14/07/2021 - 13:50h\nEl col·lectiu ecologista Bosc Verd lamenta que no hi hagi prou cabal al torrent a tocar de la Torre de l’Aigua de Vilafranca\nMilers de peixos han aparegut morts al riu Foix al seu pas pel municipi de Pacs, concretament a tocar de la Torre de l’Aigua de Vilafranca, segons ha fet públic el grup ecologista Bosc Verd.\nEn un comunicat del mateix col·lectiu s’apunta que el riu Foix, a sota la Torre de l’Aigua de Vilafranca, “ha deixat de ser un riu i s’ha convertit en un torrent sec i, és clar, els peixos han mort”.\nProbablement es tracta d’exemplars de barb cua-roig (Barbus haasi), espècie que si es pesca s’ha de retornar immediatament a l’aigua i que en el cas que se’l mati la llei fixa una indemnització de 30 euros per exemplar, a més de la sanció econòmica corresponent.\n“Aquí no s’ha respectat el cabal mínim ambiental ni de bon tros”, apunta el col·lectiu Bosc Verd, que en el seu comunicat continua per dir que “sabem que a la zona de clima Mediterrani no anem sobrats d’aigua, però sembla que sovint ho oblidem. Només cal donar una ullada al Google Maps per veure la quantitat de piscines que hi ha a Vilafranca”, alhora que es pregunta si es poden mantenir tantes piscines.\n“No tenim dret a utilitzar tota l’aigua encara que tinguem capacitat i diners per fer-ho”, afegeixen els ecologistes.\nEl comunicat del grup ecologista afegeix: “Des de fa més de 20 anys, gran part de l’aigua que es consumeix al Penedès prové d’Aigües del Ter Llobregat; això ens ha servit per a créixer desmesuradament i crear polígons a tort i a dret, però no hem estat capaços de mantenir un mínim cabal dels nostres rius”.\nI la nota de Bosc Verd conclou: “El riu Foix en la seva part baixa és ben curiós: sembla que només existeix com a riu des de la depuradora de Vilafranca fins a l’Embassament del Foix. En aquest tram sempre hi ha un cabal acceptable. Per abastir a Vilafranca pugem l’aigua als dipòsits que hi ha dalt de la Muntanya de Sant Pau, però no se’ns acut de bombar una part de l’aigua de la depuradora a sobre de la zona captació d’aigua per mantenir un cabal ecològic”.


Muntanyenc: d’agost 2006\n30 d’ag. 2006\nL'endemà de pujar l'esperó central de la cara nord, ens vam encaminar cap a la cara sud de la muntanya. Buscàvem una temperatura millor (al vessant nord ens vam fotre de fred) i també comptàvem que la roca tindria una mica menys de líquen. Tot i que l'aire era fred, el sol ens va permetre aquest cop d'escalar en màniga curta, i la roca és immillorable, tot i que vam trobar més liquens del compte, perquè ens vam embarcar en una línia desconeguda.\nEncara no estem segurs del tot si vam obrir una via nova o no, però la línia que he intentat de ressenyar a dalt de tot no sortia als papers que portàvem ni l'hem vist enlloc, encara. La qüestió és que la línia ens va agradar molt i ens hi vam llençar de cap.\nSi ningú ens ho impedeix, es convertirà en la via "lògica geològica". Una via sostinguda, lògica i directa, en la que no vam trobar rastres d'haver-hi passat ningú exceptuant un clau amb una baga a la primera reunió, que podrien ser d'algun intent frustrat.\nEl primer llarg, foto de dalt a la dreta, és net, atractiu i atlètic, sobretot abans d'arribar a la reunió. El segon llarg, a sota, continua força sostingut i té un flanqueig curiós abans d'entrar a la reunió.\nA la foto de sobre podem apreciar com el diedre que ens ha acompanyat els dos primers llargs, en el tercer s'accentua i, cap al final, ens regala una entrada molt atlètica cap a la reunió.\nEn aquesta tirada i en la següent, fotos de la dreta i a sota, la tònica és la continuïtat i la recerca de les preses a la dreta i l'adherència a l'esquerra, en aquesta fantàstica placa.\nEn algun dels passos més durs es troben a faltar els parabolts, però amb una mica de paciència aconseguim d'anar equipant els llargs amb tascons i friends i acabem resolent la via d'una forma prou segura.\nLa cinquena tirada, foto de sota, ja és a l'esperó i pertany a una via que puja per l'altre vessant. Es molt vertical i ens va obligar a posar el pedal (un pas) en el darrer clau i, tot i així, té una sortida molt dura (un pas de 6a).\nLa última arriba fins la bretxa entre les agulles i tan sols comporta un pas de bloc de 6a, ben assegurat per un tascó, que el pots escaquejar per la dreta flanquejant descaradament.\nLa tornada la vam fer aquesta vegada per la canal sud, directament fins on havíem deixat la resta de material, i d'allí al cotxe en unes 4 hores des del cim.\nAixò si, el paisatge del vessant sud és tan idíl·lic com el del vessant nord (a sota, llac de l'Aigüeta de Batisielles).\nPublicat per Gatsaule a 4:58 p. m. 18 comentaris:\n29 d’ag. 2006\nHe de fer un petit recés entre tanta activitat, perquè aquest matí he estat a la Val d'Aran per temes de feina i, entremig de tanta feina, he pogut collir els primers rovellons de la temporada que, com podeu veure a baix, me'ls he polit aquest mateix vespre...\nSi algú té especial interès en el tema, que sàpiga que els he trobat a l'obaga de Vilamòs, prop del Tuc dera Entecada, al mig del camí (recordeu que estava treballant, je, je,...).\nLes satisfaccions que dóna la muntanya tenen moltes cares, i l'aspecte gastronòmic no és gens menyspreable.\nPublicat per Gatsaule a 10:59 p. m. 16 comentaris:\n28 d’ag. 2006\nA l'oest de la vall d'Estós, sota la tuca d'Escorbets i els pics de Batisielles, flanquejat per les tuques d'Ixea i un rosari de llacs de muntanya que formen un entorn únic, s'aixequen les agulles de Perramó, un monólit granític de dues puntes al que Arlaud anomenava el Dru del Pirineu (foto de dalt).\nTot i que l'aproximació és una mica llarga, s'ha de comptar cap a 3 hores i mitja, la pujada cap als llacs d'Escarpinosa i de Batisielles, es fa en un entorn bonic i molt ombrejat.\nCom que no hi ha cap alternativa més fàcil en forma de refugi o cabana, vam optar pel bivac amb tenda al llac superior d'Escarpinosa (2h 15'). Un indret que em va semblar idílic abans de veure els conjunts de llacs que hi ha més amunt.\nDesprés de deixar el material per dormir i el menjar, vam continuar cap als llacs de Batisielles fins al peu de la cara nord. A les dues de la tarda vam encetar l'esperó Central, (a dalt, ressenya aproximada) una via directa al cim pel seu recorregut més llarg, 300 m, amb un dificultat interessant d'entre IV i V.\nJa a la primera tirada, tal i com podem veure a la foto de sobre a la dreta, la roca és un granit extraordinari que recorda al del Parc d'Aigüestortes, sòlid quan no es trenca, amb fractures netes i molt adherent quan no hi ha líquens...\nDels 8 llargs que té la via, nosaltres en vam fer set, enllaçant els dos primers en una macrotirada de quasi 60 m, fent una petita variant per entrar a la reunió: en comptes de pujar per la fissura equipada d'A1 vam forçar en lliure la fissura situada immediatament a la dreta que puja de forma més directa (dos passos de 6a). La sortida d'aquesta reunió és curiosa i atlètica (foto de sota).\nDesprés segueix un llarg curt però intens fins a l'esperó, un altre clarament pel fil de l'esperó més senzill, i el següent és un flanqueig molt bonic i aeri cap a la xemeneia Estasen, probablement un dels millors llargs de la via. Els tres darrers, que segueixen l'esperó i et porten directament al cim, no depassen el quart grau i són realment bonics (a sota, reunió del primer llarg de l'esperó, R-5).\nL'equipament de la via és molt just, però vam trobar claus a moltes reunions i en alguns passos clau, el que permet saber que no ens hem apartat de la via. En qualsevol cas, la roca permet sobradament l'autoprotecció durant tota l'escalada (a sota, fantàstica bavaresa de la penúltima tirada). La baixada es fa cap a l'oest, amb una desgrimpada fins la bretxa entre les dues agulles (1 rappel opcional), des de la qual es pot baixar per qualsevol dels dos costats per camins evidents tot i que no són senzills.\nEl fet d'anar tard, ens va deixar disfrutar dels colors de la posta de sol sobre el massís de la Maladeta (foto de sota). I és que quan escales a Perramó, entre la qualitat de la roca i la bellesa de l'entorn, tens realment la sensació de trobar-te dins d'una postal.\nPublicat per Gatsaule a 6:09 p. m. 7 comentaris:\nEn aquesta foto estic treballant per equipar una via de 6c a Sant Llorenç del Munt,... Si, si, no és broma, encara que ho sembli. Sempre hi ha una primera vegada, i aquesta ha estat la possibilitat d'acompanyar a un potent equip de reequipadors.\nNo havia escalat mai a Sant Llorenç i el primer cop hi he anat a posar parabolts, però espero tornar-hi aviat a provar algunes vies, encara que no aquestes, clar.\nDe fet va ser una petita enredada d’en Mohawk i en Quim, això si una enredada intensa i divertida, més cansat del que sembla a primera vista perquè m’ho vaig agafar molt seriosament: almenys que quedin ben posats, els parabolts, clar.\nI que els que hi puguin pujar ho disfrutin !! Us deixo algunes fotos de la història.\nPublicat per Gatsaule a 12:01 a. m. 5 comentaris:\n21 d’ag. 2006\nDarrerament, cada estiu faig alguna travessa solitària per crestes i carenes del Pirineu que em permeten de conèixer algun racó nou i de passada tatxar uns quants tres mils de la llista.\nAprofitant que les circumstàncies acompanyaven, vaig aprofitar el diumenge per anar a la cresta del Pic Long, al massís del Neouvielle (a sobre, carena del pic Maou). Es tracta d’una volta força llarga que permet enllaçar 7 cims i afrontar passos de cresta d’una certa dificultat i compromís. El desnivell total entre pujades i baixades és d’uns 3.400 m (segons l’altímetre), i en total vaig trigar unes 10 hores de cotxe a cotxe.\nLa sorpresa va estar la nevada que cobreix tot el Pirineu Central per damunt dels 2.800 m d’alçada, una nevada que ningú havia advertit (a dalt, foto del Mont Perdut més nevat del compte). La neu entre les roques i el fet que algunes es trobessin entapissades d’una fina capa de gel, va complicar encara més la travessa, prou complexa per ella mateixa. Probablement sense la neu l’itinerari es pot escurçar ben bé en una hora.\nUna carretera et permet pujar fins a l’embassament de Cap de Long, a més de 2.100 m, on comença l’itinerari. Una camí força pesat voreja l’embassament fins la vall del Pays Baché, una vall envoltada de cims de més 3.000 m i amb un camí molt bonic que la remunta fins al cim del Maou (3.074 m).\nPer pujar al Badet (3.160 m, foto de sobre), ja trobem algun pas on cal fer atenció, sobretot per l’estat de la roca, però és a partir d’aquí on la cresta es va tornant més esmolada. La cresta que baixa cap a l’agulla Badet està plena de gendarmes que cal anar voltant i una xemeneia final amb algun pas de IIIº et porta al cim (3.135 m). Fins i tot els isards s'entretenen mirant les meves evolucions sobre la cresta (a sota).\nLa baixada cap a la forqueta de Cap de Long és entretinguda i la neu dificulta alguns passos. Hi ha una parell de rappels equipats però acabo desgrimpant, que és el què prefereixo sempre que es pot. Des del collet, la pujada al Pic Long potser és el tram més interessant de la cresta, llarg, roca bastant sòlida i bastants passos de IIIº aïllats on la neu no s’hi ha enganxat. Des del cim (3.192 m) gaudeixo d’una panoràmica circular completa del Posets fins al Balaitús.\nEl tram de cresta fins al Dent d’Estibere Male (3.017 m) és el més perillós del dia, roca regular, trams molt penjats i aeris, i una gran quantitat de neu per tot arreu (a sota, Pic Long i Dent d'Estibere Male). Afortunadament per arribar a la resta de cims, Bugarret (3.031 m) i Pale Crabonouse (3.021 m), el camí ja és molt més senzill.\nLa baixada la faig directe per la carena nord-est i tot el camí cal anar-lo deduint perquè tan sols s’hi troben fites aïllades. D’entrada cal baixar fins al llac Tourrat, vorejar-lo i continuar baixant fins trobar el pas que permet arribar a la tartera de grans blocs que puja al coll Tourrat. D’aquí, un llarg flanqueig descendent permet de retrobar el camí de l’embassament de Cap de Long, un camí que a l’anada es troba pesadíssim i en canvi ara, després de tantes hores sense camí, és una mena de benedicció.\nAl mapa de sota hi he posat el camí que va marcar el track del gps, damunt del mapa francès 1/25.000. Si hi ha algú interessat en el fitxer digital de l'itinerari per gps, el pot descarregar d'aquí:\nPublicat per Gatsaule a 10:04 p. m. 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Caminada, Pirineu Central\nPublicat per Gatsaule a 5:28 p. m. 5 comentaris:\nAhir a la tarda vaig aprofitar per fer dues coses alhora, per un costat tinc que entrenar una mica en conglomerat, perquè aquesta roca i jo tenim un problema, i per un altre costat volia veure algunes vies del Solsonès després de repassar la nova guia d'escalades.\nTot i que molta gent no les troba necessàries i amb els articles de les revistes o la informació d'internet ja en té prou, cada vegada que apareix una nova guia d'escalada o de muntanya en general, se m'obren tota una colla de perspectives noves i se'm disparen les ganes de conèixer els llocs.\nAnant sol a escalar he aprés a triar bé les parets que millor em convenen. Per un costat cal que siguin fàcils de protegir o que ja ho estiguin, per un altre que hi hagi vies d'un nivell còmode per escalfar, i d'un nivell més atractiu per disfrutar. Així que vaig anar al Triangle de Font Ferrera de 80 m d'alçada (foto de sobre, a la dreta de tot. A l'esquerra, la Bruixa i, al mig, la Trompa).\nL'accés es fa per un camí còmode que baixa des de l'hostal del Cap del Pla, a la carretera entre Solsona i el Port del Compte, i s'arriba al peu de la paret en 15' (cosa que la guia no esmenta). La intenció que tenia era de començar al pany central de la paret, per les vies Clàssica 1 (IV+, V-) o Nena sexy (IV, V+), però vistes des de sota no em van agradar massa, es veia molta molsa i cap assegurança ni possibilitat de posar-ne, així que finalment em vaig decidir per la Sac de gemecs (6a+). Tot i que em feia basarda anar d'entrada en una via amb un pas de 6a+, es veia la roca neta i bastants espits (foto de dalt de tot).\nI realment la Sac de gemecs és una via molt maca, un primer llarg fàcil de IV (5 espits), un segon més dret amb un desplomet de V+ i una placa de V (6 espits), amb una tercera reunió molt curta i un pas explosiu de 6a+ (1 espit). Jo vaig fer A0 i V+ o 6a. La guia diu que la via és la millor i la defineix com "equipada", crec que correctament tot i que no n'hi sobraria algun altre a la part superior (foto de sobre, a la dreta).\nMentre pujava em vaig anar mirant les vies de l'esquerra, més fàcils, i tenien un aspecte que no em van agradar massa, així que vaig lligar la corda a un arbre i vaig atacar-les amb la corda per dalt després de rapelar (a sota, aspecte de tota la placa).\nVia Clàssica 1, la guia diu que és ideal per iniciació i que està "arreglada" amb espits, claus i burins. La realitat és que les reunions són bagues putrefactes al voltant d'una alzina, i que no vaig veure res més perquè només començar ja m'anava caient tot a sobre. Es tracta d'un díedre ple de vegetació, molt brut, i amb la roca descomposta i plena de molsa. Vaig fugir-ne ràpidament.\nVia Nena sexy, la guia diu que té les assegurances allunyades però que està equipada, i V obligat en placa. I realment és obligat el V, només hi ha un espit en tot el tram !! El primer llarg disposa d'un espit i un clau en una fissura on, si caus, t'emportes el clau i la roca que l'aguanta, i la segona té dos espits. Si aquest és el concepte de "via equipada" anem bé. Sort que a la reunió hi ha tres espits…. És evident que la vaig encertar anant-hi amb la corda per dalt, se'm van trencar 4 o 5 preses a part de les que vaig tirar jo mateix, i està plena de molsa. Jo la definiria com una via perillosa.\nEn resum, un lloc bonic per anar-hi, però amb molt de compte. Després d'això, no em vull imaginar com deuen ser les vies en les roques definides com a "roca discreta" o "roca molt descomposta". Això si, tranquilitat garantida i una posta de sol fantàstica (a sota). És l'avantatge d'anar a escalar tard….\nPublicat per Gatsaule a 8:16 p. m. 3 comentaris:\n5 d’ag. 2006\nA ponent del coll de Pimorent i de l'estació d'esquí de Porté-Pimorent, s'estén una carena molt interessant que fa de límit entre la Cerdanya i l'Arieja. Una carena allargada que acabaria, o la podríem fer acabar, al pic Negre d'Envalira.\nEs tracta d'una succesió de cims que pel seu costat sud tenen pendents suaus, però pel seu costat nord cauen a pic. La roca és granítica i, tot que està bastant trencada pel fenomen del gel-desgel, dóna vies força interessants (250 m, IV-V), tant al pic de la Valleta (foto de sota), com a les puntes de la Vinyola, com al mateix pic de Fontnegra, 2.879 m, punt culminant de la carena.\nTot i que sembla que una sortida com aquesta, en que comences a caminar a 1.880 m, sembla una sortida còmode per l'estiu, avui m'he trobat amb un vent molt fort i bastant fred que m'ha fet la guitza pràcticament tota l'estona. No cal dir que no anava prou equipat i que he passat fred, però almenys he pogut disfrutar d'un dia espectacular, com podem veure a la foto de dalt de tot (Puigpedrós i Engorgs).\nEl recorregut, que m'ha costat 5h 30', surt de l'aparcament de l'estació d'esquí de Porté i puja cap al pic de l'Estanyol 2.586 m. Una cresta molt retallada i fàcil et porta al coll de Fontfreda i després al cim del mateix nom, 2.738 m. Aquí ja sense problemes, la carena s'estira cap a l'oest entre els 2.700 i els 2.800 m, pujant i baixant diversos cims: pic de la Valleta, puntes de la Vinyola, pic Oriental de Fontnegra,..., fins pujar al pic de Fontnegra (foto de sota) situat damunt mateix del Pas de la Casa i amb una vista espectacular, del Canigó a la Maladeta.\nLa tornada cap al cotxe l'he feta per la carena del pic de la Mina, que separa les comes de l'Orri de la Vinyola de la dels Padrons, amb el bonic estany dels Padrons al bell mig (foto de sota).\nLa descripció detallada de l'itinerari la trobareu al llibre de Manel Figuera "Circuits d'alta muntanya pel Pirineu oriental català", de l'editorial Cossetània.\nPublicat per Gatsaule a 5:49 p. m. Cap comentari:


ARTICLES DEL FULL PARROQUIAL: 01/01/2017 - 02/01/2017\nLamentablement aquesta setmana mossèn Escós encara es troba hospitalitzat i li continuen fent proves. Per això encara no ha pogut reincorporar-se a la parròquia. Així doncs, per a aquest full, rescatem l’article que es va publicar el 21 de gener de 2001, i que ens va semblar molt interessant. Recordeu que han passat 16 anys i algunes coses han canviat, però el fonamental continua essent igual...\nEquip delFull Parroquial i Divulgació\nEncara que sembli estrany Jesús fou condemnat pel blasfem. Escoltem les seves paraules: «M'acuseu de blasfèmia quan declaro que sóc fill de Déu» (Jn 10,36); i també quan, lligat davant del tribunal (el Sanedrí), el gran sacerdot va dir als membres d'aquella reunió: «Vosaltres mateixos acabeu de sentir la blasfèmia» (Mc 14,64) precisament quan Jesús havia dit que era Fill de Déu (Mc 14,62).\nQuina diferència hi ha entre el Déu de Jesús i el Déu dels jueus? Què els empeny a condemnar Jesús a mort quan ell parla d'una divinitat tan diferent? Com és que troben tan escandaloses les paraules del nostre mestre?\nEm sembla que la clau la dóna ell mateix quan, referint-se a Déu els diu:\n«El meu Pare a qui vosaltres anomeneu el nostre Déu» (Jn 8,54).\nM'explico: Mentre ells deien que era el Déu del poble, Jesús l'anomena el meu Pare.\nQuan un poble invoca el Déu del poble, en nom d'aquest Déu es poden fer totes les bestieses, com eliminar tots els enemics del poble, en nom d'aquesta divinitat.\nNo sols els emperadors feien ximpleries en el nom de Déu (que eren ells mateixos). També molts governs o partits de qualsevol poble s'apropien el nom de Déu i poden matar i torturar als enemics del país invocant-lo. Països com el basc s'ofereixen víctimes humanes al Déu de la nació. El nombre de Dios y de la patria ha estat sovint un lema per conquerir territoris i eliminar oponents. La mateixa església en hores baixes de la història ha sacrificat persones per salvar el Déu que ella s'havia apropiat. Encara avui jueus per una banda i palestins per l'altra invoquen el seu Déu quan es proveeixen d'equips militars per lluitar contra l'adversari. Com es podrien armar si el reconeguessin com a Pare de l'altre?\nEn canvi si, com Jesús, cada persona pot pregar Déu dient-li el meu Pare, tindrem una religió que ens omplirà de confiança i se salvaguardaran els altres, fins i tot els enemics, perquè el meu Pare també és Pare de cada un dels altres i que els vol a tots (Jn 17,12; Lc 19,9). El fet de poder dir "Abba, Pare" al Creador (Ga 4,6) dóna valor real a cada una de les persones que prega.\nAmb el Déu de Jesús un nen i un pobrissó valen més que Espanya sencera, que el País Basc o que Catalunya, perquè cada un d'aquests més petits té la mateixa dignitat de fill i aquest Pare no vol que se'n perdi cap d'aquests (Mt 18,14). I, pels mateixos set sous, qualsevol dels més petits val més que tota l'església que, com esposa del Pare, ha de preservar cada un dels fills de Déu (bons i dolents) que també són fills seus, li agradi o no li agradi..\nDónes poc quan dónes les teves possessions. És quan dónes de tu mateix quan realment dónes\nAssagista, novel·lista i poeta libanès\nAl moment de confeccionar aquest full parroquial, mossèn Escós està ingressat a l’hospital per una pneumònia. Es troba cansant i no es veu amb cor de fer l’article que cada setmana il·lustra el capdavant del full.\nÉs per això, i aprofitant que aquesta setmana se celebra la Pregraria per la Unitat dels Cristians, que rescatem un article seu que parla d’aquest tema, que fou publicat el dia 24 de gener de 2010.\nEsperem que mossèn Escós es recuperi aviat i torni a estar entre nosaltres.\nUNITS, COM? (Setmana de la Unitat dels Cristians)\nEls catalans sabem com és difícil fer entendre a un de les Castelles que podem estar units i formar part d‘un mateix Estat fent coses diferents perquè la realitat de cadascú és com és.\nVull dir que la unió no comporta pas uniformitat, començant per la llengua que cada un té la pròpia.\nHe començat així per parlar de la unitat entre els catòlics, els protestants i els ortodoxos, que creiem tots en el mateix Jesucrist però mantenim diferències molt remarcables en la litúrgia, en la jerarquia (nosaltres acceptem el Papa com a punt d‘unió i ells ho fan de manera diferent.). El somni de la unitat no està pas en què tots fem la Missa de la mateixa manera. Imagineu que volguéssim imitar Jesús i els primers apòstols; les celebracions serien sense esglésies en algunes cases particulars en els mateixos àpats del menjar de cada dia on hi faríem reviure la presència del Crist en el pa i la presència dels pobres perquè ens recordaríem d‘ells en cada trobada. Això que dic no és pas una entelèquia sinó una manera d‘expressar que les mateixes Misses podrien ésser molt diferents i el model que tenim ara és bastant distant del que ens van transmetre les primeres comunitats. Hi ha esglésies ortodoxes que fan cerimònies molt més llargues i carregades d‘encens i de benediccions i també hi ha trobades de protestants en les quals predomina la paraula i no fan mai la partició del pa.\nCom hauria d‘ésser la unitat? Doncs respectant molt la diversitat de formes de pregària i de formes d‘organització jeràrquica. Ens uneix la fe en el mateix Crist i l‘ad mi ració envers aquell que ens va parlar del Pare. Les formes continuaran variades i no seria bo imposar res als altres.\nEns hem d‘acostumar a saber viure amb gent molt diferent. Ho saben prou els matrimonis. L‘home s‘adona que, quan passen els anys la seva dona manté les pròpies iniciatives, reacciona per estímuls molt diferents, i té cura de molts detalls que a ell li passarien desapercebuts.\nEl mateix passa amb la dona respecte a l’home. Han d‘acceptar la unitat familiar a base de respectar la diversitat de l‘altre.\nPer tant, el somni de la unió dels cristians ha de passar per admetre que les diverses litúrgies i les diverses maneres d‘estar organitzades les diferents esglésies no són (no han d‘ésser) cap destorb per a la unitat de tots. Cal no perdre de vista allò que és fonamental: que seguim Jesús i creiem en la Imatge de Déu que Ell ens ha presentat. Això és innegociable. Sense el Crist al centre no hi ha cap mena d’unitat.\nELS CAMINS DE LA PAU\nYael Deckelbaum, Lubna Salame, Daniel Rubin, Miriam Tukan, cor Rana, Hebrews of Dimona\ni cantants de tots els sectors i religions de la societat israeliana.\nLa cançó «Oració de les Mares», va néixer com a resultat del treball conjunt entre la cantant i compositora israeliana Yael Deckelbaum, i un grup de dones pioneres, que formen el moviment "Dones Fan la Pau".\nAquest moviment va sorgir a l'estiu de 2014, durant el període d'escalada de violència entre Israel i Palestina, i l'ofensiva militar a Gaza denominada "Tzuk Eitan".\nEl 4 d'octubre de 2016, vint dones jueves i àrabs van sortir des del nord del país en una marxa, que van denominar "Marxa de l'Esperança", a la qual es van anar sumant moltes simpatitzants: Milers de dones van marxar des del nord d'Israel a Jerusalem en una crida a la pau. Una crida que va aconseguir el seu punt màxim el 19 d'octubre, en una marxa d'almenys 4.000 dones, la meitat d'ells palestina i la meitat d'Israel, en Qasr el Yahud (al nord del Mar Mort). La mateixa nit, 15.000 dones es van concentrar al davant de la residència del primer ministre Netanyahu a Jerusalem.\nLa convidada d'honor va ser Leymah Gbowee, una les tres dones de Libèria que van ser guardonades amb el Premi Nobel de la Pau el 2011 per dirigir un grup de dones que va ajudar a acabar amb la guerra civil del seu país i enderrocar al seu dictador, Charles Taylor.\nEn aquest vídeo, Yael va combinar un enregistrament de Leymah, mostrejada d'un vídeo de youtube en el qual ella havia enviat les seves benediccions al moviment.\nM’agradaria que molts de vosaltres, lectors, tinguéssiu un ordinador (i un que el sapigués fer anar) per poder visualitzar el vídeo del qual us parlaré.\nUs el recomano perquè parla de dones musulmanes, jueves i cristianes que estan engegant un gran moviment per la pau. Totes vestides de blanc i cantant unes mateixes cançons. El vídeo el trobareu compartit a la pàgina web de la parròquia i al facebook parroquial.\nEls camins de la pau poden passar per senders del tot allunyats de les armes, dels míssils i de les trobades de polítics.\nPoden passar per uns grups cada vegada més nombrosos de dones que canten ostensivament pels carrers d’Israel i de Palestina, dones musulmanes, jueves i cristianes donant-se les mans i totes somrients.\nTeníem una experiència semblant amb les “madres de mayo” (a l’Argentina) que tot i que no els van fer gaire cas continuaren manifestant-se i ara ja són ”Abuelas de mayo”. Aquestes reclamaven, com deveu recordar, quin havia estat el destí dels seus fills o néts que van desaparèixer en els anys de les dictadures. Aquest moviment de dones va fer molta forrolla i no anaven armades.\nAmb tot això vull dir que les dones tenen molt a dir en la situació del món.\nPerquè les converses (que en diuen de pau) en les quals cada nació calcula quants armaments té per resistir o vèncer l’altre, no són pas converses de pau sinó de guerra. Es preparen per refer aquell antic costum abolit per Jesús en el sermó de la muntanya (Mt 5,38-42), que en deien la “llei del talió” que es tracta de veure qui pica més fort.\nMirem el que passa amb les famílies. Quan hi ha hagut un malentès entre germans, molt sovint per una herència, la solució no passa mai perquè el que ha tingut de més, retorni alguna cosa. Això no passa quasi mai. L’acabament de les discòrdies sovint passa pel cant, la dansa i la festa (una primera comunió, el casament d’un dels fills o una celebració conjunta del Nadal o d’algun aniversari…). I els diners? Quan algú de la família ha fet passos per recuperar la pau, els diners passen a segon terme i simplement ja no se’n parla perquè aquests no són ni de bon tros tan importants com ho és l’esperit de família i de germanor.\nSi abans he esmentat el valor d’aquelles dones palestines, jueves i cristianes que s’estan unint amb el cant i la dansa, és perquè s’han adonat que les converses de diners (armament, fronteres, propietats…) són secundàries comparat amb el gran valor de la integració d’un poble a dins de l’altre.\nPer altra banda què és el nostre poble sinó una amalgama dels diferents invasors dels que tenim record (grecs, romans, sueus, vàndals, alans, visigots, àrabs, francesos i, darrerament murcians i andalusos). I ara ens posarem nerviosos perquè en vénen uns altres?\nSeguint l’exemple de les dones que he esmentat hem d’integrar-los amb el cant i la dansa, amb el compartiment dels plats cuinats, amb les parelles lingüístiques…\nMirem com Jesús integrava els samaritans (Jn 4,39-42), la cananea (Mt 15,28), els romans (Mt 8,10-13), els grecs (Jn 12,20-23) en una societat molt més puritana que la nostra.\nO caminem tots junts vers la pau, o mai no la trobarem\nEstadista i científic estatunidenc\nMÉS ATEMPTATS, MÉS INSEGURETAT\nFins no fa gaire, els països d’occident, com el nostre, estàvem en un territori de relatiu confort. Sentíem dir que hi havia guerres, però eren lluny; ens parlaven de catàstrofes naturals (te rra trèmols, volcans…) i ens ho miràvem de lluny, fins i tot els grans atemptats; la guerra civil era cosa dels avis… Vam tenir l’ensurt de l’estació d’A totxa i algun de ben sagnant d’ETA (Hiper cor). La gent sàdica (molts ho són per naturalesa en casos com aquests) contemplava els mitjans de comunicació que impúdicament ens mostraven imatges que més val oblidar. Ara, en canvi, dia sí i dia també, ens veiem envoltats d’atemptats, un dia amb camions de gran tonatge, i un altre dia amb un senyor que entra en un local metrallant, matant i aterrint la gent.\nAvui tot ens queda més a prop i ens haurem d’avesar a veure gent uniformada i armada en els nostres carrers, sobre tot amb motiu de grans aglomeracions. Tampoc així ens veurem lliures del perill. Han proliferat les càmeres de vídeo per tot i, si algú s’ho proposa, pot posar per pantalla el nostre recorregut dins una ciutat. Cada vegada ens convertim en infants tutelats i tenim menys intimitat.\nEl jovent ha de mirar com molt allunyades aquelles sortides nocturnes del cap de setmana en les quals transitaven de discoteca en discoteca fins a la matinada del diumenge. En aquell moment els joves disposaven de molts diners a base de treballar fent hores en la construcció.\nLa societat ha fet un tomb i ens ha rebolcat a nosaltres a dintre.\nEn temps de Jesús aquella societat era menys segura encara, sigui per les colles d’assaltants de camins, sigui pel patrullatge dels soldats romans que no permetrien cap mica d’oposició o sigui pels mateixos jueus que des del primer moment es van oposar al seu projecte que ell en deia “el Regne de Déu”. Per tot arreu li perillava la vida.\nI què va fer? No va tenir por. Ho deia i ho practicava. Ho deia així: «No tingueu por, petit ramat, que el Pare es complau a donar-vos el Regne» (Lc 12,32). I ho practicava anant decididament a Jerusalem: Mentre feien camí pujant a Jerusalem, Jesús els anava al davant i ells n'estaven molt sorpresos: els qui el seguien tenien por. Llavors Jesús tornà a prendre a part els Dotze i començà a dir-los el que li havia de succeir: «Ara pugem a Jerusalem, i el Fill de l'home serà entregat als grans sacerdots i als mestres de la Llei, el condemnaran a mort i el posaran en mans dels pagans» (Mc 10,32-33). Si ens deixem endur per la por quedarem com esclaus en mans dels que ens volen acovardir i no prendrem cap decisió per nosaltres mateixos, ens refugiarem passant desapercebuts enmig de multituds. Amb altres paraules, perdrem la identitat.\nSi en temps de Jesús, que la vida era molt més insegura, ens diu i repeteix que no tinguem por, molt més ara hem de tenir la valentia de no tenir por. Tant els islàmics radicals com el gran capital ens voldrien acovardits. És el missatge repetit del ressuscitat: «No tingueu por, sóc jo» (Mt 28,5).\nLa majoria de les persones són altres: els seus pensaments, les opinions d'altres; la seva vida, una imitació; les seves passions, una cita...\nDramaturg i novel·lista irlandès


