Tenim la satisfacció de presentar-vos el cartell de la XVIII Assemblea d’Història de la Ribera que se celebrarà a Castelló els dies 9, 10 i 11 de novembre de 2018. És l’autor mateix, Eduard Doménech, qui ens el presenta i ens l’explica.\nDes del moment en què vaig revisar els fons gràfic sobre educació recollit a la Biblioteca Municipal de Castelló amb motiu de la XVIII Assemblea, em va cridar poderosament l’atenció aquesta imatge.\nEn primer lloc, perquè era una de les més antigues i, a més a més, ens oferia una visió de l’interior d’un edifici històric de Castelló ja desaparegut: l’antic convent de Sant Vicent Ferrer, fundat a les darreries del segle XVI, desamortitzat al XIX, utilitzat des de llavors com a escoles municipals i finalment enderrocat al XX per a donar lloc a l’actual plaça de l’Ajuntament i a l’edifici que ocupen les dependències municipals i de la Séquia d’Escalona.\nEn segon lloc, per una raó de caràcter personal relacionada amb la meua pròpia educació. El mestre que apareix, don Esteban Sanchis, era el pare del mestre homònim que vaig tindre als nou anys, quan vaig deixar el col·legi de les Dominiques, que ja no acceptaven xiquets després d’haver pres la comunió.\nI en tercer lloc, per la seua potència gràfica: el posat hieràtic i un tant sever de don Esteban, que contrasta fortament amb la barreja que formen els xiquets de diverses edats, amb fisonomies i vestimentes molt variades. Fixeu-vos especialment en el primer i el segon xiquet de la fila de dalt per la dreta, que estan fent una espècie de salutació militar, el més menut al revés de com es fa en realitat.\nLi vaig donar forma circular a la imatge i la vaig deixar caure sobre un fons llis de color groc càlid, projectant-li una ombra paral·lela per donar-li més profunditat i una lleugera sensació de relleu.\nLa tipografia utilitzada ha estat l’Avant Garde, dissenyada per Herb Lubalin (1918-1981) com a logotip per a la revista Avant Garde en 1967 i redissenyada en 1970 com a tipus de lletra comercial en col·laboració amb Tom Carnase. És una lletra de pal sec, del tipus geomètric, que destaca per la seua bona legibilitat, inspirada en el moviment alemany de la Bauhaus dels anys 20 del segle XX.\nEduard Doménech i Alcover (Castelló de la Ribera, 1956) és llicenciat en Geografia i Història, especialitzat en Història de l’Art, per la Universitat de València. Entre 1987 i 1989 va ser becari de l’Institut d’Art de la Institució Valenciana d’Estudis i Investigació (Alfons el Magnànim) per a desenvolupar projectes d’investigació sobre l’arquitectura relacionada amb la taronja al País Valencià i les obres públiques municipals a la Ribera Alta. Ha publicat treballs d’investigació relacionats amb l’arqueologia industrial i l’arquitectura del ferro (sobre els magatzems de taronja i mercats municipals).\nDes del 1988 la seua activitat professional s’ha centrat en l’organització, producció i gestió d’exposicions culturals, juntament amb les publicacions que aquestes generen (catàlegs, cartells, fullets, etc.) i la retolació de les sales. La primera exposició en què va participar va ser la del 750 Aniversari del Naixement del Poble Valencià, celebrada a la Plaça de l’Ajuntament de València el 1988, i l’última Antoni Miró a La Base, actualment oberta a La Marina del port de València i no exempta de certa polèmica pel seu contingut.\nHa participat en l’organització d’exposicions a diversos espais de la ciutat de València (Sales de l’Ateneu Mercantil, Sant Miquel dels Reis i, sobretot, al Museu de Belles Arts de València), de Castelló de la Plana (Sala de la Diputació de Castelló) i d’Alacant (Sala de la Conselleria de Cultura), així com a altres poblacions valencianes, com ara Sagunt (Casa de Cultura Capellà Pallarés), Sueca (Sala Els Porxets), Carcaixent (Magatzem de Ribera) o Borriana (Centre Cultural La Mercè). També ha participat en la gestió i muntatge d’exposicions produïdes per la Generalitat a Barcelona (Mercat del Born), Florència (Palau Medici-Riccardi), Nova York (Spanish Institute) i Mèxic DF (Museo Nacional de San Carlos).\nDes del 1991 és tècnic de gestió cultural del Servei de Promoció Cultural de la Conselleria de Cultura especialitzat en publicacions i des del 2005 és el Cap de la Secció d’Exposicions de la Direcció General de Cultura i Patrimoni.


octubre | 2019 | Manel Mayor\nDE CATÚFOL EN CATÚFOL\nPublicat el 31 d'octubre de 2019 per Manel Mayor Lekuona\nÉs ben bé que com més ens hem anat acostant a la campanya electoral, més ha baixat el nivell d’aquests que aspiren a governar Espanya o tal vegada és que els hem anat veient més i han anat quedant al descobert les seves mancances, alguns dels quals no arribarien a fer mèrits ni per ser president d’escala.\nSemblen talment uns actors posant en escena allò, que els que manen de debò els hi exigeixen que diguin i facin, això, és clar, té uns riscs i aquests a vegades sembla que no s’han avaluat o no s’ha fet del tot bé, ja que els catúfols, les contradiccions i les cagades, arriben a ser de magnituds estratosfèriques. Continua llegint →\nENQUISTAMENT DELS TICS DEL FRANQUISME\nPublicat el 27 d'octubre de 2019 per Manel Mayor Lekuona\nDesprés d’una setmana molt intensa, de desenfrenada violència policial i d’enaltiment del franquisme, tot això condimentat amb una bona dosi de mentides barroeres i manipulacions sapastres, no sabia ben bé com posar-m’hi.\nPodria ser que em sortís una tirallonga de relats inconnexos, que tan sols els unís el sentiment de ràbia de veure que el règim del 78, no ha canviat pràcticament gens des dels seus inicis, inicis que els que ho vàrem viure, recordem nítidament els moviments de sabres que van presidir el suposat canvi de poders. Continua llegint →\nPublicat el 24 d'octubre de 2019 per Manel Mayor Lekuona\nEm fa tot l’efecte que es pensen que som idiotes o retardats, estem farts de manipulacions barroeres a càrrec de mitjans de comunicació venuts als poders fàctics, que no és que no informin, és que desinformen i menteixen descaradament.\nMolt farts també de veure com el president del govern en funcions i el seu ministre de l’interior, no deixen de mentir i llançar merda cap al govern de la Generalitat, l’independentisme i tot el seu entorn.\nEm sembla que haurem de redefinir que és i que significa violència, mireu, de fet us deixaré un enllaç que ho defineix força bé, si no la violència en general sí la que s’està exercint aquesta setmana per part de les forces d’ordre (?) públic.\nEn fi que no hi ha més cec que aquell que hi vol veure i el que és pitjor encara, aquell que veu el que no existeix, simplement perquè li diuen.\nAquesta setmana m’he afartat, de fet ens hem afartat tots plegats de veure imatges de violència gratuïta, que si es veu fragmentada, no es veu en tota la seva magnitud, hem vist contínuament la bestialitat, la crueltat i l’extrema violència d’una policia que en comptes d’anomenar-la o d’anomenar-les, forces d’ordre públic, n’hauríem de dir forces de desordre públic.\nManel Mayor 24 d’octubre de 2019\nPublicat el 20 d'octubre de 2019 per Manel Mayor Lekuona\nAmb un cinisme indecent completament exempt d’ignorància, el ministre de l’interior s’està afartant de llençar merda sobre l’independentisme, titllant-lo de violent, fent veure que ignora el que s’amaga darrere dels disturbis d’aquesta setmana.\nSap perfectament que és una violència orquestrada des del seu voltant, això sí, sabent que els quatre caps calents s’hi afegiran de bona gana i els hi faran la feina més planera i de passada quedarà emmascarada tota la planificació que ha quedat palesa, gràcies a les imatges enregistrades per periodistes i particulars. Continua llegint →\nPublicat el 17 d'octubre de 2019 per Manel Mayor Lekuona\nDesprés de tres dies molt intensos, plens de fets i actes violents (avui sembla que de moment no n’hi ha hagut), el meu cap no deixa de donar-hi voltes i vet-ho aquí que m’han vingut a la memòria les amenaces d’en Jordi Cañas quan era diputat al Parlament de Catalunya.\nSi no ho recordeu, ja us en faig memòria: “os vamos a muntar un Ulster que os vais a cagar”.\nDesprés d’haver hagut de dimitir, els seus companys no han deixat de crispar l’ambient i la convivència… i casualment, a la primera oportunitat, alguns s’han infiltrat per sembrar la llavor de la violència (extrema dreta? Serveis secrets? Adoctrinats per C’S? Tot és possible), ara que la ràbia acumulada per la sentència salvatge, té més forats per sortir a la superfície i el terreny pot estar adobat perquè aquesta llavor maligna pugui tenir l’oportunitat de germinar. Continua llegint →\nPublicat el 15 d'octubre de 2019 per Manel Mayor Lekuona\nPer si ho voleu saber, no m’he llegit la sentència, opinaré només d’aquells punts que s’han fet públics per mitjans de confiança, de fet vull manifestar el meu malestar, per ser tractat amb un menyspreu absolut per part dels set magistrats que han signat la sentència.\nPerquè ho sàpiguen, no som pas uns ignorants ni uns beneits als quals han adoctrinat, a mi no em va enganyar ningú, de fet els nostres dirigents polítics no ens varen enganyar en cap moment, sabíem el que anàvem a fer i vam actuar en conseqüència i vàrem votar un sí ben explícit per aconseguir la independència del nostre país, vam deixar palesa la nostra voluntat, voluntat que ha estat trepitjada pel govern del moment, pel govern que ara està en funcions i pels magistrats que han protagonitzat aquesta farsa de judici i posterior sentència, que no deixa de ser una causa general cap als polítics independentistes, tal com jo mateix vaig dir i denunciar ja fa uns quants mesos. Continua llegint →\nUN ESTAT AUTORITARI\nPublicat el 14 d'octubre de 2019 per Manel Mayor Lekuona\nNo per esperada, fa menys mal la maleïda sentència, una sentència que ens ve a demostrar en quina mena d’estat vivim, un estat autoritari que no té cap mena de respecte pels drets dels ciutadans i encara molt menys per aquells que no comparteixen la submissió al Borbó i l’obsessió per la sagrada unitat d’Espanya.\nJo mateix, tinc la sensació de viure una continuació del règim franquista, cada cop més evident i m’explicaré un xic més. Continua llegint →\nVISCA LA FESTA!!!\nPublicat el 10 d'octubre de 2019 per Manel Mayor Lekuona\nAmb el temps m’he anat tornant més torracollons i com que el ritme i la vida de jubilat m’ho permet, estic alerta i atent a tota mena de rumors i xafarderies del poble, bé, de la nostra ciutat, malgrat que a mi m’agradaria que continués essent poble, per raons òbvies, com ara, més proximitat més empatia, aquella sensació que coneixes a tothom i tothom et coneix…\nCom que veig que estic divagant, em centraré amb els rumors i xafarderies que m’han arribat avui mateix.\nPel que m’ha arribat avui mateix, ahir es va organitzar un viatge en autocar fins a La Jonquera, pel que em diuen eren dos autocars, un de ple i l’altre no pas del tot. Es veu que la invitació va ser selectiva.\nEls excursionistes hi van convençuts que tot està subvencionat pel nostre Ajuntament, ja que només els hi costa 10 € per cap i evidentment tota la broma costa força més.\nPel que he pogut esbrinar, l’excursió consistia en el viatge, dinar i turisme per la Jonquera i a més a més visita al Museu Dalí a Figueres.\nSuposo que no hi va haver cap subvenció per visitar el prostíbul de la Jonquera, aquest extrem no me l’ha confirmat ningú, perdoneu, però en algun moment havia de deixar sortir la meva ironia, ganxona és clar.\nEl cas és que un cop allà se’ls hi va dir que no era pas l’Ajuntament que subvencionava tota aquesta disbauxa, sinó que qui ho feia era el partit (TPSF).\nPel que fa a nosaltres els ganxons, la despesa de fet també surt de les nostres butxaques, encara que sigui indirectament: assignació de Grup Municipal, assignació de grup de Consell Comarcal, assignació de Grup de la Diputació de Girona… una bona manera de conrear el terreny per aconseguir vots, voleu dir que no l’hi podem posar un altre nom?\nJa que qui paguem som els ganxons, els baix-empordanesos i els gironins… ho deixo al vostre criteri, ja que jo em limito a donar la meva opinió sobre rumors i xafarderies.\nManel Mayor 10 d’octubre de 2019\nCOSES QUE EM TREUEN DE POLLEGUERA\nPublicat el 5 d'octubre de 2019 per Manel Mayor Lekuona\nNo sé si és perquè m’estic fent vell o simplement és perquè em torno més torracollons, però hi ha coses que em sorprenen molt, no tant per qui les diu sinó pels qui les admeten i a més callen com putes. Perdoneu el llenguatge, però és que vull que es vegi la indignació que em produeixen alguns discursos i manifestacions.\nAquí van algunes floretes que ens dediquen: “rebutgeu la violència de tota mena”, això ho diu el carallot de màxim mandatari del PSOE, es pot ser més ignorant o més poca solta que aquest personatge? De moment, els únics que han emprat la violència en aquest conflicte han estat les forces de seguretat de l’estat, aquells que generosament ens van enviar perquè ens fotessin hòsties del dret i del revés, de proves documentals de tota mena n’hi ha arreu i a més a més, encara és més inversemblant la seva amnèsia total vers aquell grup terrorista que varen muntar, els GAL, es deien.\nCom es pot tenir la barra de donar lliçons de pacifisme amb aquests antecedents?\nLlavors tenim, els eterns salva pàtries, sí, C’S, que només saben parlar de convivència i llibertat i en canvi, paradoxalment, des que van eixir al món de la política, només han anat creant crispació i malestar arreu, intentant que hi hagi de debò problemes de convivència i a més tenen la fal·lera de voler-nos empresonar a tots els que maldem per aconseguir la independència del nostre país, tot això sense oblidar la gran obsessió que tenen per fer desaparèixer el català de l’àmbit oficial, de l’ensenyament, dels mitjans de comunicació…\nI per acabar-ho d’adobar, ara es despengen els de VOX i els seus socis del PP, a veure qui els hi compra, que a veure si tornarem a veure calar foc a les esglésies com en el 36, referint-se és clar, als causants de tots els mals, els independentistes, naturalment.\nA tota aquesta gentussa, els hi faig arribar el missatge següent: llegeixin una mica, que els farà menys ignorants i perquè ho sàpiguen, els que van cremar esglésies varen ser els anarquistes, no els separatistes, però atenció: després de la revolta feixista i ja posats a desenterrar merda i temps passats, fem-ho bé, el seu estimat amic Franco i tota la seva patuleia, es van dedicar a assassinar des del 36 fins a la mort del dictador.\nManel Mayor 05 d’octubre de 2019\nPublicat dins de Opinió\t| Etiquetat com a Política


