MAPA BCN 1714: Llocs emblemàtics i espais de la memòria de la Barcelona de 1714 | Tricentenari BCN\n[[MAPA BCN 1714: Llocs emblemàtics i espais de la memòria de la Barcelona de 1714|Mapa BCN 1714|Map BCN 1714]]\nMAPA BCN 1714: Llocs emblemàtics i espais de la memòria de la Barcelona de 1714\nLa classe política catalana. Els palaus dels austriacistes\nLa geografia de les constitucions catalanes\nLa vida quotidiana durant el setge del 1713-1714\nLes batalles del setge del 1713-1714\nEspais de la repressió. L’endemà de l’11 de setembre\nLa imposició del nou model de règim municipal derivat del triomf borbònic del 1714 significà la desvinculació administrativa de l’àrea de Sants de la ciutat de Barcelona, amb la finalitat d’afeblir la capital catalana. El primer govern municipal de Sants es constituí el 1721. Abans del setge del 1713-1714, a Sants hi havia 153 habitants adults i 39 cases, i, arran de la devastació provocada per la guerra, el 1715 només s’hi registren 92 persones.\nAl convent de caputxins de Santa Madrona va tenir lloc una de les primeres batalles del setge de Barcelona, quan el 8 de setembre del 1713 3.000 homes de les tropes borbòniques es van llançar a l’assalt del convent fortificat i, després de dos dies de lluites constants, van aconseguir apoderar-se’n. La resposta dels assetjats va ser un bombardeig persistent des del castell de Montjuïc, que es va prolongar fins al 16 de setembre. El convent va quedar enrunat però en poder dels assetjants, que havien avançat un centenar de metres. Unes setmanes després els austriacistes els tornaven la moneda llançant un atac contra el reducte borbònic de Can Navarro. El gener següent es produí l’escaramussa més agosarada quan la companyia de miquelets de Josep Marco i Ferrís, el Penjadet, assaltà el campament de les tropes castellanes de Can Safont. L’atac aconseguí el propòsit de provocar la fugida de la tropa i desorganitzar-ne les files, i un parell de dies després, el 26 de gener del 1714, el comandant en cap Antonio de Villarroel va ordenar una ofensiva contra la línia borbònica que envoltava Barcelona. Posteriorment, els combats a la zona van ser escassos i, després de la capitulació de la ciutat, al centre del municipi de Sants, que s’acabava de constituir, es va aixecar una forca de la qual penjaven els sentenciats per tinença d’armes.\nEl grup de masies que integraven les Corts eren un territori lliure de qualsevol subjecció senyorial i amb Sant Just Desvern conformaven les Franqueses del Llobregat. El conjunt era una quadra civil autònoma, sota jurisdicció del batlle local, càrrec que després del Decret de Nova Planta (1716) va passar a ser nomenat per la Reial Audiència. Les Corts estava sota la jurisdicció eclesiàstica de la parròquia de Sant Vicenç de Sarrià, on tenia els seus propis representants. Aquest règim local va perdurar fins a la Constitució del 1812.\nDos dies després de la fi del setge borbònic, el 14 de setembre del 1714, quatre representants, dos de la Generalitat i dos del Consell de Cent, es van desplaçar fins a una de les cases senyorials de les Corts, la masia de Can Feló, on s’allotjava el duc de Berwick, per signar les capitulacions. Tot i això, el mariscal de Berwick només va rebre els representants del Consell de Cent, Josep Antoni de Ribera i Claramunt i Anton Massanés i Reverter, que li van sol·licitar permís per enviar dos comissionats a Madrid i perquè els consellers poguessin atenuar les condicions de la capitulació. El mariscal respongué que al cap de tres dies donaria forma al nou govern de la ciutat i, per tant, el govern municipal deixaria d’estar en mans del Consell de Cent.\nEra el poble més gran i més antic del pla de Barcelona i des del segle XIV gaudia de la protecció reial, tot i que la constitució d’un òrgan de govern municipal no es produí fins un segle més tard. Després del setge borbònic a Barcelona (1713-1714) la població de Sarrià era de 674 habitants i 224 cases, entre les quals també es comptaven les masies de la zona de les Corts. Després del Decret de Nova Planta (1716) Sarrià, les Corts i la Travessera es van agrupar en un únic i complex ajuntament en el qual estaven representades les tres demarcacions.\nEls pretendents a la corona de la monarquia hispànica es van hostatjar a l’antiga Torre Lledó amb sis mesos de diferència: el 15 d’octubre del 1705 ho va fer l’arxiduc Carles, i l’abril del 1706, Felip V. El 13 de setembre del 1705 s’havia reunit a Sarrià un nombrós grup de nobles austriacistes (Antoni Meca i de Cardona, Gaspar de Berart i de Cortada, Francesc Amat, Carles de Ribera i Claramunt) per fer costat a l’arxiduc. Pocs dies després es va constituir la Junta Militar de Barcelona per donar suport a les operacions del setge austriacista sobre la ciutat.\nLa primera trobada oficial entre les institucions catalanes i l’arxiduc Carles es produí el 19 d’octubre del 1705 al convent de Santa Eulàlia dels caputxins de Sarrià. Hi van assistir dos representants del Consell de Cent, dos de la Generalitat i el cap de les tropes austriacistes, el príncep Antoni Florian de Liechtenstein, i s’hi van abordar diverses qüestions de caire militar i també d’altres de més profunditat política, com ara la convocatòria de Corts, les fórmules protocol·làries del besamà i de l’entrada a la ciutat de l’arxiduc, i els termes amb què les institucions catalanes escriurien als seus aliats per donar-los a conèixer el jurament de fidelitat a l’arxiduc Carles.\nDurant el primer setge borbònic, el 6 d’abril del 1706, l’exèrcit de Felip V comandat pel comte de Tessé va ocupar el reial monestir de Santa Maria de Pedralbes.\nA diferència d’altres pobles del pla de Barcelona, Gràcia va estar sota jurisdicció de la ciutat de Barcelona fins al 1850.\nEl príncep Georg Hessen-Darmstadt, conegut popularment com a Jordi des de la seva etapa de virrei de Catalunya (1698-1701), va ser enterrat al convent de Santa Maria de Jesús de Gràcia, anomenat també dels Josepets. El príncep Jordi havia estat ferit durant el setge austriacista sobre Barcelona quan liderava els seus homes en l’assalt a Montjuïc. La seva mort es produí al cap de pocs dies, el 13 de setembre del 1705, i va generar una gran commoció a la ciutat, ja que la població el tenia en gran estima.\nEl fracàs del primer setge borbònic sobre Barcelona va provocar la retirada precipitada de les tropes filipistes el 12 de maig del 1706, que en la fugida van abandonar cent quaranta peces d’artilleria al camp de batalla. El setge havia causat entre els assetjants nou mil baixes i un miler i mig de ferits, que van abandonar als convents de caputxins de Sarrià i de Gràcia. El convent dels caputxins del Montcalvari es va transformar en un hospital borbònic que albergava més d’un miler de ferits. Vuit anys després, durant el segon setge borbònic, el convent s’havia convertit en una de les fortificacions austriacistes fora de la ciutat. El duc de Pòpoli va ordenar assetjar-lo el 12 de maig del 1714. Els defensors van aconseguir repel·lir les agressions durant una setmana, però finalment van fugir i es van refugiar al convent franciscà de Santa Maria de Jesús de Gràcia. Des d’allí s’organitzà un atac el 5 d’agost del 1714 contra les bateries del convent del Montcalvari, però sense èxit.\nEl reconeixement d’Horta com a municipi va ser una conseqüència de la implementació del règim municipal castellà a Catalunya arran de la imposició del Decret de Nova Planta (1716).\nLa primavera del 1709 l’arxiduc Carles i la seva esposa, Elisabet Cristina, van passar una llarga temporada al palau de l’austriacista Ignasi Fontanet, que posteriorment es conegué com a Can Fontaner.\nDurant el setge borbònic de Barcelona (1713-1714) el campament més proper a la zona de la batalla era el del Mas Guinardó, on es van allotjar primer el duc de Pòpoli i posteriorment el duc de Berwick. L’origen del nom del mas deriva de la paraula guinarda, que era com antigament s’anomenava la guineu; hi ha, però, qui l’atribueix a Miguel de Cervantes, que s’hi allotjà durant la seva estada a Barcelona i assegurava que el mas estava sota el control del bandoler Perot Rocaguinarda.\nSis-cents fusellers i la soldadesca dels regiments de la Fe i de Sant Jordi, comandats pels coronels Ermengol Amill i Manuel Moliner —que havien estat abandonats per l’oficialitat de l’expedició del diputat militar de la Generalitat, Antoni Francesc de Berenguer—, van atacar el cordó borbònic per la zona del Guinardó el 6 d’octubre del 1713, i uns tres-cents vuitanta van aconseguir entrar a Barcelona després que els defensors de la ciutat els cobrissin amb foc d’artilleria.\nLa vigília de la nit de Nadal del 1713 les tropes borbòniques van atacar una de les posicions avançades que els austriacistes tenien a la falda de la muntanya de Montjuïc. El capità Baldrich Grange rebutjà l’atac i el coronel Ermengol Amill planejà una operació de revenja i ordenà el reconeixement de les posicions enemigues de la zona del Guinardó, a l’espera de poder llançar un atac inesperat contra els borbònics per l’altre costat de la ciutat. Després de la inspecció de l’àrea, el comandant en cap Antonio de Villarroel autoritzà l’operació planejada pels coronels Amill i Moliner. Al fort dels caputxins es van concentrar dos-cents cinquanta fusellers i els dos oficials van comandar l’atac sorpresa contra el quarter borbònic establert al Mas Guinardó. Mentre Amill dirigia els seus homes al flanc dret, Moliner tallava la retirada pel costat esquerre, moviment que provocà un enorme desconcert entre les tropes borbòniques, que van fugir esparverades a la desbandada. Els homes d’Amill i Moliner no van tenir cap mirament amb la soldadesca borbònica i només els més joves van salvar la vida; després d’una hora saquejant el campament, i abans d’abandonar-lo, el van incendiar. Hores després van retornar a Barcelona. L’èxit de l’operació va ser gairebé total: havien desorganitzat la tropa i havien infringit un cop sever a la seva moral, deixant-hi un rastre de sang i destrucció, i només havien sofert vuit baixes i onze ferits.\nDes de l’època medieval, Sant Andreu de Palomar era una comunitat rural sota jurisdicció del Consell de Cent de la ciutat de Barcelona. En el cens del 1716 comptava amb uns 600 habitants. La seva població es distribuïa de manera dispersa per un extens territori entre el nucli principal, al voltant de la parròquia de Sant Andreu, un altre de secundari proper a l’església de Santa Eulàlia de Vilapicina, i nombroses masies disseminades. Amb l’organització política local imposada pel Decret de Nova Planta (1716), Sant Andreu va tenir ajuntament propi, segregat de l’administració de Barcelona.\nEl maig del 1704, el gros de l’exèrcit austriacista desembarcat a la boca del Besòs s’allotjà a Sant Andreu, i a Santa Eulàlia de Vilapicina es van produir algunes topades quan les tropes borbòniques van intentar trencar el setge sobre Barcelona. Sant Andreu proporcionà contingents importants als sometents del Vallès que van atacar l’exèrcit de Felip V al seu pas per la Torre del Baró, el qual va prendre represàlies contra la població andreuenca. L’agost del 1705 els prohoms de Sant Andreu van jurar lleialtat a l’arxiduc Carles, que acabava de desembarcar, a la masia de Cal Borni. Al cap de pocs mesos es va invertir la situació, i Sant Andreu va ser ocupat per l’exèrcit borbònic del duc de Noailles que assetjava Barcelona.\nL’arxiduc Carles passà revista al Regiment de la Reial Guàrdia Catalana en territori andreuenc el maig del 1709. Les tropes borbòniques van iniciar un nou setge sobre Barcelona el juliol del 1713, i van ubicar un dels seus principals centres d’operacions a Sant Andreu, a la Torre dels Pardals, prop del Guinardó. En aquest indret es van establir casernes, una potent bateria d’artilleria i un punt d’observació avançat per a l’alt comandament francès, el duc de Pòpoli primer i el duc de Berwick després, ja en la darrera fase del setge, l’estiu del 1714.\nAbans de la Guerra de Successió el municipi tenia un òrgan de govern local que no gaudia de recursos propis, per la qual cosa havia de recórrer a l’ajut econòmic que li prestava la parròquia. Al cens de 1717-1718 la població de la localitat era de 177 habitants, però al llarg del segle XVIII s’incrementà exponencialment gràcies a les possibilitats que oferia l’agricultura i la naixent manufactura fabril. Abans de la guerra el barri del Clot no eren més que tres o quatre casetes disperses.\nEl 3 d’abril del 1714 les tropes castellanes de l’exèrcit borbònic van establir una bateria de morters pesants al Clot, des d’on van començar a bombardejar la ciutat. Els assetjats van respondre l’endemà, el 4 d’abril, amb un foc d’artilleria incessant que va aconseguir fer callar els morters al cap de sis dies. Poques setmanes després, al campament del Clot es van reunir Sebastià de Dalmau, emissari de la Junta de Govern de Barcelona, i el ministre francès Jean d’Orry per intentar trobar una sortida negociada al setge. Tot i que Dalmau era partidari de posar fi a la guerra, la Junta de Govern mostrava una actitud més bel·ligerant, per la qual cosa va ser inviable arribar a cap acord amb Jean d’Orry.


