciences Naturelles de Belgique, Säugetierkundliche Mitteilungen, British Journal of Herpetology, Bulletin de la Société zoologique de France, etc. Dirigí també la revista Pirineus entre els anys 1966 al 1984.\nEra tot un senyor en el millor sentit de la paraula, no per la vida que duia, que era enormement frugal i austera, sinó pel comportament que tenia envers els demès. De profundes creences religioses va procurar dur a la pràctica les normes evangèliques. Va donar sense esperar rebre res a canvi i això tant en sentit econòmic com en el camp científic i no va ser avar en els seus coneixements, sinó que els compartí amb els que l’envoltaven.


Països Baixos Topo Zones (1:25.000) 25k_Gelderland\nPaïsos Baixos Topo Zones (1:25.000) Gelderland Reference ID: 1681\nTamany: 322.44 Mb\nEls mapes Països Baixos Topo Zones (1:25.000) són una col·lecció de mapes de gran qualitat que poden ser adquirits per territoris, en aquest cas Països Baixos Topo Zones (1:25.000) Gelderland.\nPaïsos Baixos Topo Zones (1:25.000) Gelderland destaca per la meticulositat amb la qual descriu zones de gran interès. Aquest mapa topogràfic inclou variada i precisa informació: corbes de nivell, vies transitables (des d'autopistes fins camins), punts d'interès, pobles, ciutats, parcs naturals... tot a escala 1:25.000 i amb una resolució de 2.5 m/px. Per tal d'obtindre un major grau de realitat utilitza la funció 3D per visualitzar aquest mapa tridimensionalment.\nPaïsos Baixos Topo Zones (1:25.000) Gelderland


UEFigueres.cat - La importància dels pares en la pràctica esportiva dels seus fills\nLa importància dels pares en la pràctica esportiva dels seus fills\nData: 2012-02-05 17:15:00\nLa influència dels pares i mares és importantíssima en l’iniciació esportiva; de fet, l’actitud dels pares pot ser determinant per aconseguir una pràctica regular i constant dels seus fills.\nÉs important doncs, que els pares i mares coneixin el rol que els hi pertoca en la pràctica esportiva del seu fill.\nAlgunes de les situacions problemàtiques entre pares i fills observades i que cal posar-hi remei són:\nl El desinterès\nl La sobreprotecció\nl L’excesiva crítica\nl El fer d’entrenador auxiliar\nl Fer el cridaner\nA continuació us proposem una sèrie de consells, perquè contribuiu de forma objectiva a la formació integral dels vostres fills.\n1. Acceptar el paper de l’entrenador\nÉs convenient deixar ben clar que el màxim responsable en la planificació de l’activitat esportiva és l’entrenador. Els pares, encara que poseeixin coneixements del esport (per informació o bé per pròpia experiència com a esportistes o entrenadors) en cap cas han d’interferir ni substituir les funcions de l’entrenador, i menys encara arribar a col·locar el fill en situació d’haver d’escollir, davant possibles contradiccions, entre els criteris dels pares i l’entrenador en qüestions tècniques o tàctiques.\nEls pares han de facilitar en tot moment aquesta tasca, i en aquells casos en que puguin tenir criteris diferents, intercanviar opinions, en el moment i lloc adequat, amb l’entrenador, i sempre tenint en compte que aquest és l’últim i màxim responsable de la planificació esportiva.\n2. Acceptació dels èxits i fracassos. Orientar els nens cap a la motivació i la millora.\nEn algunes ocasions, una excessiva orientació a la competició esportiva no és una motivació pròpia de l’esportista, sinó que té el seu orígen en les expectatives dels pares. L’importància que el nen pot donar a una victòria o derrota, pot estar influida en gran mesura per la resposta dels pares, que sense voler-ho poden generar una pressió innecessària, convertint la competició en una activitat estressant.\nPer això, és imprescindible relativitzar la competició, les victòries i derrotes, les errades i els encerts, evitant que la pràctica esportiva esdevingui un camp originador d’angoixa, avorriment i/o por pel nen.\n3. Mostrar interés per l’activitat que realitza el seu fill\nCal evitar les situacions extremes. No és bo ignorar o no donar gens d’importància a la pràctica esportiva del fill, ja que es tracta d’una activitat molt important per ell, a més a més de ser un mitjà educatiu bàsic, i com a tal ha d’interessar als pares. Per això, convé tenir comunicació amb el nen sobre com li van les coses, el seu estat d’ànim, la seva relació amb l’entrenador i els companys... També compartir opinions en quant a objectius i expectatives a curt i mitjà termini. Un altre aspecte important és conèixer l’interés que pot tenir el fill en que els pares assisteixin a entrenaments o competicions, deixant que ells (els fills) siguin els que marquen una mica la pauta sobre el nivell de presència amb el que es senten més còmodes.\n4. Ajudar a que el fill prengui les seves pròpies decisions\nDurant aquest període hem de considerar la pràctica esportiva com un mitjà que ens permetrà educar els nostres fills. Tots els que hem sigut i som esportistes sabem com ha influit en nosaltres i la mesura que l’esport ens ha format com a persones. Un d’aquests aspectes formatius ha de ser l’aprendre a anar prenent decisions en funció dels seus propis objectius i metes. Per això és important que els pares no arribin a planificar i prendre exclusivament totes les decisions relacionades amb la pràctica (l’elecció del material esportiu, el nivell de compromís...). És important ajudar als fills de forma progressiva perquè a poc a poc, aprenguin a tenir criteris propis, i comprometre’s i responsabilitzar-se d’ells.\n5. Ser un model d’autocontrol\nLa forma d’actuar dels pares, durant l’infància i l’adolescència dels nostres fills és determinant ja que són patrons de conducta a imitar. L’imitació és probablement una de les formes d’aprenentatge més potent i efectiva. Per això no es pot demanar als fills, per exemple, que tinguin calma i control, quan els pares són els primers en estar nerviosos i perdre la compostura. Això pot ser aplicable a l’actitud a tenir amb els adversaris, els àrbitres...\nLa forma de comportar-nos és un mitjà educatiu molt més determinant que qualsevol xerrada o explicació que poguem donar’ls-hi.\nAquesta notícia ha estat llegida 1489 vegades.


