Quercus coccinea - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nQuercus coccinea o roure escarlata americà és una espècie de roure que pertany a la família de les fagàcies oriünd del centre i est d'Amèrica del Nord. El roure escarlata americà pot confondre amb el roure palustre americà, el roure blanc americà, o ocasionalment, el roure pirinenc americà. El roure palustre americà, però, és identificat correctament com a Quercus palustris. Al roure escarlata americà els pits entre els lòbuls tenen forma de "C" en comparació amb el roure palustre americà (Q. palustris), que té pits en forma de "U" i els fruits són més petits, d'1,2 cm només i globulars en lloc de aovades.\nFulles a la tardor.\nEspècie Quercus coccinea\nEl roure escarlata americà és originari de l'Est dels Estats Units, des de la part meridional de Maine cap a l'oest d'Oklahoma, i cap al sud fins a la part meridional d'Alabama. És també originària de l'extrem sud d'Ontàrio, Canadà. Prefereix els sòls secs, arenosos, normalment àcids.\nÉs un arbre caducifoli de mida mitjana a gran, ja que creix fins a 20-30 m d'alt amb una capçada oberta i arrodonida. Les fulles són d'un verd brillant, 7-17 cm de llarg i 8-13 cm d'ample, lobulades, amb set lòbuls, i profunds pits entre els lòbuls. Cada lòbul té 3-7 dents. La fulla no té pèl, a diferència del seu parent el roure palustre americà.\nFulles a la primavera.\nEl roure escarlata americà sovint es planta com un arbre ornamental, popular a la tardor pel seu brillant vermell. La fusta, generalment, es ven com a roure pirinenc vermell americà, però és d'inferior qualitat, una mica més dèbil i no és un arbre tan gran.\n↑ University of Connecticut Plant Database: Quercus coccinea\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Quercus coccinea\nFlora de Nord-amèrica: Quercus coccinea\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Quercus_coccinea&oldid=19128098»\nLast edited on 5 nov 2017, at 01:26


1035 Ramon Berenguer encunya mancusos d’or amb el seu nom (1035-1076)\nRamon Berenguer encunya mancusos d’or amb el seu nom (1035-1076).\n1036 Campanar de la catedral de Vic\n1039 Sulayman ibn Muhammad ibn Hud, sobirà hudita de Saragossa\nSulayman ibn Mu.hammad ibn Hud, sobirà hudita de Saragossa. S’inicia el govern personal de Ramon Berenguer I.\n1040 Campanar del monestir de Cuixà\nCampanar del monestir de Cuixà.\n1040 Consagració de l’església de Sant Vicenç de Cardona\nConsagració de l’església de Sant Vicenç de Cardona.\n1040 Rebel·lió contra el comte de Barcelona\nRebel·lió contra el comte de Barcelona.\n1047 La biblioteca del monestir de Ripoll té 140 volums\nLa biblioteca del monestir de Ripoll té 140 volums.\n1050 Comença la construcció del castell de Tàrrega\nComença la construcció del castell de Tàrrega.\n1050 Consagració de Casserres\nConsagració de Casserres.\n1059 Ramon Berenguer I obté el jurament de fidelitat de tots els comtes catalans (1059-1076)\nRamon Berenguer I obté el jurament de fidelitat de tots els comtes catalans (1059-1076).\n1090 Sulayman Sa’id al-Dawlà succeeix al-Mundir\nSulayman Sa’id al-Dawlà succeeix al-Mundir a Dénia, Lleida i Tortosa.\n1096 Apareix per primer cop en un document el gentilici “català”\nApareix per primer cop en un document el gentilici “català”.\n1104 Ocupació almoràvit d’Albarrasí\nOcupació almoràvit d’Albarrasí.\n1107 Esposalles de Ximena amb Bernat III de Besalú\nEsposalles de Ximena, filla de Ramon Berenguer III, amb Bernat III de Besalú.