March | 2008 | EòLiC\nEl Petit Príncep no para de viatjar, de fet, forma part de la seva pròpia existència. Viu en un conte on hi passa de tot, coses boniques i coses que no ho són tant. Però sempre somriu, amb la seva innocència i obert a tot el què l’envolta.\nDurant els seus viatges, visita països llunyans, personatges surrealistes i animals i plantes estranyes fins i tot més humans que algunes persones. De cada visita en treu conclusions, coneix gent molt interessant, aprèn i descobreix coses noves, fa un pas endavant.\nS’acaba de conèixer la identitat del pilot alemany que l’any 1944 va matar Antoine de Saint-Exupéry, el pare d’en Petit Príncep. Es tracta d’un home de 88 anys que de petit llegia els llibres de qui va acabar sent, sense voler-ho, la seva víctima\nSuposo que el següent viatge que faria el Petit Príncep seria al país d’aquest pilot i seria interessant llegir quina conversa tindria amb un personatge estrany, pilot com ho havia estat el seu pare, però que havia acabat amb la seva vida.\n– “Yo disparé al avión de Saint-Exupéry”\n– “Un aviador Alemán reconoce haber derribado el avión de Saint-Exupéry”\np.d: en els comentaris a la notícia hi ha opinions per a tots els gustos\nMines i Bombes: Vides destrossades\nJa n’havia parlat i estava pendent. Dilluns era dia tranquil, visita al CCCB per veure el treball de Gervasio Sánchez Vides Minades.\n10 anys després, el fotògraf torna a visitar aquelles persones víctimes de les mines (de l’Afganistan, Bòsnia, Moçambic, el Salvador, Nicaragua, Cambodja o Angola) que havia fotografiat i ara n’explica la seva evolució. Realment impactant tot el què suposa un país minat, sobretot pels més febles.\nTambé fa 10 anys que es va signar el tractat d’Ottawa tot i que EUA, Xina, Rússia, Índia, Cuba, Egipte i d’altres no l’han signat i segueixen fabricant aquestes armes.\nPerò els que s’hi ha afegit, i que antigament n’havien fabricat i exportat, ara no donen ni el 10% del total que es necessita per a les víctimes i desminar els territoris. Una víctima, si ha tingut la sort de sobreviure, haurà de canviar de pròtesi unes 25 vegades durant la seva vida. Un cost impossible d’assumir en la majoria d’aquests països on encara hi ha mines. No hi ha una voluntat ferma d’erradicar-ho, al no afectar-nos directament i ser tant car (construir la mina = 3 €, localitzar-ne una i desactivar-la = 750€). És més fàcil girar la vista cap a un altre costat.\nM’ha agradat, malgrat tot, veure un pare amb una nena de 8 anys, com l’edat de molts dels protagonistes quan els va esclatar la mina. I és que crec que tots els nens i nenes l’haurien de veure perquè això pugui canviar algun dia. Al ritme actual, es trigaran més de 1000 anys (mil anys) en desminar tots els territoris, si és que no se’n posen de nous (ja que alguns països no ha signat el tractat d’Ottawa).\nL’exposició estarà oberta fins al 13 d’abril. Si teniu l’oportunitat i interès visiteu-la, és gratuïta i oberta d’11 a 20h (dilluns tancat). No us deixarà indiferents. El món és de tots i en som responsables.\nActualitzat (7/4/2007): Informe 2007 de la Campanya Internacional per la Prohibició de les Mines Terrestres sobre la situació de les mines al món\nMines i Bombes: Vides destrossades II\nI fins al dia 6 d’abril es podrà veure al Vestíbul de la parada de Metro d’Universitat l’exposició Barcelona Bombardejada en record a les víctimes dels bombardejos de la ciutat de Barcelona l’any 1938, quan Mussolini donà suport a Franco i va descarregar tota la seva artilleria sobre la població civil de Barcelona, en el què va ser un dels bombardejos més cruels de la història fins llavors. Com expliquen a l’exposició (hi ha una persona encarregada de comentar i explicar la història) va marcar un punt d’inflicció a nivell mundial del tipus de guerres. Fins llavors eren entre Exèrcits, i des d’aquest bombardeig la població civil comença a ser un clar objectiu de moltes guerres.\nEn aquest cas es tractava de saturar la ciutat de bombardejos, sense donar treva a apagar incendis, recollir malalts o córrer a protegir-se.\nI és que el pare de la meva àvia (avi del meu pare i per tant el meu besavi), quan corrien a refugiar-se sota el metro (lloc on la gent que va perdre la casa hi va haver de viure), va sortir al carrer a veure què havia passat i un segon atac el va impactar de ple. El va matar. En conservo la curiositat i l’observació pel què ens envolta.\nL’exposició coincideix amb la projecció de la pel·lícula “Mirant el cel”, i si teniu temps, doneu-hi un cop d’ull, val la pena per refrescar la memòria.\n+ Barcelona revive sus tres peores días\nFeia anys que no passava tant de temps desconnectat, sense tv, sense radio, sense diaris… i sense internet!! No ho he trobat a faltar.\nUns dies per la Vall d’Aosta i el Mont Blanc, deixo que les imatges parlin per mi…\n…més i amb música?\nEl món que no vull II\nVolia afegir una altra notícia interessant¿? que van anunciar diumenge 9 de març a la secció d’esports del Telenotícies de TV3. S’ha celebrat el campionat del món de motociclisme a Qatar, a un circuit preparat per córrer de nit, amb una il·luminació que semblava que fos de dia.\nEspectacular? Si, molt!\nCalia? Home… si més no energèticament és discutible. Però que de cara a l’any que ve pensin en posar calefacció a tot el circuit, ja ho trobo excessiu. De dia estan a 40 graus i de nit a 20 (normal, és una zona àrida-desèrtica) i aquesta variació pot causar dificultats d’estratègies; si de dia entrenes d’una manera a 40 graus a la nit has de modificar el comportament per adapatar-te al nou asfalt. Solució, córrer de dia? No, calefectar la pista; som-hi que no ve d’aquí!!\nI per donar un bri d’esperança i aportar alguna cosa que si que podem fer, he rebut la informació que havia sol·licitat sobre la Banca ètica, concretament de Triodos Banc. Es tracta de saber i poder decidir que vols que es facin amb els beneficis que genera. D’entrada ells destinen dels seus beneficis un 0,7% del teu capital, i alhora et permeten triar què en vols fer del rendiment que n’obtens tu (destinar diferents percentatges a diferents organitzacions no governamentals, ecologistes i pels drets humans).\n“Quan els alumnes d'una escola van preguntar a Esteban Barroso, director general de Triodos Bank a Espanya, què era això de Triodos, va posar com a exemple la tradicional caixa forta on no es veu el que hi ha dins: “Doncs ara imagineu-vos que, en el cas de Triodos Bank, la caixa forta és igual de forta, però de vidre blindat, i que tu pots veure tot el que hi passa”. Llegir tota l’entrevista i la notícia a Canal Solidari\nComprar localment, un altre aspecte del món que m’agradaria.\nL’altre dia a la fruiteria vaig veure\t(sovint m’hi fixo molt en les coses) que anunciaven la procedència de cada producte. Havia sentit que seria obligatori, igual que a les peixeteries, etc. però encara no ho havia vist. Total que ara a cada producte hi posa el preu i l’origen.\nSi ells fan “l’esforç”¿? de posar-ho, doncs ara depèn de nosaltres triar d’on volem comprar. No cal pensar-hi massa, però si comprem productes propers, s’eviten transports internacionals que mica en mica ajuden a contaminar i destruir el planeta. No sempre podem triar l’origen, hi ha fruiteries que per exemple no tenen hortalisses catalanes i les porten totes d’Almeria, per tant no hi podem fer. No proposo ser estricte en tot, ni pesat, ni maniàtic. Simplement que si en determinades situacions hi penses un segon, un petit gest (de moltes persones) pot suposar alguna cosa.\nPeres de Lleida\nTaronges de València\nI és que abans em feia gràcia comprar els plàtans de Sudamèrica, per la simpatia vers aquest continent, però com que bàsicament es tracta d'exportadors i multinacionals, explotant treballadors i petits productors d'allà, al final prefereixo els d'aquí…\nI si també reciclem, llavors ja perfecte!!! I és que l’altre dia (21 de febrer) al Matí de Catalunya Radio resolien dubtes sobre on tirar cada cosa.\nCrec que per avui n’hi ha prou, no us vull atabalar més!!\nDisfruteu de les vacances 🙂\n– El món que no vull I\nQuasi sempre les visites a Cal Notari són per situacions extraordinàries; poden ser bones, quasi mai, o per algun fet no desitjat. Això si, per quasi tot cal una acta notarial i no hi ha més remei que visitar-los.\nQue una gran família s’hagi de citar a cal notari no tindria res d’extraordinari si no fos perquè tots, tots, tots estaven d’acord i ben avinguts amb els tràmits a realitzar. I és que s’expliquen tantes anècdotes i llegendes urbanes de merders a Cal Notari que aquest cas era tot el contrari.\nEns vam reunir tota la família, que som molts: tiets, cosins, germans, pares, sobrevinguts… per anar en massa a signar uns papers. Ens ho prenem com una excursió d’escola i pels carrers de Barcelona fem broma i correm com si tinguéssim 10 anys… aquestes tietes!\nA Cal Notari no disminueix el bon humor, al contrari. Cada etapa del llarg i complex procés és un fart de riure. Tot tant protocol·litzat, tant formal, tant ben ordenat… ens fa riure a tots constantment (érem unes 15 persones en un despatx normalet, més els que no hi eren, que vam trobar molt a faltar).\nAquest notari era un crack, amb el seu accent balear, anava parlant pausadament, llegint tots els documents i enllaçant-los de forma lògica i clara perquè no ens perdéssim; “I com que aquestes persones amb nom i cognom tal, número de Dni tal (oi que sí que ets tu?) accepten això, llavors aquestes altres es converteixen en… i per tant autoritzen que…” molt ben explicat. Tot molt clar! Però llarg, llarg. Clar, si ha de dir el nom de cadascú, comprovar el dni, mirar-te al ulls (si, si, d’entrada ja confio en que els que esteu aquí sou vosaltres)… la cosa es va anar allargant… les cadires s’anaven encongint, ara gira cap aquí, ara gira cap allà, ara aguanta que no t’adormis…\nI a més a més els poders. Els que no havien pogut venir, perquè estan escampats pel món, havien fet una altra acta notarial per donar poders a un familiar i que aquest signés en nom d’ells. I també en veu alta calia repassar aquestes actes notarials i donar fe que els familiars signarien en nom d’aquests… un festival!!\nAl final, el notari estava ja tant tens, que es va aturar, ens va explicar un parell d’anècdotes i llavors ja no va parar de riure i s’animava sol, rient, explicant històries… ja havien marxat tots els treballadors i no quedava ni l’apuntador. Però la feina estava feta.\nEvidentment tots trobàvem a faltar a la persona que ens havia portat allà, però segur que estaria molt content de veure amb quin humor i que ben avinguts vam passar aquella tarda burocràtica, que va acabar amb un sopar “tu portes això i jo porto això altre”\nEl món que no vull\nNo en tinc ni idea del món que vull, bé de fet tinc clar el que no vull i suposo que a partir d’aquí es pot desxifrar com m’agradaria que fos.\nJa ha començat un compte enrere. D'aquí menys d'11 mesos s'acaba el contracte de recerca que tinc amb la universitat i per tant començarà una nova aventura. No sé on seré l'any que ve, però possiblement ben lluny d’aquí a l'altra banda del món, ja que com diu la cançó, és on viuen contents els barrufets. I si allà ells hi viuen contents, doncs cap allà!!\nI és que aquí he vist massa coses que no m’agraden. Amb tots els respectes (o no) per les persones (o no) de la foto, em sembla un escàndol massa gros que aquestes sumin un patrimoni total de 441.152 milions d'euros (segons publicava el diari Metro dilluns 3 de març).\nConcretament (no poso els noms perquè no vull que Sant Google m’indexi en relació amb aquests noms),\n– El primer: 187.000 milions d’euros\n– El segon: 14.000 milions d’euros\n– El tercer: 150.000 milions d’euros\n– El quart: 90.000 milions d’euros\n– El cinquè 150 milions d’euros\nPotser estigui una mica més sensible amb aquests temes des del viatge, però tot i que veure-ho en viu ajuda a fer-se’n una idea, no crec que calgui anar a l’Àfrica per adonar-se d’aquestes barbaritats.\nPer exemple, Mauritània té un PIB anual que no arriba als 6.000 milions d’euros, i Senegal no arriba als 20.000 milions d’euros. I en canvi aquestes persones, com d’altres, elles soles superen al conjunt de diferents països africans, per exemple.\nÉs a dir que la suma del patrimoni que tenen aquestes persones, equival aproximadament al PIB dels Països Baixos (el 22è país més ric del món) (font) Escandalós???\nL’altre dia algú em va escopir a la moto, al compte km i al seient. Crec que vaig aparcar massa arran de les dues motos que hi havia i algú s’ho va prendre malament. I deuria sortir del gimnàs creuat o amb pressa i va reaccionar així.\nPerò em va fer gràcia, em vaig posar a riure i vaig pensar que hi ha gent molt amargada i que per quedar-se tranquil·la (ell/a podia treure la moto igualment sense problemes) ha de desfogar-se així, buscant qualsevol excusa.\nVaig treure un drap de sota el seient i fiufiu tot net, NO WORRIES!!\nEnlloc d’emprenyar-me em va saber greu per ell/a, ho deu estar passant malament?\nUna altra persona, que pràcticament no conec de res, em va trucar fa uns dies a la matinada quan dormia, cridant-me no sé què, que no em posés no sé on, i que el deixés tranquil… semblava preocupat…\nPodria odiar o sentir ràbia… però ben al contrari, crec que són persones que deuen tenir problemes més seriosos que aquests… que estan passant un mal moment… i em sap greu per ells. Ni que no els conegui, espero que no els hi duri sempre, que es tranquilitzin i gaudeixin de la vida… però jo no hi puc fer res, i no en tinc cap culpa ni que amb aquest comportament m’ho vulguin fer creure.\nI a mi, que em preocupo per tot i per tothom, i que també tinc els meus problemes, només em falta que em carreguin amb els seus. Això sí, si els he molestat no ha estat expressament, ho sento.\nAquest cap de setmana va començar divendres amb molt mal temps, tot i què feia sol, i sort d’això que sinó ja seria massa.\nVaig estar acabant un treball de traducció i a part volia fer altres coses, que em van ajudat a passar el dia.\nVaig anar fins al parc de la ciutadella a fer fotos, arc de Triomf, etc. i a la tarda vaig intentar fer sabó. Feia temps que havia trobat una pàgina web on ho explicàven, però en vaig haver de buscar d’altres per completar el procés, ja que a la drogueria on vaig comprar la sosa em van dir que ho mirés bé “és que ara hi ha molta gent que en vol vendre per les fires i llavors no ho expliquen gaire, però si busqués bé ho trobaràs”.\nMaterial (entre parèntesi poso les proporcions que he fet jo, seguint la pauta del de la dorgueria):\nSosa Càustica (300 g)\nAigua (1,5 l)\nOli de fregir (1,5 l)\nColofonia (100 g)\nA part, a un tot a cent vaig comprar una olla d’alumini (que em sembla que ha reaccionat massa amb la barreja), uns guants de cuina i una forquilla grossa de fusta, amb previsió de que quedaria inutilitzat per cuinar-hi després i no era plan destrossar la cassola de fer fideuà…\nTotal = 25 euros (de ben segur que més car que comprar 10 peces de sabó…)\nNo explico com ho fet perquè ningú ho intenti reproduir, ja que ha fet una reacció que quasi m’intoxico a la cuina i ha quedat tota la cuina plena de vapor de sosa càustica, la campana de l’estractor… buffff Tampoc vull ser causant de destrosses i/o explosions arreu de Catalunya. No sé si l’alumini era el material adequat o no, però he hagut de sortir corrents quan ja no m’hi veia amb els ulls plorant i el coll em començava a picar més del compte.\nPer tant, si ho voleu fer, assessoreu-vos bé, i podeu mirar aquí que hi ha millors explicacions, o a la Viquipèdia\nQuan ja estava tota la barreja feta, hi vaig afegit una mica d’Aloe Vera que tinc a la terrassa… dubto que es noti però posats a provar…\nEl pitjor va ser l’estona de netejar la cuina… desmuntar l’abstractor, fregar totes les rajoles… uf, ho va esquitxar tot de barreja corrosiva…\nAixí que ara cal esperar que es refredi bé (pot trigar setmanes) i qui en vulgui provar només ho ha de demanar, jo encantat!!\nActuació de la Banda a les festes de Sant Medir\nAquest dilluns tres de març (és a dir demà!!) es celebra la diada de Sant Medir al barri de Gràcia. Des de fa mooolts anys la Banda de Música de La Llacuna hi assistim per acompanyar la Colla de la Providència.\nÉs una festa bastant espectacular, on s’arriben a tirar tones i tones de caramels… DOLÇA FESTA!! I que al matí circula per dins del barri i a la tarda, cap a les 20:00 , la gran desfilada de colles pel carrer Gran de Gràcia.\nSi ja coneixeu aquesta festa no us la podeu perdre, i sinó, és una bona ocasió per fer-ho, veure la nostra xaranga en directe (hauriem necessitats més assajos Lluís?? Jajajaja) i venir a saludar-nos!\nMés info de la festa a www.santmedir.org i algun vídeo de la banda?? Bufff no sé si aquest és massa correcte…. millor aquest:\np.d: porteu sabates velles (per experiència) i una bossa de plàstic ben grossa!\nNosaltres portem tots un forro polar de color vermell (acompanyant la colla Providència), animem bastant l’ambient i ens agradarà conèixer-vos, us esperem!!