Assistència de Tirso Gràcia al programa de la Cadena COPE "Duros a quatre pessetes"\nDiumenge passat Tirso Gracia, el nostre soci del departament laboral, va assistir al programa de Cadena COPE "Duros a quatre pessetes" comentant la sentència de l'Audiència Nacional que determina la legalitat del descompte salarial dels retards en el registre de jornada de els empleats.\nEl nostre soci conclou que la jornada s'inicia quan l'empleat està en plena disposició de començar a treballar i no quan entra a l'empresa; el que s'ha convertit en un error comú en moltes empreses.\nA més, Tirso afegeix que el Registre obligatori diari de jornada, en la seva intenció de control de les hores extraordinàries, perjudica molts empleats que autoflexibilitzaven unilateralment la jornada de treball diària. L'Audiència Nacional estableix que l'empresa pugui descomptar per absentisme el salari dels empleats que arribin tard a la feina, no justificant-se el retard per què es pugui recuperar en un altre moment posterior.\nPodeu escoltar l'entrevista complerta al següent link: https://www.cope.es/emisoras/cataluna/barcelona-provincia/barcelona/duros-a-quatre-pessetes/audios/les-empreses-ens-podran-descomptar-els-minuts-que-arribem-tard- tirs-gràcia-advocat-laboralista-20190714_807592


Targeta Dèbit Gasoil Bonificat | Caixa Popular\nTargeta Dèbit Gasoil Bonificat\nUtilitza la teua targeta per a pagar el gasoil bonificat de la teua explotació agrària.\nLa targeta de dèbit de Caixa Popular dissenyada per a comprar gasoil bonificat.\nEstaràs sempre informat del teu consum de combustible amb el nostre extracte d’operacions.\nEls teus pagaments, més segurs\nEvita portar diners en efectiu i oblida’t del risc de robatori.\nCompra gasoil amb més comoditat\nPodràs adquirir combustible per a la teua explotació agrària i ramadera, i també per a calefacció de tipus C, en estacions de servei i distribuïdors autoritzats.\nT’oferim una targeta de dèbit dissenyada de manera exclusiva per a adquirir gasoil bonificat per a explotacions agràries i ramaderes, i també per a calefacció de tipus C.\nCom que és una targeta de dèbit, les operacions es carregaran de manera automàtica en el saldo disponible en el teu compte.\nEt permet abonar el consum de gasoil bonificat en les estacions de servei i distribuïdors autoritzats, sense necessitat de portar diners en efectiu o xecs gasoil. Tindràs l’opció d’adquirir qualsevol import de carburant, sense necessitat d’ajustar-te a quantitats prefixades.\nSeguretat. No hauràs de portar diners en efectiu per a fer compres, amb la qual cosa s’elimina el risc del robatori. A més, estaràs identificat com a titular.\nServei. Podràs adquirir gasoil bonificat per a explotacions agràries i ramaderes i per a calefacció de tipus C en estacions de servei i distribuïdors autoritzats.\nControl. Controlaràs el consum que faces, ja que rebràs de manera periòdica un extracte detallat de les teues operacions. I rebràs també una única factura, amb la qual cosa la gestió i el control de les despeses se simplificarà.\nOn i com pots utilitzar la targeta gasoil bonificat?\nAquesta targeta és d’ús exclusiu per a pagar gasoil bonificat en estacions de servei i distribuïdors autoritzats.\nPer a activar la targeta nova:\nLes meues targetes > Activa/Bloqueja > Activar\nLes operacions es queden registrades en el caixer, per això en la teua oficina habitual podran informar-te’n. Si ho prefereixes, també pots telefonar-nos al 91 334 67 82 (disponible les 24 hores).\nTargeta Crèdit Gasoil Bonificat\nUtilitza la teua targeta per a pagar a crèdit el gasoil bonificat de la teua explotació agrària.