\n1107 Incursions dels almoràvits pel Penedès (1107-1114)\nIncursions dels almoràvits pel Penedès (1107-1114).\n1119 El bisbe Oleguer de Barcelona, investit arquebisbe de Tarragona\nEl bisbe Oleguer de Barcelona és investit arquebisbe de Tarragona.\n1120 Acord entre el comte de Barcelona i el governador almoràvit de Lleida\nEl comte de Barcelona signa un acord, de suport i fidelitat mútua, amb el governador almoràvit de Lleida, Ibn Hilal.\n1123 Pintures de Sant Climent de Taüll\nPintures de Sant Climent de Taüll.\n1132 Campanar de Girona\nCampanar de Girona.\n1137 Esposalles de Ramon Berenguer IV amb Peronella, hereva del regne d’Aragó\nEsposalles de Ramon Berenguer IV amb Peronella, hereva del regne d’Aragó.\n1141 S’instal·la a Catalunya l’orde militar del Sant Sepulcre\nS’instal·la a Catalunya l’orde militar del Sant Sepulcre.\n1147 Reconstrucció de Sant Pere de les Puelles, a Barcelona\nReconstrucció de Sant Pere de les Puelles, a Barcelona.\n1150 Port de Barcelona: vaixells d’Alexandria, Sicília, Gènova, Pisa i Àsia Menor\nBenjamí de Tudela situa al port de Barcelona vaixells d’Alexandria, Sicília, Gènova, Pisa i Àsia Menor.\n1151 Pintures murals d’Esterri de Cardós\nPintures murals d’Esterri de Cardós.\n1166 Alfons el Cast, comte de Provença (1166-1167)\nAlfons el Cast esdevé comte de Provença (1166-1167).\n1173 Pere, bisbe de Vic, consagra l’església de Santa Eugènia de Berga\nPere, bisbe de Vic, consagra l’església de Santa Eugènia de Berga.\n1174 Comença la construcció de l’església de Santes Creus\nComença la construcció de l’església de Santes Creus.\n1174 S’inicien les obres de la catedral de Tarragona\nS’inicien les obres de la catedral de Tarragona.\n1182 Privilegi d’elecció de cònsols a Girona i Cervera\nPrivilegi d’elecció de cònsols a Girona i Cervera, els més antics coneguts.\n1184 Ermengol VIII, comte d’Urgell\nErmengol VIII, comte d’Urgell.\n1185 Alfons el Cast encunya diners i òbols de llei de quatern a Barcelona\nAlfons el Cast encunya diners i òbols de llei de quatern (una tercera part d’argent) a Barcelona.\n1201 Pere I de Catalunya, II d’Aragó, crea l’orde militar de Sant Jordi d’Alfama\nPere I de Catalunya, II d’Aragó, dit el Catòlic, crea l’orde militar de Sant Jordi d’Alfama.\n1207 Fundació de la casa de Sant Joan de l’Hospital a Barcelona\nFundació de la casa de Sant Joan de l’Hospital a Barcelona.\n1222 Fundació dels convents de Sant Francesc i de la Mercè a Girona\nFundació dels convents de Sant Francesc i de la Mercè a Girona.\n1228 Guillem Botet escriu Costums de Lleida\nGuillem Botet escriu Costums de Lleida.\n1230 Fundació del convent de Sant Francesc a Mallorca\nFundació del convent de Sant Francesc a Mallorca.\n1231 Reunió d’Alcanyís\nReunió d’Alcanyís. Primera planificació oficial de la conquesta del regne de València.\n1232 Establiment dels trinitaris a Mallorca\nEstabliment dels trinitaris a Mallorca.\n1239 Ramon de Penyafort, mestre general de l’orde dominicà\nRamon de Penyafort, mestre general de l’orde dominicà.\n1240 Fundació del convent de la Mercè a Mallorca\nFundació del convent de la Mercè a Mallorca.\n1244 Redacció de les dues primeres parts del Llibre dels feits de Jaume I\nRedacció de les dues primeres parts del Llibre dels feits de Jaume I.\n1260 Redacció de Costumes de la Mar\nRedacció, d’autor desconegut, de Costumes de la Mar, col·lecció d’usos i costums de dret marítim.\n1261 Fur de València\nEs promulga el Fur de València.