133 Certamen Internacional de Valencia | umalqueriense\nLa UMA obté podi en el Certamen Internacional de València\nLa banda aconsegueix una tercera posició en segona secció\nLa Unió Musical Alqueriense (UMA) aconsegueix un tercer premi en el 133 Certamen Internacional de Bandes de Música Ciutat de València 2019, un dels esdeveniments musicals per a bandes més important del món que s’ha celebrat durant el mes de juliol.\nLa UMA, formada per 68 músics, va participar en la segona secció d’aquest concurs de caràcter internacional el passat 19 de juliol, i com a peça introductòria va interpretar el pasdoble Sit de Plata de José Rafael Pascual Vilaplana. Com a obra obligada va interpretar Brigantia de los vientos, de l’argentina Eva Lopszyc, la qual va ser valorada pel jurat amb 169,5 punts. Give us this day, del compositor nord-americà David Maslanka, va ser la peça lliure que va interpretar la societat musical, valorada amb 172,5 punts, obtenint així una puntuació total de 342 punts.\nLa Unió Musical Alqueriense amb aquesta puntuació va rebre el premi de bronze que es va entregar durant la nit del certamen a la directora de la banda, Lidón Valer, i al president de la societat musical, Javi Lara.\nEn aquest referent cultural en el món de la música participen bandes d’arreu del món. La UMA ha sigut l’única banda de la província de Castelló que ha participat en la segona secció, competint contra bandes procedents de Portugal, Alacant, Toledo, Tenerife i la Corunya.\nCom explica Lidón Valer, la directora de la societat musical, “ha estat un gran projecte per a una xicoteta banda com és la nostra”. En aquesta línia matisa que “em sent orgullosa de ser la directora d’aquesta societat musical per la constància i dedicació dels seus integrants, ja que sense aquest treball continu res seria possible, i com no, és un privilegi per a tots haver optés aquest premi”.\nAixí doncs, amb aquest premi de bronze, la banda de les Alqueries suma un guardó més al seu palmarés de caràcter internacional, ja que en 2006 la UMA va participar en el Certamen Internacional Vall d’Aosta, en Itàlia, aconseguint el primer premi en la tercera secció, en 2010 també va obtenir el primer premi de la segona secció en el IV Certamen Internacional de Bandes de Música de la Sénia i en 2017 la medalla d’or en la tercera modalitat Harmony Concert del World Music Contest de Kerkrade.\nActes del certamen\nAccés a la fonoteca virtual CIBM


L’abandonament escolar. Qui fracassa? - EbreDigital.cat\nL’abandonament escolar. Qui fracassa?\nMercè Gisbert Cervera2020-03-18T12:09:35+01:0025 de febrer de 2020|Firmes ebredigital.cat| Terres de l'Ebre|Educació|\nEls que em coneixeu o m’aneu seguint sabeu que utilitzo prou les xarxes socials i que sóc una habitual de Twitter. El temps no em permet intervenir tant com voldria, el temps sempre resulta ser limitat, però si que segueixo l’actualitat (o intento seguir-la) i, a vegades, faig alguna intervenció en algun fil de conversa. Aquest ha estat el cas del cap de setmana. Si voleu recuperar la discussió enriquidora que hem tingut entre dissabte i diumenge podeu recuperar-la des del meu usuari @merce_g. La qüestió és que em van etiquetar a un article que portava per títol: “El vostre sistema educatiu crea massa atur i abandonament escolar”. En realitat era una entrevista que li feien a Arthur Levine que presideix l’Academy of Teaching del MIT (Massachusetts Institute of Technology) i el Teacher College de Columbia als EEUU.\nAcompanyava a aquesta entrevista una referència a algunes dades que evidencien que el nivell d’abandonament escolar i d’atur és altíssim a Catalunya i a Espanya (només darrere de Grècia). Un 15% dels estudiant abandonen el sistema escolar y fins a un 32% arriba el nivell d’atur entre els joves. D’altra banda, les empreses manifesten, des de fa temps, que no troben persones formades amb els perfils que necessiten per cobrir les seves necessitats. En aquest punt podríem dir que estem davant d’un triple fracàs. El sistema escolar que no té la capacitat de motivar i retenir els estudiants, el sistema productiu perquè no té prou oportunitats per a ocupar a tota una gran part de la població jove i, tots dos, perquè no han estat capaços de posar-se d’acord per poder definir uns plans formatius que siguin, a la vegada, motivadors i orientats a les necessitats canviants del mercat de treball.\nTot i que, en general, podríem estar d’acord amb la distribució de responsabilitats la veritat és que la discussió del cap de setmana es genera perquè es comencen a carregar totes les culpes a sobre del sistema escolar com si aquest fos l’únic responsable de què hi hagi massa nivell d’atur. L’argument, el de sempre, és que no formem a les persones com cal, no tenim un coneixement prou adequat de la realitat i ens falta més capacitat d’autocrítica per assumir que no fem les coses bé i actuar en conseqüència. Els que em llegiu sabeu que sempre acabo defensant el valor de l’educació i de l’escola tot i sabent que no són perfectes cap de les dues. En aquest sentit han anat els meus arguments.\nEm primer lloc dir, com ja he dit altres vegades, que l’escola ha de fer la feia que li pertoca amb la màxima qualitat possible, però aquesta institució només té una part de la responsabilitat. Les altres parts estan, han d’estar-hi, distribuïdes entre la família, el món econòmic i productiu, l’àmbit de les polítiques públiques i de tota la societat en general. Si no som capaços de donar a l’educació i a l’escola el valor i reconeixement que els calen i es mereixen hi ha una part de problemes que no podrem solucionar mai. Mentre anava intercanviant arguments amb els col·legues se m’acudien preguntes com ara: li donem prou valor a l’educació?, és possible que l’abandonament el generi, també, el poc reconeixement que se li dona socialment i professional o una persona formada? Per què es genera tant d’atur en el col·lectiu de joves? Les empreses coneixen i reconeixen el valor de una persona ben formada i la contracten i retribueixen en funció del seu nivell? Es una excusa el fet de dir sistemàticament que la gent arriba mal preparada per a justificar les contractacions cada vegada més precàries i els salaris cada vegada més baixos? Les famílies, fan la seva tasca educadora de la millor manera? Per què no hi ha veritables comunitats educatives que comparteixin objectius comuns orientats a disminuir els nivells d’abandonament i d’atur entre els joves? … podria continuar quasi fins a l’infinit però pot ser aquestes preguntes ja ens generen prou línies de reflexió i de pensament.