Campus de Futbol Estiu a Nova York 2020 - Offlimits Camps\nCampus de Futbol Estiu a Nova York 2020\nPortada » Campus de Futbol Estiu a Nova York 2020\nCAMPUS DE FUTBOL A NEW YORK 2020\nAmb Offlimits Campos, teniu l’oportunitat de sumar-vos als nostres campus d’estiu a Nova York amb NEW YORK CITY FC & DV7 SOCCER ACADEMY NY. Perfecte per a tots els jugadors que vulguin portar el seu joc personal al següent nivell.\nNo hi ha millor lloc per jugar a futbol!\nNens, nenes i joves entre\n9 i 15 anys\nSaint Peter’s University – Jersey City, NJ – NYC Metro Area\nVanderbilt YMCA – 224 E 47th St, New York, NY 10017\nPlaces GARANTIDES fins al 31 de març!\nPlaces segons disponibilitat a partir de l’1 d’abril\nDel 28 de juliol a l’1 d’agost de 2020\nLes setmanes comencen en diumenge i acaben dissabte\nTots els campus de bàsquet de Nova York són en format RESIDENCIAL\nInclou tots els serveis (allotjament, equipament esportiu, trasllats, etc.) excepte els vols.\nEs duen a terme dues sessions d’entrenament diàries on es treballen la tècnica individual i el joc col·lectiu combinats amb partits\nUn dels nostres objectius és facilitar la consolidació de l’idioma dels joves esportistes, vivint, compartint i jugant en anglès\nEl nostre equip tècnic s’encarrega de la supervisió dels esportistes les 24 hores així com de totes les sessions d’entrenament\nTURISME A NYC\nAquest programa es completa amb activitats turístiques, socials i temàtiques relacionades amb el futbol\nINSCRIU-TE ALS NOSTRES CAMPUS DE FUTBOL!\n28 juny - 4 juliol\n5 - 11 juliol\n19 - 25 juliol\n26 juliol - 1 agost\nDates: 28 juny – 4 de juliol, 2020\nLocalització: Sportime, Randall’s Island, NYC.\nDates: 5 – 11 de juliol, 2020\nDATES: 19 – 25 de juliol, 2020\nLocalitzacions: Westchester, NY\nDV7 SOCCER NY\nDATES: 26 juliol – 1 agost, 2020\nLocalització: Metoval, Queens, NYC\nAnteriors Campus de futbol a New York\nEl nostre primer programa “Futbol fet en els EE. UU.” Va tenir lloc en l’estiu de 2014. Organitzem un programa de futbol a la ciutat de Nova York juntament amb la prestigiosa escola de futbol, el Manhattan Kickers Football Club.\nAmb els nens, la filosofia de MKFC es basa en desenvolupar i millorar les seves habilitats tècniques i el joc en equip. És per això que oferim entrenament personalitzat per a diferents posicions, que culmina en situacions de joc reals dissenyades per estimular la presa de decisions dels jugadors quan busquen la millor opció tècnica, tàctica o estratègica: el que es coneix com a joc intel·ligent. Tots els exercicis i jocs d’entrenament es duen a terme amb la pilota, la principal font de motivació per als jugadors de futbol de tot el món. Evan Rosenthal i Héctor Núñez comparteixen el paper de Director Tècnic en el campament MKFC, que és una fusió de l’escola nord-americana i europea, assegurant que s’adoptin mètodes innovadors i altament eficients en el desenvolupament de jugadors d’aquest esport de classe mundial.\nEl campament es porta a terme al Pier 40 Fields a Hudson River Park, Manhattan. L’allotjament dels campistes està ubicat a 182 Broadway, la llar de la Universitat de Pace i al cor de la zona de negocis de Manhattan, fent el viatge diari des de l’allotjament de la universitat als centres de capacitació sota la supervisió del nostre personal; en aquest cas amb transport públic (metro).\nEl nostre programa de futbol de Nova York també inclou recorreguts, visites i espectacles com: focs artificials de el 4 de juliol de Macy ‘s, Central Park, Empire State Building, Midtown, Chinatown, districte financer, Battery Park, Estàtua de la Llibertat, Museu Americà d’ història Natural, Jersey City, Barbacoa americana, sopar de gala i pel·lícules a l’aire lliure.\nAquest programa garanteix que els joves estiguin immersos en l’idioma i la cultura dels EE. UU. I que els campistes passin dies sencers d’entrenament al costat de entrenadors i joves, quasi tots nord-americans! Experimenta el futbol en una de les ciutats més emocionants de l’món. Viu com un veritable novaiorquès! Un programa de somni!\nAPUNTA’T ALS CAMPUS DE FUTBOL


A partir d'aquest divendres i fins al pròxim 12 de juny, 18 bars i restaurants del municipi oferiran una tapa més beguda pel preu de 3,50 euros. Enguany la ruta gastronòmica compta amb set establiments més que l'any passat.\nEl restaurant de la platja d'Altafulla que es va esfondrar parcialment treballa en un nou projecte per ampliar l'establiment. Es vol ampliar el negoci cap al lateral, però no es podrà recuperar l'espai de la terrassa afectada.\nAquest dimecres s'ha dut a terme la primera Junta de Govern. Un nou executiu que es marca com prioritats la recuperació de la platja com més aviat millor i desencallar la contractació del servei de socorrisme de cara l'estiu.\nUna vintena de càrrecs electes d'Esquerra Republicana del Camp de Tarragona han assistit a la plaça del Pou per donar suport al fins ara equip de govern d'Altafulla. Entre ells, alcaldes i altres càrrecs de la formació al territori.


Col·lectiu Universitat Jaume I per la Llengua i la Cultura: de juny 2015\nAnàlisi del CULC sobre les darreres dades de l'observatori lingüístic de l'UJI\nL’Observatori Lingüístic de l’UJI (OLI-http://ujiapps.uji.es/serveis/slt/base/apl/observatori) just acaba de publicar una sèrie d’informacions sociolingüístiques relacionades amb la nostra Universitat. Des del Col·lectiu Universitat Jaume per la Llengua i la Cultura (CULC) voldríem fer les següents valoracions sobre les dades publicades:\n1. Posem en valor la transparència en la difusió d’aquestes informacions que complementen estudis més aprofundits, com ara Els usos lingüístics a les universitats del sistema públic valencià (ULUV.http://www.uji.es/bin/serveis/slt/triam/ulupv.pdf).\n2. Posem en valor també el repte al qual l’UJI s’ha compromès, a través de la campanya “Igualtat lingüística és...”, d’aconseguir la igualtat lingüística del valencià i del castellà en la docència.\n3. Precisament per això, i pel compromís del CULC en el redreçament i millora dels diversos aspectes que conformen l’ús institucional de les llengües, ens preocupa la lectura d’algunes de les informacions de l’OLI.\n3.1 En la part positiva, constatem l’increment anual del 20% de la docència en anglès als graus (ha passat del 4% al 4,8%,) que quasi suposa l’assoliment de la fita del 5% plantejada. Per tant, les accions realitzades han sigut efectives.\n3.2 Constatem però l’increment anual del 3,76% de la docència impartida en valencià als graus (ha passat del 20,73% al 21,51%) --en màsters passa del 15,75% al 17,48%--. Per tant, l’increment és curt i la fita d’igualtat amb el castellà encara molt llunyana: el castellà és, sens dubte, la llengua absolutament majoritària en la docència, copant un 73,27% dels crèdits impartits.\nSi no volem romandre en l’actual situació, sinó avançar cap a la igualtat lingüística i arribar almenys al 25% dels crèdits en valencià en acabar el mandat del Consell de Direcció, entenem que cal passar, sense més dilació, del voluntarisme individual a la responsabilitat institucional (principi incorporat pel rector en les seues Línies de Govern en el claustre de novembre passat). I per a això s’ha d’implicar el Consell de Direcció, el Consell de Govern i l’UJI en el seu conjunt.\n4. Constatem que pràcticament tot l’estudiantat entén el valencià (el 95%) i que hi ha un percentatge important de professorat que s’ha plantejat alguna vegada fer classe en valencià, un 37,1% segons l’ULUV. Hi ha doncs camí per recórrer i per trencar la rutina de la comoditat de fer la classe com l’havien fet sempre (en castellà).\n5. La davallada en la demanda de classes en valencià de l’estudiantat entenem que es conseqüència de les (males) polítiques seguides en ensenyament secundari. Interpretem que la demanda bàsica de classes en valencià correspon sobre tot als estudiants que han anat a la línia en valencià del batxillerat. Per tant, aquest és un altre argument a favor del canvi en el model cap a la responsabilitat institucional.\nCaldria marcar objectius de docència en valencià per titulacions i negociar el “timing” entre el Consell de Direcció i les comissions de titulació, en línia amb els objectius estratègics de l’UJI, amb fites mesurables que permeten revisar les estratègies seguides.\n6. Facilitaria sens dubte el creixement d’oferta de classes en valencià un augment paral·lel de la contractació de PDI en places perfilades lingüísticament en valencià. Enguany, a l’UJI, n’hem perfilat el 7,5% en valencià, no fan falta comentaris. Creiem que cal portar a la pràctica les recomanacions proposades a l’ULUV (cita textual: “...perfilar en valencià durant els primers anys una quantitat superior al 75% de les places de nova creació...”).\n7. Pel que fa a la comunicació externa, cal prestar atenció a la davallada que s’ha produït enguany pel que fa als documents d’eixida de l’UJI (hi ha hagut un descens important de 8,94 punts sobre l’any 2013, però encara mantenim una diferència més gran, de 12,4 punts respecte del 2008, any que es van aconseguir unes xifres del 78,58% de documents d’eixida en valencià).\n8. Pel que fa a la comunicació interna hi ha un canvi positiu produït en l’enviament de correus electrònics a la comunitat universitària, en part per la col·laboració del Servei de Comunicació i Publicacions i del propi CULC i, per descomptat, per les instruccions que s’han donat des del Consell de Direcció. Creiem que aquesta línia (d’aplicar el principi de subsidiarietat lingüística recollida en les Línies de Govern per al curs actual 2014/205) és la correcta.\nDes del CULC entenem que aquestes dades, i si s’escau la nostra valoració, en conjunció amb estudis exhaustius, anàlisis i propostes anteriors, han de servir al Consell de Direcció per a fer un ajust fi de les accions de govern en el tema lingüístic dins dels objectius estratègics de l’UJI mitjançant un nou PPM per aconseguir la desitjada fita de la igualtat lingüística.\nEl CULC estarà sempre disposat a col·laborar amb el Consell de Direcció per millorar la vida universitària, fer-la més amable i assertiva, el que per a nosaltres significa viure-la en valencià.\nCastelló de la Plana, 9 de juny de 2015\nEtiquetes de comentaris: Anàlisi, dades observatori lingüístic\nCarta oberta del Col·lectiu Universitat Jaume I per la Llengua i la Cultura als gestors polítics entrants.\nDesprés de les eleccions del 24 maig sembla que hi haurà canvis importants en les institucions valencianes. Durant l'any darrer, des del Col∙lectiu Universitat Jaume I per la Llengua i la Cultura, CULC, hem denunciat polítiques que des de la Generalitat i altres administracions s'han fet contra la llengua i cultura dels valencians. No cal enumerar‐les perquè tots les tenim presents.\nAra sembla que tindrem un nous gestors que en campanya es comprometien a redreçar el País, també en l'àmbit lingüístic i cultural. Caldrà prioritzar accions i és clar que hi ha certes urgències en l'eix social que hauran de ser ateses immediatament. Hi ha gent que està patint i això, simplement, no es pot consentir.\nDit açò, hi ha, però, propostes que no costen diners o en costen pocs, com ara deixar córrer les ones hertzianes, aplicar la subsidiarietat lingüística en l'administració (i en els discursos a les Corts, diputacions i ajuntaments) que no cal esperar molt a tirar en davant. Hi ha altres accions que tenen retorn i són irrenunciables (com ara una radiotelevisió valenciana, en valencià i de qualitat). Finalment hi ha altres actuacions que ens estalvien diners. Doncs endavant.\nLa tasca dels nous governants sens dubte no és fàcil (sobre tot tenint en compte la situació econòmica a què ens ha abocat la confluència d'un balafiament de recursos unit, sobretot, a un finançament autonòmic profundament injust que deriva d'una balança fiscal insuportable). Confiem que els nous gestors facen una bona gestió, una bona priorització i una bona comunicació amb la ciutadania. Si saben gestionar‐ho, poden capgirar el País per a bé de tots.\nDes del CULC saludem els que seran els nostres nous gestors i els recordem la necessitat de complir les promeses electorals, la necessitat de redreçar el País des d'una gestió honesta i transparent, amb atenció sens dubte a les persones, a l'educació i la transmissió de la cultura a les noves generacions, amb accions proactives per al redreçament del signe identitari valencià per excel∙lència que és la llengua ‐‐com deia Valor, el nostre valencià, el català de tots. I fer‐ho des del respecte a lingüística, enterrant per sempre més batalles irracionals que no han fet més que abocar‐nos a una situació estèril i de regressió.\nSeria el desig del CULC no haver de fer cap ni una denúncia més, sinó dedicar tot el nostre esforç a contribuir al redreçament lingüístic i cultural valencià amb el nostre granet d’arena de petites accions positives en el nostre entorn immediat universitari.\nCastelló, 29 de maig de 2015\nEtiquetes de comentaris: carta oberta, futur govern valencià