::Inici >El monestir de Santes Creus\nL’ordre del cister\nAmb el desig de servir a Déu i recuperar la vida monàstica establerta per sant Benet durant el segle VI, un petit grup de monjos benedictins del monestir de Molesmes (Borgonya), dirigits per Robert, Alberic i Esteve Harding, fundaren, el 1058, el cenobi de Cîteau (França). El retorn a la regla, va donar un nou impuls al monacat i, uns anys després, sant Bernat de Claravall iniciava la gran expansió europea del cister.\nContinuant amb aquesta línia, l’any 1150, el gran senescal català G. R. de Montcada, donà el territori de Valldaura al monestir mare de la Granselve (Tolosa) per a la construcció d’un cenobi filial, però les condicions del terreny aconsellaren, el 1158, el seu nou i definitiu emplaçament a Santes Creus (Tarragona).\nArquitectònicament, tots els monestirs cistercencs segueixen l’esquema establert per Cîteau. Així, entorn del claustre s’organitzen les estances necessàries per a la vida dels monjos: l’església, el dormidor, el refetó, la cuina i la sala capitular. En un segon espai: la residència de l’abat, l’alberg, l’infermeria i les dependències administratives. En darrer lloc: els estables, els tallers, els magatzems i els serveis.


Obert el termini perquè bars, restaurants i estètica puguen acollir-se a les segones ajudes de l'Ajuntament de Tortosa\nLa documentació es pot presentar fins al 16 de desembre per via telemàtica o presencial amb cita prèvia\nA partir d'este dijous, i fins al 16 de desembre, els establiments de restauració i d'estètica de Tortosa que es van veure obligats a aturar la seua activitat durant la segona onada ja poden sol·licitar les ajudes habilitades per l'Ajuntament. Este matí, el Butlletí Oficial de la Província de Tarragona (BOPT) ja ha publicat les bases de les subvencions i, per tant, els sol·licitants ja poden registrar les seues peticions.\nEste paquet d'ajudes habilitat per l'Ajuntament de Tortosa preveu destinar fins a 150.000 euros a esta finalitat, amb un import màxim per sol·licitant de 400 euros. S'hi poden acollir autònoms i empreses amb local obert a Tortosa i domicili fiscal a la ciutat.\nLes sol·licituds de concessió dels ajuts s'han de presentar mitjançant una instància genèrica fent referència a la convocatòria per a la concessió de subvencions directes a activitats de restauració i de serveis que impliquen contacte personal pròxim, del municipi de Tortosa. Es pot fer el tràmit per via telemàtica, amb certificat digital, adjuntant tota la documentació signada, o bé presencialment amb cita prèvia al 667 278 864. Es pot consultar tota la informació necessària per tramitar estes sol·licituds a l'apartat de tràmits del web municipal: http://www.tortosa.cat/webajt/ajunta/tramits/tra_fitxa_01.asp?Codi=368\nAmb este segon paquet d'ajudes, l'Ajuntament de Tortosa ha previst enguany un total de 500.000 euros a ajudar les empreses que s'han vist obligades a aturar la seua activitat com a conseqüència de les normes dictades pels governs espanyol i català per a frenar l'expansió de la pandèmia de covid-19. L'estiu passat l'Ajuntament ja havia destinat 350.000 euros, en una primera tongada d'ajudes directes, a les activitats comercials i empresarials que no van poder prestar els seus serveis durant el confinament de la primavera arran de l'esclat de la pandèmia.