La patronal hotelera HOSBEC obri delegació a València - À Punt\nLa patronal hotelera HOSBEC obri delegació a València\nL'Associació Empresarial Hotelera de Benidorm i Costa Blanca incorpora 12 hotels de 4 i 5 estreles de València.\nPresentació Hosbec València / EuropaPress\nJosep Maria Ànchel\n27 de març 2018 - 07:35\nAmb aquesta nova divisió, HOSBEC agrupa en total 250 establiments associats de tot el territori que representen un total de vora 80.952 places hoteleres, de les quals 4.000 corresponen als 12 hotels de la capital valenciana.\nAquest dimarts el president de la patronal, Antonio Mayor, ha presentat la nova divisió i ha afirmat que la ciutat té un potencial turístic que encara pot donar cabuda a més places hoteleres.\nAntonio Mayor ha afegit que HOSBEC València funcionarà "de forma autònoma, tot i coordinada, per a donar una identitat pròpia als establiments hotelers d'aquesta província que tenen unes particularitats i dinàmiques específiques".\nSegons la patronal, el treball d'HOSBEC València es realitzarà amb total col·laboració i coordinació amb les diferents administracions de la ciutat i la província, i la resta d'organitzacions, "com ja ocorre amb el Patronat Costa Blanca o amb l'Agència Valenciana del Turisme", emfatitzen.


El jutge Honrubia reincideix i torna a menystenir la llengua catalana La República\nEl jutge Honrubia reincideix i torna a menystenir la llengua catalana\nEl jutge de l’Audiència Nacional espanyola, José María Vázquez Honrubia, ha destil·lat avui en nombrosos comentaris la poca gràcia que li ha fet que els 16 encausats gironins declaressin en català i ha menystingut la llengua pròpia de Catalunya en mofar-se d’algun dels acusats i efectuar afirmacions com ‘ah sí claro, que ustedes necesitan intérprete’.\nHonrubia reincideix en la seva actitud després que en el primer judici pels fets de la crema de fotografies dels reis, al novembre de 2007, prohibís de manera expeditiva als dos joves expressar-se en la seva llengua. Ara no s’ha pogut negar a l’ús d’intèrprets.\nTambé denota una alta disconformitat quan dicta la sentència en retreure-li al fiscal que hagi rebaixat la seva petició tot i que les proves inculpatòries eren les mateixes.\nAccediu a la notícia per escoltar les afirmacions d’Honrubia.\nPrimer judici a Jaume Roura i Enric Stern de novembre de 2007. A sota, els àudios del judici d’aquest matí.


La ruta de l'aigua a Barcelona - El Món d'Ahir | Revista d'història d’autor\nLa ruta de l’aigua a Barcelona\nCartoteca del Instituto Geográfico Nacional, Madrid\nLA GENT S’APLEGA per xerrar i jugar al dòmino a la sala del Casal de la Gent Gran, a la Casa de la Mina del Parc de les Aigües de Montcada i Reixac, indiferent a l’aigua que corre sota els seus peus des de fa més de dos mil anys. A l’exterior, entre plantes i arbres, com si fos l’estany d’un jardí romàntic, l’aigua veu per primer cop la llum del dia i llisca per amagar-se de nou al subsol. Uns metres més avall, el conjunt modernista de la Casa de les Aigües i els Pous de Montcada i, més endavant, el sinuós carrer del Reixagó preserven, muts, la memòria de l’aigua, que torna a emergir a la superfície, amb regust de riu antic, al peu del turó de Sant Joan i travessa la frontera de Barcelona al parc del Primer de Maig del barri de Vallbona. Després d’ocultar-se breument, immune a l’urbanisme que ho engoleix tot, reapareix rere les casetes de la Torre Vella, conformant un paisatge idíl·lic enmig d’un prat, amb ànecs que neden seguint el corrent que passa sota un pont medieval, des del qual veiem com les aigües obren el miracle de regar els horts de La Ponderosa, els darrers de la ciutat, abans de desembocar al riu Besòs i que se’n perdi el rastre. És el Rec Comtal.\nLa construcció d’aquesta séquia medieval coin- cideix amb la independència dels comtats catalans, al segle X. Travessa el pla de Barcelona des del riu Besòs, a l’altura de Montcada, fins al mar, en una Barcelona encara tancada dins la muralla romana. Amb el pas del temps, després de recórrer l’antic territori rural de Barcino, on els romans havien establert vil·les agràries, el Rec acaba formant part de la ciutat medieval en expansió i esdevé el motor econòmic del país, aportant l’energia hidràulica que mou els molins fariners de propietat comtal.