\nÉs evident que l’escola és una institució que té estratègies de canvi molt lentes i que el món que l’envolta va a una velocitat moltíssim més ràpida que no els processos de formació, però no és menys cert que no es pot dir que l’escola no en sigui conscient. Segur que podria fer més coses de les que fa però només revisant tota la quantitat de programes, estratègies i reptes que se li plantegen i que ha d’assumir se’m fa difícil dir que aquesta és immobilista. A més, tot això passa en un context on no té prou referents, moltes vegades, ni socials ni polítics.\nSegur que ja heu sentit els darrers dies a la ministra Celaà dient que ja té a punt una nova llei general d’educació. Comptem quantes n’hem tingut en els darrers 20 anys? … quan es fan informes internacionals valdria la pena que apliquéssim aquest factor corrector.\nAl tema de la legislació educativa ni hem d’afegir un altre que per a mi és més preocupant. Tothom es sent en el dret de parlar d’educació i d’interferir totes les vegades que li sembla en la tasca dels docents. Massa vegades, desautoritzant al professorat davant dels estudiants. En aquest sentit un prec … si mai teniu la necessitat de fer-ho compteu fins a mil si cal. Si desautoritzeu al professor mai més aquest tindrà la capacitat de tenir un ascendent sobre l’estudiant. És més, aquest segon es sentirà en el dret de poder-lo menystenir per sempre.\nSeria convenient que ens replantegem les darreres reformes laborals i comencem a prendre consciència de quina és la situació de la gent jove que pretén ingressar al mercat laboral. En general, l’atur no és conseqüència de manca de formació. Massa vegades és té la temptació de parlar de “sobreformació” i aquí si que torno a discrepar totalment. El problema no és que la gent estigui molt formada, de fet hauríem d’estar-ne orgullosos, sinó del poc interès que té el mercat laborar de reconèixer el valor d’un professional ben format. Més formació, més exigències, més sou … més val que no estigui tan format i llavors s’ha de conformar amb el que li ofereixen. Segur que deveu pensar que simplifico massa però com a reflexió general us invito a pensar-hi.\nPer acabar, com faig altres vegades, dir que quan fracassa l’educació no només fracassa l’escola sinó que la responsabilitat és de tots. Comencem a donar valor a l’educació i respectem el valor del treball escolar i col·laborem i acompanyem-lo si considerem que hi podem aportar coses. Només així podrem aconseguir una educació 360 que és del que tant es parla darrerament i aconseguir que aquesta expressió sigui alguna cosa més que proposta mediàtica.


Doll de mots: de setembre 2015\nAquests dies he agafat el present més immediat per gaudir de la meva companya de pis, que, amb vuit anys, em té el cor robat i a voltes també desconcertat. No és fàcil conviure. Gens. No és l'edat, ni tan sols el caràcter, que compartim. Ara mateix escolto Van Morrison i ella dorm. I penso que els dies que m'he reservat per viure'ns estan passant molt de pressa.\nVam fer un horari amb dibuixets perquè ens fes de guia en el dia a dia. I el vam penjar a la paret de la seva habitació, al costat d'un mandala i d'un poema que vaig escriure-li fa uns anys. I, amb més o menys èxit, hem seguit aquesta ruta. Caminades a la Casanova del Castell, jocs matemàtics, lectures d'aventures, acords de guitarra amb més o menys fortuna, tardes de patinatge i vespres de bikinis compartits amb amics amb pel·li inclosa.\nQue bé tots els somriure que ens hem dedicat, les converses, què vol dir estimar, com és d'important respectar. Espais, decisions, silencis. Aprendre, aquest és el secret. L'una de l'altra. Estirar la corda, tensió, mesurar les forces, raonar, enraonar... Dorm, el follet, que bé sentir-la respirar, pausadament. És tan plena de vida que no arriba mai l'hora de plegar veles.\nNo tornaran. Ni aquests dies, ni els vuit anys que portem juntes. Present rigorós, que deia ma germana fa uns dies. I tant. Assaborir-los, que som 'més millor' quan creixem plegades...\nDe matinada... Van Morrison... Who Can I Turn To?\nPublicat per Teresa Granados a 15:31 1 comentari:


Bitxos - Escena Familiar\n27 / 10 / 20 a les 17:30 h · Biblioteca Municipal de Tordera, Tordera\nEl jardí de la caseta s’ha omplert de bitxos en arribar el bon temps. El cargol surt de la closca, “Cargol treu banya” cantem. Si arriba la marieta “Vola vola” cantarem. I vindran molts més bitxos amb una cançó rabent: l’abelleta, la granota, la papallona també; l’escarbat Bum Bum s’acosta, i l’aranyeta ja el sent, i s’enfila a la teulada i rellisca… ja ho sabem! Cançoneta a cançoneta totes juntes cantarem, i al final amb “La Tortuga ballaruda” ballarem!\nBiblioteca Municipal de Tordera\nCarrer Joan Maragall, 6 - Tordera