PEM a una Planta termoelèctrica a Bolívia • IES Calor elèctric industrial, fabricants de resistències\nPEM a una Planta termoelèctrica a Bolívia\nPosada en marxa (PEM) a una Planta termoelèctrica a Bolívia, aquesta setmana ens anem cap a Sud-amèrica.\nFa un parell d’anys vàrem servir 11 intercanviadors de calor elèctric de 110kW, per a diverses Plantes de cicle combinat a Bolívia.\nPer aquesta raó viatgem de nou cap a Bolívia a realitzar una Posada en marxa d’un dels nostres equips.\nCertament ha estat un projecte de gran envergadura, una expedició que ens agrada comptar una curiositat: Els nostres equips van viatjar amb un Antonov, un dels avions més grans del món, destinació a un dels territoris amb més dificultats a causa de l’orografia de la zona. Va ser un gran èxit.


Canvis en el personal de menjador – Associació de Mares i Pares Purificació Salas Xandri SQV\nCanvis en el personal de menjador\n10 gen.,2018 AMPA\nDes del servei de menjador volem informar dels canvis de personal que hem tingut al primer trimestre.\nEn aquest període, la Montse Segarra i la Marina Sánchez, han començat una nova etapa professional i des de l’AMPA, volem agrair la gran tasca que han fet tant al menjador, com a les extraescolars i als casals, durant més de 10 anys, i desitgem que els hi vagi molt bé en la nova etapa que comencen.\nTanmateix donem la benvinguda a l’Helena Serrano que està a P4 amb els nens i nenes de la Montse i al Marc Alfonso que està a P5 amb els nens i nenes de la Marina.\nEl Xavier Gómez a partir d’aquest trimestre s’incorpora per dinamitzar el pati de 1r, 2n i 3r, farà jocs dirigits, lligueta de futbol i de basquet i ping-pong.\nA l’institut s’ha incorporat el Sergi Pujol en el lloc del Marc Alfonso.\nA tots els hi donem la benvinguda i que tinguin un bon curs!!!\nLudoteca de lliure disposició del proper 12 de febrer de 2018


Invertiran 117 milions d'euros per millorar la seguretat en la R4 de Rodalies\nInvertiran 117 milions d’euros per millorar la seguretat en la R4 de Rodalies\nRepresentants territorials del Vallès Occidental i el Bages es van reunir amb responsables de Renfe i Adif, en el marc de la comissió de seguiment de la línia R4 de Rodalies. Es farà una inversió de 117 milions d’euros en sistemes de seguretat ERTMS i de bloqueig automàtic a tota la línia.\nLa principal demanda que es va fer en la reunió va ser que el Pla de Rodalies 2019-2028 que estan preparant incorpori les inversions necessàries perquè la R4 sigui competitiva, augmentant la capacitat de transport. La trobada també va servir per conèixer en quin punt es troben les actuacions pendents d’executar. Segons Renfe i Adif, les obres previstes al tram entre Terrassa i Manresa, licitades i pendents d’adjudicació, permetran reforçar la seguretat de la línia i escurçar uns minuts el temps de trajecte fins a Terrassa per la possibilitat d’augmentar la velocitat dels trens. Es tracta d’una actuació de 117 milions d’euros, que consistirà en la implementació dels sistemes de seguretat ERTMS i de frenat automàtic a tota la línia entre Manresa i Sant Vicenç de Calders.\nD’altra banda, a través del nou Pla de Rodalies, el Ministeri de Transports i Mobilitat preveu un doble nivell a Montcada, que permetrà que els trens de la línia R4 no s’hagin d’aturar i continuïn cap a Barcelona sense perdre temps. A més, l’accés a la capital catalana es plantejarà a través de la nova estació de la Sagrera. Aquestes dues mesures permetran escurçar uns minuts addicionals el temps de trajecte, la principal reivindicació feta des del territori.\nFoto portada: un comboi de la R4 entrant al túnel de Sabadell Nord. Autor: ACN


Guerlain, al Museu del Perfum\nActualitzada 20/07/2018 a les 06:53\n- 'GUERLAIN, AL MUSEU DEL PERFUM'\nEl Museu del Perfum dedica una mostra a commemorar els 190 anys de la mítica casa Guerlain, per la qual han desfilat les creacions de cinc generacions de perfumistes. I per fer-ho, exhibeix una col·lecció de flascons, alguns propietat de la col·lecció andorrana, d’altres portats per a l’ocasió, però també alguns dels estris dels que servien per elaborar fragàncies a final del segle XIX o una selecció dels grafismes que han representat la casa.\nAv. Carlemany, 115.\n-'MANTENIR LA SALUT'\nConferència Des d’Hipòcrates al dia d’avui: els pilars per mantenir la salut, a càrrec d’Arcadia Project, empresa que promociona el turisme de benestar proposant programes de salut i benestar, ecològics i sostenibles, basats en una oferta de serveis i activitats que giren al voltant de la salut. L’acte finalitzarà amb un concert de bols tibetans i un petit refrigeri.\nSala de festes del complex esportiu i sociocultural (19 hores)\nDurant els mesos de juliol i agost el departament de turisme del comú d’Escaldes-Engordany ofereix un itinerari per descobrir els racons més amagats d’Engordany. Una passejada per la memòria de l’Andorra de principi del segle XX a partir de l’arquitectura tradicional i la vida quotidiana. Els dijous i divendres, a partir de les 10.30 del matí.\nDiferents indrets de la parròquia (10.30 hores)\n-'PICHEL, A LA SERENALLA'\nL’escriptora Berta Pichel serà un dels noms destacats, avui, en el marc del mercat cultural massanenc La Serenalla. Autora de Cicatrices de charol, un dels llibres amb més ressò de la temporada.\nMercat La Serenalla\n-'JORDI ROLLÁN ES DESPLEGA A PYRÉNÉES'


Dones i esport – Pàgina 6 – ESPAI DE COEDUCACIÓ\nPosted on 11/06/2011 23/03/2019 Categories Dones i esportTags Afegeix una etiquetaLeave a comment on Sobre els equipaments de les dones esportistes\nCursa de dones a Barcelona contra el càncer de mama\nMés de 10. 000 persones han participat aquest diumenge a la ‘Cursa de les Dones’ que s’ha celebrat a Barcelona per a fomentar entre les dones la pràctica de l’esport i recollir fons que es destinaran a la lluita contra el càncer de mama.\nLa carrera ha registrat un rècord de participació. Jordi Hereu, l’alcalde de la ciutat, l’ha qualificat com “una gran festa de l’esport i la solidaritat”.\nLa iniciativa forma part del circuit estatal de ‘La Carrera de la Mujer’, que pretén reunir 60.000 euros que es destinaran a la investigació del càncer de mama.\nAquesta activitat inaugura la ‘Setmana Esportiva de les Dones’, organitzada per l ‘Ajuntament de Barcelona, que inclou iniciatives com la Jornada de Reflexió i la Caminata Nocturna pel Front Marítim.\nPosted on 24/10/2010 23/03/2019 Categories Dones i esport, InformacionsLeave a comment on Cursa de dones a Barcelona contra el càncer de mama\nLa Lliga femenina de bàsquet fa vaga\nL‘Associaciació Nacional de Bàsquet femení ha paral·litzat les dues properes jornades de LLiga per la decisió de la federació de reduir la Copa de la Reina de vuit a quatre equips.\n“A la Lliga hi ha tres equips per damunt (Ros, Perfumerías Avenida i Rivas Ecópolis) i la resta només tenen la possibilitat de lluitar per un títol a la Copa. Tancant-los les portes, estem perjudicant el bàsquet femení”, va declarar Alfonso Cabrera, director general de l’ Associació de Bàsquet Femení.\nNomés el Ros Casares s’ ha negat a secundar la vaga. Les valencianes han comunicat el seu desig d’augmentar a vuit la competició, però viajaran a Madrid aquest cap de setmana per a enfrontar-se al Canoe.\nPosted on 17/12/2009 20/10/2018 Categories Dones i esportLeave a comment on La Lliga femenina de bàsquet fa vaga\nEsportistes i solidaris\nJa fa dies que volia fer referència a aquesta notícia, però per problemes del servidor ( massa freqüents, per cert) m’ha estat impossible de fer-ho fins avui.\nDiumenge 28 de novembre al partit de bàsquet femení entre UNI Girona i Cadí La Seu celebrat al Pavelló de Fontajau i que va ser retransmès en directe pel Canal 33, va tenir lloc diversos actes que tenien com a finalitat la sensibilització pel tema de la violència contra les dones.\nLes noies de l’ equip gironí van mostrar una pancarta amb un lema que en fa referència i a la mitja part es va llegir un manifest contra aquest tipus de violència amb la presència de personatges vinculats a la vida política. Tanmateix durant el partit es van poder consultar i recollir informacions d’entitats que treballen en aquest àmbit i fer aportacions voluntàries per promoure accions per millorar la situació de les persones que han estat víctimes de violència masclista, ja sigui les pròpies dones o els seus fills i filles. La idea és que mitjançant l’assistència al partit i els actes que l’envoltaren , la societat civil gironina es posicioni clarament contra aquesta xacra.\nEl Bàsquet Català, en resposta a la crida del Govern de la Generalitat a la gent de l’esport per fer visible el compromís amb l’eradicació de la violència contra les done, el rebuig i la condemna d’aquesta violència se suma al manifest:\nEL 25 de novembre és el dia internacional contra la violència envers les dones.\nAquesta violència colpeja tothom i per això tota la gent del món de l’esport:\n3. comprometem el nostre esforç per eradicar-la.\nD’altra banda, la Generalitat junt amb les Federacions de bàsquet Catalana i Espanyola han endegat un programa, “Cuida el teu cos, cuida la teva ment” que pretén ajudar, a través del bàsquet que ha de servir de teràpia, a millorar l’autoestima de les dones víctimes de violència de gènere que s’hi acullin. De moment s’han inscrit 28 dones. FEB i FCB\nEl programa es planteja com un complement a l’atenció que les dones reben als centres (la consellera d’Acció Social i Ciutadania de la Generalitat, Carme Capdevila, ha explicat que aquest any s’han atès 770 dones en els quatre centres d’Intervenció Especialitzada -CIE- de Catalunya)\nPosted on 01/12/2009 23/03/2019 Categories Dones i esport, InformacionsLeave a comment on Esportistes i solidaris\nPosted on 21/03/2009 23/03/2019 Categories Dones i esportLeave a comment on Sobre dones i esports: l’esport és un reflex de la societat i repeteix estereotips


DËNA SOL – La Carpa\nInici / PER PETITS / PER COMENÇAR / SONALLS I MOSSEGADORS / DËNA SOL\nJoguines desestructurades que contribueixen a l’estimulació dels nadons,\na el desenvolupament de la seva imaginació i creativitat, i que ajuden\nal desenvolupament de la motricitat fina.\nAl ser desestructurats, els infants no es limiten a jugar d’una sola\nmanera, sinó que poden inventar diferents formes de gaudir del joc.\nMaterial: 100% amb silicona platí, un material tou, resistent, pràctic i\nsegur. Sense BPA, PVC o ftalats.\nquantitat de DËNA SOL\nSKU: 126818 Categoria: SONALLS I MOSSEGADORS


Exercitador de dits de Varigrip\n> Accessoris per violí, viola, violoncel i contrabaix>altres accessoris>EXERCITADOR DITS VARIGRIP\nEl exercitador de dits de Varigrip ha estat dissenyat per augmentar la força i destresa dels dits, mans i avantbraços. També pot utilitzar-se per escalfar abans dels concerts i assajos.\nDissenyat per desenvolupar i mantenir la força i destresa dels dits, mans i avantbraços, el Planet Waves Varigrip té un disseny ergonomic i de tensió variable que el fan adaptable a qualsevol persona. El mànec simulat reversible simula les cordes per tal de desenvolupar i mantenir en forma els dits quan no té l'instrument a mà.\nTambé es converteix en una eina ideal per escalfar abans de concerts i assajos.\nPor Elena M. (Talavera De La Reina, Espanya) el 18 Apr 2018 (EXERCITADOR DITS VARIGRIP) :\nPor Enrique P. (Paredes De Nava, Espanya) el 06 Apr 2018 (EXERCITADOR DITS VARIGRIP) :\nPor Jessica C. (Antofagasta, Xile) el 11 Aug 2017 (EXERCITADOR DITS VARIGRIP) :\nPor Faustino F. (Salamanca, Espanya) el 06 Jan 2017 (EXERCITADOR DITS VARIGRIP) :\nPor Ramon P. (Naron, Espanya) el 21 Sep 2016 (EXERCITADOR DITS VARIGRIP) :\nBOSSA TELA PINTADA A MÀ MARIA AMORÓS