Comprar productes d'higiene personal de Xiaomi | ByMitu\nComprar productes d'higiene personal de Xiaomi\nLa cura corporal és una cosa que a molts ens preocupa en la nostra rutina, per aquest motiu en ByMitu et donem la possibilitat de comprar productes d'higiene personal de Xiaomi. T'imagines poder comptar amb un equip que et permeti tenir el teu cutis net, mantenir una higiene bucodental òptima o gaudir d'un bon afaitat refrescant? Si la teva resposta és sí, no pots perdre't els millors productes per a la cura personal que t'ofereix la marca Xiaomi.\nEls productes d'higiene personal de Xiaomi arriben a la teva llar\nEn ByMitu comptem amb un gran ventall de productes d'higiene personal de Xiaomi, si encara no els coneixes, aquesta guia et serà de gran ajuda. Gràcies als accessoris Xiaomi que t'oferim, el teu moment d'higiene personal serà molt més plaent i efectiu. A continuació et presentem alguns d'aquests dispositius que potser no imaginaves què Xiaomi tenia disponible en el mercat espanyol.\nEl meu Electric Toothbrush: el raspall elèctric de Xiaomi\nÉs un dels productes estrelles d'aquesta marca en la gamma d'higiene personal a causa de les seves funcionalitats i magnífics resultats. Va ser un dels primers equips que la marca asiàtica va llançar al mercat en el sector de la cura personal. Aquest raspall elèctric compta amb capçals intercanviables i un conjunt de tecnologies que milloren la teva higiene bucal. Porta integrat un motor sònic d'alta eficiència i levitació magnètica que li proporcionarà a les teves dents una neteja a fons eliminant la placa de les teves dents. A més, disposa d'un capçal d'alta densitat anticorrosió amb truges suaus Dupont lliure de metalls per a evitar la irritació de les teves genives. Per a major comoditat, podràs triar entre tres maneres diferents de raspallat, establint així la teva pròpia intensitat i temps de raspallat. Podràs gaudir d'una gran varietat de funcions que podràs ajustar a la teva rutina de raspallat diari. Podràs tenir el control total del teu raspallat connectant-lo al teu telèfon mòbil a través de l'aplicació My Home. A través de l'aplicació podràs saber les teves estadístiques diàries, configurar el raspall segons les teves necessitats i generar informes sobre la teva salut dental. En el cos del raspall podràs veure el seu indicador LED que t'indica el grau de vibració i bateria. Quan la bateria s'esgota, tan sols has de deixar-ho sobre la seva base de càrrega i en mitja hora estarà al 100%, proporcionant-te una durada de 18 dies. Gràcies als productes d'higiene personal de Xiaomi i una bona rutina de raspallat podràs lluir el teu somriure més bonic!\nEl meu Electric Shaver S500, l'efectiva afeitadora\nEn ByMitu també podràs trobar un dels últims llançaments de Xiaomi en aquest sector, la afeitadora elèctrica My Electric Shaver S500. Aquesta afeitadora t'ofereix una experiència d'afaitat segura, fàcil i còmoda gràcies al seu sistema de tall de 3 fulles de rotació 360° i a la seva tecnologia a l'avantguarda. Podrà aconseguir fins i tot el borrissol de les zones més difícils, ja que s'adapta perfecta a la forma de la cara i el seu contorn. Per si fos poc, compta amb una autonomia de 60 minuts perquè puguis realitzar un afaitat perfecte sense cap mena de presses. Com veus, compta amb suficient autonomia per a no haver de necessitar endolls per al seu ús, per la qual cosa podràs portar-te-la a qualsevol lloc. Gràcies a la seva protecció IPX7 l'aigua no serà un problema per a ella, deixant-te més llibertat a l'hora del teu apurat. En el seu panell digital podràs comprovar l'estat de la bateria i carregar-la quan el necessitis a través del seu port USB-C. A quines esperes per a gaudir d'un afaitat com mereixes?\nEl meu Ionic Hair Dryer, l'assecador de pèl de Xiaomi\nAquest assecador iònic és un altre dels grans coneguts de Xiaomi en el sector de la higiene personal. Seca molt ràpid prevenint així la pèrdua d'humitat per a protegir el cabell, a més és ultra silenciós. També disposa d'un control de temperatura intel·ligent que permet controlar les temperatures excessives per a no danyar el teu pèl. La seva tecnologia iònica neutralitza l'electricitat estàtica gràcies als seus ions d'aigua, hidratant en profunditat i millorant la lluentor del teu cabell.\nTovalloles de Xiaomi\nSi amb tots els productes anteriors encara no t'has sorprès, volem continuar intentant-ho amb les tovalloles que t'ofereix aquest inquiet fabricant asiàtic. Xiaomi presenta tovalloles de bany i de mà presentades amb un material antiàcars per a evitar el creixement de bacteris i fongs. Són tan suaus que es convertiran en un producte imprescindible per al teu bany, el seu cotó Sinkiang amb el qual estan fabricades, es convertirà en el millor aliat per a la teva pell i rostre. Són tovalloles de la marca ZSH, empresa del Grup Xiaomi que controla la distribució dels productes. Compten amb una gran capacitat d'absorció i les tindràs disponibles en diversos colors perquè puguis triar la que més s'emmotlli a les teves preferències i gustos.\nNetejador facial de Xiaomi\nEs tracta d'un dispositiu de neteja facial profunda que funciona a través de la succió dels porus. Compta amb diferents graus de força perquè puguis adaptar-la en cada cas depenent de la sensibilitat de la teva pell. També compta amb diferents tipus de filtres perquè puguis adaptar-les a les teves necessitats i aconseguir una neteja òptima. Aquest aspirador de porus et serà molt útil per a eliminar punts negres o l'excés de greix que s'acumula en els porus de la pell.\nXiaomi té 4 models diferents de bàscules de bany. Amb les bàscules intel·ligents que ha posat aquesta marca en el mercat podràs tenir controlat a més del teu pes molts altres valors. Alguns d'aquests dispositius et permeten emmagatzemar dades de fins a 16 usuaris diferents per a realitzar un seguiment per separat. Connectant-les amb l'app La meva Fit podràs controlar dades com la quantitat d'aigua en el teu cos o el teu índex de massa corporal entre molts altres. És veritat que en el mercat hi ha un gran nombre de bàscules intel·ligents, i és cert que totes són capaços d'enviar-nos el pes al mòbil, a més de mesurar paràmetres molt diversos. Amb les bàscules intel·ligents que pots trobar en el mercat actual pots portar controlats molts factors com per exemple crear un registre històric per a veure el teu progrés. Una dels principals avantatges que t'ofereixen les bàscules intel·ligents de Xiaomi és el preu ajustat que ofereix als seus consumidors.\nRaspall Xiaomi Inface Sonic Clean Pro\nÉs un raspall elèctric per a la neteja del teu rostre que compta amb tecnologia sònica pensada per al seu ús en homes i dones. Aquest dispositiu destinat al sector de la cura personal i la bellesa combina la tecnologia de la vibració de les seves truges amb les ones sòniques. La seva bateria interna pot arribar a oferir fins a tres mesos de durada en funció de l'ús que li donis. Podràs triar entre diversos nivells per a adaptar-la a la neteja que necessitis, eliminant la pell morta i realitzant una neteja profunda per a eliminar l'excés de greix. La neteja en profunditat i el massatge del teu rostre estan assegurats gràcies a les seves cinc maneres de vibració que oscil·len entre les 1200 i les 4650 revolucions. Per a la teva major comoditat compta amb tres àrees de neteges que es troben identificades i dividides per truges de diferents grandàries. Gràcies a que les truges compten amb diferents grandàries podran adaptar-se fàcilment a qualsevol zona del rostre. A més podràs evitar que els porus es dilatin i masajear els músculs de la teva cara per a evitar l'envelliment prematur i així estar radiant durant moltíssim més temps.\nDispensador automàtic de sabó\nAquest dispensador automàtic serà una de les millors decisions que podràs prendre en aquests temps que corren. És tan còmode que només hauràs d'acostar les teves mans al seu sensor infraroig perquè aquest les detecti. Una vegada que el dispensador ha detectat les teves mans, dosarà una dosi d'escuma sobre les palmes d'aquesta, podent triar entre dos possibles sabons:\nEn el seu dipòsit podràs albergar fins a 320 ml d'escuma, proporcionant-te al voltant d'uns 400 usos abans de gastar-se.\nGaudeix d'una garantia de 2 anys en tots els productes d'higiene i cura personal Xiaomi\nTots els dispositius d'higiene personal Xiaomi que t'oferim en la nostra web ByMitu són productes oficials i homologats d'aquesta gran marca provinent d'Àsia. Podràs comptar amb la total tranquil·litat de saber que qualsevol producte que adquireixis en els nostres centres autoritzats compten amb una garantia oficial de 2 anys. Tots els productes que adquireixis a través de la nostra pàgina web s'envien des d'Espanya. T'oferim servei de postvenda que podràs usar a través de la nostra web com a través de les botigues oficials. Tots sabem que Xiaomi és el major ecosistema de productes de tecnologia per això en ByMitu ens hem especialitzat en aquesta marca tan prometedora. Si tens algun tipus de dubte en qualsevol dels nostres productes de cura personal no dubtis a sol·licitar l'ajuda del nostre personal expert en els productes de Xiaomi. Posem a la teva disposició el catàleg de dispositius tecnològics més variat i ampli del mercat oferint-te sempre els millors preus. No esperis més i gaudeix dels productes d'higiene personal de Xiaomi!\n10,00 - 120,00


30 Gener / 17:00 - 18:30\nAl Club de lectura Fil per randa iniciem aquest 2020 amb la lectura d’El abanico de seda, de l’autora d’ascendència xinesa, Lisa See. Es tracta d’una novel·la que ens mostra la societat i la cultura xinesa del segle XIX, les seves tradicions i sobretot la vida de les dones, recloses i sotmeses a l’autoritat masculina.\nEn aquesta primera sessió comentarem la primera meitat del llibre, ens situarem a la Xina, segle XIX, i coneixerem a les dues protagonistes de la història: Flor de Neu i Lliri Blanc, “ànimes bessones” que compartiran penúries, sentiments i emocions a través d’escrits en nu shu brodats en teles i ventalls. Coneixerem aquest llenguatge mil·lenari exclusiu de les dones i els costums xinesos, alguns d’ells marcats pel sofriment, la crueltat i l’exigència. Per a més informació: biblioteca@cdmt.cat.\nSecrets de museu. “Segona pell: la roba interior al descobert”


La residència universitària de La Vila d'Ontinyent adjudica totes les places i obri llista d'espera | Valencia Extra\nLa residència d’estudiants posada en marxa per l’Ajuntament d’Ontinyent al barri de la Vila ha adjudicat les 8 places disponibles i ha obert llista d’espera. El regidor d’Educació, Óscar Borrell, explicava que comptar amb aquesta residència “ens permet donar suport a l’alumnat amb menys recursos, al mateix temps que continuem oferint avantatges a l’alumnat que opta per la nostra ciutat per a formar-se”, explicava.\nAixí, les places per al curs 2021-2022 estan repartides entre alumnat del Campus d’Ontinyent, de Formació Professional i jovent del Regne Unit que treballaran com auxiliars de conversa als centres educatius de la ciutat. Borrell recordava que “la gran oferta acadèmica” del Campus amb unes infraestructures on s’imparteixen titulacions com Infermeria, Ciències de l’Activitat Física i l’Esport, Magisteri i Administració i Direcció d’Empreses, però també en tota l’oferta de Formació Professional que “des de l’Ajuntament s’ha potenciat atenent les necessitats del mateix sector empresarial de comptar amb tècnics especialitzats”.\nLa ubicació de la residència d’estudiants al barri de La Vila, en paraules del regidor de Joventut, Jordi Vallés, “ens permet dinamitzar i rejovenir aquesta zona i espais del barri antic i dotar-les d’una nova vida i de més activitat”. Una aposta que s’ha confirmat amb la nova línia d’ajudes per l’accés al lloguer destinant a la gent jove de la ciutat, que prioritzarà que l’immoble llogat estiga en el barri del Poble Nou i el barri de la Vila.\nCal recordar que la residència d’estudiants de la Casa de La Vila és un immoble municipal ubicat al carrer Trinitat reformat pel consistori amb plans d’ocupació. L’edifici consta de 300 m2 de superfície repartida en planta baixa i 3 altures amb un total de 8 habitacions i estudis, 4 salons-menjador equipats amb cuina office i 4 banys, a més d’una bugaderia i una terrassa. La residència amb un preu de renda mensual de 80 € compta amb un complet joc de mobiliari i electrodomèstics com ara televisors, rentadores, vitroceràmica, forns elèctrics i microones o neveres.