Com ensenyem al grau professional? - L'Intèrpret\nInici » Conservatori » Un conservatori diferent » Com ensenyem al grau professional?\nViure la música. L’objectiu pedagògic de L’Intèrpret als estudis de Grau Professional no varia.\nA banda de seguir el currículum establert pel Departament d’Ensenyament, L’Intèrpret vol mantenir la filosofia de la resta d’estudis musicals que imparteix.\nAtenció propera i individualitzada de l’alumnat, mètodes didàctics innovadors i formació de l’estudiant com a músic integral.\nPerquè a L’Intèrpret treballem amb el cap i ensenyem de cor.


Activitats Màster de Formació del Professorat | Filosofía de Bolsillo\nThis entry was posted on 15 enero 2013, in Innovació i Recerca, Tutoria i Orientació and tagged innovacio, tutoria. Bookmark the permalink.\t2 comentarios\nCom ja vaig comentar en un post en el meu altre bloc, vaig ser acceptat en el Màster de Formació del Professorat de la Universitat de Barcelona. En aquest bloc he anat fent entrades de posts com a part d’exercicis de cursos que he anat fent, principalment de MOOC’s, i altres que podeu veure al llarg del mateix si navegueu una mica. Tanmateix he utilitzat el bloc per fer alguna entrada als alumnes de l’assignatura Història de la Filosofia de 2on. de Batxillerat del centre on he estat fent les pràctiques. Una entrada sobre Descartes que podeu veure aquí.\nQuan em van comentar a l’assignatura de Tutoria i Orientació que l’avaluació era a partir d’un Portafolis d’aprenentatge la idea em va agradar, quan em van dir que la manera de fer el mateix l’havíem d’escollir nosaltres em va agradar molt, quan em van dir que la forma de presentació era, de nou, elecció nostre, la idea de preparar alguns posts al respecte en aquest bloc ja era al meu cap.\nAixí que, a partir d’ara, podreu trobar també posts de les assignatures de Tutoria i Orientació principalment, ja que l’avaluació del portafolis la presentaré aquí, però també de l’assignatura d’Innovació i Recerca, que també la faré per mitjançant el bloc i postejant entrades.\nLes entrades d’Innovació i Recerca seran sobre el recorregut d’alguns recursos que el professor ens ha plantejat i la mostra dels mateixos i aportació personal de recursos nous, però també un seguiment d’alguns projectes de Filosofia en els quals entraré breument. I seran:\nLes entrades de Tutoria i Orientació estaran dividides per temes i podreu trobar, al final, una entrada, potser varies, per cada tema que hem tractat durant el curs i que us poso a continuació:\nQuè és un Portafoli?\nSessió II – El Pla d’acció tutorial (PAT)\nSessió VI – Dinàmica de Grups. Resolució de conflictes\nSessióVII i VIII – Orientació Acadèmica – Professional / La tutoria Individual. L’entrevista\nSessió IX – Diversitat\nPels que no coneguin la meva trajectòria a la web els deixo aquest enllaç i els convido a fer un passeig pels meus blocs.\nPer finalitzar comentar-vos que l’ordre de presentació dels temes no serà per ordre de publicació. Els aniré modificant per tal de que aquest sigui el primer i siguin mostrats per ordre de temes i així facilitar la lectura per l’avaluació.\nUs animo, com sempre, a deixar els comentaris que cregueu oportuns.\n2 thoughts on “Activitats Màster de Formació del Professorat”\nPingback: El portafoli « Filosofía de Bolsillo\n« Recursos TIC en l’ensenyament de la Filosofia\nMOOC de ELE – Actividad 1 y 2 »