El Rober de Santa Eugènia de Ter: coneix els seus horaris i la feina social que despleguen | El Dimoni de Santa Eugènia de Ter (Gironès)\nUna imatge del Rober de Càritas de Santa Eugènia de Ter FOTO: JOEL MEDIR i HEREU\n: : Poble > Santa Eugènia · Sant Narcís · Can Gibert · la Rodona · Güell > Opinió > Per la pau, la solidaritat i la cooperació > periòdic-e | 21·02·2017\nEl Rober de Santa Eugènia de Ter: coneix els seus horaris i la feina social que despleguen\nJoel Medir | Santa Eugènia·Can Gibert del Pla\nBen a prop de la Parròquia de Santa Eugènia de Ter -carrer Campcardós núm. 3- hi trobem el Rober de Càritas de Santa Eugènia de Ter, l’únic de la ciutat de Girona. Però, què és un rober? Un rober és “un servei obert a tothom. on es proporciona roba a la gent que n’està necessitada”. Ens recorden també que aquest mes de març, davant del rober, s’hi instal·larà el Centre de Distribució d’Aliments (CDA), actualment a Pedret, ja que el sector de Santa Eugènia ·Can Gibert del Pla és molt més cèntric i està ben connectat.\nEl Rober de Santa Eugènia de Ter està obert de dilluns a divendres: matí de 10 a 12.30h i tarda de 4 a 7h. De dilluns a dijous s’hi pot anar a donar roba o a recollir-ne. Ens expliquen que la nova filosofia de Càritas a tot l’Estat espanyol és que la persona que adquireixi la roba “hi col·labori amb una petita quantitat, cosa que permet ajudar a pagar les despeses”. El divendres està reservat per a la gent més necessitada: aproximadament una seixantena de persones al mes, la majoria d’origen estranger, que venen de La Sopa o de la Creu Roja. Els envia “l’assistent social que indica les mudes que necessiten”, explica la Carme, una voluntària del centre, i, afegeix que això és totalment gratuït per a aquestes persones.\nEl 2015 van gestionar 25.896 kg de roba\nRamon Ceide amb la Carme i en Lluís, dos voluntaris del Rober de Càritas de Santa Eugènia FOTO: JOEL MEDIR i HEREU\nDiàriament, un cop rebudes les donacions, es fa el triatge de la roba i s’examina que “estigui bé i en bones condicions”. Ens recorden que la gent “hauria d’anar amb compte i pensar que a les donacions no hi cap tot”, per exemple arriben moltes peces “trencades o molt brutes” que Càritas ha d’acabar llençant, ja que només es poden tractar com si fossin residus. Per fer-ho estan en contacte amb “empreses de reciclatge o tractament de residus”, com pot ser el cas de Roba Amiga-ADAD. L’any 2015 van gestionar un total de 25.896 kg de roba i van lliurar 4.969 kg per a la gent més necessitada que hi va el divendres.\nS’ha d’aclarir que Càritas no porta roba als refugiats. Però, si una entitat que ajuda els refugiats, els en demana, fan el possible per servir-la. Per ajudar-los, recomanen enviar diners telemàticament al lloc corresponent. Podria semblar que amb l’increment de la conscienciació sobre els refugiats hagués augmentat la solidaritat, però, segons Ramón Ceide, president de Càritas Interparroquial Girona, les donacions al 2016 “s’han mantingut o fins i tot han baixat una mica”. La Carme, una voluntària, creu que el fet que les donacions hagin baixat es deu a què “la gent ja ven la seva roba per plataformes digitals”. Tot i això remarquen que no es tracta d’una baixada significativa. Amb dades de l’any 2015, a aquest centre, segons dades de la mateixa entitat, es van atendre directament 452 persones.\nFormació amb alternança\nEn el Rober de Santa Eugènia de Ter hi treballen actualment 14 voluntaris i una encarregada, l’única assalariada. Després hi ha quatre persones que s’estan formant i al mateix temps treballant, una mena d’aprenents, Càritas ho anomena formació amb alternança perquè quan estiguin formades podran anar a alguna altra botiga.\nUna de les voluntàries és la Carme, una mestra jubilada, recorda com va començar a ser-ne “per casualitat” 30 anys endarrere. Càritas Interparroquial estava al carrer Francesc Ciurana de Girona. Un dia hi va anar perquè hi havia una amiga seva voluntària “tenia tot un piló de roba per triar”, es va oferir per ajudar-la i s’hi va acabar quedant. En aquella època recorda que el rober només “tenia quatre coses” i ha viscut com durant aquest temps ha anar augmentant el volum de mudes que triaven. Ha estat al rober des dels seus inicis i compagina la seva feina d’aquí amb la del Rober de Salt. En Lluís era empleat de banca i ara porta els comptes a Càritas Girona. L’Àngela és l’única treballadora assalariada del centre, està preparant l’accés a la universitat per estudiar Educació Social; de fet, sempre ha tingut la vocació d’ajudar i adverteix que “no has d’estar aquí simplement pel treball, has de tenir un caràcter i una vocació”, ja que per exemple el divendres “ve gent molt necessitada i que s’han de saber tractar… has de tenir un caràcter amb sensibilitat”. Tots tres representen una petita mostra de l’equip que fa funcionar el rober.\nEl cosidor del rober\nUna activitat destacada del rober és el cosidor. Un cosidor que forma persones perquè es puguin arreglar per si mateixes la roba. A més a més, aquestes persones obtenen un diploma que els acredita que han passat el curs. Cal destacar que en aquest curs hi participen una trentena de persones i el dirigeixen deu voluntàries, de les quals dues són d’origen magrebí. Aquestes voluntàries ja han fet el taller i s’han convertit en professores. Això serveix per complir “un altre objectiu de l’entitat”, la integració de les persones que hi van.\nSolidaritat, caritat i administració\nRamón Ceide, president de Càritas Girona, remarca que l’acció de Càritas “és sempre subsidiària de tot allò que, pel motiu que sigui, no fan o no poden fer les administracions”. Tot això amb un límit: “no prendre mai la iniciativa a l’administració”. És més, conclou que és “una qüestió de justícia que les institucions resolguin els casos de necessitat”. Però, si hi ha alguna circumstància per la qual les administracions no hi poden intervenir, llavors Càritas hi intervé com a últim recurs.\nFinalment, Ceide explica que “l’objectiu utòpic és que Càritas no fos necessària”. A més a més, afegeix que “és de justícia que entre tots plegats i coordinats a través de les administracions puguem atendre totes aquelles persones que ho necessitin”. Un objectiu que ara per ara, dissortadament, no sembla gaire proper…\n> 'Dansem': solidaris per Càritas