Immersió prioratina Immersió prioratina – VadeVi\nUn momernt del showroom cartoixa dEscala Dei. Foto: DOQ Priorat\nEl Consell Regulador de la Denominació d’Origen Qualificada Priorat ha fet un primer balanç positiu d’Espai Priorat – II Mostra Internacional de Vins de la DOQ Priorat, que ha aplegat uns 60 experts internacionals que s’han submergit durant tres dies en els vins, el territori, el paisatge i la gastronomia de la DOQ Priorat.\nEls prescriptors provinents d’una dotzena de països han tingut l’ocasió de tastar fins a 160 referències de vi diferents durant la seva visita, entre els presentats al showroom del dia 14 i els inclosos en els diferents àpats. Sens dubte un dels moments més intensos d’Espai Priorat va arribar dimarts, 14, al refetor recentment restaurat de la cartoixa d’Scala Dei, on els 36 cellers inscrits en aquesta mostra van presentar 127 referències de vins en un showroom. En la seva estada a la cartoixa els convidats van poder conèixer tres muntatges àudiovisuals sobre el territori i sobre la història de la denominació d’origen. En els àpats de benvinguda del dilluns dia 13 i també en el dinar i el sopar de la jornada de dimarts es van incloure també vins de la DOQ Priorat.\nL’apartat del programa “Vi i Paisatge” va generar un total de 93 visites a vinyes i cellers en les quals hi van participar els visitants internacionals repartits en petits grups, fet que els va permetre conèixer de primera mà i en contacte directe amb els elaboradors i el seu entorn les característiques i la realitat dels vins i el seu procés de producció.\nEn el bloc “Vi i Gastronomia” es va oferir un primer dinar de benvinguda a l’espai Monvínic de Barcelona, i el mateix dilluns al vespre els convidats van poder assaborir un sopar presentat pel xef Matías Fernández, del restaurant Quinoa de Falset. El dinar bufet de dimarts dia 14 va ser una proposta del xef Marc Pi, mentre el sopar presentava un menú elaborat per Antoni Bru, del restaurant Celler de l’Àspic de Falset, amb les postres a càrrec del restaurant El Celler de Can Roca. Precisament, Josep Roca, sommelier d’aquest establiment distingit recentment com a millor restaurant del món, va participar durant la tarda de dimarts en el showroom de vins al refetor de la Cartoixa d’Scala Dei.\nUnes 80 persones han participat en l’equip organitzatiu d’Espai Priorat, entre equip coordinador, guies i traductors, personal de cuines i servei, conductors, muntadors i tècnics de suport diversos. Els convidats han ocupat durant aquests dies 11 allotjaments de la zona i s’han desplaçat amb una dotzena de minibusos per conèixer el territori de la DOQ Priorat. L’organització d’aquest singular esdeveniment ha anat a càrrec del Consell Regulador de la DOQ Priorat, amb el suport de Fòrum Gastronòmic.\nEspai Priorat, que va néixer el 2011, compta amb el suport d’un programa d’internacionalització de la Unió Europea. Els visitants procedien enguany dels Estats Units d’Amèrica, Brasil, Canadà, Rússia, Índia, Corea, Xina, Japó, Noruega i Suïssa. A banda, en la cobertura de l’esdeveniment hi van assistir professionals de la Unió Europea, concretament d’Alemanya i Gran Bretanya i destacats prescriptors catalans i espanyols entre els que cal destacar periodistes de mitjans especialitzats i sommeliers de prestigiosos restaurants.


El Rebost del Bisbe: un restaurant de categoria a preu de menjar d’institut | cafeAMBllet.com\nEl Rebost del Bisbe: un restaurant de categoria a preu de menjar d’institut\nby Albano Dante Fachin • 14/10/2010 • General • 0 Comments\tEls alumnes dels cicles mitjà i superior de l’escola d’hostaleria de l’IES Bisbe Sivilla aprenen l’ofici tot fent pràctiques amb ‘clients reals’ · Una excel·lent ocasió de menjar 5 estrelles a preu de menú.\nMenjar a un centre educatiu sempre ha estat barat però poques vegades és sinònim de qualitat. A Calella, però, menjar a l’Institut d’Educació Secundària Bisbe Sivilla pot ser una experiència gastronòmica de la màxima qualitat. Aquest 6 d’octubre s’ha iniciat la nova temporada del Rebost del Sivilla, el restaurant-escola on els alumnes dels graus mitjà i superior de l’escola de Gastronomia apliquen tots els coneixements que estan adquirint. Segons en Pere Ricard, un dels professors de l’escola ‘menjar al Rebost del Sivilla té un valor afegit important’ i posa com a exemple l’atenció a la sala. Així, al Rebost del Sivilla, si un pren un menú de 6 euros, el vi de la casa ens el serviran com si fos un gran vi de reserva, ja que és això el que aprenen els alumnes. Així, guiats per professionals dels sectors de la cuina, la rebosteria i l’atenció al client, els alumnes del Sivilla ens atendran i alimentaran amb tots els seus coneixement i, sobretot, amb totes les ganes de qui està aprenent un ofici que, quan està ben fet, és apassionant.\nEls menús del Sivilla\nEl Rebost del Sivilla ofereix dos menús: els dilluns i dimarts el menú bàsic de 6 euros, que consta d’un primer, un segon i postre. Els plats són els que aquell dia han cuinat els alumnes i no es pot triar. Els dimecres i dijous per només 15 euros els comensals poden triar entre els diversos plats. El menú del mes d’octubre, per exemeple és aquest. Primers:\n· Amanida de salmó amb vinagreta de mel i mostassa\n· Parmentier amb vieires i llàgrimes de tòfona\n·Tagliatelle alla carbonara\n· Panaché de verdures a l’anglesa amb crostons i pernil\n· Romesquet de rap\n· Filet Strognoff amb arròs Pilaw\n·Peus de porc amb gambes i festucs\n· Arròs de verdures\nPer contactar-me: noupaper@gmail.com\nPer seguir-me a Twitter: @_cafeambllet\nA Facebook: cafeambllet


El Barça de futbol sala és rebut pel Comú d’Encamp - FC Barcelona\nHomeSeccionsFutbol SalaPrimer EquipNotíciesEl Barça de futbol sala és rebut pel Comú d’Encamp\nEl Barça de futbol sala és rebut pel Comú d’Encamp\nEl cònsol major del Comú d’Encamp, Jordi Mas, i l’entrenador i el capità del Barça Lassa, Marc Carmona i Paco Sedano, respectivament, han destacat les facilitats rebudes\nEl cònsol major d'Encamp, Jordi Mas, ha rebut al Barça Lassa / Foto: GERMAN PARGA\nFoto de germanor entre el Barça Lassa i el cònsol major d'Encamp, Jordi Mas / Foto: GERMAN PARGA\nL’estada a Encamp de l’equip de futbol sala s’han convertit en un clàssic durant la pretemporada culer. Els homes de Marc Carmona ja fa diverses temporades que aprofiten de manera consecutiva les facilitats que la parròquia d’Encamp posa a la seva disposició per preparar cada curs. “És un gust venir aquí cada any. Les condicions de treball són idònies i estem a prop de tot i podem anar a peu a tot arreu”, ha destacat el tècnic culer.\nEl capità Paco Sedano ha donat les gràcies per l’ajuda que ofereix tota la gent que té cura del Barça Lassa a Encamp. “No hi ha millor lloc que aquest per preparar els primers dies de la pretemporada. El clima i la muntanya són ideals i tenim totes les instal·lacions a la nostra disposició per fer una bona feina”, ha conclòs el porter madrileny.\nEncamp, encantat amb el Barça\nPer la seva banda, el Cònsol Major ha destacat el prestigi de l’associació amb el FC Barcelona pel fet que tres seccions professionals del Club (bàsquet, handbol i futbol sala) realitzin estades a Encamp per preparar-se per a cada temporada esportiva. A més, el conveni de promoció amb l’Entitat resulta molt beneficiós per a Encamp i Andorra.\nConscients de la importància de la temporada\nResponent a preguntes dels periodistes, Carmona ha confessat: “Som conscients que aquesta temporada és molt important per a nosaltres per no haver guanyat res l’any passat, i espero que aquí posem la primera pedra per poder tornar a jugar finals i poder guanyar algun títol”. El primer pas per tornar a ser un equip dominant com ara fa uns anys va començar a Encamp, i l’equip espera que la seva estada a la població andorrana serveixi per tornar al camí dels èxits.


Porto Giunco Residence Villasimius Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nLocalita Serr e Morus, Notteri, Villasimius, Itàlia - Veure al mapa\n"The bed was very comfortable and the rooms a good size. Nice..."\nAl visitar Villasimius, vosté es sentirà com a casa a Porto Giunco Residence, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Porto Giunco Residence asseguren una estada plaentera als seus clients. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de instal.lacions per a minusvàl.lids, express check-in/check-out, magatzem d'equipatge, transport hotel/aeroport, servei de cangur.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, telèfon, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen camp de golf (a 3 km), buceig, jardí, esports d'aigua (no motoritzats) estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Villasimius, faci de Porto Giunco Residence la vostra llar.\nCal que informeu el Porto Giunco Residence de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. En aquest allotjament s'hi accedeix per un carrer sense asfaltar. Per tant, pot ser que no sigui adequat per a certs vehicles.\nTots els tipus de viatgers (213) Parelles (157) Viatgers en solitari (12) Famílies amb infants petits (22) Famílies amb infants grans (6) Grups (13)


La 14ª Trobada de Dones d’Empresa tanca amb un missatge de reflexió i aprenentatge de la pandèmia\nEl Premi Dona d’Empresa 2021 va recaure en Fàtima Jiménez, d'Acció Preventiva\nEl Premi Dona d’Empresa 2021 va recaure en Fàtima Jiménez, d'Acció Preventiva. Dones d'Empresa\nEl col·lectiu de Dones d'Empresa, que neix el 2008 de braços de dones emprenedores associades a la Federació Empresarial, va celebrar amb totes les mesures de seguretat la seva 14a Trobada de Dones d'Empresa entre vinyes, a l'Alt Penedès, en concret a l'espai de la Masia Torre del Gall de Sant Cugat Sesgarrigues.\nCom és habitual en aquesta cita anual, que puntualment el 2020 es va celebrar de forma telemàtica, es convida a una dona que per la seva trajectòria pot inspirar al col·lectiu femení del territori. Així, la convidada d'enguany va ser l'artista i cantant NINA per la seva faceta d'empresària. Va fer una intervenció molt emotiva assenyalant com des de la passió i la vocació per la veu, es va veure abocada al món empresarial, totalment desconegut per l'artista fins al moment. Amb la voluntat d'ajudar als altres en allò què ella coneixia, tenir cura i treballar la veu i el cos, va ser quan va agafar sentit el projecte empresarial.\nL'artista va parlar de com n'era d'important l'acompanyament del seu equip i com aquest nou camí desconegut li havia donat l'oportunitat d'aprendre, de formar-se en una sèrie d'habilitats per tal de gestionar el seu negoci. També va fer referència a com durant la pandèmia, es va obrir un període on va patir molt per les situacions personals de l'equip, per la situació en general, per trobar-se en un moment empresarial tot just arrancat, i davant de tot plegat va concloure que volia agafar una postura positiva, amb el qual va obrir un camí de reflexió per encarar el futur i nous projectes. En aquest punt d'inflexió és on l'artista passa a ser també empresària, i va acabar la seva intervenció animant des de la fortalesa, la persistència i la passió, "No hi ha res impossible"\nL'acte va tenir un contrapunt d'art gràcies a l'assistència de l'escultora Elvia Cor i les seves obres. Va exhibir un bust de l'artista Frida Kahlo i va escenificar com la veu de la dona havia d'escoltar-se després d'haver estat durant molt temps, i encara en alguns contextos, menystinguda.\nEl moment més solemne de la nit va arribar amb l'entrega del guardó a la Dona d'Empresa de l'Any de mans de Carme Gatell, representant de Dones d'Empresa, i que va ser atorgat a Fàtima Jiménez d'Acció Preventiva per la seva labor d'acostament i informació a les empreses en valors i procediments de prevenció de salut a les empreses. També per l'ús de tots els canals que la Federació posa a disposició dels socis en una estratègia de tasca formativa mitjançant webinars, publicacions i assistència i participació en tots els actes de Dones d'Empresa per fer extensiu aquest missatge de canvi en els processos i seguir la nova normativa per fer empreses més saludables.\nL'acte, que va comptar amb dos presentadors del Penedès, Xènia Castelltort i Carles Gala, es desenvolupà en un ambient molt proper i agradable, on també ens va dirigir unes paraules l'alcalde de Sant Cugat Sesgarrigues, Jordi Ferrer Vergés. La benvinguda i la clausura de l'acte va anar a càrrec Neus Lloveras, presidenta de la Federació Empresarial del Gran Penedès\nEls prop de cent convidats van gaudir d'una vetllada molt agradable, a l'espai del sopar entre les vinyes adjacents de la Masia, i que va finalitzar poc abans de les 23h amb l'actuació musical d'Uixi i David Moreno.\nEl col·lectiu emplaça a tothom al pròxim Congrés que organitza el col·lectiu de Dones d'Empresa que té data fixada pel 22 d'octubre de 2021 al l’espai Neàpolis de Vilanova i la Geltrú.