Pla d’estudis | eines\nMÒDUL 1. IDEA I PROJECTE EMPRENEDOR SOCIAL. 12 ECTS.\nAssignatures ECTS Departament\nActituds emprenedores, societat del coneixement i noves tecnologies 2 Departament d'Empresa, Departament de Psicologia Social\nXarxes en emprenedoria social i intercooperació 2 Departament d'Antropologia Social i Cultural\nGeneració d'idees socials emprenedores 3 Departament d'Empresa; Departament de Publicitat, Relacions Públiques i Comunicació Audiovisual\nModel de negoci i projecte emprenedor social 3 Departament d'Empresa\nSeminaris/ Tallers (quatre sessions de tres hores de durada) 2 Professorat extern\nL'objectiu d'aquest mòdul és desenvolupar els continguts formatius necessaris per passar de la generació d'idees transformadores a projectes tangibles i susceptibles de ser efectivament implementats.\nGeneració d'idees socials innovadores. S'explica el concepte de creativitat i les seves dimensions, les característiques de les persones creatives, les etapes del procés creatiu i les escales per mesurar productes creatius. Formació en models bàsics de creativitat per a la generació d'idees de negoci amb fins socials. Limitacions i barreres de la creativitat. La creativitat en l'àmbit social.\nActituds emprenedores, societat del coneixement i noves tecnologies. Concepte d'emprenedoria social. Semblances i diferències amb l'emprenedoria comercial. Motivar i sensibilitzar l'estudiant respecte del fenomen emprenedor en general i la generació de projectes emprenedors socials en particular. Potenciar i desenvolupar la capacitat d'emprenedoria dels estudiants. S'analitzaran els elements constitutius de la societat de el coneixement i la relació amb la societat de la informació. Es mostrarà la importància de les tecnologies de la informació i la comunicació en les formacions socials modernes, fent un especial èmfasi en els processos de digitalització de la societat. Finalment, s'abordaran les relacions entre ciència, tecnologia i societat en el món contemporani.\nXarxes en emprenedoria social i intercooperació. En aquest bloc de contingut s'analitza el perfil emprenedor de cada estudiant contextualitzat en el seu entorn social i s'explora i estimula el potencial de cooperació amb altres persones, institucions i organitzacions a través d'una anàlisi de la pròpia xarxa personal. En primer lloc, es proporciona una revisió dels conceptes de "economia moral 'i" economia social "amb l'objectiu de fer reflexionar a l'alumne sobre la seva pròpia situació i posició de sortida i així millorar la seva eficiència en la consecució dels objectius proposats ( autovaloració de capacitats, formació, xarxes, motivació, aptituds i actituds). Un cop analitzada la perspectiva individual, s'estudia el perfil de l'emprenedoria social a Catalunya incidint en les actituds i motivacions d'aquest segment de la població, el perfil dels emprenedors i el context socioeconòmic en què sorgeix l'emprenedoria social. Finalment, s'estudien casos de xarxes personals d'emprenedors / es socials a Catalunya i s'identifiquen les característiques més importants de la pròpia xarxa personal a través de programari especialitzat (EgoNet o Vennmaker).\nModel de negoci i projecte emprenedor social. S'ensenyen els continguts d'un pla d'empresa, des del model més tradicional fins als models actuals tipus canvas i lean start up, sempre aplicats al cas de projectes socials. També s'assenyalen les limitacions del pla d'empresa com a instrument emprenedor (social). Com a conceptes clau apareixen els següents: equip emprenedor, estudi de mercat, pla estratègic, pla jurídic-fiscal, pla de RRHH, pla econòmic financer, i viabilitat del projecte emprenedor entre d'altres.\nAddicionalment, es preveu la realització de quatre seminaris o tallers de 3 hores de durada cadascun (2 ECTS en total) que impartiran professors externs amb experiència directa en àmbits afins als continguts del mòdul. Per exemple, sobre l'ecosistema de l'anomenat Tercer Sector; sobre Finançament alternatiu (que va més enllà dels abans populars microcrèdits); sobre experiències de fracassos empresarials i fracassos de projectes en els àmbits d'interès del màster; o sobre la gestació i creació de Start-ups socials.\nMÒDUL 2. TECNOLOGIA I COMUNICACIÓ EN EMPRENEDORIA SOCIAL. 12 ECTS\nRecursos tecnològics en l'emprenedoria social 3 Departament de Telecomunicació i Enginyeria de Sistemes; Àrea d'Enginyeria de Sistemes i Automàtica\nSistemes d'informació i gestió de projectes en l'emprenedoria social 3 Departament d'Enginyeria de la Informació i de les Comunicacions; Àrea de Ciències de la Computació i Intel·ligència Artificial\nÈtica, tecnologia i emprenedoria social 2 Departament de Psicologia Social\nEstratègies de comunicació en l'àmbit de l'emprenedoria social 3 Departament de Periodisme i Ciències de la Comunicació; Departament de Publicitat, Relacions Públiques i Comunicació Audiovisual\nSeminaris/ Tallers (dues sessions de tres hores de durada) 1 Professorat extern\nL'objectiu d'aquest mòdul és aportar als alumnes la visió general dels recursos tecnològics i comunicatius disponibles en l'àmbit de l'emprenedoria social. Tenint en compte els diferents background acadèmics dels participants del màster, no es pretén que aquests adquireixin coneixements experts en l'àmbit de la tecnologia i de la comunicació, sinó que siguin coneixedors de les diferents solucions tecnològiques i comunicatives accessibles actualment.\nLa forma en la qual la tecnologia afecta la societat és un factor clau per entendre com aquests desenvolupaments han accelerat àmbits estratègics relacionats amb la consecució dels Objectius de Desenvolupament Sostenible (ODS), que estan generant, al seu torn, noves oportunitats i models de negoci. Des d'aquest punt de vista, és important conèixer les eines tecnològiques disponibles, no només pel que fa a la captació de dades per a la posterior explotació, sinó també pel que fa a la interacció amb l'usuari, i fins i tot, amb la gestió general dels recursos en l'àmbit de les diferents entitats i organitzacions. El mòdul en tecnologia i comunicació en l'emprenedoria social pretén oferir l'estudiant una visió global de les eines disponibles, així com una interacció pràctica amb aquestes eines amb l'objectiu d'intensificar el seu coneixement i competències en l'àmbit de la tecnologia.\nEn relació als continguts concrets, el mòdul s'estructura en els següents blocs.\nRecursos tecnològics en l'emprenedoria social. En aquesta matèria s'introduiran els conceptes bàsics relatius a les Tecnologies de la Informació i de la Comunicació (TIC) com a element catalitzador de el desenvolupament de nous models de negoci; concretament, d'aquells directament relacionats amb els objectius de desenvolupament sostenible (ODS). Amb l'objectiu d'evidenciar aquesta interrelació amb la tecnologia, s'experimentarà amb els elements físics que intervenen en aquests desenvolupaments com són sensors i plataformes de gestió. En una segona part, s'oferiran eines disponibles per a la programació d'aplicació de gestió basades en els usuaris, ja sigui amb suport web (Wordpress), o amb suport mòbil (Android Studio). Selecció de temes importants: Tecnologia i ODS, Sensors, Plataformes de Sensors, Aplicacions d'interfície web, Aplicacions mòbils.\nSistemes d'informació i gestió de projectes en emprenedoria social. Aquest bloc de continguts tractarà els conceptes generals dels sistemes d'informació: (1) quin paper tenen en les organitzacions; (2) com proporcionen suport als processos que es desenvolupen en aquestes organitzacions; i (3) quan poden proporcionar un avantatge competitiu en el sector o àmbit d'activitat. Es donaran les pautes per conèixer la definició i conceptes relacionats amb els sistemes d'informació; i el valor que poden aportar els sistemes d'informació per satisfer les necessitats de les organitzacions en termes d'obtenció de millores contínues, i aconseguir un alt nivell de competitivitat i qualitat de l'activitat desenvolupada. També es presentaran els principals sistemes d'informació integrats i en el núvol. Finalment, amb l'objectiu d'entendre els mecanismes de presa de decisions, es proporcionaran eines relacionades amb la gestió de dades i la seva anàlisi. Selecció de temes importants: Introducció als sistemes d'informació; Sistemes transaccionals; Sistemes d'ajuda a la presa de decisions; Sistemes d'Intel·ligència de Negoci (Business Intelligence); Direcció estratègica dels sistemes d'informació, Big Data & Data Analysis.\nEstratègies de comunicació en l'àmbit de l'emprenedoria social. L'objectiu d'aquest bloc és proporcionar als estudiants les competències necessàries perquè entenguin la rellevància de la comunicació com a element essencial per a gestionar un projecte d'emprenedoria social. La comunicació serà estudiada des de dos vessants:\n1. La comunicació externa, per donar a conèixer el projecte d'emprenedoria a la societat (mitjans de comunicació, públics específics i generals, institucions, etc.). Es tractarà el vessant periodístic del missatge informatiu (relació amb mitjans de comunicació, gestió de les crisis, xarxes socials, etc.) i el vessant publicitari amb els sistemes de promoció dels productes, característiques del missatge publicitari, eslògans, suports, etc.\n2. La comunicació interna ha de servir per gestionar el projecte implicant els treballadors, socis, etc., que han de convertir-se en els principals prescriptors, i s'explicaran els mecanismes de comunicació interna.\nÈtica, tecnologia i emprenedoria social. S'analitzaran els processos d'innovació en la societat actual, incidint especialment en el paper de les innovacions en les dinàmiques de transformació social. Es plantejarà el paper de l'ètica en els processos d'innovació i recerca. Es discutiran les diferents formes de governança de la innovació i la investigació, detallant el model europeu basat en la innovació i investigació responsable. S'avaluarà la conveniència de la participació ciutadana en els processos d'innovació, presentant-algunes formes en què es pot dur a terme: ciència ciutadana, disseny participatiu, design thinking, etc.\nAddicionalment, es contempla la realització de dos seminaris o tallers de 3 hores de durada cadascun (1 ECTS en total) que impartiran professors externs amb experiència directa en àmbits afins als continguts de la lliçó. Per exemple, sobre els Objectius de Desenvolupament Sostenible i el seu impacte social, sobre economia circular, o sobre bioeconomia.\nMÒDUL 3. REGULACIÓ I POLÍTIQUES PÚBLIQUES. 12 ECTS.\nMarc jurídic de l'Emprenedoria Social\nInstruments de la UE per al foment de l'emprenedoria social\nOrdenació administrativa de l'emprenedoria social\nCreació i gestió de les entitats d'economia social: governança de l'empresa social\nParticipació dels treballadors en l'emprenedoria social\nFiscalitat de l'emprenedoria social\n6 Departament de Dret Públic i de Ciències Historicojurídiques (Àrea de Dret Financer i Tributari; Àrea de Dret Internacional Públic i de Relacions Internacionals; Àrea de Dret del Treball i de la Seguretat Social); Departament de Dret Privat (Àrea de Dret Mercantil)\nTerritori, apoderament i economia solidària: eines i experiències 3 Departament de Ciència Política i de Dret Públic; IGOP\nEines per a la recerca i intervenció en economia social 3 Departament de Sociologia\nL'objectiu d'aquest mòdul és, d'una banda, ensenyar els coneixements i les eines juridicolegals que permeten a empreses i organitzacions diverses gestionar-se de manera eficient en els seus projectes, amb especial referència al tipus d'entitat més vinculada a l'economia social i a l'emprenedoria amb impacte social. Per això, seran fonamentals els continguts sobre forma jurídica empresarial, fiscalitat, i mecanismes de contractació i tipus de contractes que caracteritzen les diferents formes organitzatives que una entitat pot prendre.\nD'altra banda, s'estudiaran experiències i casos per tal d'aprendre a posar en el context correcte (en termes territorials, de polítiques públiques, i de capacitats de partida) les iniciatives que es volen dur a terme, que en molts casos estan subjectes a restriccions territorials de desigualtat i inequitat econòmica i social. Alhora, es farà una aproximació a metodologies i eines participatives, orientades a l'apoderament de les persones emprenedores i a la generació de cooperació amb els actors socials i comunitaris del territori.\nPel que fa al marc jurídic, es tractarà la regulació general que afecta al desenvolupament d'activitats d'emprenedoria social, incloent els instruments de la UE per al foment aquest tipus d'emprenedoria; l'ordenació administrativa, i la creació i gestió de les entitats d'economia social, incloent-hi qüestions fonamentals en l'actualitat com són la governança de l'empresa social, les formes de participació dels treballadors en l'emprenedoria social i la fiscalitat associada a aquestes formes de participació.\nInstruments de la Unió Europea per al foment de l'emprenedoria social. S'explicaran les polítiques de la Unió Europea en matèria d'emprenedoria social. Es tracta essencialment polítiques de foment de l'emprenedoria que poden comportar des de l'aprovació d'instruments merament voluntaris (soft law) fins a la sanció de veritables normes jurídiques, que comporten obligacions per als Estats i els ciutadans.\nOrdenació administrativa de l'emprenedoria social. L'aproximació administrativa a l'emprenedoria social és múltiple i canviant. A l'igual que en el cas de la Unió Europea, l'administració pública d'àmbit nacional està obligada a fomentar l'emprenedoria social i té el deure compartit de posar en pràctica polítiques en aquesta direcció, com poden ser les d'externalització de serveis a empreses de caràcter social. No menys important, l'administració pública ha de procedir a l'ordenació en aquesta matèria, i estableix els requisits d'accés al mercat i els mecanismes de vigilància per tal que la prestació de serveis compleixi la normativa vigent.\nCreació i gestió de les entitats d'economia social: governança de l'empresa social. La normativa espanyola obliga a fomentar l'emprenedoria. Per aquesta raó resulta essencial conèixer els diferents tipus d'emprenedor que hi ha, quines són les possibles formes jurídiques disponibles (societats laborals, cooperatives, emprenedor de responsabilitat limitada, etc.), i valorar els avantatges i limitacions de cadascuna d'elles.\nParticipació dels treballadors en l'emprenedoria social. Es tracta d'explicar com incideixen les polítiques de foment de l'emprenedoria en l'àmbit laboral. Es procedirà a analitzar quines són les especialitats laborals: drets i deures dels ocupadors, avantatges, càrregues burocràtiques, etc.\nFiscalitat de l'emprenedoria social. Representa un dels elements bàsics de l'emprenedoria social, ja que una política fiscal atractiva pot fer que molts emprenedors optin per una determinada estructura empresarial, mentre que altres estructures poden quedar totalment desincentivades. D'altra banda, s'han de conèixer quines són les eines de control d'aquestes formes empresarials per tal d'evitar que es recorri a determinades estructures en frau de llei.\nTerritori, apoderament i economia solidària: eines i experiències. La definició i posada en pràctica d'una estratègia relacional i organitzativa amb els actors comunitaris, institucions, organitzacions i agents socials constitueix un dels elements clau per a la consolidació d'una emprenedoria en economia solidària en el mitjà i llarg termini. Per a això serà necessari realitzar una anàlisi del context territorial, així com aplicar metodologies orientades a l'apoderament col·lectiu dels emprenedors, és a dir, orientades a aprendre a cooperar entre nosaltres i amb els altres, posant al centre els principis i valors de l'economia solidària.\nMètodes per a la investigació i la intervenció en economia social. Es tracta d'oferir procediments i eines per a l'obtenció i / o generació de dades per a entendre la realitat social i així poder dissenyar les respostes i estratègies més adequades. Això inclou el disseny de processos d'investigació-acció participatius, amb referències a l'ús seqüencial de mètodes quantitatius, qualitatius i mixtos, amb les corresponents tècniques de producció i d'anàlisi de dades. Es privilegiarà una mirada integradora de diferents fonts i actors, a través de processos d'implicació capaços de generar un coneixement interdisciplinari compartit, útils tant per avaluar accions, mesures o polítiques relatives a l'economia social, com per explorar possibles estratègies de futur.\nMÒDUL 4. PRÀCTIQUES EXTERNES. 15 ECTS.\nVeure apartat de Pràctiques.\nMÒDUL 5. TREBALL DE FI DE MÀSTER. 9 ECTS.\nVeure apartat de TFM.\nMòdul ECTS A cursar Caràcter Mòdul ECTS A cursar Caràcter\nIdea i Projecte Emprenedor Social 12 12 Obligatori Pràctiques externes 15 15 Obligatori\nTecnologia i Comunicació en Emprenedoria Social 12 12 Obligatori TFM 9 9 Obligatori\nRegulació i Polítiques Públiques 12 6 Obligatori Regulació i Polítiques Públiques 12 6 Obligatori