Per Mrtí - September 10th, 2006, 19:09, Categoria: Cine - 2006\nSi aquesta és la peli més cara de la història del cine espanyol, anem arreglats. Sí, es nota q hi ha pasta en la fotografia, l'ambientació, el vestuari i en general en tots els aspectes tècnics, possiblement l'únic aspecte que es pot destacar de la peli, però sembla q s'han oblidat q, a més de tot això, s'ha d'escriure, dirigir i montar una història q estigui a l'altura. La peli és un despropòsit de principi a fi, són un seguit d'escenes que es van succeint sense cap cohesió ni estructura ni ritme ni res. Es passa d'uns fets a uns altres sense saber gaire cap a quina direcció va la peli i no es dóna ni una facilitat a l'espectador per seguir l'argument i conèixer als moltíssims personatges q van apareixent i el paper q tenen. És molt difícil situar el temps i l'espai de cada escena, pq les transicions entre unes i altres no tenen cap ordre. També s'han de fer esforços per entendre les relacions entre tots els personatges, el perquè dels seus actes i l'objectiu de cadascún. La peli vol explicar moltes coses i acaba no explicant-ne cap, intentes explicar l'argument quan acabes de veure-la i resulta pràcticament impossible.\nEns situem a l'Espanya Imperial, durant el segle XVII. Diego Alatriste, destacat soldat al servei del rei Felip IV, combat en una guerra en les fredes terres de Flandes. En una emboscada dels holandesos, Balboa, amic i company d'armes, cau ferit de mort. La seva última petició abans de morir és q Alatriste cuidi del seu fill i no li permeti seguir una vida de soldat com la seva. Ja a Madrid, el propi Alatriste, que malviu com a mercenari venent la seva espasa, es veu implicat en una polèmica missió quan és contractat al costat d'un altre mercenari, l'italià Gualterio Malatesta, per a donar mort a dos misteriosos personatges que viatgen d'incògnit a Madrid.\nAlatriste és un gran "voler i no poder". Segurament es va realitzar amb totes les bones intencions del món, però el resultat és força decepcionant. Es nota a la pantalla q els actors no estan fets pels papers q interpreten i se'ls veu forçats, incapaços de donar la èpica q necessiten els seus personatges. Només salvaria a Juan Echanove i Javier Cámara, a part de Viggo Mortensen (tot i q casi no se l'entén quan parla, per l'indescriptible accent q té i pq no parla, murmura). Aquesta falta d'èpica, de grans frases, de grans planos, d'imatges impactants, de tot allò q necessitaria una peli com Alatriste, fa q acabi sent totalment plana i no transmeti cap mena d'emoció a l'espectador, i això la fa inacabable. De tot plegat es pot extreure un missatge dirigit al cine espanyol: no intenteu fer pel·lícules q no esteu preparats per fer.\nIntèrprets principals: Viggo Mortensen, Juan Echanove, Eduardo Noriega, Elena Anaya, Unax Ugalde, Javier Cámara, Ariadna Gil, Eduard Fernández\nPaís: Espanya, 2006.\nGènere: Històric, aventures, drama. 135 min.\nPermalink :: 3 Comentaris :: Comentar | Referències (1)


Comunicat del GPRB sobre les pressions polítiques a TV3 - Grup de Periodistes Ramon Barnils\n17/11/20 a les 11:03 am\nArran de la publicació de converses entre la periodista Pilar Rahola i l’exdirigent de Convergència Democràtica de Catalunya David Madí, que fan evident fins a quin punt estan normalitzades les pressions polítiques cap a Televisió de Catalunya i el conjunt dels mitjans públics, des del Grup de Periodistes Ramon Barnils (GPRB) volem fer les següents consideracions:\nSi bé no es pot obviar la intencionalitat a l’hora de filtrar una conversa privada inclosa en el sumari de l’Operació Volhov, d’un tema que en principi no té res a veure amb els delictes que s’afirma investigar, el fet que s’hi parli sobre influir políticament en la televisió pública catalana, de la voluntat de desprestigiar-la o de provocar-hi canvis en la direcció per qüestions purament polítiques fa que els àudios tinguin evident interès públic.\nLa conversa entre Rahola i Madí posa de manifest que els partits polítics i els seus entorns exerceixen pressions sobre els mitjans de comunicació públics, però per desgràcia aquestes pressions no són noves ni exclusives del cas que ens ocupa, si bé en la majoria de casos no en tenim constància de forma pública o són més subtils.\nEl debat social generat arran de l’esmentada conversa arriba en un moment delicat en la governança de la CCMA: un any després de l’aprovació de la llei, que no acaba amb el control polític dels òrgans gestors, encara no se n’ha renovat el Consell de govern, on hi queden només quatre dels sis membres i que ja fa més de dos anys que estan en funcions. Lamentem que els partits polítics aprofitin aquesta situació –de la qual són responsables– per exercir pressions a una televisió pública cada cop més fràgil.\nLa voluntat d’utilització política de TV3 i dels mitjans de la CCMA no és nova ni exclusiva d’aquesta situació de fragilitat, sinó que s’ha dut a terme des de la mateixa creació de l’ens. El repartiment de les cadires al Consell ara fa dos anys entre partits polítics n’és un exemple més malgrat que els perfils que es van anunciar sí que tenien trajectòria al sector. Però, tal com vam dir al Parlament el 2017 amb motiu de la reforma de la llei, no n’hi ha prou: reivindiquem un cop més la necessitat d’uns mitjans públics independents i de l’elecció dels seus càrrecs en funció dels seus mèrits professionals.\nTV3 es troba en un moment crític pel que fa a la definició del seu model de televisió, els problemes de finançament, el seu paper en el foment de la llengua catalana i una projecció de futur que n’asseguri la penetració entre infants i joves. Sense una aposta política decidida per enfortir la governança i el prestigi dels mitjans públics, difícilment recuperaran el seu paper de centralitat.


Les llicències urbanístiques s'atorgaran o denegaran en el termini màxim de dos mesos a comptar a partir de la data de presentació de la sol·licitud quan per a la seva execució requereixin de projecte tècnic o es sol·liciti l'ocupació temporal del domini públic, altrament s'atorgaran o denegaran en el termini d'un mes.\nAmb caràcter general el sentit del silenci és positiu. No obstant l'anterior, en cap cas podran entendre's adquirides per silenci administratiu facultats o drets que contravinguin l'ordenació territorial o urbanística o quina estimació tingui com a conseqüència que es transfereixin al sol·licitant o a tercers facultats relatives al domini públic o al servei públic o impliquin l'exercici d'activitats que puguin causar danys al medi ambient. Amb independència de l'anterior, seran expressos amb silenci administratiu negatiu els actes que autoritzin:\na) Moviments de terres i explanacions.\nb) Les obres d'edificació, construcció i implantació d'instal·lacions de nova planta.\nc) La localització de cases prefabricades i instal·lacions similars, ja siguin provisionals o permanents.


Augmenten a 73 els casos d'enterovirus i a 19 els infants ingressats amb afectacions neurològiques - Empordà\nAugmenten a 73 els casos d'enterovirus i a 19 els infants ingressats amb afectacions neurològiques\nEls experts diuen que "aquests pics són normals" en qualsevol brot de virus\nACN 30.05.2016 | 19:14\nEls enterovirus són un gènere de virus ARN GENCAT\nAquest augment, segons els experts, entra dins dels paràmetres normals. "Aquestes variacions o pics són normals; sempre passen en qualsevol brot com ara per exemple el de la grip", explica el cap de servei de pediatria de l´Hospital Vall d´Hebron, Carlos Rodrigo, que recorda que la gran majoria dels casos evolucionen favorablement. El Departament de Salut subratlla que cal ser "prudents i cauts" perquè és prematur fer prediccions sobre l´evolució d´aquest episodi i que tota la xarxa assistencial està treballant de forma coordinada.\nD´altra banda, des del passat dimecres 18 de maig, el dia després de fer-se públic el brot, fins aquest diumenge dia 29, s'han comptabilitzat fins a 1.049 trucades sobre enterovirus al telèfon 061 CatSalut Respon. La majoria de consultes es van concentrar els primers dies i han anat a la baixa des de fa una setmana. Així, el dilluns 23 de maig se´n van rebre 121; dimarts 24 van baixar a 67, dimecres 25, la xifra se situava a 45 consultes i dijous a 40; divendres es reduïa fins a 28 i el cap de setmana també van continuar baixant: dissabte fins a 18 i diumenge a 17. Les peticions més habituals són sobre la simptomatologia, les mesures preventives i els mecanismes de contagi d´aquesta tipologia de virus.


Discos no sol.licitats: Los Mustang\nEspecialistes en versions ben fetes\nQuintet barceloní d'estil pop/rock especialitzat en versions. Un dels conjunts més representatius de la dècada dels seixanta, un conjunt que destacava per les seves formes elegants i la seva pulcritud instrumental.\nEls inicis de la banda es remunten al mes de novembre de 1960 quan s'ajunten per tocar temes instrumentals els guitarristes Marco Rossi i Tony Mercadé amb el baixista Miguel Navarro. El que era pur entreteniment anava prenent cos i, l'any 1961, ja com a grup compacte, participen en un certamen de conjunts Universitaris. Motivats per l'experiència, el trio decideix fer el salt i fitxen al cantant Santi Carulla, vocalista que havia passat breument per Los Sirex i futur líder de la banda i al bateria Tony Mier.\nA finals de 1964 la seva fama havia crescut de tal manera, que els lectors de Discobolo, la principal revista musical espanyola de l'època, per votació popular, declaren a Los Mustang millor conjunt nacional.\nEl mes d'octubre de 1964 publiquen el seu novè treball discogràfic, un dels discos més populars de Los Mustang i, alhora, juntament amb "El submarino amarillo", un dels vinils més venuts del quintet. Es tracta d'un EP que inclou quatre temes: "Mi vida", "Y volvamos al amor", "Un mundo sin amor" i, finalment, "Conocerte mejor", una encertada versió, clavada al original, de "I should have known better" de The Beatles.\nEntre 1964 i 1970 cap disc de Los Mustang va vendre menys de 25.000 exemplars, amb l'excepció de "El submaríno amarillo" que va arribar a les 130.000 còpies.\nUnes xifres importants tenint en compte el reduït nombre d'aparells reproductors en els anys seixanta a Espanya.\nL'any 1965, coincidint amb la històrica visita que The Beatles va realitzar a Espanya per a actuar a Barcelona i Madrid, Brian Epstein, el seu manager, va signar un acord amb l'EMI espanyola pel qual els discos de The Beatles es comercialitzarien a Espanya un mes més tard que al Regne Unit.\nAquest fet, permetria a Los Mustang, que pertanyien a la mateixa companyia discogràfica, tenir marge per a posar al mercat adaptacions dels Beatles, abans que aquí aparegués la versió original.


El Parlament impedeix una nova votació sobre l'acord del Brexit\nLa sortida traumàtica de la UE, més a prop\n© Imatge general del saló de plens del Parlament britànic.\nEl president de la Cambra dels Comuns, John Bercow, va informar ahir el Govern que no pot tornar a sotmetre a votació l’acord de Brexit assolit pel primer ministre, Boris Johnson, perquè és la segona vegada que planteja la qüestió al Parlament.\nEn lloc d’això, Bercow va indicar que pot seguir la ruta d’aconseguir que el Parlament doni suport a la legislació requerida per a la sortida del Regne Unit de la UE primer en lloc que hi hagi una votació de sí o no sobre l’acord. “En resum, la moció d’avui és en substància la mateixa que la moció de dissabte i la Cambra ja ha decidit respecte a l’assumpte. Les circumstàncies d’avui són en substància les mateixes que les circumstàncies de dissabte”, va afirmar davant dels diputats.\n“La meua decisió és per tant que la moció no es debatrà avui ja que seria repetitiu i desordenat fer-ho”, va concloure Bercow.\nL’Executiu, que no té encara una majoria clara al Parlament per tirar endavant el text, té com a principal argument que el nou acord “elimina el backstop”, el pla d’emergència plantejat al principi per evitar una frontera dura a l’illa d’Irlanda.\nEl ministre per a la sortida de la UE, Steve Barclay, va advocar per “respectar els resultats del referèndum” del juny del 2016 i concloure una vegada per totes els tràmits parlamentaris, de tal manera que el Regne Unit pugui abandonar el bloc comunitari a finals de mes de forma “ordenada i amistosa”.\nJohnson va fer campanya a favor de la sortida de la Unió Europea l’any 2016, va votar en contra de l’acord de May i ara només contempla dos opcions: una sortida amb el seu acord o una sense acord, però totes el 31 d’octubre. Molts diputats desconfien del primer ministre i creuen que la seua intenció és en realitat precipitar una sortida sense acord a final de mes. Per la seua part, la Unió Europea està disposada a ampliar els terminis si Boris Johnson és incapaç d’aprovar l’acord al Parlament britànic aquesta setmana.