Concert "The Milk Carton Kids" | Guía BCN: agenda de actividades, directorios y cursos de Barcelona Concert "The Milk Carton Kids"\nInialment previst pel 18 de juny de 2020 a la sala Barts, posposat fins el 8 de juny de 2021 a la sala Luz de Gas.\nQuan el 2011 el duet The Milk Carton Kids va debutar amb el disc Retrospect se´ls va equiparar amb Simon and Garfunkel per la manera en què combinaven les seves veus. Però ben aviat Joey Ryan i Kenneth Pattengale van desempallegar-se de les comparacions i van consolidar un estil propi dins del folk americà d´arrel que al llarg de la seva trajectòria els ha permès tenir vàries nominacions als premis Grammy. Una d´elles va ser gràcies al seu sisè disc, All the things that I did and all the things that I didn´t do (Anti, 2018), on, per primera vegada, es van fer acompanyar d´una banda al complet. Després de prendre´s un temps de descans per agafar forces i perspectiva–Pattengale va haver de superar problemes de salut–, els californians han decidit retrobar-se amb la carretera per estrenar noves cançons, com les compreses a l´Ep The only ones (2019), i tornar a la seva essència, al format a duo.\ndijous a les 21:00 h Entrada general de: 18 a 22 €


Rafael Masó i Pagès i Paula Valentí Fuster\nRafael Masó i Valentí (Girona, 16 d'agost de 1880 - Girona, 13 de juliol de 1935) va ser un dels arquitectes catalans més destacats de principis del segle xx, un precursor del moviment del Noucentisme. Els seus encàrrecs s'ubiquen principalment a Girona on comptava amb una sòlida clientela entre la nova burgesia del primer quart de segle xx. Va tenir un compromís molt marcat amb el catalanisme i va ser regidor de l'Ajuntament de Girona amb la Lliga Regionalista entre 1920 i 1923. De la mà de l'industrial emprenedor Josep Ensesa i Pujades va dissenyar i construir, a final de la dècada dels anys vint, la urbanització de S'Agaró, potenciant un racó idíl·lic de la Costa Brava amb una arquitectura moderna i harmònica.\nVa complementar la seva activitat professional d'arquitecte amb la d'escriptor d'articles i poemes. Com a poeta va resultar guardonat en diverses convocatòries de Jocs Florals. A la seva Girona nadiua, estava relacionat amb el grup d'intel·lectuals format per Xavier Montsalvatge, Prudenci Bertrana, Carles Rahola o Miquel de Palol. Durant els seus estudis a Barcelona, va entrar en contacte amb Josep Carner, Guerau de Liost o Emili Vallès, un nucli literari implicat en el canvi de moviment: del Modernisme cap al Noucentisme.\nRafael Masó era el segon d'onze germans: Santiago, Rafael, Artur, Joan, Francesc de Paula, Àngela, Josep, Alfons, Narcís, Maria i Paula. Dels onze germans, Artur, Josep i Alfons varen morir quan eren infants, i Francesc de Paula Masó a l'adolescència. Els Masó Valentí van créixer en una família conservadora, catòlica, catalanista i il·lustrada, dins d'un ambient culte, propiciat pels interessos literaris i artístics del seu pare, fundador del Diario de Gerona. Allà varen viure de prop diverses iniciatives culturals, als que se sumen l'amor a la ciutat i les seves tradicions. Aquestes influències van marcar la personalitat i la trajectòria de l'arquitecte. D'altra banda, l'ocupació del seu pare com a procurador dels tribunals, va afegir la voluntat d'intervenció a la vida pública entre els valors que va rebre d'ell, junt amb la profunda religiositat.\nPrimers estudis i joventut[modifica]\nEls estudis de batxillerat els va cursar al col·legi dels Maristes de Girona. Va tenir una educació religiosa rigorosa en el context d'una Girona costumista i patint encara les conseqüències econòmiques de les guerres napoleòniques. Aquestes circumstàncies varen forjar en ell una atenció especial a les tradicions populars, fet que va reflectir en els seus poemes El meu carrer, De la llar, Cançons d'infants, El pessebre dels infants.\nUn cop finalitzat el batxillerat en 1895, va estudiar unes assignatures pel curs preparatori d'Arquitectura: Ampliació de física i química general (1895 - 96), Anàlisi matemàtica I i zoologia (1896 - 97), Anàlisi matemàtica II, geometria general, mineralogia i botànica (1897 - 98), Geometria analítica i geometria descriptiva (1898 - 99), i Càlcul diferencial i integral i mecànica racional (1899 - 1900). També va realitzar l'assignatura de dibuix lineal i de figura (1898 - 99), on realitzava dibuixos de còpies de guix, flora i de detalls arquitectònics.\nMentre estudiava el curs preparatori d'arquitectura, entrà en contacte amb la Joventut Catalanista i amb la Congregació Mariana dels Jesuïtes, dues institucions que marcarien el seu estil i compromís catalanista, des de seccions especialitzades d'aquestes organitzacions, com ara l'Agrupació Catalanista d'Esport (1900) o l'Agrupació d'Arts i Lletres (1900), A Girona, aquests joves, que es reunien per parlar d'art i literatura, fundaren la revista Gerunda (1900 - 1901) una revista publicada quinzenalment de ciències, arts i literatura, que conviuria amb les tendències de La Renaixensa i de La Veu de Catalunya, altres revistes destacades de l'època. Començà també a escriure col·laboracions al Diario de Gerona, l'Enderroch (1902) i la revista Vida (1902 - 1903, 34 números publicats) promoguda per Francesc i Antoni Viver, Santiago, Rafael i Joan Masó, Joan Roquet i Rafael Gay de Montellà, i amb diferents col·laboradors especials com Narcís Verdaguer, Raimon Casellas o Prudenci Bertrana. Eren revistes culturals dedicades a l'art i la literatura, amb tendències diverses.\nQuan encara no s'havia destacat en la política, es va trobar implicat en uns aldarulls i va ser detingut junt amb el seu germà Santiago Masó i Xavier Montsalvatge, per defensar els resultats electorals de 1901 obtinguts pel Centre Catalanista de Girona, un efímer partit creat al voltant dels ideals nacionalistes.\nEstudis d'arquitectura a Barcelona[modifica]\nRafael Masó inicià els estudis d'arquitectura a Barcelona l'any 1900. Sis anys més tard, el 1906, va tornar a la seva Girona natal amb el títol d'arquitecte, en la mateixa promoció dels seus col·legues i amics: Josep M. Pericas i Josep M. Jujol. Amb aquests compartia, a més, l'admiració per Antoni Gaudí, amb qui havia coincidit al Cercle Artístic de Sant Lluc, a Barcelona. Rafael Masó, al costat d'altres artistes, escriptors i intel·lectuals barcelonins, protagonitzà l'evolució del Modernisme vers una alternativa que acabaria esdevenint el Noucentisme.