Joan Miró, l’avi transgressor | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nSala sobre el procés creatiu de Miró a la Fundació Barrié de la Corunya, amb l'escultura 'Cap de dona' a l'esquerra. Óscar Corral\nLa Corunya 22 FEB 2021 - 12:04\tCET\nEn un Nadal de principis dels setanta, mentre feia el pessebre a la seva casa familiar de Mallorca, l'avi Joan Miró es va posar a la butxaca una de les peces. La que va triar la mà de l'artista va ser un gall dindi de ceràmica acolorida que s'utilitza tradicionalment com a pessebre en els naixements mallorquins. Passat el temps, aquella au de corral de 10 centímetres es va convertir en un cap de dona de bronze i dos metres d'altura. “El meu avi sabia transformar els objectes amb ànima magnètica”, rememora mig segle després Joan Punyet Miró (Palma, 1968), que de petit va presenciar aquella escena nadalenca de la qual va néixer el 1974 l'escultura Cap de dona.\nAquest record infantil de Punyet ha inspirat un espai inèdit que es pot visitar des de dissabte a la Corunya. La Fundació Barrié ha obert a la seva seu de la Corunya l'exposició Miró. Una col·lecció, que inclou una sala en la qual es revelen tots els passos que va fer el geni de Miró per il·luminar Cap de dona, des del gall dindi de ceràmica, passant pels dibuixos preparatoris i els esbossos en guix, i arribant a l'escultura final. Al voltant d'aquest espai que desgrana el seu procés creatiu pengen 47 quadres que el pintor, escultor, gravador i ceramista mort el 1983 als 90 anys va crear en les dues últimes dècades de la seva vida, la immensa majoria procedents de l'Espai Miró de la Fundació Mapfre a Madrid.\nPunyet Miró, responsable de l'entitat Successió Miró, que administra les creacions de l'artista català, creu que aquesta figura del pessebre familiar que va acabar convertida en art de projecció universal reflecteix bé el do del seu avi per “crear vincles d'acció poètica” amb els objectes que l'atreien. Podien ser pedres i petxines que recollia durant els seus passejos per Mallorca, un os o una simple ametlla. Els dipositava al seu taller i, en cert moment i d'alguna manera, acabaven incrustats en una de les seves obres.\nA través dels quadres exposats a la Barrié els visitants podran descobrir un Miró “madur, que va experimentar amb moltíssims materials i que va aconseguir un gran moment de llibertat quan tenia entre 60 i 70 anys”, afirma el net de l'artista. Aquella etapa va ser per a Miró especialment “transgressora i revolucionària gràcies a la poesia”.\nEl seu últim període és el menys conegut i només recentment ha començat a atreure l'atenció de la crítica, apunten els responsables de la Fundació Barrié. A qui ha estat un dels artistes més influents del segle XX l'edat no li va impedir renovar-se, tot el contrari. A partir del 1960, amb gairebé 70 anys, el geni consagrat es va llançar a investigar nous materials i es va deixar portar per la intuïció “sense cap por de les crítiques negatives”, explica el seu net. Les obres que s'exposen a la Barrié brollen sobre un llenç esquinçat, una arpillera, un cartró o una tauleta. Són fruit d'una època més introspectiva, d'una mena de reflexió sobre tota la seva trajectòria.\nLa mostra està dividida en diversos apartats que recorren les temàtiques que més van interessar a Miró des dels seus inicis i que en les seves últimes dècades també van estar presents, encara que amb variacions. A Dones, ocells, estrelles, per exemple, aquests motius són un pretext per explorar la gestualitat en la pintura, alternant els traços gruixuts amb els arabescos, les corbes i el doll de gotes que deixa l'acrílic sobre la tela. I les criatures estranyes que poblen l'apartat de Caps il·lustren la depuració que va emprendre l'artista a partir dels anys seixanta.\nL'exposició reserva un lloc així mateix per als seus crims pictòrics, aquests que Miró va perpetrar després de proclamar públicament el seu desig d'“assassinar la pintura”. L'exposició de la Barrié inclou quatre de les deu obres amb les quals l'artista va perseguir la seva pròpia metàfora. Es tracta de quadres d'autors desconeguts trobats en mercats sobre els quals ell va intervenir amb el seu estil pictòric inconfusible.\nAlgunes de les obres que s'exposaran a la Corunya amb entrada gratuïta fins al 16 de maig tenen un codi QR a través del qual es connecta virtualment amb el net de l'artista. Punyet Miró exerceix de guia d'excepció en uns vídeos de curta durada en els quals explica als visitant el significat i importància del quadre que tenen davant els ulls.\nMiró va ser “un provocador nat”, recorda el seu net. Després de la seva mort el 1983, Punyet Miró va recopilar anècdotes sobre la intensa vida del seu avi recorrent les foneries amb les quals havia treballat per donar forma a les seves obres. En una d'elles, els operaris li van explicar que va haver-hi un dia del 1974 en el qual l'artista va aparèixer en Rolls Royce i amb un vestit fet a mida. Venia a revelar-los els detalls de la seva propera escultura. Per al seu desconcert, va treure de la butxaca un gall dindi de ceràmica.