L'IES Juníper Serra vol conèixer Europa a través dels seus viatgers\n01 octubre 2020 05:48\nUn encontre ha reunit 15 professors de cinc nacionalitats diferents\nCati Roig | 21 gener 2004\nApropar Europa als estudiants des del punt de vista del viatger és l'objectiu que s'han marcat els 15 professors que, durant la setmana passada, es reuniren a l'IES Fray Juníper Serra de Son Cladera per perfilar les bases d'aquest possible projecte.\nEls docents procedents de països com Islàndia, Suècia, Alemanya, Itàlia i Escòcia, a més dels amfitrions a Mallorca, han compartit durant uns dies tot un pla de treball del qual esperen extreure'n dues coses: la primera, l'aprovació de la Conselleria d'Educació i Cultura per fer que aquesta idea es converteixi en un projecte i la segona aplicar tot aquest coneixement compartit a les aules amb els diferents alumnes.\nAmb el llibre de Guillem Frontera Imatges del Paradís, a la motxilla, aquest grup de professors emprenedors es proposen iniciar un viatge a través dels il·lustres viatgers que durant el segle XIX i XX trobaren a Mallorca el seu refugi.\nPrecisament per això, una de les activitats centrals de la trobada consistí a fer un recorregut per la serra de Tramuntana, espai mític on personatges de la talla de Chopin, George Sand, l'arxiduc Lluís Salvador d'Àustria o l'escriptor Robert Graves trobaren la seva casa. Potser una de les persones que millor pot transmetre quina és la mirada del viatger es el propi fill de Robert Graves, el també escriptor i autor del llibre Una Casa a Mallorca, Tomàs Graves, qui compartí una agradable estona amb els visitants.\nPer cloure uns dies de feina intensa i il·lusionada amb una idea que esperen ben aviat esdevengui projecte, tots els membres del grup feren un dinar a un lloc triat tenint en compte el seu simbolisme, l'edifici Arxiduc Lluís Salvador, seu de l'Escola d'Hoteleria de la UIB.


Alforja i Arbolí incloses a la candidatura del Priorat a Patrimoni Mundial - alforjastark.com\nHome Actualitat Alforja i Arbolí incloses a la candidatura del Priorat a Patrimoni Mundial\nAlforja i Arbolí incloses a la candidatura del Priorat a Patrimoni Mundial\nby alforjastark - nov. 3, 2015\nEl procés de candidatura del Priorat a ser inscrita, com a paisatge cultural, a la Llista del Patrimoni Mundial de la UNESCO és un fet i s’espera que conclogui amb èxit en el 2016. Una cosa que molts desconeixen és que dins d’aquesta denominació a més a més de la zona Priorat-Montsant-Siurana s’inclouen territoris dels municipis d’Alforja, Arbolí, i Colldejou, pertanyents a la comarca del Baix Camp.\nZones incloses a la delimitació de Priorat-Montsant-Siurana pertanyents a municipis del Baix Camp\nArbolí: 1320,30 ha del terme municipal.\nArbolí: 1320,30 ha del terme municipal, que en té 2095,89, s’inclouen a la delimitació. Comprenen la vall del riuet d’Arbolí -inclòs el nucli urbà-, el Puig de Gallicant i els seus vessants fins al riu del Gorg. El motiu és mantenir la continuïtat paisatgística amb la vall del riuet d’Arbolí i els contraforts occidentals de les muntanyes de Prades, definint d’aquesta manera uns límits físics molt més clars corresponents, al sud, a la divisòria hidrogràfica entre la conca de l’Ebre i les rieres litorals i, a l’oest, per la carena que uneix el Collet Alt i el Gorg del Mas dels Frares.\nEs tracta de sòls majoritàriament forestals, amb activitat agrícola concentrada a les terrasses del riuet d’Arbolí i a algunes zones planeres entorn del Puig de Gallicant i el Puig del Mas de les Vinyes.\nAlforja: 649,4 ha del terme municipal.\nLa vall de Cortiella\nAlforja: de les 3823,59 ha d’Alforja, 689,40 s’inclouen a la delimitació del PMS (Priorat-Montsant-Siurana). Corresponen a la vall alta del Cortiella, afluent del Siurana, amb uns fondals on predominen els conreus i les vinyes del Celler Mas del Botó i uns vessants de fort pendent coberts de boscos i brolles. El motiu de la inclusió és la continuïtat del límit sobre la divisòria hidrogràfica que separa la conca de l’Ebre de la de les rieres litorals.\nLa part d’Alforja es correspon amb la vall de Cortiella on predominen els conreus i les vinyes\nColldejou: 558,37 ha del terme municipal.\nColldejou: de les 1447,64 ha de Colldejou, 558,37 s’inclouen a la delimitació del PMS. Corresponen a la vall dels Estrets de Maçanes, afluent de la riera de Marçà. Es tracta de terrenys forestals amb escasses zones conreades que es concentren a la part inferior de la vall. El motiu de la inclusió és la continuïtat del límit sobre la divisòria hidrogràfica que separa la conca de l’Ebre de la de les rieres litorals.\nEn molt pocs anys, s’ha fet un gran treball de coordinació des de l’associació PRIORITAT, encarregada de tirar endavant aquest procés des de que al mes de maig del 2013, la Generalitat de Catalunya donés el vistiplau a l’avantprojecte i fes seva la candidatura per tal de defensar-la davant del Consejo del Patrimonio Histórico de Madrid, que l’ha d’incloure a la llista indicativa de l’Estat Espanyol, pas previ a la presentació a la Convenció del Patrimoni Mundial.\nLa candidatura que presentem com a paisatge cultural il·lustra un territori que va més enllà del perímetre físic estricament delimitat i exemplifica uns valors immaterials, de coneixements i pràctiques que esdevenen paradigmàtiques d’un patrimoni compartit. Una candidatura que complementa, a més, l’altra proposta que des del govern s’impulsa, en l’àmbit del patrimoni immaterial: la candidatura de la cuina catalana.\nUn cop presentada la candidatura per part de l’estat, hi ha una comissió avaluadora que es desplaça sobre el terreny. ICOMOS (organisme assessor de la UNESCO en els diferents països) és l’encarregat d’aquesta tasca. Aquests passos es compliren entre els anys 2010-2014. El 2015 ja ha fet un any que estem a la llista indicativa espanyola. Un cop presentat el dossier definitiu, amb el corresponent sistema de gestió, l’estat podrà triar la nostra candidatura, a partir de la primavera del 2016.\nEl valor d’un paisatge que, essent herència d’una història agrícola que l’ha dibuixat, segueix tenint de protagonista aquesta activitat, la més emblemàtica del territori, que exemplifica la relació íntima i insegregable entre cultura i natura. Dipositari d’un patrimoni immaterial (tradicions, costums, celebracions, espiritualitat, etc) fortament relacionat amb la vida agrícola, amb el sentit del lloc i la identitat territorial dels seus habitants.\nLes coves del cingle blanc i la seva importància en la prehistòria d'Alforja


Avís legal i política de privacitat – Psico-Ajuda\nEn compliment del que estableix la “Ley Orgánica 15/1999, de 13 de diciembre, de Protección de Datos de Carácter Personal”, li informem que els nostres serveis van dirigits única i exclusivament a majors de 18 anys.\nInformem de l’ús de cookies d’origen i cookies de tercers\nEls cookies d’origen son petites quantitats d’informació que s’emmagatzemen en un navegador amb la finalitat de facilitat la navegació pel nostre web: generar informes sobre les visites i estadístiques del web.\nEn aquest sentit informem que aquest web utilitza Google Analytics, un servei analític de web prestat per Google, Inc., una companyia de Delaware amb l’oficina principal a 1600 Amphitheatre Parkway, Mountain View (California), CA 94043, Estats Units (“Google”)\nGoogle Analytics també utilitza cookies que son arxius de text ubicats en el seu ordinador per ajudar al website a analitzar l’ús que es en fan els usuaris del lloc web. La informació que genera la cookie sobre l’ús del website (incloent-hi la direcció IP) serà directament tramesa i arxivada per Google en els servidors de EEUU. Google utilitzarà aquesta informació per compte nostre, amb ela intenció de seguir la pista de l’ús del website, recopilant informes de l’activitat del website i prestant altres serveis relacionats amb l’activitat de website i l’ús d’Internet\nLes cookies de tercers permet seguir el rastre de navegació per als diferents llocs web associats a aquestes xarxes de publicitat: segmentar l’audiència i personalitzar les campanyes publicitàries en funció de l’historial de navegació de l’usuari creant perfils per a presentar publicitat personalitzada, això te el nom de remarketing o retargeting.\nA l’utilitzar aquest website vostè consent el tractament d’informació sobre vostè per Google en la forma i amb la finalitat indicat anteriorment. En tot cas, li informem que per instar a la cancel·lació dels possibles tractaments de les dades portat a terme per Google, haurà de dirigir-se a aquella companyia, a tal efecte. El prestador no te la capacitat tècnica ni legal per procedir al cessament del tractament de les dades fora de l’àmbit delimitat pels fitxers i mitjans tècnics de la seva titularitat. I no se li podrà exigir responsabilitats en aquest sentit.\nLes presents Condicions Generals d’Ús regulen l’ús del lloc web www.Psico-ajuda.cat . i les seves pàgines que se’n deriven.\nPer la pròpia naturalesa del Lloc Web, així com el seu contingut i finalitat, la totalitat de la navegació que es pot dur a terme es accessible al públic e general. En aquest sentit els usuaris que accedeixin a aquestes parts del llos Web accepten que queden sotmesos, pel fet d’accedir a aquestes pàgines, pels termes i condicions recollits en aquestes Condicions Generals, en la mesura que això els hi pugui ser d’aplicació.\nPer últim, per a la naturalesa pròpia del present lloc Web, es possible que es modifiquin o incloguin canvis en el contingut de les presents Condicions Generals. Per això, es recomana accedir a les present Condicions Generals cada vegada que accedeixin al lloc Web, assumint que li seran d’aplicació les condicions corresponents que es trobin vigent en el moment del seu accés.\nL’Usuari s’obliga a utilitzar els serveis de forma diligent, correcta i lícita i en particular, a títol merament enunciatiu, es compromet a abstenir-se de:\nUtilitzar els Serveis de forma, amb finalitats o efectes contraris a la Llei, a la moral i a les bones costums generalment acceptades o a l’ordre públic.\nReproduir o copiar, distribuir, permetre a l’accés del públic a través de qualsevol modalitat de comunicació pública, transformar o modificar els Serveis, a menys que es tingui l’autorització del titular dels corresponents drets o allò resulti legalment permès.\nRealitzar qualsevol acte que pugui ser considerat una vulneració de qualsevol dret de propietat intel·lectual o industrial.\nL’usuari respondrà amb els danys i perjudicis de tota naturalesa com a ocasió o com a conseqüència de l’ incompliment de qualsevol de les obligacions anteriorment exposades així com qualsevol altra inclosa en les presents Condicions Generals i/o imposades per la Llei en relació amb la utilització del lloc Web.\nTots els continguts del Lloc Web, tals com texts, gràfics, fotografies, logotips, icones, imatges, així com el disseny gràfic, codi font i software, son propietat d’Albert Juhé. Queda estrictament prohibit la utilització de tots els elements objecte de propietat industrial e intel·lectual amb fins comercials així com la seva distribució, modificació, alteració o descompilació.\nLa Infracció de qualsevol dels citats drets pot constituït una vulneració de les presents disposicions, així com un delicte castigat d’acord amb els articles 270 i següents del Codi Penal.\nQualsevol reclamació que es pugui interposar-se pels Usuaris en relació a possibles incompliments dels drets de propietat intel·lectual o industrial sobre qualsevol dels Serveis del lloc Web s’hauran de dirigir a la següent direcció de correu electrònic: psicoajuda@gmail.com.\nPsico-ajuda es reserva el dret d’interrompre l’accés al lloc Web, així com la prestació de qualsevol o de tots els Serveis que es presten a través del mateix en qualsevol moment i sense previ avís, ja sigui per motius tècnics, de seguretat, de control, de manteniment, per errors de subministrament elèctric, o per qualsevol altra causa justificada.\nPsico-ajuda no serà responsable en cas que existeixin interrupcions dels Serveis, demores, errors, mal funcionament del mateix i en general, d’altres inconvenients que tinguin el seu origen en causes que s’escapen al nostre control o per culpa d’una actuació dolosa o culpa per part de l’Usuari i/o tingui per origen causes de cas fortuït o força major. Sens perjudici del que s’estableix en l’article 1105 del “Código Civil”, s’entendran inclosos en el concepte de Força Major, a més i a tots els efectes de les presents Condicions Generals tots aquells fets ocorreguts fora del control de Psico-Ajuda, tals com: fallades de tercers, operadors o companyies de servei, actes de Govern, falta d’accessos a xarxes de tercers, actes u omissions de les Autoritats Públiques, aquells altres produïts com a conseqüència de fenòmens naturals, apagades, etc. I l’atac de hackers o tercers especialitzats en la seguretat o integritat del sistema informàtic. En qualsevol cas Psico-Ajuda no assumirà cap responsabilitat ja sigui per danys directes o indirectes, danys emergents i/o per lucre cessant.\nPsico-ajuda tractarà en la mesura d’allò possible d’actualitzar i rectificar aquella informació allotjada en el lloc Web que no compleixi amb les mínimes garanties de veracitat. No obstant això quedarà exonerada de responsabilitat per la seva no actualització o rectificació així com pels continguts e informacions que hi hagin a la mateixa.\nIgualment Psico-Ajuda exclou qualsevol responsabilitat pels danys i perjudicis de tota classe que es pugui deures a la presència de virus o a la presència d’altres elements lesius en els continguts que puguin produir alteració en els sistemes informàtics així com en els documents o sistemes emmagatzemats en els mateixos. L’Usuari s’obliga a mantenir indemne a Psico-Ajuda per a qualsevol dany, perjudici, sanció, despesa (incloent, sense limitació, honoraris d’advocats) o responsabilitat civil, administrativa o de qualsevol altre índole, que pogués patir PsicoAjuda que guardi relació amb l’ incompliment o compliment parcial o defectuós per la seva part d’allò establert en les presents Condicions Generals o en la legislació aplicable.\nEn aquesta pàgina es mencionen de forma indirecta i a nivell informatiu alguns termes i logotips, que constitueixen marques registrades pels seus respectius propietaris, no fent-nos responsables de la utilització inadequada que poguessin fer-ne terceres persones respecte a aquestes marques.\nEl propietari del lloc web no es fa responsable d’aquelles altres dades, llocs web o arxius al que sigui possible accedir a través d’enllaços (links) disponibles entre els seus continguts, donat que aquestes pagines o arxius objecte d’enllaços son responsabilitat dels seus respectius titulars. Aquesta pàgina, per tant, no aprova, ni fa seus els productes, serveis, continguts, informació, dades, arxius i qualsevol classe de materila existent en tals pàgines web o arxius i no controla ni, de conformitat amb el que disposa la LSSICE, es fa responsable de la qualitat licitud, fiabilitat, i utilitat de la finromació, continguts, dades, i serveis existents en els llocs web enllaçats i que son externs a aquesta pàgina. En el cas que un òrgan competent declari la il·licitud de les dades, ordenant la seva retirada o que s’imposibiliti ll’acces a les mateixes, o no hagués declarat l’existència de la lesió, i se’ns hagi notificat expressament la corresponent resolució, els enllaços que s’indiquin serien immediatament retirats.\nPer quantes qüestions interpretatives o litigioses que es poguessin plantejar seria d’aplicació la legislació catalana i en cas de controvèrsia, ambdues parts acorden sotmetre’s, com a renuncia a qualsevol altre fuero que poguessin correspondre, a la jurisdicció dels Jutjats i Tribunals de la ciutat de Barcelona.\nPsico-ajuda Rbla Just Oliveras 48B 4-4A 08901 L’Hospitalet de Llobregat. Telèfon 600334250. Correu psicoajuda@gmail.com. Avis Legal i política de privacitat.\nPsico-Ajuda utilitza cookies per a millorar la teva experiència navegant per el nostre web. Coneix la nostra política de cookies aquí.