Montcada Aqua recull 116 euros a la jornada solidària contra el càncer - La Veu - Societat\nMontcada Aqua recull 116 euros a la jornada solidària contra el càncer\nEl coordinador de Montcada Aqua, Jesús Claramón, amb Manu Muñoz, de l'entitat Sin teta hay paraíso.\nEl complex esportiu ha lliurat els diners a l'entitat Sin teta hay paraíso\n05/02/2019 - Sílvia Alquézar\nMontcada Aqua va recollir aquest dilluns un total de 166 euros a la jornada solidària coincidint amb el Dia Mundial contra el Càncer. El complex esportiu ha destinat tota la recaptació de les entrades a l’equipament i els donatius de les persones usuàries a l’entitat Sin teta hay paraíso, que es dedica a la lluita contra el càncer de mama. A la recepció de l’equipament es va instal·lar na urna per fer les aportacions econòmiques. La iniciativa s’inclou en el programa d’activitats que es duran a terme al mes de febrer per celebrar el 15è aniversari de Montcada Aqua.


Presentació del llibre “Destinació BCN. Història del turisme a la ciutat de Barcelona a l’AHCB” | Premsa Institut de Cultura de Barcelona - ICUB\nPresentació del llibre “Destinació BCN. Història del turisme a la ciutat de Barcelona a l’AHCB”\nNota de premsa — 1 juliol 2016 17:58\nEl dimecres 6 de juliol, a les 12.30 hores, a l’Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona (c. Santa Llúcia, 1) tindrà lloc la presentació del llibre Destinació BCN. Història del Turisme a la ciutat de Barcelona .\nA l’acte hi assistiran Xavier Tarraubella, director de l’Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona, i Saida Palau, doctora en Antropologia Social i Cultural i coordinadora de la publicació.\nDestinació BCN. Història del turisme a la ciutat de Barcelona ha estat coeditat per l’Ajuntament de Barcelona i l’Editorial Efadòs. Es tracta d’un recull de textos que expliquen de quina manera i per quines raons Barcelona es va convertint en una destinació turística de valor internacional, des de final del segle XIX i fins a l’actualitat.\nAquests textos, resultat de les jornades que amb el mateix títol organitzà l’Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona la tardor de 2014, aporten una visió panoràmica i transversal sobre la construcció de Barcelona com a destinació turística durant el darrer segle. Al llarg de les 280 pàgines del llibre i amb abundants imatges que il·lustren i complementen els textos, es parla de polítiques, retòriques i estratègies, de grans esdeveniments i reformes urbanístiques, d’hotels i pensions, de patrimonis inventats i recuperats, d’imatges, marques, plànols, guies i cartells, de turistes i viatgers, del Gòtic, del Xino i de la Barceloneta. Al capdavall, de la Barcelona cofoia i alhora crítica amb el turisme, de la ciutat somniada i la ciutat real.


Conèixer Catalunya: SANTA MARIA DE L’ESTANY. MOIANÈS\nM’arribava fins al Moianès per recollir imatges del conjunt arquitectònic de Santa Maria de l’Estany, format per l’església, el claustre i diverses dependències que es troben al voltant d’aquest últim, on ara s’hi aplega un museu, amb peces diverses. La restauració del conjunt va començar a finals del segle XIX, però les actuacions més decidides es van fer a partir del 1931. Van afectar, bàsicament, l’església i el claustre.\nRecollia una imatge de la Mare de Déu de la Llet. Demanava permís per retratar el claustre, i explicava que penjaria les imatges a la pàgina coneixercatalunya.blospot.com, que està participant ara a : http://www.premisblocs.cat/bloc/395# , i en faria la tramesa – també – a manresainfo.cat, el Diari Digital del Bages, per la seva publicació a la secció DIVULGAR EL BAGES. M’expliquen que cal demanar permís al Bisbat. El Josep Salvany i Blanch, ho retratava l’any 1.924, reprodueixo una de les seves imatges, custodiades avui per la Biblioteca de Catalunya\nEs tracta d’un element de planta pràcticament quadrada, té nou parelles de columnes a cada cantó. Als angles s’hi han disposat ara quatre conjunts de cinc columnes, producte de la restauració. El conjunt està format, doncs, per setanta-dos capitells, a més dels situats als vèrtexs. Santa Maria de l’Estany va impulsar la creació, o reforma, d’altres comunitats, com ara Sant Celoni (1088), Sant Pere dels Arquells (1100), Sant Joan de les Abadesses, Sant Llorenç del Munt (1127), Lluçà (1192), Santa Maria de Manresa, Sant Tomàs de Riudeperes, Santa Maria de Manlleu, Sant Salvador d’Arraona (1185), Caselles (1221)... El 1264, la canònica obtingué el títol d’abadia.\nEl lloc fou secularitzat el 1592, el títol de col•legiata es va mantenir fins el 1775, quan va passar a parròquia. Poseu a la llista de llocs per visitar l’Estany, us sorprendran els plàtans que fan ombra a la carretera, i per descomptat el conjunt magnífic de Santa Maria de l’Estany. Ah!, si feu fotografies del claustre envieu-me’n alguna a coneixercatalunya@gmail.com , castellardiari@gmail.com


marfanta.com: El PSC de Tortosa presenta una candidatura per recuperar la cohesió i retallar diferències amb CiU\nEl PSC de Tortosa presenta una candidatura per recuperar la cohesió i retallar diferències amb CiU\nTORTOSA (Baix Ebre).- El PSC ha presentat aquest divendres una candidatura a Tortosa, integrada per gent del partit que ha volgut fer pinya per intentar refer-se dels resultats obtinguts en les passades eleccions municipals, quan van quedar-se amb tres regidors. En aquest sentit, l'actual portaveu i candidat socialista, Enric Roig, estarà acompanyat per la regidora Dolors Bel com a número 2, mentre que Manel de la Vega i el jove Eugeni Monllaó seran els 3 i 4, respectivament. Sota el lema 'Atreveix-te! Pensa en Roig!', el PSC ha elaborat un programa amb 1.001 propostes per "construir la Tortosa del futur". Roig creu que el govern municipal de CiU "ha perdut el sentit de la realitat pintant una ciutat sense problemes" i, per això, s'ha rodejat de "gent d'esquerres compromesa amb el PSC" per recuperar vots perduts i retallar diferències amb CiU.\nLa candidata del PSC a l'EMD de Bítem, Teresa Castellà, és la número 5 de la candidatura del PSC de Tortosa, seguida de Maria López (6), Aïda Miralles (7), Alfredo Ibàñez (8), Paula Miró (9) i Gabriel Montaguano (10). L'onzè lloc de la llista és per a l'exregidora Consol Cordero. En la posició número 12 hi ha Xavier Sànchez, mentre que el 13 és per al candidat dels socialistes a l'EMD de Jesús, Antoni Sabaté, exalcalde de Flix.\nLa llista de Roig la completen Marita Garceso (14) i Alberto Tafalla (15), que són els candidats del PSC a les juntes veïnals de Vinallop i els Reguers. Tot seguit també hi ha Eliseo Martínez (16), Joana Subirats (17), Roger Ripoll (18), Anna Ariño (19) i Victòria Campos Turón (20). Tanca la candidatura l'exalcalde Joan Sabaté (21), senador de l'Entesa. Finalment, els suplents són l'exregidor Ricard Lleixà, Eva Ortega i Joaquim Barberà Gili.\nLa presentació de la candidatura ha servit també per donar conèixer els eixos programàtics del PSC amb 1.001 propostes. Una de les prioritats serà la creació d'ocupació, amb la creació d'una gran àrea de Promoció Econòmica que treballi per intentar que la gent jove tinga feina a la ciutat i que la gent de més de 50 anys que ha patit les deslocalitzacions puga treballar. "No hem fet un programa de grans promeses electorals, sinó un programa treballat, agosarat, valent, d'esquerres i viable", ha assegurat.\nAlgunes de les propostes que destaquen si arriben al govern és l'eliminació de l'ampliació de la zona blava i creació d'estacionaments dissuasius, el manteniment dels carrers i places, millorar i reforçar els serveis a domicili per a la gent gran, construir les piscines municipals, o impulsar pressupostos participatius. A més, també aposten per la creació d'una nova zona d'oci jove a Ferreries, la urbanització dels terrenys de Renfe en desús al centre de la ciutat, i l'edificació d'habitatge públic de lloguer a preus baixos.\nEl PSC presentarà públicament el seu programa i la candidatura el pròxim dissabte 18 d'abril a les 12 del migdia a l'Espai Patronat amb la presència de l'expresident del govern espanyol. José Luis Rodríguez Zapatero.\nAmb un missatge definit com a "clar" i jugant amb el cognom del candidat i el color que identifica les esquerres, Roig ha demanat el vot als tortosins que "estiguin cansats de les polítiques de dretes". El candidat ha presentat aquest divendres la seva llista definint-la com "una gent d'esquerres, compromesa amb el PSC, socialistes i rojos". Ha reconegut que "no hi ha sorpreses", en una candidatura que tanca l'exalcalde i senador Joan Sabaté. / Imatge ACN\nLLISTA DEL PSC DE TORTOSA\n1. Enric Roig\n2. Dolors Bel\n3. Manel de la Vega\n4. Eugeni Monllaó\n5. Teresa Castellà\n6. Maria López\n7. Aïda Miralles\n8. Alfredo Ibàñez\n9. Paula Miró\n10. Gabriel Montaguano\n11. Consol Cordero\n12. Xavier Sánchez\n13. Antoni Sabaté\n14. Marita Garceso\n15. Alberto Tafalla\n16. Eliseo Martínez\n17. Joana Subirats\n18. Roger Ripoll\n19. Anna Ariño\n20. Victòria Campos Turón\n21. Joan Sabaté\n-Joaquim Barberà Gili