\nL'octubre del 1900 Masó es traslladà a Barcelona i es matriculà com a alumne oficial a l'Escola d'Arquitectura. En els projectes realitzats durant els seus estudis, ja es veuen definides la seva personalitat i la seva admiració per Antoni Gaudí. El seu projecte de final de carrera, dedicat a una Llotja de Contractació, va provocar polèmica entre el professorat, per la seva evident inspiració gaudiniana,\nMasó considerava Gaudí com el millor representant dels ideals del grup al qual ell pertanyia, la Lliga Espiritual de la Mare de Déu de Montserrat. Aquest grup, inspirat per Josep Torras i Bages, es basava en els ideals de la religió catòlica i el catalanisme. A més a més, durant els seus anys d'estudi a Barcelona, Masó va exercir de catequista a la Sagrada Família, coincidint amb la els primers anys de seva edificació.\nDurant els seus estudis a l'Escola d'Arquitectura, va forjar una amistat amb Josep Maria Pericas, relació que va durar tota la vida. Tots dos estudiants d'arquitectura varen coincidir a la Lliga Espiritual de la Mare de Déu de Montserrat i a la Congregació Mariana.\nUna altra institució amb la que va tenir contactes va ser l'Acadèmia de Llengua Catalana, vinculada a Torras i Bages, on al voltant de Josep Carner hi trobà un grup de joves intel·lectuals que es feien anomenar els cal·ligeneics (bella generació), que seran el nucli fundacional del Noucentisme: Guerau de Liost, Emili Vallès, Joan Alzina i Melis, Francesc Sitjà i Pineda, i Josep M. López-Picó. Durant els seus estudis a Barcelona, Masó no tan sols no deixà les seves activitats als cercles culturals gironins, sinó que engrescà als seus nous amics a col·laborar a la vida cultural de la seva ciutat.\nTambé col·laborà a la revista Montserrat, del grup de Carner, i Vida, escissió de la revista Gerunda; amb el seu germà Santiago, Rafael Gay de Montellà i Prudenci Bertrana, entre altres col·laboradors. Des de Vida es volia dinamitzar la vida a la ciutat, a través d'una crítica decadentista de la Girona morta, titllada de provinciana i avorrida. Aquesta imatge de Girona es reflecteix en els poemes de Rafael Masó escrits en aquella època i en alguns dels treballs de Josep Carner com la seva Evocació mortuòria, un cru retrat de la Girona del canvi de segle.\nL'actitud cívica, el catalanisme i el caràcter modernitzador i europeista que propugnava el Noucentisme van fer que Masó desplegués una intensa activitat com com a poeta, urbanista, polític i promotor de l'art i l'arquitectura.\nUn cop obtingut el títol d'arquitecte el 1906, Masó tornà a Girona amb la voluntat de intervenir i modernitzar la seva ciutat. Aquest projecte de transformació estava estretament relacionat amb la seva vida personal, professional, cultural i ciutadana.\nLes dificultats que l'arquitecte trobà al llarg del seu projecte de canvi, varen causar-li disgusts i desencisos, especialment durant els primers anys, tot i amb això va trobar l'essència del veritable art que cercava en el seu arrelament al món tradicional, familiar i cultural, elements que la ciutat de Girona li oferia.\nLa seva activitat com a arquitecte va viure la crisi del modernisme i la formulació d'un estil nou a partir d'un cert neopopularisme i de les experiències d'avantguarda de l'arquitectura europea. S'interessà especialment per la domèstica anglesa de Voysey i la Sezession Vienesa representada per Josef Hoffmann, Olbrich i Adolf Loos. Aquests interessos i relacions els va cultivar a través de contactes i lectures de revistes europees, i molt especialment durant el llarg viatge de noces que va fer per Europa el 1912. Amb aquest bagatge i experiències Rafael Masó va contribuir al canvi de gust cap al Noucentisme que es va viure a Girona ara fa cent deu anys.\nEn el treball de Masó hi trobem també referent de l'arquitectura modernista de Domènech i Montaner, Gaudí, Puig i Cadafalch i Gallissà, entre molts altres.\nMasó volia fer per a Girona una arquitectura moderna i inspiradora com era Barcelona, tot i que era conscient de la limitació sociològica i econòmica que afrontava.\n1906-1911. Les obres d'aquests primers anys són d'una gran diversitat. Més que treballs d'arquitectura, hi predominen projectes d'arts aplicades; mobles, interiors, casulles, banderes, objectes diversos i treballs d'art gràfic, on hi descobrim els seus referents. Per Masó, aquestes obres menors tenien la mateixa importància que les obres d'arquitectura més prestigioses, perquè contribuïen a forjar l'ambient noucentista que estava sorgint. Alguns dels encàrrecs més destacats d'aquest període són la reforma del menjador del Mas El Soler (1906 - 1907) de Sant Hilari, la Farmàcia Masó (1908), actual Farmàcia Saguer, la Casa Batlle (1909), la Farinera Teixidor (1910), el magatzem Ensesa (1911), la Casa Salieti (1910 - 1911) i la primera reforma de la Casa Masó (1910 - 1912), totes a la ciutat de Girona. Com a complement a la seva arquitectura, el 1908, va organitzar juntament amb J. B. Coromina i Ricard Guinó, l'Exposició d'Artistes Gironins, on es mostraven treballs d'arquitectura de Masó, de pintura de Coromina i d'escultura d'en Guinó. Amb aquesta exposició, Masó presentava la seva feina com una obra d'art més i i la relligava a la projecció dels artistes de la ciutat.\n1912-1922. L'any 1912, després del retorn del seu viatge de noces per Europa amb la seva dona Esperança Bru, va refermar la seva actitud inicial de definir un estil propi. El viatge va ser organitzat com una oportunitat de conèixer l'arquitectura i l'art que s'estava realitzant a Centreeuropa. La parella va visitar Avinyó, Lyon, Ginebra, Lausana, Zuric, St. Gallen, Stuttgart, Darmstadt, Bietigheim, Rothenburg, Nuremberg, Dresden, Munic, Innsbruck, Verona, Venècia, Bolonya, Florència, Pisa, Gènova, Niça, Menton, Mònaco, Montecarlo, Marsella, Nimes, tornant a Barcelona, i arribant-se a Montserrat. En aquest gran viatge, Masó va poder contemplar in situ estils arquitectònics i obres, les quals coneixia per les revistes i llibres, i confirmar i contrastar la seva obra amb tipologies que en aquell moment li interessaven, com l'arquitectura industrial i tradicional, l'arquitectura antiga romana, i la Secessió Vienesa, entre d'altres. Masó va prendre bona nota d'aquests estils arquitectònics, i en alguns casos els incorporà als seus projectes. Aquest període es considera el més interessant de la seva arquitectura en el que projectà obres modernistes i noucentistes, que han esdevingut referents de l'arquitectura catalana del moment. Alguns treballs serien Athenea, Can Cendra d'Anglès, la Casa Masramon d'Olot, La Casa Ensesa i Farinera La Montserrat, la Casa Casas i Casa Teixidor, i la casa Gispert-Saüch, a Girona.