La primavera entra a la teva llarSolvia Magazine | Solvia Magazine\nAmb l’arribada de la primavera no només pots canviar d’hàbits i de vestuari, també pots renovar la teva llar perquè estigui en concordança amb la nova estació. Només has de dir adéu a les mantes i a la calefacció i donar la benvinguda als teixits lleugers i a la frescor de l’ambient.\nRes millor per sentir-te a gust a casa com incorporar el cicle natural de les estacions en la decoració. I per a això, no fan falten grans canvis en el mobiliari ni fer reformes, amb aquests senzills consells la teva casa adquirirà una atmosfera diferent.\nJuntament amb el canvi d’armari guardem també els nòrdics i les mantes que ens han abrigallat durant l’hivern. És en aquest moment quan pots aprofitar per introduir coloristes plaids en els sofàs i coixins amb motius florals. També pots utilitzar llençols i cobrellits de tons pastissos. Si tens una butaca o una cadira desgastada pots aprofitar per entapissar-la amb motius florals, el canvi serà espectacular.\nSi hi ha un element que s’associa amb la primavera són les flors: tulipes, lliris o margarides, entre d’altres. I per lluir-les en la teva llar no et conformis amb un clàssic pitxell, qualsevol objecte pot convertir-se en un improvisat gerro, des d’un got o una llauna fins a una ampolla. Si col·loques plantes aromàtiques a la teva cuina (en petits testos o en manats) no només aconseguiràs un agradable ambient sinó que podràs fer-los servir per amanir el teus plats.\nUna llar que respira frescor\nL’arribada de la primavera és també una excel·lent excusa per canviar l’aroma de la teva casa. De la mateixa manera que no acostumem a utilitzar el mateix perfum a l’hivern que a l’estiu, la nostra casa també es mereix “canviar d’aires”. No es tracta d’emmascarar les olors sinó de crear una nova atmosfera més fresca i amb un toc floral.\nPapers pintats que emulen a la naturalesa\nTota una habitació empaperada amb flors pot carregar una mica però en canvi és sorprenent la transformació que podem aconseguir si escollim només una paret. No hi ha cap condició a l’hora d’escollir l’habitació: la cambra de bany es pot convertir en un agradable jardí anglès gràcies a les noves qualitats dels papers pintats aptes per zones humides.\nEl verd, última tendència\nI si vols que la teva casa estigui a la moda apunta’t al verd “greenery”, el color de l’any 2017 segons Pantone. Un to refrescant que aportarà un aire tranquil i serè a la teva llar.\nETIQUETES: decoració, decoración @ca, decoración @ca, flores @ca, flores @ca, flors


Els #TopsValencians de Marta Meneu-Borja – ACV Tirant lo Blanc\nMarta Meneu-Borja és veïna de Benimaclet (València) i té 21 anys. Estudia Periodisme a la Universitat de València. Ha estat columnista al Diari La Veu i al Levante-EMV. Està interessada en la comunicació política i la cultura. Gestiona un projecte propi de divulgació literària transmèdia amb el valencià com a llengua vehicular (laprestatgeria).\nLi agrada escriure, i ha participat en diversos concursos de relats i altres escrits com el Sambori o el Premi Llegir sobre articles que fomenten la lectura. Ha publicat, recentment, la seua primera novel·la amb l’editorial Bromera: El Senyal. També li agrada molt la música i jugar a pilota valenciana.\nIniciem la conversa amb Marta Meneu-Borja parlant de literatura en valencià, quin creus que és el llibre que hauríem de llegir sí o sí?\nComençaria recomanant la meua (he, he). “El Senyal“, una novel·la coral on reflexionem a través de diverses protagonistes sobre les violències que ens afecten a les dones. L’acció passa a un barri de València (endevineu quin?).\nTanmateix, just l’últim llibre que he llegit ha estat “El teu gust” d’Isabel-Clara Simó i ha sigut una sorpresa. En paraules de l’autora, que va faltar fa poc, és un llibre sobre decapitacions “i la resta és anecdòtic”. I vaja si ho és! A través d’una protagonista sense nom que perd la seua parella en un accident, parla de la immensa diversitat de relacions que hi ha i de les decisions que prenem en determinats moments de la nostra vida, quan sovint hem perdut el cap per alguna persona o per alguna cosa. M’ha fet riure i plorar i pensar molt!\nI a l’hora d’escoltar música, qunia és eixa cançó que deixaries en bucle? De ben segur que t’agrada algun grup o cantant en valencià, quin és?\nVa haver una época a finals de l’any passat, quan van fer el concert per a acomiadar el disc a Patraix, que em va pegar molt fort per Tardor. Em llegia totes les lletres. La de “Vull que comprem una casa” m’encisa.\nCrec que el museu al que més vaig és el Pius V, em dona molta pau. Sona a tòpic però Sorolla m’agrada molt, sobretot veure’l de prop. I no puc oblidar-me de Tres Voltes Rebel (Ame Soler) que s’ha fet molt coneguda a través de les xarxes socials, un lloc on l’art també té especial rellevància i arriba a moltes persones (és la que va fer la portada de la meua novel·la i li estic molt agraïda).\nAmb el festival de DocsValència vaig veure “Ahir/Demà” de Raúl Riebenbauer. És un documental sobre una aula de teatre relacionada amb menors migrants sols. Uau, l’hauria de veure tothom, sincerament. D’À Punt recomanaré la sèrie de “La forastera“, que vaig veure perquè buscava històries que m’inspiraren per a un relat i me la vaig empassar en menys d’una setmana.\nSeria alguna cala de la zona de la Marina Alta. M’agrada molt estar a prop de la mar.\nTinc molt bon record de les torres de Serrans perquè els 9 d’Octubre pujàvem dalt quan jo era menuda. Crec que només hi he estat sent 9 d’Octubre i en alguna excursió de classe!\nTot i que ho vaig descobrir tard, perquè de menuda no m’agradava l’orxata, crec que mullar un fartó en un got d‘orxata ben fresca és de les millors sensacions i sabors.\nLletraferida no la gaste quasi mai però és la meua paraula preferida. De dites no en gaste, però diré un aforisme de Fuster. “Forma part d’una bona educació saber en quines ocasions cal ser maleducat”, se’m va quedar gravat des del cole.


Activitats E.F. – Página 3 – Web IES Ses Estacions\nHomeArchive "Activitats E.F."\nTrobada d’Escacs IME\nDic 18, 2019 by admin Category: Activitats 19-20, Activitats E.F. 0 comments\nNa T.G., en N.C. i en K. alumnes de segon d'ESO han participat el passat 30 de novembre a la trobada escolar d'escacs i han estat el segons classificats.\nJornada de dona i rugby\nMar 13, 2019 by admin Category: Activitats 18-19, Activitats Coeducació, Activitats E.F. 0 comments\nLa setmana del 8M, amb motiu de la celebració del dia de la dona, les alumnes del centre han gaudit d'una jornada esportiva amb l'equip del Shamrock rugby femení. Ha estat molt divertida, desestressant i enriquidora. L'esport no té gènere...\nMoltes gràcies per la vostra participació, especialment a les jugadores i entrenadores del Shamrock.\nLluita olímpica a l’IES\nEne 23, 2019 by admin Category: Activitats 18-19, Activitats E.F. 0 comments\nEls alumnes de primer i tercer d'ESO han practicat lluita olímpica gràcies als monitors de la Federació de lluita olímpica i el programa del Consell de Mallorca Suma't.\nAquí podeu gaudir dels vídeos de l'activitat.\nEne 14, 2019 by admin Category: Activitats 18-19, Activitats E.F. 0 comments\nEl passat 8 de gener, els alumnes de tercer d'ESO van anar a patinar sobre gel amb el departament d'Educació Física per començar el nou trimestre d'una manera més amena i divertida. Els alumnes van mostrar (alguns) les seves habilitats patinant i els altres van mostrar el seu esforç i interès per fer-ho el millor possible. Tots ells, així com els professors que els acompanyaven, van gaudir d'un agradable matí en el gel.\nA n'aquest enllaç podreu veure més fotos, així com alguns vídeos que vàrem grabar.\nCloenda del programa IESportiu\nJun 05, 2018 by admin Category: Activitats 17-18, Activitats E.F. 0 comments\nEl passat 31 de maig varem participar a la trobada esportiva organitzada per Consell insular al poliesportiu San Ferran.\nEls alumnes del centre van jugar a voleibol amb altres IES i van compartir la seva feina al llarg del curs, mostrant els seus balls.\nLa jornada va finalitzar amb un merescut bany a la piscina.\nUn luxe compartir aquets moments de diversió, convivència amb altres companys.\nAquí podreu gaudir de més fotos i vídeos que les professores varen fer aquest dia.\nI aquí podreu accedir a la notícia de la pàgina del Consell de Mallorca


San Andrés (Colòmbia) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n6° 54′ 52″ N, 75° 40′ 33″ O / 6.9144°N,75.6758°O / 6.9144; -75.6758\nSubregió Nord d'Antioquia\nSant Andrés de Cuerquia és un municipi colombià, situat a la zona nord del departament d'Antioquia d'aquest país. Limita pel nord amb els municipis de Toledo, Briceño i Yarumal, per l'est amb Yarumal, pel sud amb els municipis de Santa Rosa d'Óssos, Sant Josep de la Muntanya i Liborina i per l'oest amb el municipi de Sabanalarga.\nPels dies de la seva fundació, al costat d'un anomenat riu Sant Andreu en aquesta regió, els voltants d'aquest districte estaven habitades per indis Nutabes governats pel Cacic Guarcama, molt esmentat en les cròniques de l'època, i guerrer recordat també per la seva feresa i habilitat per als negocis. Les aventures conqueridores del capità espanyol Andrés de Valdivia ho havien impulsat a subjugar aquesta zona del nord antioqueño, i va ser així com va arribar a aquest territori al comandament de la seva tropa l'any de 1574. Valdivia va entrar en combat amb el cacic Guarcama i va perdre la vida salvatgement a mans d'aquest. El seu cap va ser exhibida en fustes durant un bon temps, al costat dels caps de diversos dels seus soldats. El llavors Governador de la Província va enviar com a conseqüència a la regió un exèrcit enorme que va acabar massacrant a la tribu Guarcama en vista de la superioritat tecnològica -que no en arrojo-, dels ibèrics. A l'arribada dels espanyols, aquestes terres estaven ocupades per cacics de molt rang entre els Nutabes i Tahamíes. En l'època, la regió va ser recorreguda pel capità Don Andrés de Valdivia, primer governador de la província d'Antioquia, Aquest va organitzar una expedició cap al curs mitjà del riu Cauca. El capità espanyol Don Bartolomé Sánchez Torreblanca indisposar als indígenes en contra del governant espanyol, que va ser ultimat pel cacic Quime l'any de 1576. El lloc on va ocórrer els fets porta el nom de la Matança. Transcorreguts molt pocs anys després de la mort de Valdivia, Don Gaspar de Rodas va aplicar una fera venjança per part del regne espanyol i tots els indígenes, especialment els de la Vall de Guarcama van ser exterminats sense pietat. El governador de la província de Popayán va adjudicar aquestes terres a l'oficial espanyol Don Francisco López de Rúa a l'any de 1582, qui va fundar un poble a la Vall de Guarcama on va ser mort Valdivia, al com va cridar Sant Andreu de Cauca en honor del capità assassinat ia les aigües que passen a prop al lloc. El 25 gener 1793 hi va haver un incendi que havia cremat tot el poblat, perdent la seva importància, ja que era el pas obligat a Mompóx i la costa Atlàntica. En aquest lloc va ser creada la parròquia de Sant Andreu, l'any de 1761. En l'any de 1822 ja tenia la categoria de municipi. El 13 de juny de 1853 va ser traslladat de la Vall de Guarcama al lloc actual. A l'hora de l'inici es va denominar Cuerquia, pel honrar el nom de les tribus "Cuerquías", indígenes nadius de l'estreta vessant del riu Sant Andreu. No obstant això, la història explica que el primer nom a l'hora del trasllat es va cridar Calcedonia per iniciativa del savi Caldas i després; en 1860, es va denominar Pabón en honor del governador qui va donar l'ordenança del trasllat. La càmera provincial d'Antioquia va donar l'ordenança 11 del 14 de novembre de 1854, el qual li assignen a la capçalera el nom de Pabón i no Cuerquia. Però, poc després, com una recompensa a la seva història, va canviar definitivament pel nom de Sant Andreu de Cuerquia. Els senyors Baldomero i Pedro José Jaramillo, naturals de Rionegro, afavorits pel Pbro. Domingo Antonio Angarita Mendoza, van ser els fundadors d'aquest nou poblat l'any de 1853, canviant-li de nom i de lloc. En 1856, se li va donar la categoria de Municipi. A l'inici del segle passat, Sant Andreu de Cuerquia havia recuperat bona part de la seva antiga importància, gràcies a la fertilitat de les seves vessants molt propícies per a tota mena de cultius.\nEls més fonamentals productes econòmics són la canya de sucre, el cafè, els fruiters, el bestiar d'engreix i lleter i l'aviram.\nEl municipi compta en altres camps amb destacades reserves hidrogràfiques i nombroses caigudes d'aigua, la qual cosa es converteix en una de les seves principals riqueses aturals.\nTurisme Religiós enfocat a la visites guiades al Temple del Sant Crist Miracles de Sant Andreu de Cuerquia.\nActualment, es troba en construcció la hidroelèctrica Ituango prop al municipi; serà una de les preses més grans de Llatinoamèrica i ha permès en els últims cinc anys una font d'ingressos addicional per als seus habitants.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=San_Andrés_(Colòmbia)&oldid=24473961»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 13 ago 2020 a les 17:18.