SETMANA DE RECICLATGE AL BARRI DE SANT MIQUEL\nSETMANA DE RECICLATGE AL BARRI DE SANT MIQUEL Xerrades, tallers i visites a les instal.lacions de tractament dels residus són algunes de les activitats, organitzades del Consell del Barri\nEl Consorci SIGMA va iniciar, l’any passat, una campanya informativa per millorar la qualitat dels residus recollits selectivament. Dues persones van recórrer diferents barris d’Olot , entre ells Sant Miquel, per informar les veïnes i els veïns en el moment en què anaven a llençar les escombraries. L’objectiu va ser detectar in situ les pràctiques de selecció i resoldre els dubtes que poguessin tenir.\nAl llarg del 2016, des del SIGMA també van realitzar altres actuacions lligades a aquesta campanya com l’edició d’un fulletó informatiu que es va distribuir als diferents habitatges i va posar-se en contacte amb les Associacions de Veïns per treballar en noves activitats. A Sant Miquel, la gestió dels residus va ser un dels temes tractats en el Consells de Barri. Davant la proposta del SIGMA de fer una campanya de sensibilització pel reciclatge al barri de Sant Miquel, el Consell de Barri va decidir estendre l'organització de la campanya a diferents entitats i persones que, d'una manera o altra, estan vinculades al barri.\nAixí, després d'uns mesos de feina i treball conjunt, s’ha organitzat un programa d'activitats que comencen avui dilluns 27 de març i s’allargarà fins diumenge. Consta de diferents xerrades i dinàmiques formatives, tallers i jocs, activitats a l'escola, visites guiades, entre d'altres. Tot plegat amb ganes d'informar a tots els veïns i veïnes del barri sobre el reciclatge i de forma engrescadora.\nL’escola Bisaroques, l’Escola Llar, l’escola bressol i l’Espai Larai comencen avui a fer tallers i altres activitats amb material reciclat. El resultat es podrà veure durant tot el cap de setmana, al local del carrer Martí l’Humà. Una xerrada sobre Ecologia i economia domèstica, un taller de cistells amb paper reciclat, representacions de teatre, la col·locació d’un inflable a la plaça de Sant Miquel i la visita a la planta de compostatge i a l’abocador de Beuda són algunes de les activitats que s’han previst.\nPodeu consultar totes les activitats i horaris de la Setmana del Reciclatge al barri de Sant Miquel a la pàgina web del Consorci d’Acció Social de la Garrotxa www.casg.cat. Els organitzadors destaquen, d’una banda, el dinamisme del barri organitzant les diferents actuacions que es porten a terme aquests dies i, de l’altra, la mobilització ciutadana com a clau per la millora de la recollida de residus a la ciutat. Per aquest motiu, la voluntat és replicar aquesta activitat a altres barris d’Olot que vulguin organitzar activitats de promoció del reciclatge.


Museu Municipal de Molins de Rei – Espai Comarca – CECBLL\nCarrer Pintor Fortuny, 55. Molins de Rei\nEl Museu de Molins de Rei va ser creat l’any 1953 en el si de la Fàbrica Tèxtil Can Samaranch com a iniciativa d’Enric Madorell i Claramunt (1897-1990), director d’aquesta indústria i una de les figures més vinculades a la història de la vila. A partir de l’obsequi d’uns teixits coptes del segles II i III que va fer el senyor Francesc Samaranch al seu director, aquest proposà als seus companys del Club Samaranch crear un petit museu tèxtil, que més endavant i degut a la creixent incorporació d’altres seccions es va veure ampliat a més aspectes de la història i la cultura molinenca.\nEs va començar una tasca de recollida d’elements de la cultura popular a les cases de la vila. El Museu es va anar formant paral·lelament al procés de transformació que anava vivint el poble: s’enderrocaven edificis i es recollien materials que es considerava que podien tenir un interès històric o testimonial per al Museu. A més d’aquestes tasques, es van iniciar prospeccions arqueològiques a tota l’àrea d’influència de Molins de Rei.\nL’espai aviat va resultar insuficient i es va decidir cercar un altre emplaçament, passant a fer-se’n càrrec l’Ajuntament. L’any 1968, el Museu va passar a ser municipal i finalment es va traslladar a l’emplaçament actual.\nPodeu visitar el Museu amb “visita lliure” tots els diumenges de 12:00 a 14:00 h. També podeu visitar-lo durant la setmana i per les tardes però cal concertar prèviament.\nSala d’exposicions temporals Ca n’Ametller\nDes del mes de maig al mes de setembre: de dimarts a dissabte, de 17.30 a 20.30 h, diumenges i festius d’12.00 a 14.00 h.\nDes del mes d’octubre al mes d’abril: de dimarts a dissabte, de 17 a 20h, diumenges i festius d’12.00 a 14.00 h.


Dues noves càpsules TIC i una sessió informativa sobre l’ACTIC a l’abril a Girona Emprèn - Ajuntament de Girona\nDues noves càpsules TIC i una sessió informativa sobre l'ACTIC a l'abril a Girona Emprèn\nLa legalitat a la xarxa i els codis QR seran els temes de les sessions.\nGirona Emprèn ha programat dues noves càpsules TIC i una sessió informativa sobre l’ACTIC durant el mes d’abril.\nLa primera de les sessions previstes és el dia 11 d’abril i tractarà sobre aspectes legals de l’empresa a Internet. La sessió té per objectiu donar a conèixer a les persones emprenedores el marc legal a l’entorn dels usos de la xarxa.\nDurant la sessió, que es realitzarà de 9.30 a 12 hores, es tractaran aspectes com els textos legals del web, la seguretat i protecció de dades de clients, els enviaments comercials per via electrònica i la contractació electrònica i defensa dels consumidors.\nEl dia 15 d’abril, de 9.30 a 13.30 hores, es durà a terme una sessió sobre els codis QR, els seus possibles usos comercials i la generació d’aquests. La sessió veurà els requisits per a l’ús d’aquestes eines, el seu ús comercial, així com la generació i personalització d’aquests codis.\nGirona Emprèn també té programada una nova sessió informativa sobre l’acreditació ACTIC que té per objectiu acreditar les competències de les persones usuàries de tecnologies en l’ús de les TIC. La sessió es realitzarà el dia 8 d’abril a les 9.30 i té una durada d’una hora.\nTotes les sessions són gratuïtes. Les places són limitades. Cal inscripció prèvia que es pot fer a través dels respectius formularis web. Igualment, per a poder assistir cal formalitzar la inscripció amb la documentació requerida en el programa de la sessió.\nC/ Tarragona, 40 - 17005 Girona\ndocument pdf Programa: Què és ACTIC? 230.7 KB\ndocument pdf Programa: codis QR 231.1 KB\ndocument pdf Programa: Aspectes legals 230.2 KB