\n1923-1935. En el període que coincideix amb la Dictadura de Primo de Rivera, Masó reforça la idealització de Catalunya i l'expressió de catalanitat mitjançant elements de la tradició com terracotes, esgrafiats o columnes, amb una sintonia amb l'estil barroc més popular. És en aquell moment quan, com a regidor de Foment va intentar fer una reforma definitiva a la ciutat de Girona, definint la protecció del barri vell, ordenant la zona del pla, arrel de l'enderroc de les muralles i baluards, i dotant de infraestructures la ciutat. En aquesta darrera va treballar també en l'estudi, la recuperació i la protecció del patrimoni. Són obres d'aquest període la cooperativa la Econòmica Palafrugellenca, la Casa Cots, la Casa Colomer, la urbanització Teixidor a Santa Eugènia a Girona, i la urbanització de S'Agaró a Castell-Platja d'Aro.\nRafael Masó va ser poeta abans que arquitecte. La seva vessant com a poeta li va reportar èxits entre els seus coetanis. Guanyador de diversos Jocs Florals, l'any 1911 va ser inclòs com a poeta en el fundacional Almanac dels noucentistes d'Eugeni d'Ors.\nEls seus poemes mostren influències de Carner, López-Picó i Guerau de Liost. Masó recorre a les formes de la poesia més clàssica. En les seves produccions trobem sonets i alexandrins, i també versos decasíl·labs.\nLa majoria dels poemes que Masó va escriure, van ser publicats a la Revista de Catalunya, al Almanach dels Noucentistes, la revista Montserrat, i Vida...\nEls seus poemes tracten temàtiques com: Paisatges urbans, Amor i Amistat, Fe i religió, Tradició i circumstàncies, i Apariats.\nL'any 1906, coincidint amb el centenari del seu títol d'arquitecte, la ciutat de Girona va celebrar l'Any Masó amb diverses publicacions, exposicions, convcerts i activitats diverses.\nDes del 2012 la Casa Masó de Girona organitza un itinerari literari que, a través de l'obra poètica de Rafael Masó i de textos d'altres poetes i escriptors, recorre la Casa Masó, que també va ser lloc d'acollida i reunió dels poetes més destacats del Noucentisme.\nAl llarg de la seva vida, Rafael Masó es va mantenir en contacte personal i epistolar amb diferents personatges destacats de l'època:\nEscriptors: Jaume Bofill (Guerau de Liost), Josep Carner, Lluís Carreras, Martí Genís, Josep Maria López-Picó, Eugeni d'Ors, Josep Pla, Llorenç Riber, Joaquim Ruyra, Maria Antònia Salvà, Ramon Vinyes, Francesc Viver, Prudenci Bertrana i molts altres.\nArtistes: Enric Casanovas, Joan Llongueras, Esteve Monegal, Joaquim Pecanins, Joan B. Coromina, Fidel Aguilar...\nPolítics: Lluís Nicolau d'Olwer, Enric Prat de la Riba, Josep Puig i Cadafalch.\nActivitat cultural i cívica[modifica]\nRafael Masó al marge de la seva faceta professional com arquitecte, destacà també com escriptor de prosa i periodisme. A Girona freqüentà el cercle de Xavier Monsalvatge, Carles Rahola, Miquel de Palol i Felip i Prudenci Bertrana, tot creant i col·laborant en revistes diverses. A Barcelona es relacionà amb intel·lectuals com Josep Carner, Jaume Bofill Mates, Josep Maria López Picó i Emili Vallès, que integraven el nucli literari que va portar el canvi de gust vers el Noucentisme.\nEl 1913, el nucli gironí fundà la societat cultural Athenea com espai de promoció del Noucentisme. Des d'aquí va esdevenir l'ànima d'un grup d'artesans i artistes entre els quals trobem l'escultor Fidel Aguilar, el pintor i ceramista Joan B. Coromina, el ferrer Nonito Cadenas i els germans Busquets com a decoradors.\nEl seu interès per millorar la societat el va portar a l'activitat política. A Barcelona, de la mà del seu amic Jaume Bofill Mates, milità a les Joventuts Catalanistes de la Lliga Regionalista. A Girona, a les eleccions municipals de 1920 s'integrà a la candidatura de la Lliga Regionalista, i guanyà les eleccions municipals. Rafael Masó entrarà a l'ajuntament com a regidor, amb el doble objectiu de racionalitzar l'urbanisme de la ciutat i millorar la dotació d'equipaments educatius i culturals. Masó creia en el poder públic com a creador d'institucions culturals.\nAmb la Dictadura de Primo de Rivera el 1923, que suposà la suspensió de la vida democràtica, Rafael Masó i altres regidors catalanistes, varen ser empresonats per haver-se adherit a un acte catalanista organitzat pel Centre Autonomista de Dependents de Comerç. Un cop alliberat, Masó va patir una sanció que l'incapacità per actuar com a professional en obres de caràcter oficial. Tot i això, no va deixar de participar en la causa catalanista i de resistència a la Dictadura.\nRafael Masó també va ser arquitecte delegat de l'Institut d'Estudis Catalans pel Servei de Catalogació i Conservació de Monuments, corresponsal a Girona del Foment de les Arts Decoratives, acadèmic de la Real Academia de Bellas Artes de San Fernando i membre de la Comissió Provincial de Monuments.\nEls projectes de Masó, més enllà de l'estructura dels edificis, abastaven la decoració dels interiors domèstics i del disseny de mobiliari. Un exemple seria un dels vitralls del rebedor del primer pis de la Casa Ensesa, que actualment estàn exposat al Museu d'Història de Girona, i tota la col·lecció de mobiliari que es pot contemplar a la Casa Masó.