Britney Spears denuncia haver rebut amenaces de mort • Ràdio Capital de l'Empordà\nBritney Spears ha reaparegut a Instagram en un vídeo on saludava els seus seguidors i per tranquil·litzar als seus seguidors, després d’alguns rumors sobre una possible malaltia de la cantant, que des de fa unes setmanes està ingressada a un centre de salut mental per tractar els seus trastorns psicològics, que s’han agreujat arran de la malaltia que pateix el seu pare.\nLa cantant ha dit que tot està bé, tot i que la seva família està passant per una etapa de molt estrès i per això ha estat més apartada del món, però que tornarà molt aviat.\nPer altra banda el text que acompanya el vídeo explica de forma poc clara una sèrie de correus que el seu col·laborador Sam Lufti hauria estat enviant i que en cap cas han estat firmats i subscrits per ella. També explica que la seva família ha rebut amenaces de mort, que ja s’estan investigant. Finalment també reclama privacitat davant els durs moments que està passant tant ella com la seva família.\nL’entrada Britney Spears denuncia haver rebut amenaces de mort ha aparegut primer a Primera Fila.\nArticle anteriorVull menjar-me el teu pàncrees\nArticle següentEls espectacles lumínics són la novetat del Flors i Violes 2019


Vallesos 13 - Noms, traces - Julià Puig\nEl lliçanenc centenari que no s’hauria pensat mai veure tantes grues d’obres de casa estant\nNascut a Lliçà d’Amunt el 16 de novembre de 1916, en Julià Puig i Marquès somriu murri quan se li demana el secret de la seva llarga vida, que ja ha superat els cent anys. “No el sé, potser no menjar gaire greix”, fa, enriolat, amb un lleu moviment d’espatlles. Ho diu mentre seu a la vora del foc, un matí de febrer, amb una manteta a les cames, a can Genís, la casa pairal del poble on ha viscut pràcticament tota la vida. I és que, malauradament, tota tota no l’hi ha viscut... Amb l’esclat de la Guerra Civil, el 1937 va ser cridat a files per l’exèrcit republicà –per anar a Madrid, a Carabanchel–, en una contesa bèl·lica indesitjada que, després del triomf dels franquistes, va haver d’empalmar amb batallons de l’exèrcit vencedor en terres de Galícia, a Villagarcía de Arousa. El seu germà Valentí, un any més gran que ell, “ja no en va tornar, de Siétamo, a Osca”, recorda amb precisió, mentre que el seu germà Josep, un any més petit, com ell mateix va aconseguir de sobreviure-la.\nEsclar, aquells cinc anys entre la guerra i la militarització franquista posteriors són els que, a ulls clucs, en Julià voldria haver-se estalviat de la seva llarga centúria, si hagués pogut. Perquè aquella maleïda guerra, en què va patir de prop l’esclat de les bombes i una fam que li va enxiquir l’estómac –“rates i tot, vam menjar, tot era tall!”, diu–, li va segar la vida d’un germà i, de retop, també la de la mare. Maria Marquès Mompart va morir als 52 anys, endolada de tenir un fill desaparegut a la guerra i un altre lluny, del qual no podien saber-ne gaire res, ara forçat a servir l’exèrcit del Caudillo. “La mare va morir molt abans d’hora, de pena, per tot aquell desastre”, deixa anar dolgut en Julià. “Diuen que sempre mirava camps avall, de fora estant de casa, com si hagués de veure arribar en Valentí”, explica.