La mera paraula “espanyol” La mera paraula “espanyol”\nGràcies a un tuit d’en Màrius Serra, descobreixo un paràgraf de Robinson Crusoe ben il·lustratiu: “Tant és així que la mera paraula espanyol és rebuda com una cosa espantosa i abominable per tothom qui té un mínim d’humanitat i de compassió cristiana, com si el regne d’Espanya destaqués especialment per haver engendrat una raça d’homes sense sensibilitat, desproveïts d’entranyes i dels principis bàsics de misericòrdia per apiadar-se del desvalgut, cosa que se sol considerar prova de noblesa d’esperit”. Quan vaig llegir –en versió castellana, en un volum de la llibreria del barri- aquest clàssic de la literatura universal, aquest fragment, o bé em devia passar desapercebut, o directament devia haver estat censurat. Tanmateix, la traducció d’Esther Tallada no deixa lloc a dubtes, i per a qualsevol que vulgui contrastar fonts, trobarà la versió original, publicada el 1719 (i al capítol 12) la referència al paràgraf on the kingdom of Spain no surt gaire ben parat.\nEntenc que el nacionalisme espanyol (encara parapetat rere l’armari corcat del “constitucionalisme”) està cada vegada més neguitós a mesura que es fa més evident el descrèdit internacional d’Espanya. I no només entre els addictes al nacionalisme banal de rojigualda, braus i futbol, sinó també entre les seves elits intel·lectuals. El 2016 es publicava el llibre de l’assagista Maria Elvira Roca Barea Imperiofobia y leyenda negra. Roma, Rusia, Estados Unidos y el Imperio Español (Siruela) que va tenir un gran èxit de vendes (més de 100.000 exemplars), diversos premis, i els elogis de Josep Borrell, Mario Vargas Llosa, Arcadi Espada, Alfonso Guerra o l’historiador nacionalista Fernando García de Gortázar. El llibre representa un esforç per intentar netejar l’endèmica mala imatge espanyola al continent europeu, molt condicionada pel que es va conèixer com a “llegenda negra”, difosa a partir dels crims contra la humanitat perpetrats en la colonització d’Amèrica, en les guerres de religió i, molt especialment en la repressió de l’independentisme flamenc i neerlandès, a banda del proverbial fanatisme religiós i el paper de la inquisició. Roca Barea, escriu una obra extensa, amb ambició acadèmica, i un bon arsenal d’arguments que defensen el paper “civilitzador” d’Espanya encara que, tal com constata una documentada ressenya del filòsof Edgar Straehle, està plena d’incorreccions, cites falses, i una muntanya de prejudicis nacionalistes hispànics. I, si bé és cert que la llegenda negra fou un acte de propaganda política durant l’edat moderna com a eina de desautorització de les ambicions geoestratègiques espanyoles, el cert és que les acusacions contra l’imperi espanyol estaven més que ben fonamentades i documentades. És més, quan ja ben entrat el segle XIX i XX, l’estat era una runa decadent, els capteniments inquisitorials contra la dissidència no s’atenuà pas. En tot cas, cal dir que el llibre Imperiofobia (que potser caldria que es titulés “Imperiofília vivaspaña-y-tú-más”) més enllà de reivindicar la “benignitat” (sic!) espanyola en relació al món, s’esforça a defensar-se de les acusacions d’atrocitats realment comeses per l’imperi en base a al principi (de pati d’escola) que els altres també es porten malament. En altres termes, Roca Barea fa servir el mateix argumentari que el franquisme historiogràfic dels anys quaranta i cinquanta, (els Pemán, Joaquín Arrarás o Ricardo de la Cierva i molts altres, actualitzats pels treballs de César Vidal i Pío Moa) que ha fet que la historiografia espanyola estigui tan aïllada en el camp cultural com l’Illa de Pasqua enmig del Pacífic.\nLa mateixa estranya nostàlgia per l’imperi es pot observar entre una classe política que acaba de rebre el mastegot europeu d’ésser desplaçat de l’Eurogrup, quan semblava que la ministra Calviño seria la candidata “favorita” a presidir-lo. És la punta de l’iceberg. Espanya no deixa de perdre posicions a dins la Unió Europea i davant del món. Pràcticament no hi ha espanyols en els espais de decisió de la UE, els Estats Units consideren Espanya un aliat poc fiable que deixa reabastir els russos a Melilla i que estableix contractes militars corruptes que fabriquen submarins que no suren, mentre que els països del nord s’estiren dels cabells pel feudalisme fiscal espanyol que permet no pagar impostos a la noblesa postfranquista, començant pel propi emèrit. No són teories conspiratòries, tanmateix, aquest revès diplomàtic probablement deu estar connectat a diversos episodis que, de major o menor intensitat, denoten el nivell de descomposició i descrèdit de Madrid. Hores abans de la decisió, el president -i eurodiputat Carles Puigdemont- va tenir l’oportunitat d’interpel·lar la Cancellera Merkel en recordar la presència d’estats, com l’espanyol, on hi ha presos polítics i es fa servir un Feindstrafrecht o “Dret penal de l’enemic”; que la monarquia està corcada de corrupció, incompetència, escàndols i una impunitat que ofega les institucions d’un país creixentment desmoralitzat; que la judicatura, policia, exèrcit, guàrdia civil, amarats de franquisme i impunes malgrat la seva perillositat, han declarat la guerra a un govern elegit a les urnes; que el principal partit de dretes governa en coalició amb una Vox farcida de militants amb esvàstiques tatuades i un programa que sembla extret del Mein Kampf, que la fiscalia actua al més pur estil inquisitorial; que Espanya manté presos polítics i exiliats; i per acabar-ho d’adobar, que l’aparell jurídico-estatal-policial-periodístic impedeix investigar un atemptat –el del 17 d’agost-, en què van morir diversos ciutadans europeus, i on hi ha més que indicis sobre la col·laboració de l’estat profund en la seva preparació. I els estats no perdonen que es mati ciutadans seus, especialment si qui ho fa és un pelacanyes.\nQue els escàndols de la monarquia sorgeixin des de mitjans de comunicació europeus, no sembla pas una casualitat. De fet, en política, poques vegades intervé l’atzar. Que, fins i tot, en unes setmanes de confusió, amb declaracions contradictòries, es pugui entreveure que el monarca emèrit hagi de fugir a un país sense tractat d’extradició (no només amb Espanya, sinó també amb altres països que el podrien reclamar), tampoc no sembla casual. Que hi hagi pressa per separar l’emèrit d’un monarca actual que és literalment odiat a Catalunya i amb valoracions del CIS “desaparegudes” des de 2015. Que, de fet, el mateix Felip VI es presentés a Davos a alliçonar els remenadors de cireres globals no devia caure massa bé entre persones a qui no agraden els consells no demanats. Que l’absurda manera en què s’ha actuat amb el cas català (on sembla que l’olla a pressió, només hagi estat frenada provisionalment per la pandèmia) sembla contravenir les ordres d’acord sorgides al més alt nivell europeu, hi deu tenir alguna cosa a veure. Tampoc no sembla casualitat que els grans defensors d’una coalició entre PSOE amb un PP controlat per Aznar (de moment), hagin anat caient, com el mateix González i la desclassificació dels informes de la CIA on se suggereix allò que tothom sabia: la seva participació en terrorisme d’estat.\nEn altres paraules: el nacionalisme espanyol (parapetat darrere de l’armari d’un constitucionalisme que feia més goig fa trenta anys) comença a ésser conscient de la magnitud de la tragèdia: el retorn a la marginalitat europea, als complexos d’inferioritat sublimats amb una gestualitat d’hidalgo ofès (desenganyem-nos: Espanya és més Sancho Panza que Alonso de Quijano). Que bona part de les elits hispàniques hagi caigut en una mena de recança post-1898, de nostàlgia d’imperi, sembla haver despertat la intenció europea de baixar els fums a un país en decadència addicta a la supèrbia irreal. Espanya, que s’havia afegit al carro de la modernitat amb la Transició, veu com el règim li cau a trossos. Que el retorn de l’aznarisme (que en realitat no era altra cosa que la reivindicació del falangisme dels quaranta i cinquanta, fonamentat de desindustrialitzar-se i apostar per l’economia extractiva de l’època imperial) no ha fet sinó condemnar l’estat a la irrellevància internacional i la descomposició anterior. Avui, de fet, en la majoria de mapes (polítics, sociològics, econòmics) veiem clarament una Meseta (l’antiga Castella) respecte a una perifèria (Euskalerria, uns Països Catalans en procés d’acostament, una Galícia que va per lliure, i unes Canàries incòmodes amb la rojigualda). En altres termes, a nivell internacional, i en termes “castizos”, ni pincha ni corta. I a nivell nacional, amb una gestió erràtica i autoritària de la pandèmia, ha exhibit fragilitat, divisió, i per tant, vulnerabilitat.


Marató de vacunació sense cita prèvia a dos municipis del Berguedà i a la Seu d'Urgell - Regió7\nLa iniciativa està dirigida a persones d'entre 40 i 69 anys, que rebran el vaccí\nBerga | 16·06·21 | 18:25\nUn sanitari extreu una dosi de Janssen, una de les vacunes Sílvia Martínez/EFE\nL’equip d’atenció primària del Baix Berguedà posa en marxa una prova pilot de vacunació sense cita prèvia a dos municipis: Gironella i Puig-reig. En tots dos casos, equips mòbils s’ubicaran dimarts vinent, 22 de juny, en espais amplis per administrar vacunes a persones dels grups que en aquests moments ja s’ha fet una crida a la vacunació tot i no disposar de cita prèvia. Aquesta és una experiència que s’ha posat en marxa a la regió sanitària de Girona i la Metro Nord i arriba a la Catalunya Central en un format reduït a un sol dia i com una prova per validar si s’aconsegueix l’objectiu de facilitar la vacunació i arribar a gent que d’altra manera potser no aniria a posar-se-la.\nDivendres 18 de juny, a la Seu d'Urgell\nLa iniciativa també arriba a l'Alt Pirineu. El Departament de Salut impulsa, aquest dijous a Tremp i divendres a la Seu d'Urgell, dues jornades de vacunació sense cita prèvia. Aquestes van dirigides a persones d'entre 40 i 69 anys que pertanyin a l'Àrea Bàsica de Salut on té lloc l'acció, no hagin rebut cap dosi del vaccí, tampoc tinguin cap cita programada i no hagin passat la covid-19. Els interessats s'hauran d'identificar-se amb la targeta sanitària o un document acreditatiu per poder rebre la vacuna monodosi de Janssen. A la capital del Pallars Jussà, l'acció es farà al CAP de 19 a 20 hores. Mentre, a l'alturgellenca es durà a terme al mòdul que hi ha instal·lat al costat del centre cívic entre les 16 i les 19 hores.\nDe fet, la Seu d'Urgell ja va celebrar una primera marató l'11 de juny, en una iniciativa que va proposar l'equip de l'ICS de la ciutat. Aquell dia hi van participar 78 persones, tot i la forta pluja que va caure durant tota la tarda. Precisament, l'èxit d'aquesta primera convocatòria ha estat el que ha animat a organitzar-ne una segona.\nLes cotes altes de la Cerdanya registren ratxes màximes de vent de fins a 115 km/h


Extraordinari xalet amb 5 habitacions i 90 m2 de terrassa a Erts,\nExtraordinari xalet amb 5 habitacions i 90 m2 de terrassa a Erts, La Massana\n300 m2 5 3 Inclòs Inclosa\nExtraordinari xalet de 420 m2 situat al preciós poble d’Erts a la Massana, a prop del telecabina per accedir a l’estació d’esquí de Vallnord. El xalet consta de 4 nivells connectats amb ascensor i per una majestuosa escala i finestrals de disseny, l’estil és una combinació moderna entre vidre i fusta. És una propietat única, una obra d’art arquitectònica feta a consciència. Accedim a la propietat pel garatge amb capacitat per dos vehicles grans. En aquest nivell també trobem un pis de convidats amb una cuina equipada, saló-menjador, un balcó i un bany complet amb dutxa. Baixant un pis, descobrim la suite principal amb dos vestidors i un bany complet amb dutxa d’hidromassatge. Una estança espectacular amb grans finestrons, sostres alts i unes vistes impressionants a la muntanya. Tres habitacions dobles exteriors, totes elles disposen de balcó i armaris encastats de la millor qualitat, comparteixen un bany amb dutxa. En aquesta planta també trobem una magnífica sala de jocs amb un billar i una sortida a la terrassa. Al primer pis, trobem la cuina de disseny tipus office molt funcional i completament equipada amb els millors electrodomèstics. El menjador és molt lluminós gràcies als finestrons que alhora concedeixen a l’estança unes vistes inigualables. A part, aquest nivell també disposa d’una gran biblioteca. L’últim pis està compost pel saló amb sostres de més de 4 metres d’alçada i una llar de foc que és la protagonista de l’estança. A més a més, té un accés a la terrassa de 90 m2 aproximadament, on poder gaudir de la barbacoa i el jacuzzi amb la família o amics.