RACÓ VIATGER de Mariló: de març 2012\nDe la mà d’una persona local...la millor manera de conèixer els secrets que amaga un lloc.\nAnem a Vitòria per tres raons: la primera per conèixer una ciutat que des de fa temps volíem visitar i que sempre quedava relegada a segon lloc per evitar la violència política que malauradament s'hi respirava en la ciutat fins fa poc; la segon perquè volíem visitar uns amics, Pedro i Isabel, als quals feia sis anys que no havíem vist i tercera, i més inusual, per visitar l’única catedral del món oberta per obres.\nDe la mà del nostre guia local particular, descobrim com és la ciutat i com és la gent que hi viu. El casc vell nascut a l’edat mitjana està concentrat en uns carrers envoltats d’esglésies, “las cuatro torres”, les anomenen. Hi s’accedeix des de la part més baixa de la ciutat per unes cintes automàtiques semblants a les que hi ha als aeroports per avançar sense caminar i poder descarregar per moments les maletes. Quin gran invent!. En este cas i en esta ciutat, és un ingredient modern enmig del casc vell, un punt de polèmica que a mi m’agrada perquè fa la seua funció. És una ciutat amb costeres i la pujada és suavitza amb la cinta mecànica.\nUnes escales mecàniques per alleujar l’esforç de la pendent són un gran invent incorporat al casc vell de Vitòria. Hi haurà opinions contraries però a mi m’agradà, no solament per la comoditat, també m’agrada el contrast de vell i modern.\nTambé és una ciutat verda, molt verda, no només hi ha jardins en la ciutat també hi ha un cinturó verd que l’envolta.\nEl punt neuràlgic de Vitòria és la plaça de la Virgen Blanca que s’identifica per unes modernes fonts que eixen de terra. Des d’este punt s’accedeix a altra plaça més menuda, la plaça d’España, que està porticada i té seients en els quatre costats. M’agrada este detall que també està a Bilbao. És un bon lloc per seure, descansar i aprofitar els moments escassos de sol que esta ciutat són pocs perquè en Vitòria sovint fa fred.\nLa plaça d’Espanya, porticada i bonica és menuda i acollidora.\nDescobrim una preciosa i acollidora ciutat. Hi ha racons bonics com la costera de sant Vicent, que fotografiem des de dalt i des baix.\nEste és un preciós racó de Vitòria. Mires per on mires és bonic.\nVisitem per dins el palau Escoraza Esquivel construït per un fill de la família en honor als pares per demostrar a tothom l’amor que estos es professaven. Així dins, hi ha escultures que mostren tan l’amor platònic com el carnal. Passegem per la muralla i després mengem bé i barat a una taberna típica del carrer Cuchillerias.\nDes del palau Escoraza Esquivel es veu perfectament la muralla.\nHi ha molta harmonia en Vitòria, amb palaus i edificis importants així com a les cases dels carrers estrets que antigament acollien els diferents gremis.\nL’harmonia de Vitòria es veu en parts antigues i modernes, en la zona urbana i en la verda.\nEntrem per curiositat a l’antiga casa del Cordón que, ara rehabilitada, són oficines d’atenció social per a la tercera edat. També passem pel Portalón, al costat de la catedral, que és un restaurant que conserva l’arquitectura de l’edat mitjana, tan la de l’interior com l’exterior.\nLa Casa Cordón conserva l’arquitectura antiga. Està a prop de la catedral, que estava oberta per obres.\nHi ha harmonia però a primera vista el casc vell es veu deteriorat. Anys enrere este era un niu d’idees contraries al govern, centre de manifestacions i revoltes, actualment ha perdut molt en este aspecte. Últimament el govern i algunes entitats privades està fent l’esforç per adquirir moltes d’estes cases i rehabilitar-les i donar així al casc vell un aire diferent, es vol llevar l’aspecte de deterior implantant tendes elegants i restaurants bons.\nÉs un privilegi tindre un guia local, així ens assabentem de coses que només pot contar qui les viu. I així sabem d’una curiositat sobre el sistema de recollida de fem: hi ha una espècie de tub que absorbeix la bossa de fem i la canalitza cap a l’abocador central. Tot un invent molt higiènic que deuria imposar-se més i col.locar-se en més llocs d’Espanya. Pedro ens parla al voltant de la situació política fa 40 anys quan ell va arribar a Vitòria procedent d’un poble de Salamanca. Pedro recorda de quan era més jove, l’ambient reivindicatiu als carrers de casc antic.\nEls carrers del casc vell han sigut escenari, al llarg de la història, de reivindicacions socials i politiques.\nTambé ens conta sobre la quantitat de gent de fora del Pais Basc que viu a Vitòria perquè quan l’empresa Michelin, el seu lloc de treball, va arribar a la ciutat, temps enrere, va necessitar molta mà d’obra, que només Vitòria no podia subministrar. Es va crear un classe social nova, eren els emigrants anomenats, maquetos i vivien apartats en un barri més allunyat. Eren els simples operaris, els que feien treballs inferiors i es conformaven amb baixos salaris, els que eren considerats una mala influencia per al poble basc.\nHi ha places menudetes que conserven el sabor de l’antiguitat.\nMentre passegem i parlem de l’abans i de l’ara de al ciutat. Pedro ens fa notar quan veu guardaespatlles que alguna gent continua portant per precaució. La por arrossegada des de fa temps és difícil de llevar. Es veuen càmeres de seguretat exteriors en edificis oficials com correus. Encara que la situació va a millor tot procés necessita un període d’adaptació. Pedro conta com per la zona de Diputació quan arriba alguna personalitat, de vegades desactiven l’ús dels aparells electrònics. Es una mesura per evitar que salte un cotxe bomba per control remot. Ho sap de primera mà perquè Isabel, la dona, té una tenda a prop de Diputació i sovint no pot obrir o tancar la persiana perquè el comandament no li va. Es fa per precaució i així evitar l’explosió de bombes, que s’activen a distància.\nI una cosa a destacar en tota la ciutat és la quantitat de murals de grandària descomunal que decoren façanes i que omplin de vida, color i cultura la ciutat. Perquè en alguns casos mostren elements de la història i de la tradició que així no s’oblidaran. M’agrada eixa explosió de color i d’enginy, eixe cúmul d’art al carrer que segur dóna llum en els nombrosos dies grisos de fred.\nL'amic de Vitòria em va enviar esta presentació de fotos que mostra l'obra de pintors de la ciutat. Esta presentació vol donar a conèixer els 9 murals existents al casc vell de la ciutat.\nEsta és altra idea més que la resta de pobles o ciutats podríem copiar de Vitòria. Esta iniciativa la sumem a la de les escales automàtiques en el cor de la ciutat per estalviar costeres i a valorar i potenciar els espais verds de dins i de fora de la ciutat que no són pocs.\nAmb l’amic-guia improvisat descobrim també un poc sobre la Vitòria verda.\nPrimer en la mateixa ciutat caminem pel parc de la Florida que continua amb el passeig de la senda que després es transforma en el de Fray Francisco de Vitòria. Este és un passeig que constitueix un relaxant deambular mirant a un costat i a altre, els millors palaus i les vil•les més luxoses de la ciutat com Ajuria Enea, residència del lehendakari del govern basc. És una llarga avinguda, ampla, bonica i tranquil•la vorejada d’arbres, que acaba en l’ermita de sant Prudenci, patró molt venerat.\nResidencia de lendekari, actualment Patxi López.\nDesprés, eixint fora de la ciutat, a pocs kilòmetres, visitem un xicotet parc natural anomenat GARAIO, a 15 quilòmetres de Vitòria, lloc que s’usa com a platja. És una zona humida on fan niu moltes aus com cigonyes o pit-rojos, també al bosc munten casa teixons o eriçons.\nParc Natural GARAIO, molt a prop de Vitòria\nS’hi poden vore uns curiosos ponts flotants per creuar el llac, molt ben posats perquè eviten haver de donar la volta sencera sobre tot als ciclistes, senderistes o corredors que van al parc per practicar l’esport. És curiós i no ho havia vist mai, com el pont s’adapta al nivell de l’aigua.\nA Garaio hi ha un pont flotant, mai n’havia vist cap semblant. Resulta molt curiós el mecanisme de funcionament pujant o baixant segons el nivell de l'aigua.\nUna vegada vist Garaio anem a altre paratge natural SALBURUA, dins del cinturó verd de Vitòria, on hi ha un edifici que és centre d’interpretació ambiental: ATARIA. Hi s’estudien les aus i hi ha una exposició didàctica de l’entorn natural.\nParc Natural Salburua, dins del cinturó verd de Vitòria. Hi està el centre de interpretació ambiental ATARIA.\nAl costat hi ha un enorme edifici d’oficines fet per la caixa Vital, la més important entitat banquera del país Basc i que en Vitoria ha fet moltes inversions per rehabilitar palaus i monuments.\nL'edifici preten simular les branques dels arbres i així confondre's amb el paisatge. En dies d'hivern amb boirina des de la llunyania s'aconsegueix l'efecte.\nL’edifici és avantguardista, va guanyar un premi d’arquitectura moderna d’integració en l’entorn perquè la façana simula ser un conjunt de branques d’arbres sense fulles i cert que en la tardor i hivern, quan els arbres del fons estan sense fulla, es confonen amb l’estructura. La pena és que funcionalment no és tan eficaç i no s’ha tret tot el profit que deuria.\nEntre arbres o per asfalt, val la pena visitar Vitòria.\nÉs un edifici bonic, a mi m'agrada, però està desaprofitat. En un principi estava destinat a oficines que no resultaren funcionals.\nQUADERN DE VIATGE : VITORIA 2011\nHa passat poc de temps des de la meua estada a Vitòria, però espere que haja canviat una cosa en Vitòria i en tot el País Basc en general, espere que haja desaparegut la por a ETA. La imatge dels guardaespatlles que en el seu dia vaig vore deuria formar part de la història i el bloqueig del comandament a distància per obrir la porta d’entrada a la tenda-negoci de l'amiga Isabel que està enfront de Diputació també; el comandament ja deuria de funcionar sempre, perquè “en teoria” les amenaces de bomba s‘han acabat.Segur que així serà. esta imatge gris donarà pas definitivament a la verdor que predomina en tota la ciutat.\nI és que Vitòria ha rebut una menció especial: capital verda d'Europa. S'ho mereix per ser la ciutat espanyola amb més quantitat de parcs i jardins, per plans de futur respecte a energia, aigua, canvi climàtic, tractament dels residus...Per celebrar l'esdeveniment al llarg de l'any s'estan programant moltes activitats. Tal volta és un bon moment per descobrir o redescobrir esta preciosa ciutat.\nREFLEXIONS POSTERIORS sobre VITÒRIA 2011\nEtiquetes de comentaris: ESPANYA, PAIS BASC, PARATGE NATURAL, PASSEIG PER CIUTAT, VITÒRIA\nLa diferencia entre ser viatger i turista és tema de debat, jo pense que tan uns com altres poden anar d’un lloc a altre bé en grup o sols, dirigits o lliurement...el que importa és l’actitud front al que s’està visitant.\nEl sol pegava de valent des del començament del viatge. Feia molta calor, el vent del siroco contribuïa a més sensació de xafogor.\nEl viatge era un circuit que feia parada en les ciutats i paratges principals, els més turístics i per tant els més visitats.\nEl primer lloc que visitàrem va ser el poble d’ACIREALE. Recorde que tenia unes termes balneari de gran renom. I recorde els campanars. El poble d’Acireale tenia quasi més esglésies que persones i també hi havia molts edificis amb façanes, la majoria quasi desfetes, d’estil barroc. Visitàrem el poble de vesprada i nit, i no conserve fotos d’este esplendor passat que ja s’havia perdut.\nI després de fer-se un gelato a la plaça del poble ens anàrem a l’hotel per sopar en un lloc magnífic: una terrassa amb vistes a la mar. Este sopar fou un dels moments privilegiats que s’han de gaudir quan arriben: era un lloc bonic, s’hi respirava una brisa agradable, amb bona companyia i bona tertúlia...i alhora contemplant un preciós capvespre.\nDes de la terrassa de l’hotel gaudim d’un meravellós capvespre sobre el mar Jónico.\nEl millor de l’hotel era la platja pròpia, només s’havia de baixar per unes empinades escales de fusta...A simple vista la idea semblava idíl•lica..però hi havia un inconvenient. La tornada...perquè s’havia de pujar...i això si que no ho puc oblidar, com era d’empinada la costera!.\nLa platja de l'hotel estava només baixar per unes empinades escales de fusta...que bé i que còmode!...però una vegada baix...uffff!!!que pesat això de pujar!\nLa visita als més importants vestigis greco-romans és obligada quan es visita Sicília, així com ho és la pujada a l’Etna. I cert que tan una cosa com l’altra va pagar la pena. Tant l’esplendor artístic dels monuments antics com la meravella natural que és el volcà, ambdós són mereixedors de comentaris més extensos separats d’este passeig general pel país.\nEn el nostre itinerari pes Sicília férem una parada a MESSINA. L’estret de Messina separa Sicília de Calabria i segons ens contaren, té nomes 3 km.\nL’estret de Messina que separa Sicília de Calabria, és com diu el nom estret, solament té tres quilòmetres.\nLa ciutat de Messina no la recorde com un indret amb encant perquè ha estat en moltes ocasions destruïda per tremolors de terra i també la guerra del 1943 la va enderrocar en part. És cert que posteriorment ha estat reconstruïda segons les normes antisísmiques d’avingudes amples, però al meu parer amb la reconstrucció s’ha perdut el sabor històric.\nLa catedral també va ser pacientment reconstruïda després de cada sisme. Les escultures dels pòrtics són del segle XV i XVI. El que més destaca és la torre que té el major rellotge astronòmic del món. I això si era bonic!\nLa catedral de Messina fou reconstruïda després dels sismes que l’enderrocaren.\nVisitàrem el campanar per dins i observàrem tot l’engranatge necessari per posar en marxa este mecanisme tan sofisticat. Em va semblar tota una obra d’enginyeria i em va despertar les ganes de conèixer altres entranyes dels rellotges de campanars.\nM'impressionà el rellotge, però no la part exterior, sinò l'amagada, la part de l'engranatge que el fa funcionar.\nEra estiu i malauradament la zona per on anàvem feia dies que estava castigada pels incendis. S’especulava que eren provocats i que utilitzaven gossos com torxes vivents per incendiar per diversos llocs a la volta. Quina barbàrie! Com és possible eixe horrible delicte només fet per especular amb el terreny!.\nEl calor sufocant que estàvem patint era degut també perquè part de les muntanyes del voltant s'estaven cremant.\nDe sobte em ve al cap un olor. De Messina a Cefalú, vorejant el mar Tirreno quan teníem les illes Eòlies al costat, va haver un moment que feia un olor fort a sofre. I és que mentre es construïa l’autopista se n’adonaren que el volcà Etna i els de les illes estaven en connexió. Per la qual cosa van haver de fer un túnel dins d’altre túnel per protegir els treballadors de l’autopista d’inhalar sofre.\nSeguint la ruta prevista arribàrem a CEFALÚ. Em va semblar una ciutat amb encant on hi havia un port considerat únic en tota Sicília per estar encaixonat en una roca. Tanmateix no arribarem a veure’l, feia tanta xafogor pel calor i pels incendis que ens envoltaven, que no donava ganes de passejar.\nLa parada a Cefalú esrava prevista i s'havia de complir per qüestions de quilimetratges, tanmateix no poguèrem assaborir res del lloc.\nEra mal moment per visitar el poble i nosaltres no ho férem, al menys com cal. Simplement seguirem el carrer principal buscant un lloc fresquet per menjar, i no poguérem evitar, en passar per un llavador remullar-nos de cap a peus, només buscant llocs per refrescar. Tothom feia el mateix.\nI en trobar aigua...a refrescar...\nLes gotes de suor em relliscaven per la cara i m’arribaven als ulls. Quin calor feia!. Però hi havia una cosa que no podíem deixar de fer, era anar a la catedral. I ho férem. L’arquitectura normanda és impressionant.\nI ara mirant les fotos només puc somriure mirant com ens posàrem al cap les tovalles de platja totes mullades per poder aguantar.\nLa catedral de Cefalu és impressionant, l’art normand hi representat una meravella. Dins dels murs compactes de l’edifici gaudirem d’uns minuts de frescor ambiental...\n... però en eixir de nou fora de nou notarem el calor asfixiant.\nVolíem caminar de pressa per arribar a llocs frescos però ho fèiem espai pel calor asfixiant. Era la sensació d’estar a l’infern. La pluja de cendra cada vegada era més forta.\nAixí i tot amb dificultat, trobàrem racons bonics i acollidors.\nA l’hora de dinar, amb la impossibilitat d’aconseguir taula dins d’un restaurant per la quantitat de turisme al poble, haguérem de quedar-nos-en a l’exterior...amb el calor i amb la cendra no només omplint-nos el cap sinò les pizzes que ens havíem demanat.\nNo exagere, era una situació alarmant, fins i tot se’n va anar l’electricitat i les autoritats locals estaven evacuant gent de cases. Però el turisme és el turisme i els mateixos habitants, per no perdre guanys, no volien espantar la clientela i llevaven importància a la situació.\nSón racons i carrers populars, on es viu i s’hi veu la vida constant, no són carrers museu com sovint trobem en les visites de les ciutats.\nCert que era desesperant. Als 40 graus del dia se li va afegir el vent del Siroco i el calor del foc que ens envoltava per tots els costats. Vaig patir el calor més sufocant de la meua vida. I recorde que telefonant a casa ens digueren que en Espanya plovia sense parar. Quina enveja vaig sentir en eixos moments per no poder sentir les gotes de pluja caure damunt meu...\nA la gent en general, ni forasters ni locals, semblava importar-li que uns metres enllà hi havia incendis, que la població sencera estava envoltada de foc. Així que férem el que veiem fer...Alguns del grup, trobaren temps per remullar-se a la platja del mar Tirreno amb el foc al fons.\nL'aigua de la platja i l'aire suau del mar Tirreno alleujava el calor, tanmateix només veure el foc, allunyat però alhora tan propet, donava ganes d'escapar d'aquell indret.\nPer qüestió de minuts no ens quedàrem atrapats a Cefalú, perquè només fugir d’eixe infern, les carreteres les tallaren i impediren les entrades i les eixides a altres vehicles.\nFins el dia següent, llegint el periòdic, no fórem conscients de la magnitud de la tragèdia que s’havia viscut a la població. Van haver morts i moltes conseqüències negatives per anar-se’n la llum en el poble i en la rodalia.\nEl viatge va seguir per ciutats grans com Catània i Palerm i per ruïnes del passat com les d’Ortiga i Siracusa...Segesta, Selinute, Agrigento, Piazza Armerina i les de Taormina on férem nit a un hotel enorme. I és que jo no havia vist mai un hotel on s’havia d’agafar un telefèric per accedir a les habitacions.\nTot anirà eixint en capítols separats. Els llocs i les sensacions s’ho valen.\nEtiquetes de comentaris: EN RUTA, ILLA, PASSEJANT PER POBLES, PLATJA, SICÍLIA\nQuin plaer escoltar les explicacions de mà d’un expert...i quin privilegi poder saber totes les respostes al moment. No oblidaré mai Diego ni la seua família, el seu afany per mostrar tot el que, a base d’esforç, havien aconseguit. No oblidaré l’entusiasme demostrat explicant els projectes de futur per a la finca que enorgullit Diego ens ensenyava.\nLa visita a la finca familiar EL TRAPICHE en Monteverde ha estat instructiva i agradable, el temps ha passat volant. És un lloc on hi ha i es fa, un poc de tot. El nom de TRAPICHE l’han agafat de l’aparell antic que s’utilitzava per extraure el suc de la canya del sucre. Diego el fill major de la hisenda ha estat el que ens ha ensenyat sa casa i els camps. Ell s’ha encarregat d’explicar-nos pas a pas tot allò, què hi ha i com ho treballen. Tenen tant de terreny que fins i tot hi ha un tram on es creua un bosc nuvolós on sovint es veuen els “perezosos”, uns animals que viuen la major part de la seua vida penjats a les branques des arbres i que només baixen una vegada a la setmana per defecar.\nDiego és l’amfitrió de la finca El TRAPICHE, en la que s’hi conrea un poc de tot i sobre tot , intenta recuperar el procés tradicional de l’extracció del sucre de la canya mitjançant el sistema trapiche, que dóna nom a la finca i que consisteix en un molí que usa com a força motriu els animals.\nEste viatge a Costa Rica és tot un constant inesperat privilegi. De nou en esta hisenda familiar, l’explicació ha estat exclusivament per nosaltres dues, i a més exhaustiva i minuciosa. No acabe d’entendre perquè on anem este a soles, perquè es veuen espanyols per tot arreu...I no deixe de pensar la sort que suposa esta dedicació tan “en exclusiva” que per ara hem rebut. Açò és un luxe, sense grups grans de gent... amb explicacions individualitzades, amb converses que permeten preguntar sobre qualsevol tema...\nDes de la plantació de bananes, passant per la de cafè o la del sucre, tot els processos ens els ha explicat Diego amb l’entusiasme del treball que es fa a gust i la paciència que té qui entén que està parlant per a inexperts.\nLa plantació de bananes es concentra més en la zona del Carib, no obstant això, en esta hisenda en tenen perquè decidiren que hi haguera un poc de tot. El problema de la canya del sucre és que empobreix el terreny, per la qual cosa la majoria de gent opta per canviar de conreu. L’arbre bananer creix molt i la reproducció s'hi deu als fills que naixen al voltant de la mare tallada. La producció bananera va tenir el seu auge a finals del segle XIX i principis del XX quan l’any 1895 es funda la UNITED FRUIT COMPANY.\nJo no imaginava que la planta arbust del café arribara a tres metres d’alçada, en esta hisenda hi ha molta plantada. I cada vegada hi ha més. La família de Diego estan deixant de banda la canya de sucre i substituint-la per café, li es més rentable. Diego ens conta que per a la collita contracten a emigrants de Nicaragua que es queden a viure en la plantació i quan s’acaba la temporada de treball tornen al seu país. També és tasca que solen fer els estudiants perquè és en època de vacances. Quan el fruit està madur és d’un roig intens. Quan vaig estar a Guatemala vaig veure el fruit madur a punt de collir, en esta ocasió encara està tot verd. Els cafès de Costa Rica són tots bons per moltes raons, contribueix la fertilitat volcànica de les terres a la vall central, també és condició favorable el terreny elevat, així com la bonança de l’oratge i les pluges abundants. Per això en esta muntanya i en esta hisenda es fa també un café de qualitat.\nEn el recorregut per la finca estem atentes a les explicacions, esta vegada sobre el café.\nI amb la confiança que li ha donat estar més de dues hores xerrant, Diego ens ha contat els projectes que té en ment iniciar, un d’ells patentar una marca de cafè i deixar de vendre’l a la cooperativa, com ho fa fins ara. Pareixíem amics de sempre, ell contant les seues coses i nosaltres contrastant-les amb les que es fan en Espanya. Semblava que Diego no volia que ens n'anàrem i cert és que nosaltres també estàvem a gust com en una casa de confiança. Després amb son pare i sa mare ens ha ensenyat el procés tradicional d’extracció de sucre de la canya utilitzant la maquinària del trapiche, posat en marxa per tracció animal. Així dos bous eren els encarregats de donar voltes per fer funcionar la màquina.\nEls trapiche: bous fent la força motriu necessària per a l'extracció del sucre de la canya.\nEstos bous abans els hem vist enganxats a una carreta pintada de colors. Esta carreta és el símbol nacional i del treball des de l’any 1988, és l’element representatiu d’artesania del país i el resultat de l’evolució de les que originàriament portaren els espanyols i que servien unes vegades per llaurar i altres com mitjan de transport. Al final del segle xix s’inicià el costum de portar-les a romeries i festes patronals per la qual cosa este element fonamental en el treball i vida diària requeria ser engalanat. A hores d’ara encara se’n pinten a Sarchí, on acaben de col•locar la carreta més gran del món, amb quasi 5 metres d’altura i una llargària de 14 metres, han estat tres mesos fent-la i pintant-la. I esta informació la sé per una publicació local que vanagloria la tasca feta pels artesans de Sarchi. El dia que anem al volcà Irazu, segurament passarem per esta població i veurem si la carreta és tan gran com es diu.\nLa carreta actualment és símbol nacional de l'artesania del país.\nDe passeig pels camps de la hisenda, Diego ens mostra la planta de la pinya tropical. És un conreu introduït fa poques dècades i pertany a la família de les bromèlies. Cada planta només dóna un fruit a l’any i no solen créixer molt, generalment no arriben al metre d’alçada. Quan es cull el fruit, de la ferida eixirà un nou fruit i la producció continuarà al llarg de tot l’any. Amb les explicacions de Diego anem a fer-se unes expertes.\nLa planta de la pinya\nAmagat en un racó hi ha un artefacte que, segons ens conta Diego quasi a cau d’orella, serveix per fer ron a partir de la canya de sucre. En este cas el que es fa és l’anomenat guaro que és un aiguardent format quasi totalment per alcohol. És producció casera de la qual no hauria de parlar-nos-en perquè és clandestina.\nAl capdavall seguint tot el procés tradicional i junt a Diego i els seus pares, hem fet sucre que, com xiquets experimentant noves coses, ens fa il•lusió emportar-nos-en a casa. Al començament del procés, s’han afegit a les explicacions tres joves americans que anaven a fer un reportatge fotogràfic de tota la tasca. I és que és cert que ha estat veritablement interessant digne de ser difós per no oblidar-se. Les tradicions s’abandonen, es perden i no està de bé donar l’esquena a la saviesa de la gent del passat que amb pocs recursos feia tant.\nLa família de Diego ens mostra tot el procés tradicional d'elaboració del sucre.\nPer acomiadar-nos-en la família de Diego ens ha preparat amb productes propis un suc de llimó i café xorreado com se sol fer en Costa Rica, tot acompanyat d’un menjar anomenat PICADILLO DE ARRACACHE que segons ens conta Diego és típic en els convits de noces. Segons ens diu, quan a una parella de nuvis se’ls vol preguntar quan es casen, en lloc de dir-ho directament, els diuen ¿CUANDO COMEMOS ARRACACHE?, perquè este menjar mai falta als convits nupcials.\nHem estat tant de temps en casa de Diego que quan tornem a Santa Elena ja és de nit i no tenim temps d’anar al granotari. És una llàstima, anit veiérem les granotes nocturnes i hui volíem veure les de dia...altra vegada serà perquè al final ha compensat haver passat més temps del previst amb tan bona companyia.\nPublicat per Mariló Sanz Mora a 9:43 Cap comentari:\nQuan es va a Bangkok la visita turística de la part històrica no pot faltar...palaus, monestirs...tot forma part del passat. Actualment conviuen harmoniosament amb el caos de la ciutat.\nDesprés d’haver conegut el caòtic trànsit dels carrers de Bangkok i haver patit el bullici constant de transeünts que quasi no ens deixaven caminar per les voreres, tocava conèixer els monuments.\nComençàrem la ruta de palaus i temples per Wat Traimit, que és on s’hi trobava el Buda d’or, l’or sòlid més gran del món, diuen. Un Wat és un conjunt de temples que serveixen com a monestir. Per ser un wat ha d’haver al menys 5 monjos hi vivint.\nWat Traimit es va construir aparentment al segle XIII. El Buda té tres metres d’alt i pesa cinc tones i mitja. Segons especulacions que no s’han pogut verificar, durant la invasió birmana el Buda es va cobrir d’estuc i va ser pintat de color or, per evitar el saqueig. El rei Rama III va portar l’estàtua a Bangkok i la va instal•lar en un temple que es deixà d’utilitzar en 1931. L’estàtua va quedar a la intempèrie durant més de 20 anys. En 1955, ignorants del passat del Buda, es va decidir el seu trasllat a Wat Traimit i durant el trasllat començà a desprendre’s l’estuc que el recobria, descobrint a tothom el que hi havia davall. Va ser una gran sorpresa trobar-se un enorme Buda que no era daurat, sinó totalment d’or.\nWat Traimit amb el Buda d'or\nDesprés anàrem al Wat Pho on estava el Buda reposant que mesura 46 metres de llargària i 15 d’altura. Este temple és el més gran i antic de Bangkok. Va ser construït al segle XVI com centre d’estudis budistes i de medicina natural. A poc a poc ens estàvem adonant de la importància de mostrar els Budes immensos, valuosos, en cada temple d’una manera i sempre espectacular.\nWat Pho amb el Buda reposant\nRecorde que en este lloc paràrem per fixar-nos en un chedi que és l’edifici que guarda les relíquies de Buda. També ens adonàrem d’un conjunt arquitectònic que mostrava les diferents postures per a fer massatges. Els massatges tailandesos actuals estan basats en les fonts tradicionals. Este conjunt era com un llibre obert on dependre les distintes maneres de fer-ne.\nEscultures que representen el massatge tailandés.\nTot el que ens venia al pas era espectacular però malauradament en part m’ho estava perdent perquè no em trobava gens bé. Ditxosa tensió arterial! De vegades als llocs més inoportuns em fa alguna mala passada. Feia un calor tan humit i sufocant que per moments m’estava marejant, a punt del desmai. Era un colp de calor i una baixada de tensió. No podia seguir el ritme del grup i parava, però només un moment, perquè la visita guiada havia de continuar, malgrat estar sense forces. I és que el grup marcava un ritme al meu gust massa precipitat. I havíem de seguir-lo perquè el recinte era molt gran. I tanta gent, m’atabalava...si parava, podria perdre els companys....\nTots junts i jo més mal que bé, sempre vigilada pel meu fidel grup que no em perdia de vista observant-me de prop per observar si la cara tornava a tindre el color natural, arribàrem al Palau Reial.\nEl palau reial és un gran conjunt arquitectònic format per un grup d’edificis que serviren com seu reial des del segle XVIII fins a meitat del segle XX. La seua construcció s’inicià l’any 1792 durant el regnat de Rama I.\nÉs un museu a l’aire lliure. S’hi barreja entre arquitectura i jardins, enormes gegants vigilant portes amb flors delicades, hi ha també per tot arreu pintures i espills que canvien segons la llum. Un conjunt divers de formes i colors que despertava els sentits. Al recinte s’hi veien diferents temples que estaven construïts sota influencies diferents: Sry Lanka, Ayuttaya o Birmània.\nHi ha edificis amb un estil arquitectònic influenciat per països del voltant.\nPerò l’edifici més important de tots era el wat Phra Keo o capella reial que guarda el Buda Esmeralda, i que està ben resguardat per 5 gegants o yak de 5 metres d’alçària. El Buda és menudet i està representat en posició asseguda. Però no per ser de menudes proporcions deixa de tenir valor, tot Buda en Bangkok té la seua importància i gran valor, este està fet en jade verd i alhora esta cobert amb vestimentes d’or. Té tres vestimentes segons l’estació estiu o hivern i altra per als dies de pluja. I és el rei l’encarregat de canviar-la fent una cerimònia especial als canvis d’estació.\nCapella Reial on es guarda, ben custodiat per uns gegants el Buda Esmeralda.\nJo seguia amb el meu mareig. Quan trobava un seient l’aprofitava. Sobre tot als recintes tancats, ho necessitava per prendre forces i descansar. Observar atentament les estàtues de Buda em reconfortava. Estaven en llocs tancats i a mi m’alliberava del sol i l`ambient xafogós de l’exterior que m’estava debilitant tant. Puc dir sincerament que eren moments que Buda m’estava ajudant a que la tensió arterial em pujara.\nNo solament cal mirar els edificis en tota la seua magnitit, també cal mirar detalls.\nEl palau Reial, casa dels reis de la dinastia chakri, hui en dia és utilitzat en certes ocasions per a invitats especials de la família reial. Que bonic era!\nJa al final del trajecte guiat i mirant este palau que m’evocava escenaris de pel•lícules vistes sobre Tailandia, sortosament m’hi vaig trobar millor.\nEdifici del palau reial que s'utilitza per a ocasions especials\nPublicat per Mariló Sanz Mora a 10:16 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: BANGKOK, PASSEIG PER CIUTAT, TAILÀNDIA, VESTIGI DEL PASSAT