\nA més dels elements comentats, Rafael Masó també va realitzar una làpida dedicada a Guillem Colteller, metge de la casa reial catalana en el segle IV i un dels grans coneixedors de la ciència mèdica del Principat. Aquesta làpida va estar exposada al Saló de Sessions de l'Ajuntament de Girona, però va ser retirada al 1940. Actualment es troba al Museu d'Història de Girona. Transcripció de la làpida:\nLes obres més destacades de l'arquitecte són, a Girona, la Farinera Teixidor (1910), la Casa Masó (1911), i el centre cultural Athenea (1913). En altres poblacions trobem la Casa Masramon a Olot (1913), la Casa Casas a Sant Feliu de Guíxols (1914) i la ciutat-jardí de S'Agaró (1923). Malauradament algunes vegades la manca de sintonia amb els seus clients impedia el desenvolupament total dels projectes. Passat el temps, alguns dels seus edificis es van enderrocar o alterar de forma irrecuperable; d'altres es conserven.\nAl llibre Rafael Masó arquitecte noucentista de Joan Tarrús i Narcís Comadira gtrobem ressenyats una bona part dels projectes i obres de l'arquitecte.\n1918 Garatge d'automòbils d'Artur Rissech Llagostera Carrer de Sant Feliu amb carrer Camprodón Remodelació d'una masia per fer-hi una àrea de servei per automòbils amb restaurant i habitatge pel propietari. El propietari s'en va desdir.\n1924 Casa Cadenas Girona Carrer Sant Antoni M. Claret Projecte de Casa entre mitgeres de planta baixa i pis Desapareguda\n1925-27 Cooperativa l'Econòmica Palafrugellenca Palafrugell Carrer Sant Martí, 18 Edifici de planta baixa destinat a seu de la cooperativa Es conserva amb modificacions, com a Biblioteca de Palafrugell\nFundació Rafael Masó[modifica]\nL'any 2006 es va crear la Fundació Rafael Masó com entitat pública, sense ànim de lucre, a partir de la cessió de la Casa Masó a l'Ajuntament de Girona per part dels seus últims propietaris, Narcís-Jordi Aragó i Mercè Huerta Busquets, nebots de l'arquitecte. Compta amb el suport dels successors de Rafael Masó, del mateix Ajuntament, del Col·legi d'Arquitectes de Catalunya, del Col·legi d'Aparelladors, Arquitectes Tècnics i Enginyers d'Edificació de Girona i de la Universitat de Girona. Tots ells integren el Patronat de la Fundació\nLa seu social de la Fundació Rafael Masó és a la Casa Masó, al número 29 del carrer de les Ballesteries de Girona. Era la casa natal de l'arquitecte Rafael Masó i conserva la memòria de la família Masó i del moment cultural que va propiciar el desplegament del Noucentisme a la ciutat de Girona.\nLa Casa Masó actual és el resultat de la successiva unió de quatre cases adquirides per la família Masó entre mitjan segle xix i principi del xx, i el seu aspecte és semblant al que va tenir després de l'última intervenció de Rafael Masó, l'any 1919.\nPatrimoni de la Fundació[modifica]\nLa Casa Masó compta amb uns 1.000 metres quadrats, distribuïts en planta baixa i 4 pisos amb una superfície de 200 metres quadrats per planta. La planta baixa i dos dels pisos estan oberts al públic. Pel que fa a la col·lecció conserva 1.100 objectes catalogats (42 obres originals de Rafael Masó) datats entre 1880 i 1940. La col·lecció inclou pintura, escultura, dibuix, gravat, ceràmica, mobiliari, vidre, metall, tèxtil, estris i utensilis, dels segles XIX i XX. La biblioteca i hemeroteca de la Fundació la integren uns 3.000 volums i 5.000 revistes i altres publicacions dels dos darrers segles. Aquest fons està a disposició dels investigadors, Gràcies a un conveni amb la Biblioteca de la Universitat de Girona s'està catalogant el fons ide forma gradual se integra en el Catàleg Col·lectiu de les Universitats de Catalunya,consultable en línia (CCUC).\nParal·lelament ha creat un Programa Educatiu dedicat a donar a conèixer l'obra de Rafael Masó i difondre l'arquitectura, amb atenció especial als estudiants de primària i secundària. En aquest sentit s'organitzen visites i tallers a la Casa Masó, cursos de formació del professorat, i s'han signat convenis de pràctiques per a estudiants universitaris (Universitat de Girona i Universitat de Barcelona, i centres educatius de la Catalunya Nord).\nTambé està desenvolupant un programa de voluntariat cultural, amb persones que col·laboren en diferents tasques i activitats: visites guiades, atenció al visitant, tallers educatius, recerca en el fons bibliogràfics i artístics de la Fundació, etc.\nCoincidint amb la inauguració de la Casa Masó i la presentació de la primera exposició temporal, la Fundació va publicar el llibre Casa Masó: vida i arquitectura noucentista, editat per Jordi Falgàs, amb textos de Narcís-Jordi Aragó, Jordi Falgàs i Rosa Maria Gil. Inclou diferents articles sobre la història de la casa, les intervencions de Rafael Masó, i un recorregut fotogràfic per l'interior de l'edifici. A més a més, la majoria de les exposicions temporals realitzades disposen d'un catàleg i s'han publicat diferents articles en diaris i plataformes digitals.\n↑ CASACUBERTA, Margarida. Els Jocs Florals de Girona (en català). 2010. Girona: CCG Edicions i Fundació Valvi, p. 583 p.. ISBN 9788492718597.\n↑ 3,0 3,1 3,2 Tarrús Galter i Comadira, 2007, p. 14.\n↑ Tarrús Galter i Comadira, 2007, p. 15.\n↑ ARAGÓ, Narcís-Jordi. Rafael Masó i els Noucentistes (en català). Girona: Diputació de Girona. Col·lecció Josep Pla, 2007, p. 344. ISBN 9788496747135.\n↑ Tarrús Galter i Comadira, 2007, p. 16-17.\n↑ DOMÈNECH, Gemma i GIL TORT, Rosa Maria. Masó explica Masó (en català). Girona: COAC Demarcació de Girona, 2001, p. 77 p.. ISBN 84-88258-47-X.\n↑ Tarrús Galter i Comadira, 2007.\n↑ Garcia Vilallonga, Borja «Rafael Masó a Llagostera». Crònica, Any XII, 22, 2002 [Consulta: 4 setembre 2020].\nBassegoda i Nonell, Joan «L'arquitectura vienesa de Rafael Masó i Valentí». Girona a l'Abast [Girona], 14-03-1991, p. 32.[Enllaç no actiu]\nGil i Tort, Rosa «La geografia humana: col·laboradors, clients i amics.» ( PDF) (en català). Revista de Girona, Núm. 239, 2006, pàg. 64-66. ISSN: 0211-2663 [Consulta: 24 agost 2012].\nGil i Tort, Rosa «La geografia física de Rafael Masó» ( PDF) (en català). Revista de Girona, Núm. 239, 2006, pàg. 64-66. ISSN: 0211-2663 [Consulta: 24 agost 2012].\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Rafael_Masó_i_Valentí&oldid=27022780»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 23 abr 2021 a les 18:08.