Derogada una ordenança discriminatòria a les Franqueses – SOS Racisme\nRecentment hem rebut la bona noticia que el nou consistori del municipi de les Franqueses del Vallès ha derogat l’ordenança per la prestació d’ajuts socials que condicionava el poder optar a aquests a realitzar un curs “amb l’objectiu de donar a conèixer l’estructura legal, econòmica i social del país i municipi”, segons el text de la mateixa ordenança.\nDes de fa anys, SOS Racisme ha estat denunciant ordenances semblants, que discriminen clarament la població immigrant en la prestació d’ajuts i altres drets dels ciutadans i ciutadanes. En aquest cas, en el 2006 vam fer arribar les queixes pertinents a l’Ajuntament, la premsa local i el Síndic de Greuges, intentant aturar la seva aprovació. Tot i que el Síndic va recomanar la seva retirada, i que SOS Racisme va fer arribar aquesta resolució als consistoris tot demanant-los el treball conjunt per la convivència i eliminar qualsevol discriminació, els ajuntaments van fer cas omís.\nPer aquest motiu avui ens sentim satisfets per aquesta derogació, ja que creiem que és un pas endavant en el treball per la cohesió social a partir de polítiques integradores fomentades en la igualtat de drets i oportunitats, i perquè anima a les entitats que unim esforços per seguir lluitant en contra de les iniciatives basades en discriminar als col•lectius més febles. Tot i així hem de recordar que altres municipis, com Vic, mantenen encara ordenances discriminatòries, contra les que hem de seguir lluitant.\nNoticia publicada a el 9 Nou de Granollers “Les Franqueses deroga l’obligació de fer un curs per rebre ajudes socials”.\nPer llegir la transcripció del Ple de l’Ajuntament de Franqueses, que fa referència a la derogació de l’ordenança, cliqueu aquí.\nPer llegir el comunicat publicat el 29 de Desembre del 2006, en motiu de la resolució del Síndic de Greuges, cliqueu aquí.\nATUREM LA DIRECTIVA DE LA VERGONYA TANQUEM ELS CENTRES D’INTERNAMENT PER A PERSONES ESTRANGERES!MEDIO CENTENAR DE ORGANIZACIONES PIDE UNA REFORMA CONSTITUCIONAL PARA PERMITIR EL DERECHO AL VOTO DE LOS INMIGRANTES


Mor un jove de Cervera de vint-i-un anys al bolcar la furgoneta que conduïa a l'autovia\nActualitzada 18/06/2019 a les 10:25\nLa seua parella, veïna de Tàrrega i que anava de copilot, resulta ferida greu i és evacuada a Bellvitge\nUn jove de Cervera de vint-i-un anys va morir ahir al matí al bolcar la furgoneta que conduïa a l’autovia A-2 al seu pas per Collbató, segons va informar el Servei Català de Trànsit. La víctima mortal és Kevin Rodríguez Poveda. La seua parella, una jove veïna de Tàrrega que anava de copilot, va resultar ferida de gravetat i va ser evacuada a l’hospital de Bellvitge.\nL’accident es va produir a les 9.43 hores al punt quilomètric 575 de l’A-2 al seu pas per Collbató (Baix Llobregat). Per causes desconegudes i que s’investiguen, una furgoneta que circulava en sentit a Lleida va bolcar i va impactar contra la mitjana. Arran del sinistre, es van activar quatre patrulles dels Mossos d’Esquadra, cinc dotacions dels Bombers de la Generalitat i dos ambulàncies del Sistema d’Emergències Mèdiques (SEM). Malgrat la ràpida actuació, no es va poder fer res per salvar la vida al conductor, que va morir pràcticament en l’acte. Per la seua banda, l’acompanyant va ser evacuada a l’hospital de Bellvitge amb pronòstic greu.\nEl sinistre va obligar a desviar el trànsit pel lateral i hi va haver retencions fins a les 14.00 hores\nEl sinistre va obligar a tallar la carretera en direcció a Lleida i es va desviar el trànsit pel lateral fins a les 12.45 hores, quan només va quedar restringit un carril de la calçada, la qual cosa va originar un quilòmetre de retencions en direcció a Ponent i dos cap a Barcelona, segons va informar Trànsit.\nLa circulació es va normalitzar totalment a les 14.00 hores. La notícia de la mort de Kevin Rodríguez va causar una gran commoció ahir a la capital de la Segarra.\nUn total de quinze persones han mort aquest any en accidents de trànsit a les comarques de Lleida, xifra que representa una víctima menys que en el mateix període de l’any passat. Tanmateix, val a assenyalar que almenys quatre lleidatans més han perdut la vida a la carretera en accidents registrats fora de Ponent. Al jove de Cervera que va morir ahir a Collbató, s’hi ha de sumar tres persones que van morir en sinistres registrats a la comunitat d’Aragó.


“Bonart” rep el premi ACCA 2012 a la millor revista | Bonart\n“Bonart” rep el premi ACCA 2012 a la millor revista\nL’Associació Catalana de Crítics d’Art va entregar el dia 21 de març a l’auditori del MACBA els premis ACCA 2012 que concedeix l’assamblea de l’Associació. El guardó a la millor revista ha estat concedit pels crítics catalans a bonart que va sortir per primera vegada l’any 1999 (novembre) i que a primers de gener del 2012 va posar en funcionament el diari d’art en línia, bonart actualitat (www.bonart.cat). bonart és la primera revista d’art en català que supera els 100 números (el mes de febrer del 2013 s’ha publicat el número 157). Està editada per la gestora cultural, Anna Maria Camps i el crític d’art i gestor cultural, Ricard Planas que es a la vegada director de la revista. Josep M. Minguet, president de l’ACCA va fer la presentació dels premis i Albert Mercadé, col·laborador de la revista i membre de l’ACCA, va fer una glosa de la trajectòria de bonart. Albert Mercadé també va fer entrega del premi als editors i director de bonart.\nLa vetllada es va iniciar amb un parlament de Josep M. Minguet que va elogiar la tasca dels guardonats, a la vegada que es va lamentar del tancament del programa de Can Xalant de Mataró. Mercè Alsina, secretària de l’ACCA va donar a conèixer l’acte de l’Assamblea on es varen votar els guardons. Tot seguit, es va fer entrega dels premis on hi varen ser presents representats de tots els premiats i, també, diferents membres de l’ACCA que van comentar els motius de la concessió dels premis. Abans de l’entrega va pronunciar unes paraules l’expresident de l’ACCA, Arnau Puig. El director de bonart, Ricard Planas, en el seu parlament, va agrair la concessió del premi, a la vegada que va ressaltar el compromís de bonart amb l’art català. Va agrair la presència del diputat Pere Macias “que en aquell ja llunyà mes de novembre del 1999 va presidir la posada en marxa de la revista” i va felicitar a la resta de guardonats; felicitació que va fer extensiva “a tots els nostres col·laboradors que amb molt entusiasme i dedicació ens han ajudat a desenvolupar el projecte”. Va tenir paraules d’agraïment per Arnau Puig “col·laborador de bonart des del primer dia” i també va elogiar la tasca de l’ACCA.\nA més de bonart, guardonat per “el treball persistent a favor de l’art a Catalunya, a través de la informació, la crítica, la reflexió i la promoció dels seus protagonistes”, es van concedir els següents premis: Exposicions d’art contemporani, premi a l’exposició Cartografies contemporànies. Dibuixant el pensament, comissariada per Helena Tatay, presentada al Caixafòrum entre el 25 de juliol i el 28 d’octubre de 2012; exposicions de recerca històrica, premi a l’exposició El Paral·lel, 1894-1939. Barcelona i l’espectacle de la modernitat, comissariada per Xavier Albertí i Eduard Molner, presentada al CCCB entre el 26 d’octubre de 2012 i el 24 de febrer 2013; Galeries d’art contemporani, premi a la Galeria A34 per l’exposició d’Antoni Llena, Obres 1967-2012, presentada entre el 22 de març i el 19 de maig de 2012; galeries d’art modern i recerca històrica, premi a la trajectòria expositiva de la galeria de Francesc Mestre; iniciatives, premi al Museu de Montserrat per la seva aposta per l’art contemporani; espais de producció i creació, premi a la programació de l’espai Can Xalant, Centre de Creació i pensament contemporani de Mataró, per la programació dels seus darrers set anys; llibres, premi, ex aequo, als llibres de Jaume Vidal i Oliveras, Galerisme a Barcelona, 1877-2012. Descobrir, defensar, difondre l’art, editat per l’Ajuntament de Barcelona i l’Associació Art Barcelona, i al llibre de Vicenç Furió, Arte y reputación. Estudios sobre el reconocimiento artístico, editat per Universitat Autònoma de Barcelona, la Universitat de Barcelona, la Universitat de Girona, la Universitat de Lleida, la Universitat Politècnica de Catalunya, la Universitat Rovira i Virgili i el Museu Nacional d’Art de Catalunya; iniciatives patrimonials, premi ex aequo a Cal Cego, Col·lecció d’Art Contemporani, i al Museu del Modernisme Català, de Barcelona; promoció de l’art català a l’estranger, premi a l’exposició Dalí, comissariada per J. Hubert Martin, Montse Aguer, J. Michel Bouhours i, Thierry Dufrêne, i presentada al Centre Georges Pompidou de París entre el 21 de novembre de 2012 i el 25 de març de 2013.


Inici Notícies d’entreteniment de terror El tràiler 'Blood Red Sky' mostra què passa quan un terrorista segresta un avió amb un vampir a bord\nEl proper tràiler de Netflix per a Cel vermell sang és una que m’agradaria no haver vist. Tot i això, si no l’hagués vist, no hauria tingut mai ganes de veure la pel·lícula. Per tant, suposo que és un mal necessari, però spoiler.\nAl tràiler de Cel vermell sang, se'ns presenta una mare malalta i el seu fill a bord d'un avió nocturn. L’avió és segrestat finalment per un grup de terroristes armats. Però, noi, oh noi, van triar l’avió equivocat amb el qual es van embolicar.\nLa sinopsi de Blood Xarxa Sky va així:\nAl tràiler veieu que la mare "malalta" a bord és de fet una vampira molt assedegada que intenta viatjar a la nit. No li queda més remei que llançar el seu sanguinari instint al cap de tots aquells desafortunats com per posar-se al seu pas.\nCel vermell sang es veu molt bé. N’estic aconseguint Deixeu entrar el correcte vibra d’això. I es pot veure quan vaig dir que m’agradaria que hi hagués una manera de comercialitzar aquesta pel·lícula sense revelar que ella és efectivament un vampir. Podeu veure-ho sense saber-ho? Tenir aquesta sorpresa hauria estat súper gratificant. Però, aquí som.\nLa pel·lícula encara té un aspecte fantàstic i segur que estic desitjant veure-la.\nCel vermell sang Protagonitza Peri Baumeister, Kais Setti, Alexander Scheer, Dominic Purcell, Graham McTavish i està dirigit per Peter Thorwarth.\nEsteu encantats de veure-ho? Cel vermell sang? Feu-nos-ho saber a la secció de comentaris.\nEvil Dead Rise comença la producció i comparteix fotos per celebrar-ho. Consulteu-ho aquí.\nCel vermell sangNetflixVampirs