Geografia física illes balears by amelisgalmes 7020 views\nComunidades autónomas by uwirgsgsd 475 views\nMallorca by Janet Guasch 1783 views\nIlles balears by alumnesmasmitja5a 495 views\nTradicions de les Illes Balears by Isabel Perea Mir 631 views\nLes balears en l’edat moderna i con... by Diana Franco 2231 views\n1. MALLORCA. Esther i Isabel 5è curs Ceip sa Bodega\n2. El relleu de MallorcaEl relleu de Mallorca ● Mallorca té tres unitats de relleu fonamentals: – La serra de Tramuntana. – Les serres de Llevant. – El pla central. ● Mallorca té tres unitats de relleu fonamentals: – La serra de Tramuntana. – Les serres de Llevant. – El pla central.\n3. La serra de TramuntanaLa serra de Tramuntana ● Formació muntanyosa lineal, contínua i abrupta que s’allarga des de sa Dragonera fins al cap de Formentor. ● Té 89 km de llargària i 15 d’amplada. ● S’hi localitzen les màximes altituds de l’arxipèlag: Puig Major (1.445 m), Massanella (1.348 m), Tomir (1.103 m), etc. ● Formació muntanyosa lineal, contínua i abrupta que s’allarga des de sa Dragonera fins al cap de Formentor. ● Té 89 km de llargària i 15 d’amplada. ● S’hi localitzen les màximes altituds de l’arxipèlag: Puig Major (1.445 m), Massanella (1.348 m), Tomir (1.103 m), etc. Cap de Formentor\n4. Les serres de Llevant Les serres de Llevant ● Conjunt de serrats i turons d’altitud modesta: ● S'estén de forma discontínua des del cap de Ferrutx fins a l’arxipèlag de Cabrera. ● La Serra Artana és el massís més alt i compacte de les Serres de Llevant. Les màximes elevacions corresponen a la Talaia Freda (561 m) i al Puig de Ferrutx (519 m). ● Conjunt de serrats i turons d’altitud modesta: ● S'estén de forma discontínua des del cap de Ferrutx fins a l’arxipèlag de Cabrera. ● La Serra Artana és el massís més alt i compacte de les Serres de Llevant. Les màximes elevacions corresponen a la Talaia Freda (561 m) i al Puig de Ferrutx (519 m). Serra Artana Capdepera\n5. El Pla central de MallorcaEl Pla central de Mallorca ● Està limitat per les dues serralades. ● És molt heterogeni: s’hi distingeixen tres zones o comarques: – El Raiguer: a la vessant meridional de la serra de Tramuntana. – El Pla: situat entre les badies de Palma i Alcúdia, és la zona més interna de la depressió central. – El Migjorn: és una plataforma situada al nivell de la mar. ● Està limitat per les dues serralades. ● És molt heterogeni: s’hi distingeixen tres zones o comarques: – El Raiguer: a la vessant meridional de la serra de Tramuntana. – El Pla: situat entre les badies de Palma i Alcúdia, és la zona més interna de la depressió central. – El Migjorn: és una plataforma situada al nivell de la mar.\n6. El relleu de MenorcaEl relleu de Menorca ● L’illa té dues parts diferenciades: – La meitat sud plana, anomenada Migjorn. – La meitat nord amb relleu de fins a 358 m d’altitud del Toro, anomenada Tramuntana. ● L’illa té dues parts diferenciades: – La meitat sud plana, anomenada Migjorn. – La meitat nord amb relleu de fins a 358 m d’altitud del Toro, anomenada Tramuntana.\n7. El relleu d’EivissaEl relleu d’Eivissa ● Eivissa està alineada amb el cap de la Nau del qual la separen 85 km. ● Presenta cims arrodonits d’altituds modestes que no superen els 500 m. ● Les serres de Portmany al sud-oest i Es Amunts al nord-oest són les dues àrees muntanyoses més destacades. ● Eivissa està alineada amb el cap de la Nau del qual la separen 85 km. ● Presenta cims arrodonits d’altituds modestes que no superen els 500 m. ● Les serres de Portmany al sud-oest i Es Amunts al nord-oest són les dues àrees muntanyoses més destacades.\n8. Font: Atles de les Illes Balears. CD-ROM, 1998 Les comarques físiques de les Illes Balears Les comarques físiques de les Illes Balears\n9. Mapa de les comarques físiques de Menorca Mapa de les comarques físiques de Menorca\n10. Mapa de les comarques físiques de les Pitiüses Mapa de les comarques físiques de les Pitiüses\nLes balears en l’edat moderna i contemporània\nIlles balears sheng