Viengxay Sokmongkhoun Guesthouse Paksan Laos - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 38 allotjaments a Paksan.\nBan Thong, Ban Thong, Paksan, Laos - Veure al mapa\nConvenientment situat a Paksan, Viengxay Sokmongkhoun Guesthouse és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Viengxay Sokmongkhoun Guesthouse és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen aparcament de cotxes.\nEls clients poden triar d'entre 26 habitacions, i totes desprenen una atmòsfera de pau i harmonia total. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Viengxay Sokmongkhoun Guesthouse és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Paksan.


Tallers d'Estimulació Cognitiva - Tracta'm Bé | Vilanova i la Geltrú\nTallers d’Estimulació Cognitivaadmin2022-02-09T15:24:03+01:00\nEls tallers consisteixen en una sèrie d’exercicis, adaptats,diversos i dinàmics. Es poden fer individualment o en grup (màxim 6 persones). Els quals, amb esforç i constància ajuden a complir el seu objectiu: mantenir i millorar l’agilitat mental i les capacitats per a la vida diària. Aquests exercicis poden ser pràctics, orals i/o escrits. Segons l’habilitat a treballar o l’adaptació als usuaris.\nEls Tallers Cognitius estan oberts a propostes i iniciatives. La motivació és fonamental, per tant tota proposta serà positivament valorada. Aquests Tallers Cognitius són dinàmics i adaptables, amb la finalitat d’afavorir la motivació i la seva correcta realització.\nEl perfil de l’usuari/ beneficiari d’aquests tallers es dividiran segons el seu estat cognitiu. No fa falta tenir cap deteriorament per gaudir dels tallers, però si el deteriorament ha començat o és avançat, tenim tallers de totes mides i necessitats!\nELS OBJECTIUS ESPECÍFICS DELS TALLERS SÓN:\nMantenir les coordenades temporo-espacials i personals.\nMantenir les funcions mentals superiors (memòria, atenció, pràxies, gnosis, percepció auditiva, llenguatge verbal i escrit, raonament abstracte i càlcul) en el nivell actual d’acompliment.\nRecuperar la memòria a llarg termini a través de la pròpia autobiografia o episodis històrics anteriors comuns.\nEXEMPLES DE TALLERS D’ESTIMULACIÓ COGNITIVA:\nDe memòria: Fitxes de cares i noms, d’agrupació o categorització. Memòria selectiva. Làmines amb grau de dificultat evolutiva. Dites i refranys. Joc del memòria.\nDe reminiscència: Festes tradicionals, Història de Vida, Oficis, Aficions, Temes Generals…\nLudoteràpia: Consisteix en fer ús de jocs de taula. Amb aquesta activitat un important treball d’estimulació, però d’una manera molt lúdica i divertida, trencant amb l’estructura habitual de les activitats desenvolupades habitualment en els tallers d’estimulació cognitiva habituals.\nTaller de Premsa: seleccionarem una notícia d’actualitat d’un periòdic o revista, llegir-la, comentar-la i a partir d’aquí treure un debat sobre la mateixa en la qual participen.


El Govern estudia flexibilitzar mesures fins a Setmana Santa\nDissenya com donar aire a sectors com l'hostaleria o el turisme || Els indicadors i la pressió hospitalària, a la baixa a Catalunya\n© Imatge de la terrassa d'un bar a la Zona Alta de Lleida.\nLa portaveu del Govern en funcions, Meritxell Budó, va anunciar ahir que l’Executiu sospesa la possibilitat d’establir un calendari que indiqui quines mesures es poden relaxar i quan, sempre que les dades epidemiològiques continuïn el camí descendent a Catalunya. La iniciativa permetria “planificar” i “preveure” quines condicions tindrien sectors com l’hostaleria o el sector turístic de cara a la Setmana Santa.\nEncara que això és només una proposta, Budó va obrir així la porta a una possible flexibilització d’horaris en la restauració o en l’esport, però va demanar prudència perquè les dades no permeten encara relaxar moltes restriccions com, per exemple, reduir o aixecar el confinament nocturn..\nEn la mateixa línia, la portaveu també va assegurar que el Govern preveu recuperar de cara a la pròxima tardor algunes activitats amb assistència de públic “massiva” com els festivals de música. Això sí, va matisar, tot dependrà de si per aquestes dates el ritme de vacunació ha permès arribar a la immunitat de ramat.\nSanitat notifica 74.347 contagis menys després d’eliminar els casos duplicats a Catalunya\nDe moment tots els indicadors de la Covid-19 van millorar ahir a Catalunya, on a més continuen baixant la pressió hospitalària i la mortalitat, amb dades que s’atansen cada vegada més a una fase de control de la pandèmia. La velocitat de propagació (Rt) es va situar ahir en 0,94, dos centèsimes menys que dilluns, mentre que el risc de rebrot va baixar fins als 230 punts. Quant a la situació als hospitals ahir hi havia un total de 1.697 pacients amb Covid hospitalitzats, 81 menys que la vigília, dels quals 525 estan greus a l’UCI, vuit menys. Paral·lelament es van registrar 1.375 casos i 22 morts més.\nQuant a la situació epidemiològica a Espanya, el ministeri de Sanitat va notificar 74.347 contagis menys respecte a les xifres d’ahir (després de depurar les xifres), amb la qual cosa el total de positius des que es va iniciar la pandèmia va descendir a 3.130.184, després d’eliminar Catalunya casos duplicats. La incidència mitjana acumulada en 14 dies va caure a 168,4 casos per cada 100.000 habitants i hi va haver 168 defuncions més.


Noticias: El GEXEL ret tribut a Ramón Xirau, poeta i filòsof de l'exili republicà\nEl GEXEL ret tribut a Ramón Xirau, poeta i filòsof de l'exili republicà\nRamón Xirau ens va deixar el mes de juliol passat. Una jornada a la Facultat de Filosofia i Lletres retrà homenatge, el proper 23 d'octubre, a qui va ser una destacada figura de l'exili literari republicà a Mèxic. L'obra de Xirau estableix un fort nexe entre la filosofia i la poesia.\nEl 23 d'octubre, el Grup d'Estudis de l'Exili Literari (GEXEL-CEFID) de la UAB organitza una jornada en memòria de Ramón Xirau (1924-2017), destacat poeta i filòsof exiliat a Mèxic que va ser nomenat doctor honoris causa per la UAB el 1983. La trobada tindrà lloc a les 16 h, a la sala de juntes, i tractarà sobre els diferents vessants de l'obra de Xirau com a pensador, poeta i crític literari. Aquesta activitat està lligada el projecte de recerca "El legado filosófico del exilio español de 1939: razón crítica, identidad y memoria".\nXirau va emprendre amb 12 anys el camí de l'exili primer a França i més endavant a Mèxic, on va seguir la seva carrera acadèmica. Va estudiar filosofia a la Universidad Nacional Autónoma de México (UNAM) i va continuar la seva formació al Colegio de México, a l'Instituto Anglo-Mexicano, a la Pennsylvania State College i a Oxford. Va doctorar-se a la UNAM i va exercir la docència a nombroses institucions mexicanes, nord-americanes i britàniques.\nVa ser col·laborador d'Erich Fromm i, des dels inicis, va alternar les obres de pensament filosòfic i de poesia. Tota la seva producció i el seu pensament estan marcats pel nexe entre la metafísica i la poesia. És autor d'obres com Método y metafísica en la filosofía de Descartes, Duración y existencia, Sentido de la presencia, Palabra y silencio o Poesía y conocimiento. Va rebre distincions tant a Espanya com a França i a Mèxic i va ser, entre altres càrrecs, vicepresident de l'Asociación Mexicana de Filosofía.\nLa jornada serà inaugurada per Joan Carbonell, degà de la Facultat de Filosofia i Lletres; per Manuel Aznar, director del GEXEL-CEFID; i per Antolín Sánchez, investigador de l'Institut de Filosofia del CSIC. A continuació, Sánchez participarà en una taula rodona juntament amb Jaume Aulet, José Ramón López García i Fernando Valls, professors de la UAB, i amb Sergio Sevilla, professor de la Universitat de València. Seguidament, Ambrosio Velasco, professor de la UNAM, pronunciarà la conferència "Ramón Xirau. Miradas diversas desde su Facultad de Filosofía y Letras". (UAB)\nPublicado por Associació Cultural Mexicano Catalana en 10/25/2017


El Nightberry és una dels últimes incorporacions al Gaixample. Ocupa l'espai de l'antic Quizás i és un dels pocs bars que disposa d'una zona de 'cruising'. A la zona on està la barra també trobareu fins el 17 d'octubre una exposició amb imatges de la revista 'Kink', una publicació d'art eròtic masculí que s'autoediten els fotògrafs Paco i Manolo. Alerta també a les pantalles del local. De tant en tant estrenen pel·lícules porno. Avui projectaran 'Raw DJs', una producció de la República Txeca amb uns quants nois que s'haurien de dedicar a punxar però que s'entretenen amb altres coses..