En el último año, en la marina alta han habido 22 incendios, de los cuales la mitad han sido intencionados.\nEl Observatori Marina Alta, entidad CREAMA que recoge en su web todos los datos estadísticos sobre nuestra comarca y los municipios que la integran, lanza una nueva infografía con datos referidos al entorno medioambiental con el que convivimos. El informe completo sobre esta infografía y otras que ya ha publicado el Observatori Marina Alta se pueden descargar en la sección de Servicios/Informes Sectoriales de su web observatorimarinaalta.org.\nEN L'ÚLTIM ANY, A LA MARINA ALTA HAN HAGUT 22 INCENDIS, DELS QUALS LA MEÏTAT HAN SIGUT INTENCIONATS.\nL’Observatori Marina Alta, entitat CREAMA que recull en el seu web totes les dades estadístiques sobre la nostra comarca i els municipis que la integren, llança una nova infografia amb dades referides a l'entorn mediambiental amb el qual convivim. L'informe complet sobre aquesta infografia i unes altres que ja ha publicat l’Observatori Marina Alta es poden descarregar en la secció de Serveis/Informes Sectorials del seu web observatorimarinaalta.org.\nLa gestió i manteniment del nostre territori com la protecció del medi ambient són claus fonamentals en el desenvolupament dels municipis, això comporta una implicació cada vegada major per part de la ciutadania en primera instància i pels organismes competents en la gestió i administració sostenible de les seues localitats. Existeix un moviment creixent dirigit cap a un creixement local sostenible i integrador que entre els seus diferents eixos es destaquen polítiques de conservació i protecció dels seus recursos naturals. En aquesta línia es ressalta la protecció i cura del nostre entorn; base fonamental per a un creixement intel·ligent i solidari de transformació del model actual crític amb el medi ambient cap al proteccionisme, cura i consciència del patrimoni natural.\nUna de les grans preocupacions anuals és la quantitat d'incendis esdevinguts. Durant el 2018 s'han registrat 22 incendis a la Marina Alta, dels quals quasi la meitat són provocats. Una mica més de 27 hectàrees van ser afectades per incendis en 2018 segons dades provisionals de Conselleria d'Agricultura, Desenvolupament Rural, Emergència Climàtica i Transició Ecològica. El terme municipal més afectat ha sigut Dénia (48% del total de la superfície cremada a la Comarca), encara que en nombre de focus, Xàbia és l'àrea territorial amb més incendis (4). Des de la Conselleria es comptabilitzen 20 depòsits d'extinció a la Comarca.\nEls incendis en l'última anualitat registrada augmenten en més del doble tant en número com en hectàrees cremades respecte al 2017. Ressaltem el gran incendi (quasi 690 ha) del 2016 en el paratge de Cims del Sol situat en Poble Nou de Benitatxell.\nEls efectes del canvi climàtic no sols es perceben en la terra, les masses d'aigua de la superfície i mars també es veuen afectades. Segons la Fundació CEAM (Fundació Centre d’Estudis Ambientals del Mediterrani-CEAM) ressalten que en les últimes dècades la temperatura de la superfície de la mar mediterrània ha augmentat en mitjana 1,3°C -aconseguint en algunes parcel·les un increment de fins a 2°C-.\nSegons l'Enquesta d'Infraestructures i Equipaments Locals a la Marina Alta s'identifiquen 161 depòsits d'aigua que donen servei a tots els nuclis de població la titularitat o la gestió de la qual pot variar. Entre tots ells alberguen un volum de més de 233.000 m³, destacant el municipi de Calp quant a major volum útil emmagatzemat en els seus depòsits per a subministrar als seus nuclis de població (en altres casos, depòsits situats en un determinat municipi poden prestar servei al seu propi municipi com a altres confrontants).\nA la Marina Alta se sap de la riquesa paisatgística que aglutinen les seues localitats. Prova d'això són els paisatges protegits que la Generalitat Valenciana ressalta entre les seues figures de protecció d'espais naturals. Dins de la xarxa natura 2000, com a Xarxa Ecològica Europea d'àrees de conservació de la biodiversitat figuren els llocs d'interés comunitari i les zones d'especial protecció per als ocells. Aquestes àrees comprenen la superfície preservada més àmplia, amb quasi la totalitat de la superfície protegida de les seues 23.000 ha. i 21.000 ha. respectivament. (97% i 89% protegit respectivament). Som la 4ª comarca de la província amb més superfície protegida respecte a la superfície del seu territori).\nQuant a la recollida de residus, l'Enquesta d'Infraestructures i Equipaments Locals publica sèries històriques sobre recollida de fems. Tenint en compte que està pendent d'acabar els registres de 2018, es mostra la tendència creixent de generació i recollida de residus, en concret residus depositats en els contenidors de reciclatge. Aquests valors indiquen, d'una banda, l'augment anual de consum per habitant de productes reciclables i també manifesta una major consciència social pel reciclatge.\nMalgrat les iniciatives i bones intencions per a solucionar els nostres problemes amb l'entorn natural, la realitat és que la situació ha empitjorat. El canvi climàtic s'ha accelerat i des de la posició política, empreses i col·lectiu científic s'han de concentrar esforços i recursos a definir estratègies on l'eix comú siguen les persones i el planeta com a centre del model econòmic, posant especial focus en les persones. Han d'aportar solucions cap a un territori sostenible o un territori conscient enfocats en la regeneració d'ecosistemes i respecte al medi ambient.\nAquesta línia d'acció marca un dels eixos fonamentals del compliment de les estratègies de desenvolupament sostenible. Una proposta és enfocar esforços a implantar un model territorial circular on l'objectiu és que el municipi s'acoste el màxim al residu 0, això és, minimitzar l'entrada de residus en els diferents processos /sectors del municipi, optimitzar el que ja està dins del sistema i minimitzar el nombre de residus no aprofitables generats. Minimitzar l'extracció de recursos té un impacte positiu sobre la naturalesa i redueixen les emissions de CO2.\nEl passat 25 de novembre de 2019, segons l'Organització Meteorològica Mundial (OMM), els nivells dels gasos d'efecte d'hivernacle que atrapen la calor en l'atmosfera han aconseguit un nou rècord sense precedents. A la Comunitat Valenciana les emissions en 2018 han sigut de quasi 9 milions de tones, aquestes emissions de CO2 han sigut un 37% superior a la quantitat assignada gratuïtament. En el recent cim climàtic celebrada a Madrid sorgiran models per al canvi climàtic. Europa com a primer continent a declarar l'alerta climàtica té a països com Espanya o França que marquen l'objectiu disminuir les emissions de CO2 respecte a 1990 del 55% per al 2030.


El blog del Centre Ocupacional: 2017\nNadal, en el món occidental, és una festa d’origen religiós que se celebra el 25 de desembre i commemora el naixement de Jesucrist. L’origen d’aquesta celebració, però, prové del món pagà, ja que coincideix amb el solstici d’hivern en què el dia comença a allargar-se de nou. Cada país té les seves pròpies tradicion.\nCOM SE CELEBRA NADAL A CATALUNYA?\nAquesta és una de les nits màgiques de l’any, especialment per a la mainada. Es creu que es pot relacionar el tió amb el fred de l’hivern i amb la llenya utilitzada per escalfar-se i fer foc. Sembla, doncs, que l’escalfor i la llum d’aquestes fustes o tions cremant eren el millor regal que es podia rebre en les glaçades nits de desembre; d’aquí vindria la idea que un tronc de fusta esdevingués un element màgic, capaç de fer regals.\nD’acord amb les tradicions paganes, la celebració del Nadal està dedicada al solstici d’hivern, que el cristianisme va transformar donant-li un caire religiós i convertint-la en el dia en què va néixer Jesús.\nÉs típic fer un gran dinar familiar.També es fa una llarga sobretaula en què els més petits reciten poemes, es canten nadales, en un ambient distès al voltant del pessebre o de l’arbre de Nadal.\nÉs una festivitat considerada una mica com la continuació del dia de Nadal; es tracta de poder-se reunir amb la resta de la família amb qui no s’ha pogut estar el dia de Nadal.\n31 DE DESEMBRE CAP D’ANY\nEs el dia que es fan els preparatius per acomiadar l’any vell i rebre l’any nou. A Catalunya és tradició menjar dotze grans de raïm, seguint les campanades que toquen a les 12 en punt de la nit.\nÉs el dia de la mainada per excel·lència.\nSovint, neguitosos, es lleven molt d’hora per descobrir què és el que els han deixat. Durant el dia es va peregrinant a les cases dels parents (avis, oncles, padrins...) a recollir altres obsequis que també els han deixat.\nEl dinar de Reis ja és l’últim d’aquestes dates. És tradicional el típic tortell de Reis,on hi ha una fava i un rei amagats i, al mig, una corona daurada.\nEtiquetes de comentaris: "Ajuntament de Tarragona", Amor, APOYO, Fundació Onada, MEMORIA, NADAL, Onada, Personas, proyectos, Tarragona, vida\nPont de la Constitució i Sta.Inmaculada\n*Us recordem que la setmana vinent els díes 6 ,7 i 8 de desembre és el pont de la constitució i Sta. Inmaculada, el centre ocupacional romandrà tancat.\nEtiquetes de comentaris: "Ajuntament de Tarragona", "Fundació Onada", Ajuntament, APOYO, calidad, Campo Claro, capacidad, celebración\nA Torredembara també estem fent preparatius de Nadal.\nEstem fent uns caga tió petits i uns arbres amb pinyes.\nCom fem els\n- Primer agafem un tap de suro de cava i li fem dos forats fer posar-li les potes.\n- Després fem un forat per posar-li el nas;\n- Enganxem els ulls amb cola i fem la boca amb un rotulador vermell.\n- I per a que quedi més bonic li posem unes cintes de estampats i engaxem una barretina la cap.\nTambé estem fent un arbre amb pinyes:\n- Agafem un tros de suro i enganxem la pinya amb silicona.\n- Decorem unes amb borletes petites de colors (pompons) i altres amb purpurina.\nEls nois i noies de la Fundació Onada de Camp Clar amb l’ajuda dels monitors em començat a preparar les Felicitacions de Nadal, calendaris del proper any 2018 entre altres coses.\nTambé decorarem el Taller, muntarem el Pessebre, guarnirem l’Arbre de Nadal i moltes coses més.\nEtiquetes de comentaris: "Ajuntament de Tarragona", Ajuntament de Tarragona, Ajuntament de Tarragona;Fundació Onada, APOYO, Campo Claro, capacidad, celebración, NADAL\nEl dia 29 d´octubre vam anar a participar a la Festa de l´esport.\nEns vam dividir una al tenis i l´altra a la piscina.\nJo, la Gemma repartia les raquetes als nens petits.\nI jo, la Vero, feia entrar als nens i els hi posava l'armilla salvavides.\nQuan els nens acabavem de fer l´activitat els hi estampava un segell a la cartulina.\nEns ho vam passar be i vam gaudir de l´experiencia.\nGemma i Vero\na d’octubre 17, 2017 Cap comentari:\nAhir vam fer una sortida a Siurana.\nVam quedar tots a l´entrada del poble i ens vam esperar a que arribessin tots.\nVam anar a caminar,Ginesta,Ventall,Mont Roig,Onada Camp Clar i Torredembarra.\nVa ser una caminada molt llarga per la muntanya i vam anar també amb la Judit, la Ivet, la Maxima, el Joan i tots els companys: l´Abel, Joan Colet, la Vero, l´Aaron, l´Antonio i jo mateixa.\nVam arribar a las 14´30 h a la Torre.\nEstaven molt cansats de la caminada.\nPerò ens ho vam passar super bé!\nSandra Caballé Gibert.\na de setembre 28, 2017 Cap comentari:\nNoves incorporacions a l'equip!\nA la fundació Onada de Camp Clar s'han incorporat la Marta Vila de Cambrils i la Núria Chacón de Torreforta, les volem conèixer una miqueta més així que els hi hem fet unes preguntes.\n1. Que en penseu del centre?\n-Núria: A mí me ha gustado que estemos todos juntos en una sala.\n- Marta: Me ha gustado porque tiene muchas actividades y estamos ocupados.\n2. Que en penseu de les activitats?\nN: Que hay mucha variedad pero el taller de prensa y piscina son mis preferidas.\nM: Me gustan, las que más, el taller de prensa y baile.\n3. Que en penseu dels vostres companys?\nN: Son majos\nM: Hablo con todos, me caen bien.\n4. Us agradarïa venir a Tarragona ràdio?\nN: Slo hacia, hiba a ona la torre y me gusta mucho.\ní, en Torredembarra tambien\nM: A mi me gustaria probarlo.\nMoltes gràcies a les dues, ara ja us coneixem una miqueta més i esperem que esteu molt.\nPer cert! En Pablo Coronado s'ha incorporat a l'èquip del taller de premsa i ens pot aportar moltes coses! Moltes gràcies Pablo i benvingut!\nEtiquetes de comentaris: "Ajuntament de Tarragona", "Fundació Onada", Ajuntament de Tarragona;fundación Onada, APOYO, DISCAPACIDAD, discapacitat, divertidos, Onada, Personas, servicios, Sinergrup\nAvui dimarts 5 de Setembre és el primer dia del Taller de Premsa, perquè ja em tornat de les vacances d’estiu.\nJa estem reunits amb moltes ganes i entusiasme per informar-vos de tot, també preparats i emocionats per superar nous reptes aquest curs 2017- 2018.\na de setembre 05, 2017 Cap comentari:\nFundació Onada va al Nàstic\nHomenatge del Nàstic als esportistes de la Fundació Onada\nEl diumenge 2 d’abril els nois i noies de la Fundació Onada vam anar a veure el partit del Nàstic contra l’Almería al Nou Estadi.\nAquell dia el Nàstic va voler fer un homenatge als esportistes de la Fundació Onada i de l’Escola SOLC, perquè juntament amb el Consell Esportiu del Tarragonès organitzen les Jornades Esportives per a persones amb discapacitat.\nEl Nàstic ens va regalar les entrades i a la mitja part vam baixar al camp per poder trepitjar la gespa i fer-nos una foto.\nVam tenir una decepció perquè el Nàstic va perdre 0-1. Actualment el Nàstic està a la posició 18 de la classificació de la Lliga 123.\nPerò tot i així nosaltres ens ho vam passar molt bé!