El Consell Comarcal dóna suport als ajuntaments en la gestió dels expedients arquitectònics - Consell Comarcal del Berguedà\nEl Consell Comarcal dóna suport als ajuntaments en la gestió dels expedients arquitectònics\nEl Consell Comarcal dóna suport…\nEl Consell Comarcal del Berguedà dóna suport als ajuntaments en la gestió dels expedients arquitectònics. El darrer conveni signat per prestar aquest servei és amb l’Ajuntament de Berga pel període d’un any prorrogable. D’aquesta manera l’ens comarcal dóna resposta a la petició realitzada pel consistori berguedà.\nL’esmentat conveni preveu que el Consell Comarcal presti servei d’assistència tècnica d’arquitecte 20 hores a la setmana. L’assistència en qüestió preveu tasques pròpies d’un arquitecte superior com poden ser l’elaboració d’informes tècnics per a la concessió de llicències d’obres i ambientals i control de les llicències d’obres que es desenvolupen al municipi, ordres d’execució, declaracions de ruïna i protecció de la legalitat urbanística, actuacions en matèria de planificació i gestió urbanística, el disseny i desenvolupament de projectes urbanístics, assessorament en tots els temes urbanístics que siguin de la seva competència, entre d’altres.\nD’acord amb aquest conveni, que ha entrat en vigor aquest mes, l’Ajuntament de Berga ha lliurat mig centenar d’expedients al Consell Comarcal que perquè els resolgui. Ara, els tècnics de l’ens treballen per tramitar-los. Per fer-ho se segueix l’ordre i la priorització definida pel consistori berguedà. L’Ajuntament de Berga manté la interlocució amb els usuaris.\nEl Consell Comarcal del Berguedà presta el servei de d’assistència tècnica als municipis que ho demanen. Hi destina un arquitecte i un enginyer. Es tracta d’un servei pensat per ajudar als municipis que no disposen de recursos econòmics per oferir-lo amb els seus propis mitjans.\nDes del 2020 i fins a l’actualitat, s’han obert 66 expedients pels consistoris berguedans. Ara s’hi ha afegit Berga que en aquest primer mes de conveni ja n’ha traspassat mig centenar. El conjunt dels expedients inclouen informes d’obres majors, menors, de protecció la legalitat urbanística, d’aprofitament urbanístic, projecte d’actuació específics, comptabilitat urbanística, visites d’inspecció, expedir certificats de primera ocupació i fer d’oficina de supervisió de projectes.\nEl Consell dona suport als ajuntaments en la gestió d’expedients arquitectònics – Regió7\nCategoria: Institució 29/03/2021\nAnteriorPrevious post:Gironella estrena una ruta sobre modernisme i creixement urbà amb la col·laboració del Consell ComarcalSegüentNext post:Gironella i el Consell Comarcal presenten la nova àrea d’acollida d’autocaravanes a la zona esportiva