01 març 2021 16:30\nPer De gora vindran i de casa teva et treuran, fa mes de 2 anys\nAixò és una demostració de qui son els racistes, els supremacistes i els etnocentristes.\nI a damunt, la majoria d'aquesta gent que no vol.als mallorquins ni catalans, malgrat ser a Mallorca o a Catalunya, son ordinàris i maleducats.\nAquesta nina n ha perdut res, al contrari, ha guanyat.\nSi aqueixa nina tan injustament vexada no veu que es prenen mesures contra aquest abús, es farà la idea de que viu en un país sense justícia,dominat pels qui han vengut de fora en pla colonitzador. I això pot afectar greument la seva dignitat i fer-li prendre decisions antinaturals, com podria ser la de plegar-se a les exigències d'aquesta gent abusadora sense escrúpols.\n-Uffff, amb quin bestiá hem de conviure, fot fastic i preferei-xo no dir res més per no desmadrar-me.\nAmb amics així, no calen enemics.\nÀnim, segur que en trobes de millors.


Per què ens agrada tant Mary Ellen Mark? - FotoColectania\nPer què ens agrada tant Mary Ellen Mark?\n© Mary Ellen Mark_La familia Damm en su coche_1987\nA càrrec de Rafa Badia\nDimecres 30 de juny i 14 de juliol a les 19h a Foto Colectania\nEntrades pel 30 de juny exhaurides\nAmb motiu de l'exposició "Mary Ellen Mark. Vides de Dones", hem convidat el Rafa Badia a presentar algunes de les claus de la feina i l'actitud vital d'aquesta autora; el seu llegat és un reconegut referent de la nova fotografia documental d'aquest segle XXI.\nMary Ellen Mark (1940-2015) és una de les grans figures de la fotografia documental nord-americana, amb una extensa i magnífica obra realitzada al llarg de mig segle. Ella, al costat d'altres autores de la talla de Diane Arbus, Susan Meiselas, Jane Evelyn Atwood, Donna Ferrato o Darcy Padilla, representa lo millor d'una corrent d'aproximació humanista, empàtica i compromesa amb les persones que serveixen de tema per als seus reportatges.\nRafa Badia és fotògraf, editor gràfic i professor especialitzat en narrativa fotogràfica i fotografia documental. Llicenciat en Ciències de la Informació per la Universitat Complutense de Madrid. La seva vida professional s'ha centrat en l'àmbit de la imatge fotogràfica, exercint com a autor, editor gràfic per a publicacions i docent en diferents escoles de fotografia i universitats a Espanya.\nActivitat: Per què ens agrada tant Mary Ellen Mark?\nPonent: Rafa Badia\nSocis i sòcies, amics i amigues, i alumnes de les escoles Amigues de Foto Colectania: gratuït\nAforament limitat, amb reserva prèvia.\nPots reservar la teva entrada a info@fotocolectania.org.\nEntrades pel 30 de juny, exhaurides.\nEl pagament de les entrades es farà a les taquilles de Foto Colectania el mateix dia de l'activitat\nMiércoles a viernes: 16 - 20 h\nSábado: 11 - 15 h y 16 - 20 h\nDimecres 14 de juliol a les 19h\n2021-07-14 19:00:002021-07-14 20:30:00Europe/MadridPer què ens agrada tant Mary Ellen Mark? Fundació Foto ColectaniaFundació Foto Colectaniacolectania@colectania.es


Franz Heukamp «L’empresa és el camí en la solució per gestionar el canvi»\nFranz Heukamp, director general de l’IESE\nFranz Heukamp, director general de l’IESE, parla sobre la reinvenció del propòsit de les organitzacions\n06 de de desembre del 2020. 10:15\nDes de la crisi del 2008, la prioritat per maximitzar els beneficis per als accionistes, com si les empreses fossin un ens aïllat de la resta de la societat,ha perdut força mentre n’ha guanyat l’interès pel seu impacte social i mediambiental.I la crisi de la Covid, de la qual no es pot culpar cap sector en concret –a diferència del que va succeir fa una dècada amb la banca i la immobiliària– n’ha accelerat el procés, segons Franz Heukamp, director general de l’IESE, escola de negocis que manté any rere any el lideratge mundial en formació de directius basant-se en una combinació de conscienciació social i ètica des que es va fundar.\nTot i que més lent, el Business Roundtable, que agrupa més de 180 multinacionals dels EUA, va optar fa dos anys per variar el que entenen com a propòsit de l’empresa. I van fer un canvi radical que va molt més enllà del balanç o el compte de resultats. Les idea de limitar-se a maximitzar el benefici era «pobre i reduccionista», assegura.\nEl canvi, que ja havia començat, ha cobrat força amb les noves generacions, que venen «amb idees molt avançades que tenen en compte la justícia, la sostenibilitat...I el temps farà que s’apliquin perquè van arribant a llocs de responsabilitat».\nLimitar-se a maximitzar el benefici és una idea «pobra i reduccionista»\nEs mostra crític amb la tendència d’inflació de la remuneració dels alts directius. «Crec que ens hem deixat portar per confondre la importància d’un treball amb el valor econòmic». Segons la seva opinió, ha calat la idea que «una contribució important no necessàriament s’ha de traduir en remuneracions».Heukamp defensa el rol de les empreses que, al seu entendre, «són el camí en la solució per gestionar el canvi».\nLa situació econòmica «es resoldrà amb idees d’empresaris que crearan ocupació», sentencia. I cada vegada més amb una visió «sostenible, no amb iniciatives que sabem que després d’un temps es giren en contra perquè són abusives amb les persones, amb el planeta, etcètera», afirma. «En general, la gran majoria d’empresaris i directius volen fer les coses molt bé: formen part de la mateixa societat, tenen fills que al matí, durant l’esmorzar, els pregunten: ¿Què faràs avui per la societat? I fins i tot els critiquen», explica.\nEs formen perquè tenen inquietuds. I la millor manera és aprenent a prendre decisions, que són sempre «multidimensionals» i afecten no només els comptes de l’empresa sinó l’entorn, la societat... A l’IESE ho aconsegueixen «analitzant conjuntament moltes decisions, casos pràctics, casos reals, posant els directius en la posició de prendre decisions buscant un repte continu. Així es converteix en costum i hàbit».\nHeukamp, que fa quatre anys que ocupa el càrrec, insisteix que «la iniciativa emprenedora és la base de tot».I per això l’IESE es dedica tant a aquesta disciplina. No només en la part de formació, sinó també «ajudant persones que puguin crear empreses». Aquesta setmana han celebrat el 20 aniversari deFinaves, el fons que tenen per invertir en projectes dels seus graduats. Insisteix que «cal ajudar els que ho estan passant malament», però això només serà possible si es facilita el marc perquè les empreses puguin continuar creant ocupació.\n¿I la llei de 'start-ups'?\nRÀNQUING 'FINANCIAL TIMES'\nLes escoles de negoci espanyoles IESE i IE, entre les 20 millors del món\nTothom als afores: l’interès per viure a la perifèria de les grans ciutats augmenta per la pandèmia\nPer consolidar un capitalisme més inclusiu afirma que «el millor és començar per l’organització, per determinar com impacta l’activitat en una sèrie de grups de persones, entitats o en la societat. Si aquest avenç a petita escala ho fan moltes, es notarà de seguida més que si s’espera que algú proposi una gran iniciativa per a tothom», explica.\nÉs un procés que va de baix a dalt. I recorda accions com les de companyies de gran consum amb l’oli de palma. «És més car produir d’una altra manera i fa perdre avantatge competitiu, a menys que totes es posin d’acord per fer el que és bo per a tothom.»


Acreditació: 6,7 CFC\n• El curs està compost per dos blocs de continguts on l'alumne disposa dels temes d'estudi corresponents a cadascuna de les unitats en què està estructurat el curs que es complementen amb les respectives avaluacions, proves de 35 preguntes de múltiple resposta cadascuna i casos pràctics.\n• Cada bloc està referit a una unitat temàtica de les dues que componen el programa de l'activitat i s'acompanyen de bibliografia recomanada, la consulta i estudi és convenient per a poder contestar les preguntes d'avaluació.\nBloc 1: Generalitats de les úlceres i ferides cròniques.\nTema 2: Tipus de ferides i cicatrització\nTema 3: La neteja de les ferides\nTema 4: Desbridament de ferides cròniques\nTema 5: La importància de l'exsudat\nTema 6: Cura en ambient humit. El apòsit ideal\nTema 7: Úlceres a l'extremitat inferior\nBloc 2: La teràpia de pressió negativa en diversos contextos.\nTema 8: La teràpia de pressió negativa tòpica en el tractament de les ferides\nTema 9: Sistemes i unitats terapèutiques de pressió negativa\nTema 10: Protocol d'aplicació de teràpia de pressió negativa\nTema 11: Peu diabètic: fisiopatologia i clínica\nTema 12: Casos clínics de peu diabètic\n• Actualitzar coneixements sobre el procés de cicatrització i la seva seqüència.\n• Conèixer els principis de cura en ambient humit.\n• Actualitzar coneixements sobre els factors que influeixen en la cicatrització.\n• Conèixer de forma específica les úlceres de l'extremitat inferior.\n• Diagnosticar i diferenciar úlceres venoses, arterials i neuropàtiques.\n• Netejar i desbridar una úlcera o ferida crònica.\n• Conèixer que és i per a què serveix la teràpia de pressió negativa en el tractament d'úlceres i ferides.\n• Conèixer els fonaments fisiopatològics de la teràpia de pressió negativa en la cura de ferides complexes.\n• Conèixer les unitats terapèutiques utilitzades en la teràpia de pressió negativa.\n• Conèixer les indicacions i contraindicacions d'aquesta teràpia.\n• Aplicar un protocol d'actuació en la teràpia de pressió negativa.\n• Conèixer les peculiaritats de les úlceres en peu diabètic.\n• Aplicar el tractament local en diverses situacions.\n• Fòrums: plaça pública on els alumnes poden exposar els seus dubtes o intercanviar idees amb altres participants del curs.\n- Navegador d'Internet actualitzat.\n- Lector de pdf Adobe Acrobat Reader actualitzat.