Ferienwohnung Moderegger Bischofswiesen Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nRuppenweg 5, Winkl, Bischofswiesen, Alemanya, 83483 - Veure al mapa\nMés informació sobre Ferienwohnung Moderegger\nDissenyat tant per oci com per negoci, Ferienwohnung Moderegger està situat idealment a Bischofswiesen; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nFerienwohnung Moderegger ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, reproductor de DVD/CD, nevera per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com esquí, jardí. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Bischofswiesen, el Ferienwohnung Moderegger és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


Us proposo un experiment. Busqueu un nadó de poques setmanes i intenteu fer-lo riure fent-li llengotes. Li traureu la llengua un cop, dos, tres, quatre... ella o ell us mirarà fixament, sense perdre cap detall del que feu, fins que, finalment, en comptes de riure, us traurà la llengua com li fèieu vosaltres. No haureu aconseguit fer-lo riure, però sí que us imiti. Si el que volíeu era fer-lo riure, haguéssiu hagut de riure vosaltres! –i llavors ell us hagués imitat–. Proposo aquest experiment perquè, en els nadons, un dels seus primers centres d’interès, que més els atrau l’atenció, són les cares, per damunt de qualsevol altre cosa. Instintivament, només néixer comencen a socialitzar, i la millor manera de fer-ho és a través de la observació de les cares de les altres persones, especialment però no únicament dels seus pares. Els atrauen les línies corbes dels rostres, els contrastos de llums i ombres que genera la fesomia i el nas que sobresurt en una tercera dimensió que encara no controlen –per això sempre intenten agafar-lo amb els seus petits ditets i les seves ungletes esmolades–. Segons diversos estudies, només trenta-sis hores després d’haver nascut ja mostren una preferència clara pel rostre de la seva mare en comparació amb el de persones desconegudes, i prefereixen observar les coses que fan les persones abans que les que fan, per exemple, els animals o els objectes en moviment. Tot en nom de la imitació dels seus iguals.\nEl poder de la imitació\nUn dels aspectes crucials de l’aprenentatge i, per extensió, de l’educació, és la imitació. És la base de l’aprenentatge per observació –que implica imitar el que observem–, i té una importància cabdal en la influència que tenen els models familiars i socials sobre el comportament dels infants i els adolescents. Les persones som uns imitadors nats. Imitem el que veiem fer als altres, el que els sentim dir i, fins i tot, el que ens sembla que senten. Ho fem des que naixem i no ho deixem de fer mai, tot i que hi ha èpoques de la vida en què aquest procés d’imitació està molt més arrelat que en d’altres, com la infantesa i l’adolescència. Imitem les persones que admirem i refusem imitar les que no ens agraden, però pot ser que també les acabem imitant, malgrat que sigui sense voler. I amb tot això contribuïm a crear la nostra autèntica personalitat, aparentment única i inimitable, malgrat que molts dels aspectes que la formen seran imitats per altres persones –la qual cosa no treu que continuarà sent única.\nEns podríem preguntar què aconsegueixen els infants amb tanta imitació, però la resposta és òbvia: aprendre coses noves de les persones que tenen al seu voltant, per adaptar-se a l’ambient natural, cultural i social on viuen. Senzillament, si una persona més gran mostra uns comportaments que li resulten útils a l’ambient on viu, per què no haurien de ser útils també als més joves? Per això el cervell està biològicament preparat per a la imitació. Aquesta capacitat és molt útil de cara a l’aprenentatge. Però també afavoreix que es perpetuïn els estereotips socials i familiars, com les diferències de gènere, per la qual cosa cal que siguem molt conscients de l’ús que en fem, és a dir, dels models que transmetem, de manera no conscient i amb l’exemple diari.\nJa d’entrada, si un infant s’educa en un ambient, per exemple, procliu a la violència, tindrà tendència a imitar aquests comportaments, de la mateixa manera que una persona que s’hagi educat en un ambient que tendeixi a resoldre els conflictes de manera raonada i pactada tindrà tendència a fer-ho de la mateixa manera, per imitació dels processos mentals i socials que afavoreixen aquestes conductes. El mateix podem dir pel que fa a les actituds sexistes, als rols dins la parella i en la societat, amb els amics, etc. Tanmateix, fins a quin punt arriba aquesta capacitat d’imitació, i què és deguda?\nPoc abans del tombant del mil·lenni, un equip de científics que estudiava circuits neurals en ximpanzés va fer un descobriment inesperat. Van veure que en la zona premotora del cervell, on resideixen els circuits dels comportaments motors automatitzats, hi ha un grup de neurones que s’activava exactament de la mateixa manera tant si els ximpanzés executen uns determinats moviments com si, en lloc de fer-los ells, els veuen fer a altres micos o a persones, com si es tractés realment d’un mirall dins el seu cervell que reflecteix les accions d’altri –d’aquí els ve el nom–. Això els permet imitar els moviments que veuen fer als altres ximpanzés, la qual cosa forma part dels seus processos d’aprenentatge\nLes persones també tenim neurones mirall. Tanmateix, la població de neurones mirall en les persones és molt més nombrosa que en els ximpanzés i, a més, no és exclusiva de les zones motores del cervell; també és present en altres àrees, com els centres del llenguatge, l’empatia, les emocions i el dolor. Per això som capaços de reproduir fantàsticament bé, i de manera preconscient, els moviments i expressions que veiem fer a altres persones, i també les emocions i sentiments. Les neurones mirall, que tenim ben escampades per pràcticament tot el cervell, contribueixen a tots els nostres aprenentatges socials. Ens permeten imitar les accions, els comportaments i fins i tot les emocions dels altres.\nUna porta cap a l’empatia\nLes neurones mirall també són en part responsables d’una altra fantàstica característica humana, l’empatia. Si podem reproduir dins la nostra ment les emocions dels altres, un cop hem après què signifiquen, quan veiem el dolor físic o emocional que experimenta una altra persona, o la seva ràbia, por, odi, tendresa, impotència, etc., ens podem «posar en la seva pell» i sentir el mateix que ell sent; podem sentir empatia.\nI encara n’hi ha més, perquè les neurones mirall fins i tot ens permeten reproduir mentalment les accions que llegim o escoltem, com si realment ho estigués veient fer a una altra persona o com si fóssim nosaltres qui les estigués executant. Tanmateix, cal haver après abans què signifiquen les emocions, per interpretar-les correctament. Un ambient social i familiar on s’amaguin les emocions, o on les emocions i sentiments dels altres s’utilitzin per aprofitar-se’n o per fer-ne burla i befa, dificulta l’aprenentatge d’aquesta habilitat, atès que aconsegueix que els infants imitin aquests comportaments poc –o gens– empàtics.\nPredir el context social\nLa història d’aquestes neurones, però, tampoc acaba aquí. Uns anys després d’haver-se identificat es va veure que quan l’acció que reflecteixen es troba immergida en un context més ampli, aquestes neurones també assimilen el context, de tal manera que quan després en veiem només una part el cervell és capaç de fer-se una idea del tot, extrapolant les dades. Dit d’una altra manera, no només emmirallen les accions dels altres sinó que també ens permeten endinsar-nos en la seva ment per conèixer la seva intenció, el context mental en el qual —o pel qual— han fet aquella acció, a partir d’unes poques dades significatives. I això inclou el seu estat d’ànim, els seus sentiments i també les seves intencions, que formen part del context.\nLes implicacions per l’aprenentatge són impressionants i justifiquen la gran importància dels models familiars, socials, culturals, eductius, etc. en la formació de les persones. I també permeten explicar la dificultat de trencar amb la inèrcia social pel que fa a la transmissió dels comportaments estereotipats, per imitació preconscient. Tanmateix, conèixer el motiu i reflexionar-hi implica que podem començar a posar-hi remei.\nEn aquest sentit, per ser efectiva qualsevol estratègia educativa ha de comptar amb una gran vivencialitat que impliqui no només els sentits i el raonament, sinó també la imitació i el context, des de tots els vessants –familiar, social, cultural.\nEl proper post: Què és la motivació? Per què és tant important i com la podem potenciar?


Bedcelona Gracia Hostel Barcelona Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nLegalitat, 17, Gràcia, Barcelona, Espanya, 08024 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nBé 6,8 (526 comentaris)\nBarri Gràcia Sant Gervasi Horta-Guinardó Eixample Sant Martí Gràcia\nMés informació sobre Bedcelona Gracia Hostel\nAquest alberg està situat al barri de Gràcia de Barcelona, a 4 minuts a peu de l'estació de metro de Joanic i a 15 minuts a peu del parc Güell de Gaudí. Ofereix habitacions amb aire condicionat, Wi-Fi gratuïta i vista sobre el carrer. Els dormitoris compartits del Bedcelona Gracia Hostel són lluminosos i presenten una decoració minimalista. Tots inclouen lliteres i armariets que podeu usar amb el vostre propi cadenat o amb el que podeu comprar a l'alberg. Els banys són compartits. L'establiment posa a la vostra disposició una cuina on us podeu preparar els àpats i els aperitius i bugaderia amb suplement. També hi ha una sala amb taules, cadires, ordinadors portàtils i TV, així com Wi-Fi gratuïta. El Bedcelona Gracia és a 15 minuts a peu de la Sagrada Família de Gaudí. A menys de 100 m podeu agafar autobusos cap al centre, l'Estació de França i la platja de la Barceloneta, així com autobusos nocturns. L'aeroport de Barcelona-El Prat és a 25 minuts amb cotxe.\nParc Güell - 950 m\nBarri Gòtic - 3,15 km\nLa Pedrera - Casa Milà - 1,34 km\nPlatja de la Barceloneta - 4,26 km\nVerdi Verd espai d'art - 480 m\nVerdi Park - 490 m\nRefugio Antiaereo de la Placa Del Diamant - 510 m\nBarri de Gracia - 530 m\nClub Tenis de la Salud - 540 m\nRefugi Antiaeri - 560 m\nLimaloca - 560 m\nOlemisole - 570 m\nFifty Dots Gallery - 580 m\nSi teniu previst arribar fora de l'horari de recepció, informeu el Bedcelona Gracia Hostel per avançat. El registre d'entrada després de les 21:00 comporta un suplement de 10 EUR. L'ús de la rentadora té un cost 5 EUR i el de l'assecadora, de 2,50 EUR per 30 minuts. Cal que informeu el Bedcelona Gracia Hostel de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nComentaris de Booking.com (526)Comentaris d'Agoda (10)