Una parella de 'turistes' visitarà el Maresme per avaluar la qualitat dels serveis turístics - maresme360 - Portal de notícies de la comarca del Maresme\nInicioUna parella de ‘turistes’ visitarà el Maresme per avaluar la qualitat dels serveis turístics\nUna parella de ‘turistes’ visitarà el Maresme per avaluar la qualitat dels serveis turístics\nUna parella de ‘turistes’ contractats per la Diputació de Barcelona visitarà diversos municipis del Maresme durant tres dies per tal d’avaluar la qualitat del serveis turístics que s’ofereixen a la comarca.\nConcretament la feina de la parella de turistes és visitar llocs que estan certificats amb el distintiu SICTED (Sistema Integral de Qualitat Turística en Destinacions) com platges, museus, centres d’interès turístic, espais naturals o establiments i comentar diàriament les seves experiències a les xarxes socials i al web http://www.turistesdequalitat.com.\nLa visita començarà el dijous 3 de novembre a establiments i espais de Sant Andreu de Llavaneres, Arenys de Munt, Calella i Santa Susanna. El divendres començaran el seu recorregut a Santa Susanna i després es traslladaran a Malgrat de Mar i Pineda de Mar. El dissabte tancaran la seva estada a la destinació Costa de Barcelona-Maresme visitant Mataró.\nCosta de Barcelona-Maresme és la destinació de la província de Barcelona que disposa de més establiments i més serveis de turisme acreditats amb el segell de qualitat SICTED.\nCiU de Malgrat presenta una moció per reclamar la millora del pavelló municipal d’esports\nLa marca turística ‘Costa Barcelona’ ja és una realitat


Festa Major del Rebato:: Ajuntament d'Abrera\nDISSABTE, 19/01/2019 | 17:44 h\nEl Carrer del Rebato del nostre municipi va celebrar la seva Festa Major del divendres 21 de julol al diumenge 23 de juliol. L'Associació de Veïns dels Porrons del Rebato va organitzar la festa amb la col·laboració de la nostra Regidoria de Cultura.\nEl divendres 21 de juliol al vespre va tenir lloc la traca d’inici de festa amb música ambient dels 70’s. El Dissabte 22 de juliol es va organitzar un taller infantil per vestir ninots i un partit de futbol, a la tarda un espectacle de màgia, degustació de pinxos i tapes i exhibició de zumba a càrrec de l'entitat Vive y Baila. A la nit es va fer un sopar de germanor al carrer, seguit de ball.\nEl diumenge 23 de juliol al matí hi va haver festa d’escuma i jocs d’aigua, i la tarda inflables infantils i xocolatada.\nPer l'Associació de Veïns del Rebato, la festa ha estat tot un èxit: “Un cop passat la festa i havent pogut reposar, és hora de fer valoració amb el veïnat, ja que creiem que ells són els més importants per fer-la. Ha estat un èxit amb les diferents activitats que s'han realitzat, on s'ha pogut compartir temps pels més petits i per la gent més gran. Llàstima que ens va ploure i no vem poder ballar sardanes, una activitat que traslladem pel diumenge 24 de setembre, a les set de la tarda, a la plaça de l'Església. Però si que vem ser a temps per la xocolatada. Aquest any hem tingut més influència de gent. Creiem que també ha estat positiu posar una parada de "Fast food", on la gent que pujava del poble podia seure, menjar i beure. En difinitiva, ha anat molt bé i ja estem amb idees noves, il.lusions renovades pel proper any. Gràcies a tothom que ho ha fet possible, la col.laboració del veïns és essencial perqué tot rotlli. Bon estiu!”.


L’Hotel d’Entitats de Berga torna a vacunar amb AstraZeneca - Aquí Berguedà\nL’Hotel d’Entitats de Berga torna a vacunar amb AstraZeneca\nMarc Canturri· 24/03/2021\nL’Hotel d’Entitats de Berga, juntament amb els espais firals de Manresa, Igualada i Vic, han reprès aquest dimecres la vacunació amb Oxford/AstraZeneca. L’administració d’aquest vaccí es va aturar de manera cautelar i temporal a diversos països europeus i tot just ahir es va anunciar la represa i l’estratègia de vacunació comunitària que està prevista per quan arribi una important quantitat de dosis. Amb l’anunci es van tornar a enviar missatges al mòbil a persones del col·lectiu de serveis essencials d’entre 60 i 65 anys que fins ara no s’havien vacunat i també a la població general d’aquesta franja d’edat.\nAmb la represa de vacunació amb Astra Zeneca ja són tres les vacunes que s’administren a la regió sanitària de la Catalunya Central. Aquesta setmana ha rebut la de Moderna i des de finals d’any administra Pfizer a sanitaris i gent gran.\nAl palau firal de Manresa, aquest matí hi havia cues per a l’administració d’Astra Zeneca. En 24 hores es van omplir els espais disponibles per a vacunar-se amb aquest vaccí. També al matí ha reobert l’escorxador d’Igualada i a la tarda ho faran l’espai firal del Sucre, a Vic, i l’Hotel d’Entitats, a Berga. Aquests quatre espais formen part des 49 espais mitjans ubicats a tot el territori i que amplien el nombre de professionals que hi havia fins ara amb previsió de poder anar augmentant en els propers dies les dosis a administrar. Només avui, la previsió és vacunar més de 1.000 persones a la regió sanitària d’aquesta franja d’edat.\nTambé aquesta mateixa setmana s’ha començat a administrar als hospitals de Vic, Manresa i Igualada la vacuna Moderna. A la Fundació Althaia, ja han començat a administrar les primeres dosis aquest mateix dimarts. Es vacunarà a pacients de risc, com els pacients trasplantats que encara no havien rebut la vacuna als centres on els van intervenir, pacients oncològics i hematòlogics de les comarques del Bages, Berguedà i Solsonès.\nIgualada ho fa a partir de divendres amb pacients oncohematològics. També Al Consorci Hospitalari de Vic comencen a finals de setmana. Es vacunaran pacients oncològics, malalties autoimmunes, VIH i altres pacients amb tractaments immunosupressors, així com alguns trasplantats que encara no havien rebut la vacuna als centres on els van intervenir.\nLes característiques d’aquest vaccí la fa adequada per administrar als hospitals ja que s’ha de conservar entre -25ºC i -15ºC i tenen una caducitat de 7 mesos. La presentació de la vacuna és en vials multidosis de 10 dosis de 0,5 mL. La pauta d’administració és de dues dosis per via intramuscular amb un interval de al menys 28 dies. Es destina a persones amb fragilitat, eminentment trasplantats en aquesta primera fase. El mateix hospital contacta amb els afectats per a la seva administració.\nPel que fa a la primera vacuna que va arribar a la regió, la de Pfizer Biontech, la campanya continua als centres d’assistència primària designats. En els darrers dies s’han administrat només segones dosis de la vacuna a persones de més de 80 anys i també a dependents. Aquesta setmana s’han pogut començar a posar primeres dosis i la previsió és poder anar augmentant el nombre de persones més grans de 80 que encara no han rebut la primera dosi de Pfizer en les properes dues setmanes. A hores d’ara, hi ha vacunades dues terceres parts de persones dependents de la Catalunya central i el 25% de persones de més de 80 anys.


La Fiscalia rebutja l'arxivament de la causa del 9-N perquè hi veu «sòlids indicis delictius»\nActualitzada 22/03/2016 a les 16:40\nLa Fiscalia Superior de Catalunya ha rebutjat l'arxivament de la causa del 9-N perquè considera que hi ha «sòlids indicis delictius» en la conducta de l'expresident de la Generalitat Artur Mas, l'exvicepresidenta del Govern, Joana Ortega, i l'exconsellera d'Ensenyament Irene Rigau. Els fiscals Francisco Bañeres i Emilio Sánchez responen així els tres escrits presentats per les defenses dels tres investigats, que reclamaven l'arxivament al·legant que el Govern no va incomplir la prohibició del TC, sinó que va deixar el procés en mans dels ciutadans. A parer de la Fiscalia, Mas, d'acord amb Ortega i Rigau, «conscient i intencionalment va resoldre no atendre el mandat» i no només no va aturar les activitats jurídico-administratives en curs per celebrar la consulta, sinó que «va excitar la seva continuació furtiva».\nEn el seu escrit, la Fiscalia respon els arguments esgrimits per les defenses dels investigats. Nega que el procés es deixés exclusivament en mans dels ciutadans voluntaris i remarca que qui anuncia i convoca el 9-N és el president de la Generalitat, i per això «recau sobre ell la responsabilitat de donar compliment al que el TC li ordena". En concret, sosté que Mas "va desafiar oberta i públicament la suspensió».\nEn aquest sentit, els fiscals Bañeres i Sánchez constaten que quan l'alt tribunal suspèn la consulta, també «recau sobre el president la responsabilitat d'ordenar la paralització dels procediments administratius en curs» i l'anul·lació dels encàrrecs contractuals realitzats, cosa que no va fer, el que equival, segons Fiscalia, a una «resolució activa ordenant continuar». Les tasques organitzatives i logístiques per preparar la votació van continuar, remarca la Fiscalia, «sempre controlades per l'administració».\nLa instrucció de la causa, a parer dels fiscals, ha demostrat que els investigats van intentar «aparentar» que el procés quedava en mans dels voluntaris, quan l'ús de mitjans públics va continuar, tot i que quedés en un segon pla. «Aquesta nota d'emmascarament, d'efectiva ocultació de la intervenció pública revela la plena consciència de la injustícia de la seva actuació», remarca Fiscalia.\nEl text remarca que Mas va «convertir irraonablement la seva voluntat en aparent font de normativitat, ja que la seva conducta refractària a complir l'ordre jurisdiccional no tenia cap tipus de justificació legal, resultant la seva contradicció amb el dret evident, patent, flagrant i clamorosa».\nPel que fa a Joana Ortega, els fiscals consideren que «va assumir el control públic i la coordinació de les actuacions de preparació i desenvolupament de la jornada». Sobre Rigau, l'acusen d'utilitzar els serveis territorials del seu departament per garantir que els instituts públics obrissin i d'ocupar-se de proporcionar els ordinadors portàtils a les meses de votació.