Testimoni de la Jorgina. La conversió de la meva família » Print\nTestimoni de la Jorgina. La conversió de la meva família\nM’agradaria compartir la meva història amb tots vosaltres. En ella, la protecció de la Mare de Déu s’ha fet present d’una manera molt especial, i és que les peregrinacions a Medjugorje estan plenes de gràcies. Les experimentes allà, però sobretot les vius quan tornes, i no només la primera setmana o el primer mes, sinó durant tot l’any ja que contínuament t’arriben una gran quantitat de gràcies de la Gospa.\nCom molt bé sabeu alguns de vosaltres, arrossego la meva malaltia des de fa més de 10 anys. Us podeu imaginar molt bé que han estat anys de patiment, on mai he perdut la pau, una pau viscuda per la fe i per a conèixer el valor del patiment. També he tingut el meu marit al meu costat, que m’ha cuidat com a una flor, i ha estat el meu suport i la meva força. Cada dia donava gràcies a Déu per aquest regal, fins al punt que vaig pensar que si ell no estava amb mi, em moriria. Ha estat un any de sofriment, també de patiment moral per no haver tingut fills, i de dolor, però sense perdre mai la serenitat.\nAra bé, el meu marit es va entregar tant a mi que va caure en una forta depressió. No va voler demanar ajuda i el nostre matrimoni va entrar en una profunda crisi, cosa que va acabar amb una separació (en principi temporal). La malaltia va empitjorar i vaig tornar a fer tractaments de quimioteràpia.\nLa separació va ser l’experiència més dramàtica de la meva vida; seria molt llarg explicar tots els matisos del meu patiment. Des que ens vam separar, hi va haver algun intent de reconciliació; un d’ells abans de peregrinar a Medjugorje l’estiu del 2007. Estava molt il·lusionada i vaig pensar que la Mare de Déu m’ajudaria a retrobar-me amb el meu marit a la tornada de la peregrinació. Però la Gospa tenia uns altres plans per a mi.\nRecordo que a Medjugorje, concretament en la capella de la casa de sant Giuseppe, vaig pregar pel meu matrimoni, i la Gospa em deia que no era el moment; em deia que la meva família em necessitava, però jo no volia creure el que sentia. La Mare de Déu cada dia em deia el mateix, però jo insistia en el meu matrimoni. Quan vaig arribar a Barcelona, ho vaig entendre.\nEl mateix dia de la meva tornada de Medjugorje vaig anar a sopar amb el meu marit. Estava entusiasmada, li vaig explicar l’experiència viscuda i ell, negatiu, va treure importància a tot plegat. Em va dir que allò nostre s’havia acabat i que ens separéssim definitivament. No podia creure el que sentia, totes les meves il·lusions van desaparèixer. L’alegria va donar pas a una pena enorme i a un mar de llàgrimes, tan sols dues hores després d’haver aterrat.\nVaig quedar totalment destrossada, però alhora vaig recordar les paraules de la Marissa quan ens va dir que tots els que pregaven a la capella de casa seva, rebien moltes gràcies. L’endemà, abans d’anar-me’n a dormir, em va sortir del cor una pregària, més que una pregària era una queixa desesperada:\n“Déu meu, on són les gràcies, on són? Quan em vaig llevar al matí, vaig experimentar una gran pau interior, com mai havia tingut abans. LES GRÀCIES HAVIEN ARRIBAT.\nL’estiu del 2007, quan vàrem visitar el Cenacle de Medjugorje, em vaig adonar que seria un lloc ideal pel meu germà Adolf, que havia tingut problemes amb les drogues, i encara que ja les havia deixades, anava molt perdut i tenia altres addiccions: internet, el joc, …, per la qual cosa sempre estava molt trist. Jo tenia clar que ell havia d’entrar al Cenacle, però no se m’acudia com fer-ho.\nDurant aquest any vaig intentar anar sempre a l’Hora Santa dels primers dissabtes de mes a Sant Julià a Mira-sol a pregar pel Cenacle.\nUn d’aquest dissabtes, després de resar el Rosari, vaig saber que un jove del Cenacle de Lourdes ens donaria el seu testimoni. Vaig veure que l’ocasió se’m presentava en safata de plata i vaig decidir parlar amb en Joan, el jove del Cenacle. Li vaig explicar el problema del meu germà i vàrem quedar que li portaria el dilluns a Mira-sol. L’endemà, vaig pensar que seria millor una entrevista més íntima, així que vaig telefonar a en Joan i li vaig demanar si podia venir a casa meva. Va comprendre la urgència de la meva demanda i va acceptar de seguida, fet totalment inusual. Vaig telefonar al meu germà Adolf perquè vingués a dinar amb en Joan i amb mi. Li vaig dir que en Joan era un amic, a qui tan sols havia d’escoltar. (L’aigua que vaig servir a l’hora de dinar era de Lourdes).\nQuan va arribar en Joan amb un capellà, me’n vaig anar i els vaig deixar sols. Tenia tot un batalló d’amics pregant perquè l’entrevista funcionés. Quan vaig trucar al vespre al meu germà, em va dir que estava disposat a provar l’experiència del Cenacle.\nAquesta prova significava viure una setmana en el Cenacle de Lourdes, de 9 del matí a 5 de la tarda i havia d’anar acompanyat.\nVàrem preparar el viatge a Lourdes, però el dimoni ens va posar les coses difícils perquè jo vaig començar a trobar-me malament, molt malament. No estava disposada a renunciar al meu viatge, era massa el que m’hi jugava. L’Adolf havia d’entrar al Cenacle, això era el realment important, així que vaig visitar un parell de metges i amb molta medicació i un informe per si em veia obligada a hospitalitzar-me, vàrem llogar finalment un apartament a Lourdes. Estava segura que la Mare de Déu em protegiria i no em passaria res dolent. L’experiència fou un èxit i al cap de tres setmanes, l’Adolf entrava en la que havia de ser la seva nova llar, la Comunitat del Cenacle.\nLa setmana que va entrar-hi, varen començar a subministrar-me un tractament nou de quimioteràpia i vaig reaccionar fatal; no em vaig veure amb ànims d’acompanyar-lo i es va oferir un matrimoni de Mira-sol. Mentrestant, la meva germana que no era creient i estava més aviat en contra del catolicisme, va començar a canviar. Es va anar transformant gradualment, i va començar a pregar. Actualment resa cada dia com a mínim un rosari, fins i tot dos i tres. Aquest és el segon miracle que s’ha produït en la meva família, la conversió de la meva germana Clara. I el tercer, el miracle dels meus pares. El meu pare vol que vagi a Medjugorje perquè la Mare de Déu em guareixi. Això ja és una forma de creure, no? I la meva mare, que actualment m’està cuidant a casa, va a missa cada dia; increïble, no?\nA casa meva ningú practicava, excepte jo.\nÉs ara, després d’aquests tres miracles, quan he comprès allò que a l’estiu em va dir la Gospa: la família.\nLa meva família ha experimentat una gran transformació, on s’ha vist clarament la mà de Déu; jo només he estat el llapis, ben afilat, amb el què s’ha escrit una bonica història.\nTinc moltíssimes ganes de tornar a Medjugorje per DONAR GRÀCIES A LA MARE DE DÉU. Ha estat un any increïble, un any ple de patiment físic i moral, però absolutament necessari per a la conversió de la meva família.\nGRATIAS TIBI DEO


El Regne Unit retirarà 800 soldats de l'Iraq, un 10% de les forces que té desplegades al país\nEl Regne Unit ha decidit retirar el pròxim mes de maig 800 dels soldats desplaçats a l'Iraq, cosa que suposa el 10% de les forces que té destacades Londres al país àrab. El ministre britànic de Defensa, John Reid, ha explicat el retorn pel progrés "continu i considerable de la quantitat, qualitat i moral de les forces de seguretat iraquianes, que es xifren ja en 235.000 efectius". No obstant, el ministre ha explicat que la sortida de soldats britànics no implicarà cedir a les forces iraquianes la responsabilitat de protegir la seguretat del país, on la situació és "difícil i delicada", tal com ha reconegut Reid.\n13/03/2006 - 00.00 Actualitzat 13/03/2006 - 21.29\n"Seguirem a l'Iraq tant de temps com sigui necessari, com se'ns vulgui i fins que acabem el nostre treball", ha dit el ministre britànic. No obstant, Londres ha decidit retirar el 10% del desplegament britànic a l'Iraq, uns 800 soldats a partir del maig.\nSegons el Regne Unit, la decisió es basa en el "progrés continu i considerable de la quantitat, capacitat i moral de les forces de seguretat iraquianes". Amb tot s'ha reconegut que a l'Iraq "ha augmentat la violència sectària en algunes zones", si bé, el risc de guerra civil "no és ni imminent ni inevitable".\nHomes vestits de policia segresten 50 treballadors d'una empresa de seguretat a l'Iraq\nAlmenys 50 morts i 200 ferits en l'explosió de tres cotxes bomba en dos mercats de Bagdad\nAssassinats a trets un directiu de la televisió estatal iraquiana i el seu xofer\nLondres fixa l'estiu del 2008 com a data límit per retirar els 8.000 soldats que té a l'Iraq\nTroben el cadàver de Tom Fox, l'activista nord-americà segrestat a l'Iraq fa tres mesos\nEls EUA tancaran en tres mesos la presó d'Abu Ghraib, escenari de l'escàndol per tortures


La vilanovina Laura Farré Rozada exhaureix les entrades en l'últim concert de la seva gira nord-americana\nAra fa només un any, va publicar el seu disc de debut 'The French Reverie' amb el suport de 208 mecenes de 28 països\nRedacció Vilanova i la Geltrú 07-11-2019 9:17 Lectures 4899\nLaura Farré Rozada\nLa vilanovina Laura Farré Rozada exhaureix les entrades en l'últim concert de la seva gira nord-americana. EIX\nAmb totes les entrades exhaurides pel seu concert a la sala 405 Shrader de San Francisco, la pianista Laura Farré Rozada posa punt final divendres a la gira de presentació pels Estats Units i el Canadà del seu primer disc ‘The French Reverie’ (2018).\nTot va començar ara fa dos anys, mentre acabava el seu Màster al prestigiós Royal College of Music de Londres. L’objectiu de la pianista: editar el seu primer disc i trencar esquemes dins de la música clàssica, apostant únicament per obres de compositors contemporanis. Després d’una intensa campanya de crowdfunding que va superar totes les expectatives, Laura Farré Rozada va poder engegar el seu projecte gràcies a 208 mecenes de 28 països de tot el món.\nAra ha acabat amb èxit una gira d’11 concerts a 8 ciutats nord-americanes: Mont-real, Boston, Nova York, Toronto, Chicago, Colorado Springs, Los Angeles i San Francisco. Durant les més de 6 setmanes, Farré Rozada ha actuat en sales mítiques com Spectrum (Nova York), el McAninch Arts Center (Chicago), la Gallery345 (Toronto), el Heller Center for Arts & Humanities (Colorado Springs) i l’Art Share LA (Los Angeles).\nLa gira l’ha organitzat la mateixa pianista en el transcurs de gairebé un any, mentre ho compaginava amb una altra gira d’una dotzena de concerts per Espanya, Bulgària i el Regne Unit; i la residència NEXT 2018/2019 com a pianista titular amb l’ensemble Birmingham Contemporary Music Group.\n‘Aquest projecte té l’objectiu de fascinar el públic general per la música contemporània. El fet de plantejar una proposta tan arriscada m’ha portat a gestionar personalment la integritat del projecte. L’èxit de la gira pels Estats Units i Canadà ha sigut la prova definitiva que amb entusiasme i esforç es pot arribar tan lluny com vulguis, sempre i quan tinguis la determinació i perseverància necessària’.\nUna feinada que Laura Farré Rozada creu que ha valgut la pena: ‘Quan vaig començar a organitzar la gira no sabia si ho aconseguiria. El repte era considerable, ja que el Canadà i els Estats Units són dos països immensos on gairebé no hi coneixia ningú. Després de trucar a moltes portes, poc a poc vaig anar tancant un itinerari que m’ha permès recollir experiències, tot travessant de costa a costa el continent.’\nLaura Farré Rozada (Vilanova i la Geltrú, 1990) ha arrencat aplaudiments del públic nord-americà, rebent molt bones crítiques a cada concert: La professora del departament de composició i teoria musical de la Boston University, Ketty Nez, va descriure el recital de la vilanovina com una ‘actuació impressionant d’un programa brillant’. Afirmació que subscriu el director artístic de la Gallery345 de Toronto, Edward Epstein, qui considera que ‘té molt mèrit que Laura Farré Rozada arrisqui amb un repertori de compositors vius i de qualitat, però poc coneguts pel públic’. L’escriptor James Lynch Jr., qui va assistir al recital de Colorado Springs, descriu amb detall a la ressenya publicada al seu blog de música ‘Art and Music’ (https://pocbooks.com/art-and-music-laura-farre-rozada/), l’exitós impacte que va tenir aquesta proposta en el públic, poc habituat amb la música contemporània.\nLa faceta matemàtica de Laura Farré Rozada, qui també és graduada en Matemàtiques per la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC), no va deixar indiferent als assistents. Ketty Nez subratllava l’habilitat de la vilanovina en ‘descobrir patrons en la música i emfatitzar-los en les seves interpretacions’. En una de les obres del concert, Nez afirma que ‘es podien escoltar i visualitzar fractals repetint-se en l’infinit’.\nPrecisament, durant la gira, la vilanovina també ha donat 3 conferències sobre música i matemàtiques, convidada per tres universitats americanes: la Boston University, el Colorado College i la University of Colorado de Colorado Springs.\n‘The French Reverie’, el seu disc de debut, que ara ha presentat en aquests escenaris, és un repàs de la música clàssica francesa dels segles XX i XXI. Al costat de compositors consagrats, però poc interpretats, com Dutilleux i Messiaen, la pianista catalana ha estrenat al Canadà i als Estats Units, obres d’autors desconeguts pel gran públic com Manoury, Escaich, Ben-Amots i Djambazov, i l’emergent compositor finès Järventausta.\nLaura Farré Rozada és màster per l’Escola Superior de Música de Catalunya (ESMUC) i el Royal College of Music de Londres. Ara tot just ha començat els estudis de doctorat sobre memorització de música contemporània al Royal Birmingham Conservatoire, becada per l’Arts & Humanities Research Council del Regne Unit.\nEls pròxims concerts portaran la pianista i matemàtica a les localitats de Girona, Madrid, León, Sabadell, L’Hospitalet, Sant Feliu de Llobregat, i la seva localitat natal de Vilanova i la Geltrú.\nLaura Farré Rozada desplega música i matemàtiques a Colorado Springs\nExitosos concerts a Toronto i Chicago de la pianista Laura Farré Rozada\nNova York i Boston també aplaudeixen la vilanovina Laura Farré Rozada\nLaura Farré Rozada presenta amb èxit "The french reverie" a escenaris del Quebec\nLaura Farré Rozada, música per a piano del segle XXI\n7Calafell treu a licitació la nova museïtzació del Castell de la Santa Creu\n8El cinema Kubrick torna a obrir portes i a recuperar les projeccions a partir del 10 de juliol\n9Emily Raluy: "L'espectacle és una bogeria que cura del confinament"\n10L’Ajuntament d’Olivella prohibeix el llançament de coets per la revetlla de Sant Joan pel risc d’incendi


els nacionals - Diari de Girona\nánxel vence 12.06.2019 | 06:00\nA les tropes de Franco les adjectivava de «nacionalistes» la premsa estrangera durant la Guerra Civil; i la denominació li venia que ni de motlle al règim que va establir després de la seva victòria el general superlatiu. Amb el temps, els partidaris del Caudillo van passar a anomenar-se «nacionals», que ve a ser una forma més afable de dir el mateix.\nDesprés del final de la dictadura, el terme nacionalista va passar a al·ludir gairebé en exclusiva els nacionalismes perifèrics, que, a diferència de l'anterior, assumien l'esperit i les regles de la democràcia. No estranyarà, per tant, que la recent irrupció d'un partit ultranacionalista espanyol com Vox hagi comportat un cert desordre terminològic. Cap vol que el confonguin amb l'altre.\nMés enllà de les seves diferències, no deixa de ser cert que tots s'assemblen en la invocació als ancestres per construir el mite nacional. Uns apel·len a la llengua mil·lenària, a l'RH diferencial, a Guifré el Pilós o a les vagueroses arrels celtes de cada poble en qüestió. Els altres, a Don Pelayo, al vell imperi de Ferran i Isabel, a la llengua dels cinc-cents milions de parlants i al Que viva España de Manolo Escobar, si calgués.\nNo es tracta d'un fenomen exclusivament espanyol, per descomptat. El nacionalisme, que passava per ser una tendència del segle XIX –i gens trending topic, en conseqüència– està retronant a tot el món.\nAixò inclou els mateixos Estats Units, on Donald Trump exerceix de nacionalista en el que pogués ser un elogiable acte de modèstia. Quan un està al capdavant d'un imperi que exporta al món la seva tecnologia, el seu idioma, el seu cinema, el seu Halloween i el seu Black Friday, rebaixar aquesta condició imperial a la d'una simple nació com qualsevol altra és, sens dubte, un involuntari tret d'humilitat.\nRes més lògic si es té en compte que el nacionalisme –a diferència de l'imperialisme– sol implicar un cert complex d'inferioritat. Per a un nacionalista, la seva nació és víctima de l'assetjament de fosques forces exteriors i, per tant, ha de fortificar-se amb murs i fronteres de cara a l'enemic, que ara és l'immigrant.\nEl següent pas és declarar la guerra a tots els seus més o menys imaginaris contrincants, encara que per fortuna els conflictes siguin ara d'ordre merament comercial. Com els que enfronten els EUA amb la Xina, la Unió Europea i, en general, qualsevol que pretengui fer-li la competència en el mercat del món.\nSi això passa amb l'únic imperi realment existent, fàcil és entendre que la moda –arcaica i vintage– del nacionalisme s'hagi estès per tot el planeta. Aquí a Europa, sense anar més lluny, són ja legió els partits que advoquen per enderrocar la UE: aquest feliç projecte de substitució dels Estats ètnics per una comunitat de ciutadans lliures. Aquí estan, per certificar-ho, la neofeixista Le Pen a França; el seu col·lega Orbán a Hongria; els italians xenòfobs i separatistes de la Lliga Nord o els alegres amants de la cervesa i del Brexit al Regne Unit.\nL'última a incorporar-se a aquest club ha estat Espanya, que semblava vacunada contra el virus després de quatre dècades d'ultranacionalisme franquista. Infeliçment, l'eclosió de Vox, afavorida pel procés independentista català, ha vingut a demostrar que els nacionalismes, per diferents que siguin, tendeixen a retroalimentar-se. El cas és que els nacionals estan de tornada. No aprenem res de la Història.


COCEMFE València firma conveni de col.laboració amb Adams Formació\nEl president de COCEMFE València Pascual Castelló i el Director d’Adams Formación València Salvador Penadés han signat recentment un Conveni de col·laboració entre totes dues entitats amb l’objectiu de beneficiar els associats a les entitats federades a COCEMFE València.\nAdams és un centre de formació referent a València, especialitzats en la preparació per a oposicions del sector públic tant presencial com online i formació per a persones desocupades.\nPascual Castelló destaca la necessitat d’acostar l’Ocupació Pública al nostre col·lectiu, com una via més d’accés a l’ocupació. Aquest tipus de convocatòries passa per un excel·lent moment i és una interessant via per a aconseguir un treball estable en l’Administració. A les nombroses places autonòmiques, locals i estatals, oferides per les diferents Administracions, s’uneixen bones previsions i continuïtat per als pròxims anys\nDins del conveni trobem descomptes tant en matrícula com en material necessari per a la preparació d’oposicions.\nConcretament, Adams Formación, ofereix 3 beques anuals a persones usuàries o associades que estiguen interessades en opositar.\nTambé ofereixen un servei d’assessorament especialitzat i una oferta de formació gratuïta àmplia per a la millora de l’ocupabilitat del col·lectiu.\nUn altre punt important del conveni, és el compromís per part de l’empresa d’apostar per la contractació de persones amb certificat de discapacitat. En les pròximes setmanes es realitzarà una campanya de difusió per part de COCEMFE València per a fer arribar tota la informació necessària a les Associacions de com poder accedir als avantatges signats per totes dues entitats.


Viajes a Noruega - Terres Llunyanes\nViatges a Noruega\nTERRA DE VÍKINGS\nGELS I FIORDS\nDESTÍ: Viatges a Noruega\nViatja a Noruega i navega pels seus fiords, banya’t a les aigües fredes dels seus llacs i cascades, respira aire pur, camina pels seus innumerables camins, descobreix les mítiques terres del Cap Nord creuant el Cercle Polar Àrtic i aprofita per gaudir de cadascun d’aquests moments.\nNoruega, el país més septentrional d’Europa, ocupa una estreta franja entre les Muntanyes Kjolen, la seva frontera amb Suècia i els coneguts com els Alps Escandinaus, i el Mar de Noruega que l’ha dotat d’una llarga costa molt accidentada caracteritzada per enormes fiords d’altíssims penya-segats.\nÉs terra d’interminables gels, de profundes avencs, d’espectaculars fiords declarats Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO, de cabaloses cascades, immenses glaceres, altes muntanyes amb neus perpètues, d’aurores boreals, de sol de mitjanit i de nit polar que ofereix al viatger natura pura en estat salvatge en mil i un racons de somni com Preikestolen, la paret de roca que s’alça sobre el fiord de Lysefjord.\nCal esmentar l’atractiu de les ciutats noruegues d’estil medieval com el moll de Bergen que és patrimoni de la humanitat i porta d’entrada als famosos fiords. Trondheim és capital cultural i d’increïbles edificis arquitectònics, i Tromso és la major ciutat a nord del Cercle Polar Àrtic i capital dels viatges per veure aurores boreals entre setembre i març.\nTambé és terra d’antics Víkings, de gran llegat històric, recordant en l’actualitat als seus avantpassats amb petits museus de curiositats. També és terra de Samis, el poble de Lapònia. La major part dels Samis viuen en territori noruec, amb el seu mil·lenària cultura, la seva llengua, els seus cants i la criança dels seus rens. En moltes zones de país han deixat la seva manera de vida tradicional, però si visites el nord, encara podràs passar la nit en un lavvo (típica botiga sami), alimentar els seus rens o muntar en trineu de gossos. No et perdis una cursa de rens en un dels seus festivals anuals per submergir-te en la cultura sami.\nA Terres Llunyanes oferim una infinitat de viatges a Noruega. Les rutes de viatge a mida per Noruega són ideals per viatjar amb nens, viatjar amb amics o per a un viatge de lluna de mel. Hi ha la possibilitat de realitzar el viatge al teu aire amb cotxe de lloguer o autocaravana. I per a aquells viatgers amb ganes de compartir les seves vivències amb altres companys, els nostres viatges en grup per Noruega són un gran èxit.\nExplorarem els pobles, ciutats i els fiords de sud fins a les illes del Nord, Vesterlaan i Lofoten. També podem oferir viatges especialitzats en alguns llocs concrets com els viatges a Illes Lofoten o creuers pel cercle polar àrtic, Spitsbergen a Svalvard.\nPoblació & Idioma\nCapital & Fronteres\nFronteres: Sweden, Finland, Russia\nEstius humits i temperats; Hiverns freds\nVIATGES PER Noruega\nAquí tens totes les rutes que Terres Llunyanes fa en aquest destí.\nExplora el sud de Noruega\nDes de 1420 € + Vols\nIlles Lofoten i Vesteralen\nDes de 1555 € + Vols\nGran ruta dels fiords del sud\nDes de 2245 € + Vols\nViatges en grup i Viatges a mida\nAurores Boreals a Noruega. Viatge Fotogràfic.\nDes de 1.430 € + Vols\nBuscador de viatges\nTroba de forma ràpida el viatge que estàs buscant. I ara pots buscar per preu, durada i data de sortida fent clic en el botó de cerca avançada.\nTècnica superior en agències de viatges i organització d'esdeveniments per la UB-CETT. Va decidir dedicar-se tant a nivell personal com professional a la seva gran passió, viatjar. Seguint el seu lema: "darrere d'un somni, sempre hi ha un viatge", ha fet d'ells una forma de vida, buscant en cada racó l'essència de les seves cultures. Si tens interès en venir a l'agència per a què la Maria t'expliqui millor algun viatge, et recomanem sol·licitar cita prèvia amb ella trucant al 93 777 8080 o enviant un missatge al seu email.\nDestins a on és expert/a:\nEgipte, Marroc, Noruega, Nepal, Iran, Turquia, Equador, Oman, Jordània, Líban, Sudan, Unió dels Emirats Àrabs\nQuan vols viatjar? De gener De març De març D'abril De maig De juny De juliol D'agost De setembre D'octubre De novembre De desembre