Stetind Hotel Kjopsvik Noruega - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nStetind HotelGranveien 4, Kjopsvik, Kjopsvik, Noruega, 8590 - Veure al mapaNotable7,1Basada en26comentarisStetind HotelVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 24 fotosMolt bona ubicació 7,5Veure al mapa7,5Ubicació\nSobre l'allotjamentDescripcióPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Kjopsvik, Stetind Hotel és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Stetind Hotel també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Kjopsvik. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, instal.lacions per a minusvàl.lids, magatzem d'equipatge, aparcament de cotxes, servei d'habitacions. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, escriptori, aparell de televisió, plat de dutxa per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Kjopsvik, el Stetind Hotel és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionscalefaccióescriptoritelevisió de pantalla planaempolles d'aigua de cortesiaplat de dutxa Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar més


Tota l'escola ens hem vestit de gala per anar al concert que ens havien preprat l'Anna Losantos i en Joan Manel. Hem gaudit del so de l'arpa i del fagot, uns instruments ben diferents als que estem acostumats. A més d'escoltar-los, al final també els hem pogut tocar.\nMoltes gràcies Anna i Joan Manel pel matí que hem passat amb vosaltres!\nAquest curs hem treballat la setmana temàtica dels SENTIMENTS i les EMOCIONS. Hem viscut moments i situacions de POR, de CALMA, de TRISTESA, de RÀBIA i ALEGRIA. Tot això a partir del conte d'El Monstre de Colors i diferents tallers. Finalment els grans han compartit el treball que fan a Educació Emocional i l'Anna Losantos ens ha acompanyat en un final de festa ben mogut.\nMoltes gràcies a tot l'equip per l'esforç i als alumnes per disfrutar d'aquesta setmana tan fantàstica!\nResum de la setmana "Cuando me enfado" "Els nostres sentiments"\nLa companyia Patawa va venir a l'escola el dimarts passat. Amb l'espectacle "A la voreta dels núvols" vam passar una estona tranquil·la i plena d'emocions i sensacions. El cel, l'Arc de Sant Martí, els ocells, els núvols i la pluja ens van acompanyar durant tota la representació.\nMoltes gràcies a l'AMPA de l'escola per fer possible aquest espectacle!\nAquest matí hem tingut una visita d'un reporter molt especial: en Pere Flash. Juntament amb els seus amics el Sr. Badall, que té molta són, la família Trip-Trap, sempre a tot drap, el Sr. Maitip, que endrapa tot el que pot i l’Enric Ferum, que no es renta mai, hem passat moments molt divertits.\nGràcies al programa de salut a les escoles de l'Ajuntament de Mataró hem pogut gaudir d'aquest espectacle on sorgien situacions sobre temes de salut.


Essencials sempre – L'AURORA – organització marxista\naruizme 05/11/2020 EDITORIALS\nSetze edicions del Fòrum contra les violències de gènere en plena pandèmia diu prou de la tasca de la Plataforma unitària centrada en la violència masclista, les agressions sexuals i violacions. És un Fòrum destinat a plantar cara als estralls de la pandèmia. El lema: “Les dones: invisibles massa temps, essencials sempre”.\nAvui, dijous 5, comença el Fòrum amb la benvinguda de la Plataforma i la Taula “Les cures i la vida: una proposta transformadora” (10h); “Economies feministes, clau en temps de Covid” (18h). Seguirà el 6, 7, 12, 13 i 14 de novembre: “Negacionistes de les violències masclistes: el fals SAP”; “Respostes feministes internacionals en espais institucionals. Polítiques públiques i organització”; “Migració i masculinitat: prevenció de la violència cap als homes joves migrants”; “Dones migrades i diverses en temps de pandèmia: essencials i invisibilitzades”; “Teoritzant vivències des de l’antirracisme polític”; “Les entitats, juntes per canviar la història”.\nLa vaga feminista del 2018 clamava “si nosaltres parem es para el món”. I les dones ho vàrem fer. El 2020 s’ha parat el món per una crisi sanitària, fruit no sols d’un virus inoportú sinó per les grans retallades que durant anys venim denunciant, s’ha demostrat més que mai que el clam de milions de dones de tot el món és una realitat.L’economia i els poders de la globalització no analitzen les necessitats de les dones i de la societat sinó la de les grans empreses i finances.\nÉs inaudita i motivadora la força del davantal, l’escombra, les cures, la procreació i la del treball productiu assalariat. Sense les dones no hi haurà revolució. El patriarcat domina en tots els països del món, des de fa uns milers d’anys. Per fer-li front i enterrar-lo el moviment pels drets de les dones s’ha estès arreu.\nPrograma i inscripcions al XVI Fòrum contra les violències de gènere.\nComparteix les teves propostes de carta, agenda o article


Ten's: tapes gamberres de Jordi Cruz\nSempre cuiner, estrella circumstancial de la tele, defensa al Born la creativitat de la petita ració\nMONTSERRAT COMESAÑA / FOTO: FERRAN NADEU\nDimarts, 6 de març del 2018 10:00CET\nA pesar de l’hivern, Jordi Cruz apareix amb samarreta de màniga curta que descobreix uns bíceps de considerables dimensions. El xef amb el braç de ferro: s’exercita en un petit gimnàs casolà, última via d’escapament per a qui treu suc a cada hora del dia. «Faig anar les màquines per desestressar-me». Aquesta no és una crònica sobre fitnes, sinó sobre restaurants, de manera que el comentari esportiu s’acaba en aquest punt, en el qual Ten’s s’escalfa a la banda.\nTen’s és el restaurant popular del Jordi i la família González, des d’on assaltar altres cims. En el més alt, Àbac i les tres lluitades estrelles; després, Angle, amb una. I, al tanatori, el bistrot Atempo, tancat a deshora: «És poc pràctic fer-se competència a la teva pròpia ciutat». Ha tingut una vida efímera: menys d’un any.\nUn'Altra Storia: la pasta, la 'mamma' i el 'figlio'\nParlem del benjamí, de Ten’s, d’«un local de tapes amb paràmetres de restaurant». D’aquest lloc m’interessa el joc, la conya, el riure, la fantasia, el que treguin l’anar de tapes de l’ensopiment. Cuina clònica, fotocopiada, fàcil, sense tensió ni intenció: aquesta és l’oferta dominant.\nA Ten’s hi ha voluntat d’estil, fins i tot a risc d’equivocar-se, com passa amb dues proves: el bacallà amb kombucha d’escalivada (amarga massa) i el xoriço de pop (bo, encara que mal enunciat i que requereix una tripa fina per facilitar la masticació). El Jordi ha delegat la responsabilitat en Iñaki Aldrey, bo i impetuós cuiner. Que la joventut no desboqui carreres.\nMenús degustació: 48 i 62 €\nDirigeix la sala, i l’assortida carta de vins, Mar Pont, que primer destapa el cava Mestres Clos Nostre Senyor 2006 i, després, el negre Acústic 2014.\nPlats populars amb tècniques contemporànies: m’interessa el cabell d’àngel de tomàquet de la torrada d’anxova i la boníssima maionesa espumosa d’adob que envolta la fritura de caçó.\nOstra tèbia amb suquet d’eriçons i ametlles. Una passada el bistec tàrtar amb pa carasatu i gelat de mostassa (una mostra de complicitat amb Joan Roca): «És que als cuiners modernets ens agraden aquestes coses». Plaer amb l’ou a la carbonara, formatge San Simón i tòfona negra. També satisfactòria, tot i les meves manies, la vieira amb carxofa i perla de soja a la taronja. Delicioses les xips en espiral amb allioli: no sé què hi pinten els pebrots de Padrón. El bunyol farcit de llàgrima d’ibèric (concentra un guisat) i l’esfera de curri són hits d’alta cuina petita, així com el cabrit amb albergínia i miso.\nEl camí a les postres serveix com a excusa per elogiar el treball de sala amb un nitrocòctel de mandarina preparat a l’instant. Sí, fums de nitrogen líquid, ¿què passa? Seguim amb la conya: la Begònia’s Pink Panther i el Cafè a la italiana, que amaga un tiramisú. Els contrareformistes diuen que s’ha acabat el temps de la frivolitat i que la cuina ha de ser greu i intensa. No ho sé, amics, aplaudeixo l’impacte del producte XXL i els habilidosos trinxadors, però també la botiga de joguines. Perquè l’únic que vull és disfrutar. Amb el que és vell i el que és nou, i amb el purgatori.\n«Format petit i gamberro», resumeix el Jordi. Ten’s no és un bar ni un restaurant d’avantguarda, sinó un híbrid que s’aprofita del relax dels primers i dels avenços tècnics i conceptuals dels segons.\nAbans d’endinsar-se a Àbac i els triestrellats, el batxillerat de Ten’s.\nTapes d’alta volada: ou a la carbonara, esfera de curri i cabrit amb albergínia.\nEls plats inacabats: bacallà amb ‘kombucha’ d’escalivada i xoriço de pop.\n'The rider': ¿què es un vaquer sense cavall?


Volen dos punts del Camp d’Esports en l’últim minut - UE Sant Andreu\nAquest any tampoc s’ha pogut trencar la malastrugança al Camp d’Esports de Lleida i, per segon any consecutiu, els andreuencs han empatat a un gol. El Sant Andreu ha vist com el Lleida empatava en el darrer sospir un partit que tenia controlat des del minut 58 gràcies a un gol de Miguélez.\nEls andreuencs han sortit a totes i durant els primers minuts han arribat a l’àrea dels lleidatans gràcies a les combinacions entre Miguélez i Joel. Dani Guillén (6’) ha estat el primer en provar sort i,tot just un minut després, Miguélez ha rematat de cap a fora. Eduardo, el porter dels de la Terra Ferma, també ha evitat que el mateix davanter asturià i Blanco inauguressin el marcador abans que es complís el primer quart d’hora de partit.\nEl Lleida, veient la pressió dels quadribarrats, ha despertat de cop i, en una falta servida per Rayo buscant el cap de Joao Moreira, Morales ha hagut d’entrar en escena per rebutjar. El refús l’ha aprofitat Jerson, però aquest ha rematat a la dreta de la porteria (20’). El porter Eduardo ha estat novament providencial, saltant més que Blanco quan intentava rematar una pilota centrada per Miguélez (28’) i també davant Joel. El davanter s’ha quedat sol davant el porter dels lleidatans, però Eduardo no li ha donat opció (30’). A les acaballes, Moyano ha tingut dues opcions per fer que els andreuencs marxessin al descans amb avantatge en el marcador. Primer, intentant aprofitar el llançament d’una falta que un defensa del Lleida ha refusat, i després, rematant per sobre del travesser un córner servit per Blanco.\nDesprés del pas pels vestidors, la segona part ha començat igual que la primera, amb el domini dels quadribarrats. Pelegrí de cap i Blanco han avisat abans que Miguélez, el pitxitxi de l’equip amb tres gols, superés Eduardo. Blanco ha fet una bona jugada per la banda esquerra i ha centrat cap al punt de penal, on Miguélez, amb una gran rematada, ha fet entrar la pilota al fons de la xarxa (58’).\nEl gol ha fet que el Lleida estirés línies i això ha provocat que el Sant Andreu tingués les seves opcions a la contra. Curro ha intentat incrementar l’avantatge amb un xut llunyà que ha sortit per sobre del travesser abans que Eizaguirre intentés aprofitar una petita confusió de Morales, tot i que Moyano, segur en defensa, ha evitat l’empat (63’). El Lleida ha intensificat la pressió i en dues jugades consecutives, Colorado ha enviat una falta al pal i Pau ha posat a prova Morales amb una bona rematada.\nNatxo González ha donat entrada a Manteca, que ha volgut revolucionar el partit fent el segon, però Eduardo, que feia estona que no apareixia, ha posat el guant per evitar la diana del davanter andreuenc (90’). I quan semblava que el Sant Andreu s’emportaria per primer cop en el segle XXI els tres punts del Camp d’Esports, Rayo ha establert la igualada. Salat ha fet jugada per la banda dreta i Rayo ha rematat des de la central superant Morales (92’).\nTot i haver deixat de sumar dos punts en el darrer sospir, els andreuencs segueixen líders, a dos punts del segon classificat, l’Orihuela. Dimecres visita el Narcís Sala el Badalona (18 horas), en el que serà la primera i última jornada entre setmana d’aquesta temporada.\nLLEIDA: Eduardo, Pau, Paco Vázquez, Jerson, Dani Marín, Dupi (Salat 76’), Jaume Delgado, Xavi Jiménez (Imaz 84’), Rayo, Colorado i Joao Moreira (Eizaguirre 22’).\nSANT ANDREU: Morales, Socíaas, Moyano, Pelegrí, Dani Guillén, Héctor Bueno, Curro (Dani Martí 88’), Tarradellas, Blanco, Miguélez (Llobet 93’) i Joel (Manteca 80’).\nGOLS: 0-1 (58’) Miguélez. 1-1 (92’) Rayo.\nÀRBITRE: Suberbiola Zúñiga (col·legi basc). Targetes grogues: als locals Paco Vázquez, Dani Marín i Jerson, i al visitant Blanco.