Inici > detall del relat: Pell\nFa estona que el paisatge s'ha convertit en una successió monòtona de camps de cereals segats, rostolls gairebé blancs sota el sol roent de juliol. La flaire que surt de la terra esquerdada entra dins el cotxe, una olor molt antiga que em fa paladejar sabors primitius. El cel blau damunt la planúria sembla una tapa cada vegada més a prop del sostre del cotxe.\nAvanço no massa ràpid. Son dos quarts de quatre de la tarda i l'estiu ho omple tot, a fora i a dins el vehicle. Algun insecte despistat entra de tant en tant per les finestretes abaixades. Manies, no m'agrada l'aire condicionat. El cabell em voleia al voltant de la cara com si jo fos una Medusa motoritzada. Tanta claror em fa aclucar els ulls per veure les rectes que no s'acaben mai.\nFa dues hores que he dinat, dues hores que porto el cotxe, mig estabornida, aclaparada. El primer cop que noto que per uns instants les ratlles blanques de la carretera han fet figa fins a desaparèixer decideixo aturar-me. Tant de bo hi hagués una ombra, però el paisatge és pla, pelat, polsegós... I tot i així la boca se m'omple de saliva, sempre he pensat que els nascuts al juliol estimem l'escalfor aquesta, manies meves (més, sí). Estic suant de valent, diu que les sufocacions aquestes de la menopausa poden durar anys, doncs estic arreglada.\nVeig una taca fosca uns quilòmetres més endavant, no m'ho puc creure, semblen arbres. A mesura que m'hi apropo veig que a la dreta de la carretera hi ha quatre o cinc lledoners enormes, tenen les copes una mica esclarissades a aquestes alçades de l'estiu, però fan prou ombra com per acollir el meu cotxe.\nM'aturo, baixo a estirar les cames. La cigala que cantava quan encara no havia aturat el motor del cotxe, calla ara, nomes el soroll de les meves sandàlies trepitjant els terrossos.\nDescobreixo, darrera el tronc del lledoner més apartat de la carretera, una petita font que degoteja i que ha fet un petit bassal a terra, on abelles, vespes i pardals beuen.\nEm fa la sensació com si hagués trobat un tresor, aigua enmig de tanta sequera. Faig girar la rovellada aixeta que corona un bloc de ciment sense gràcia i un fil d'aigua pica a terra i m'esquitxa els peus. Hi apropo les mans, és fresca. Hi acosto la boca, faig un parell de glops. I després embogeixo, començo a llençar-me aigua a la cara, a la samarreta, a les cames, mullant els pantalons curts. Els cabells.\nLa cigala comença a cantar de nou i jo panteixo de plaer al sentir com l'aigua em regalima per l'esquena, entre els pits que porto lliures sota la samarreta. Gemego, m'he oblidat d'on soc, de qui soc. Oh què bona l'aigua fresca sobre la pell calenta, no ja de juliol, sinó d’anys, que s'hi acumulen traïdors i no la deixen respirar.\nSomric i amb les dues mans em remullo la cara, ric i poso tot el cap sota el rajolí de la font, ajupida, els tirabuixons a punt de tocar a terra. Tots els animalons han marxat, és clar. La cigala calla de nou. M'aixeco. I el veig.\nUn home, un nano, una barreja de les dues coses. Un noi que deu tenir uns vint anys i que em mira amb els ulls esbatanats. Mira que mai perdo el control i un dia que em passa i encara hi ha d'haver una pobre persona que ho vegi. No l'he sentit arribar. Veig una moto aturada al costat del meu cotxe. Ell porta una garrafa buida a les mans. És alt, fort, més aviat prim, la pell li tiba sobre la musculatura i els ossos com si li anés petita, com si encara fos de la mida d'aquell nen que va ser i que ja no s'endevina ni a la cara ni a cap altra part del cos, excepte per la suavitat i la finor que recobreix braços, cuixes... Porta una samarreta a l'imperi, un banyador i unes xancletes.\nMe'l menjaria sencer. És el pensament que em ve al cap.\nAvergonyida, xopa, m'aparto de la font perquè ell s'hi acosti i ompli la garrafa. Em saluda, li contesto, s'ajup. Se li marquen les natges sota el banyador, rodones, dures. Penso que les podria separar amb les meves mans, veure què hi ha entremig, potser tastar la seva sal... I el soroll de la moto em torna a la realitat. Ha marxat esperitat, pobre nano, tu diràs, hi ha cada boja per aquests mons de Déu...\nÉs un plaer llegir-te, tot i que em senti compartint la sed, la calor i la bogeria, per qué, no?\nBogeria i humor, que sigui el darrer que perdem.\nDos relats en un.[Ofensiu]\nDos relats en un, i no pas perquè el producte estigui d'oferta sinó tot el contrari: si t'haguessis quedat amb els set primers paràgrafs el resultat hauria estat un relat autònom, de prosa elegant i descripcions minucioses; amb els tres últims tot es capgira i la serenor contemplativa es transforma en sensualitat desfermada.\nI això perquè el noi fuig, que si no...\naleshores | 23-08-2021\n“És l'ara i la consciència de que cada vegada hi ha menys temps i només podem anar a pitjor.“\nAixò de la manca de temps no és necessàriament un problema en la vellesa, la qual és un procés natural. Has d’haver assolit quelcom del que pretenies, això sí, i no deixar penjat a ningú dels que has ajudat a portar al món.\nGràcies pel comentari. Potser em vaig posar un pèl patètic el dia del poema.\nRavegal | 12-08-2021\nEns has tingut eixuts tant temps que aquest escrit és per al lector com l'aigua per la protagonista.\nI no ho és només pel temps de sequera sinó perquè cada frase és un regal que entra pels ulls i estimula algun dels sentits, o més d'un. Realment, l'he trobat molt agradable de llegir, per no dir de viure'l.\nNo hi podia faltar el toc eròtic, tan fi, com sempre.\nLa teva narradora potser no ha entès bé les coses. No era un noi que venia a buscar aigua: era un àngel que se li havia aparegut. La bona dona va donar una lliçó de com no tractar un àngel; el pobre va tocar el dos en veure tanta libidinositat i la senyora es va quedar sense el consol espiritual, sense la il·luminació que òbviament tant necessitava.\nQuan la tornis a veure li pots dir que de dones il·luminades ens en calen moltes, de vulgars calentotes ja en tenim prou.\nPodries haver-li demanat...[Ofensiu]\nllpages | 06-08-2021 | Valoració: 10\nque et buidés la garrafa sencera d'aigua per sobre, amb l'excusa que t'han quedat els cabells mig molls; o que t'esquitxés, a veure com reaccionava; o demanar-li el nom de la font, i així encetar una conversa enverinada; o ... res, bajanades meves, qualsevol d'aquestes opcions hauria restat credibilitat al relat, forçant els esdeveniments. Molt millor el teu final, el que crec que passaria en el noranta-nou per cent de les vegades en què es presentés una ocasió com aquesta. O potser podries tornar-hi un altra dia de juliol, a la font libidinosa, hahaha! Bon estiu!\nUn relat molt insinuant [Ofensiu]\nPERLA DE VELLUT | 05-08-2021\nVa insinuant a poc a poc tot el desig de l'erotisme.\nMolt ben plantejant, fins arribar a una sensació molt profunda que es veu la sensibilitat de ser eroticament.\nAigua a la pell[Ofensiu]\nUn relat intens, com intens pot ser la calor i la sensació de l'aigua de la font sobre la pell calenta pel sol d'estiu. M'agrada quan dius...per un cop....quan desitg contingut expressat. Però amb tot, el relat és fresc en la forma i divertit al final.! M'ha agradat molt perquè mentre llegia semblava que ja m'hi trobava!. amb total cordialitat.\nPS gràcies pel teu comentari del meu escrit del camí del bosc. És veritat que el vaig escriure pensant en contes d'altres temps ....\nAtlantis | 04-08-2021\nUn relat ple de sensualitat : d’olors, colors, imatges. De calor i de la fredor d’aquesta mica d’aigua que t’escampes pel cos i d’una descripció casi sense nombrar-la de la narradora (dona, de mitjana edat, amb pantalons curts i cabells llargs, amb samarreta i sense sostenidors...) que fa que te la imaginis. Gairebé un retrat. Ja més explícit el retrat del noi i el desig que sent en el moment de la menopausa quan potser hi ha la llegenda que les dones no som tan atractives. La rialla del final tanca el text amb la frescor que desprèn tot el relat.\nNo només és un text descriptiu, sinó que tot ell està ple d’esquitxos de pensaments i sensacions. Molt bo\nAvui els llavis[Ofensiu]\nAvui els llavis\namb set d’estiu et busquen\nCanela fina | 01-08-2021 | Valoració: 10\nÉs boníssim Montse, realment boníssim.\nMe l'he llegit d'una glopada, talment com l'aigua fresca de la font que també m'ha refrescat perquè ja bullia de calor en sentir-me dins del teu relat. L'olor, l'escalfor, el ritme, tot plegat, una delícia! Gràcies per tan bona lectura, una abraçada estiuenca :)


viurealspirineus/ACN 19:27 24/02/21\nLa síndica vol saber quines "previsions i possibles mesures" té previst aplicar Salut a l'Aran davant l'alta incidència de la covid-19.\nper aran la salut demana maria\nLa síndica d'Aran, Maria Vergés /CGA\nLa síndica d'Aran, Maria Vergés, ha demanat a Salut conèixer quines "previsions i possibles mesures" té previst aplicar a l'Aran davant l'alta incidència de la covid-19. Vergés ha comunicat que el Conselh Generau d'Aran "no compta" amb més instruments ni competències per a aplicar més mesures ni accions de les actuals. Vergés ha assegurat que "si aquest augment de la incidència es consolida, la pressió hospitalària i l'aplicació de possibles mesures de relaxació de les restriccions es veuran condicionades a l'Aran". Així mateix, la síndica d'Aran ha sol·licitat a Salut augmentar el nombre de dosis de vacunes contra la covid-19 que arriben a Aran.\nLa vacuna pot ajudar a millorar la lluita contra el virus, ha dit Vergés i ha recordat les dades, "situen l'Aran com el territori amb el risc de rebrot més alt de tota Catalunya".\nAquesta setmana s'ha iniciat a la Val d'Aran la campanya de vacunació als grans dependents majors de 80 anys i es continua amb la vacunació al professorat.\nAmb la confirmació, per part de Salut, de la presència de la variant britànica de la covid-19 a l'Aran, la síndica vol saber si aquesta variant podria explicar, en part, l'augment de casos positius. Actualment hi ha 13 persones ingressades a la planta covid-19 de l'Espitau Val d'Aran.\nEl Conselh Generau ha informat que Salut ha detectat la presència de la variant britànica de la covid-19 a la Val d'Aran. Segons l'informe epidemiològic emès pel Departament de Salut, basat en vint-i-quatre mostres de pacients positius l'últim mes, vint-i-dues de les seqüenciacions corresponen a la soca britànica de la infecció, el que suposa un 92% del total. La presència d'aquesta variant, molt més contagiosa, explicaria en part, l'augment notable de casos durant les últimes setmanes a l'Aran.\nSalut confirma al Conselh Generau la presència de la variant britànica de la COVID-19 a l’Aran


Propera instal·lació carregadors per a vehícles elèctrics - Club Nàutic Garraf\n2 de març de 2022\tClub\nEl Club Nàutic Garraf i l’empresa Endesa hem signat el contracte que ens permetrà poder instal·lar equips de recàrrega per a vehicles elèctrics al Port. La instal·lació d’aquests nous dispositius no generarà cap despesa pel Club Nàutic Garraf.\nEls principals pactes que la Junta Directiva del Club Nàutic Garraf ha arribat amb els representants d’ENDESA, són els següents:\nInstal·lació de 4 equips nous: 2 de carga ràpida i 2 de carga semi ràpida. Cal destacar que cada equip disposa de 2 punts de càrrega, i per tant, tindrem disponibilitat per carregar fins a 8 vehicles alhora.\nVigència del contracte: 10 anys. Finalitzat aquest contracte, tots els equips quedaran en benefici del Club Nàutic Garraf\nAmb la instal·lació d’aquests nous equips, millorarem el servei pels usuaris/es del Port i ens ajuda a que el Club Nàutic Garraf sigui més competitiu.