\nLa mort de la mare, l’any 1941, va ser el que precisament va provocar el retorn d’en Julià cap a casa. El capità –“José Mena Veira y de Abreo, torna a recordar amb una precisió que tomba d’esquena–, al qual mig feia d’assistent, li va donar permís per anar a visitar la família: el pare, les tres germanes –la Margarida, la Teresa i la Lola–i en Jaume, que va morir ben petit, en una onada de fred i neu. “El capità em va dir: no vinguis fins que et torni a cridar. I per sort encara no m’han cridat”, ironitza enjogassat.\nNi un sol tret\nRecorda que, a l’inici de la guerra, al seu pare uns coneguts ja li havien ofert “de passar els tres fills a França”, per estalviar-se aquell malson. Però, “esclar, qui s’hauria de pensar que tot allò hauria de durar tant!”, s’exclama. “Em deien que per què no hi anava de voluntari a la guerra... i encara gràcies d’anar-hi per quintes!”, diu en Julià, content de “no haver-hi disparat mai ni un tret”. Ell s’estava “sempre a la retaguardia”, que ja n’hi havia de disposats a anar a primera línia de foc.\nAmb la família ben tocada després d’aquell trasbals de mort i destrucció, calia sobreposar-se i tirar endavant, en aquella postguerra tant o més dura que la mateixa guerra. I en aquella casa amb canalla i sense mestressa “hi faltava una dona” –diu tot pràctic qui es va convertir en l’hereu– i sort en va tenir de casar-se amb l’Àngela Font Xicota, de can Sacamàs, que en va esdevenir l’ànima. Amb l’Angeleta s’havien conegut de petits, en un bateig, i diu que ”des de llavors ja s’agradaven”. I quan van encarar els tractes matrimonials, van tenir un breu temps per festejar, en què l’àvia Madrona els vigilava, que sobretot no s’acostessin gaire... “No ens deixava mai sols. I si sortia a collir un parell de cols, ni un petó no podíem fer-nos”, bromeja.\nSort n’hi va haver de l’Angeleta per posar en solfa can Genís, una casa de pagesos com les de la gran majoria dels lliçanencs, que vivien de conrear els camps, de la llet que els recollia cada dia el camió i dels porcs que engreixaven. Una feina que va marcar-li la vida i que, de fet, li era la vida mateixa...\n“Encara en faig de pagès”, murmura en un moment donat en Julià, mig confós, que rectifica per dir que “encara no m’hauria d’haver retirat”. Ara no que potser no en fa, de pagès... O potser sí. Perquè encara està poc o molt al cas de l’hort que manegava fins fa un parell d’anys. “S’aguantava amb el bastó al pit i cavava amb el magalló”, explica la Maria, que amb la Josefina, és una de les seves dues filles.\nTanta ha estat la identificació d’en Julià amb la terra que ara que a tocar de casa seva hi ha crescut el monstre gegantí de l’empresa Mango no se’n sap avenir: “Mai haguera pensat en la vida que de casa estant veuria tantes grues”, diu astorat i queixós. I és que la seva família va viure com una “persecució molt desagradable” les “pressions i amenaces” que van rebre dels negociadors de la Mango per forçar-los a quedar-se’ls la terra per cap preu. “Ai! si l’avi –Genís Puig Palau– hagués estat viu! Els hauria empaitat amb una escopeta i tot!, diu la Maria. I no seria el primer que surt a defensar amb urpes i dents unes terres guanyades amb suor i treball i un paisatge robat, que s’havia mantingut gairebé intacte el darrer segle. “I tot, per què i per beneficiar a qui?”, es demana enfurismada la filla d’en Julià.\nA ballar, al Blinco\nPerò més enllà de la lluminària actual d’unes naus industrials que fan innecessària l’encesa de llums a l’era de can Genís, la memòria selectiva d’en Julià se’n pot anar fins a temps molt reculats. Li agrada recordar com, de ben menuts, es “barallaven a cops de roc i de magalló i tot” amb les seves veïnes, que “eren de por”. O que anava a escola amb el mestre senyor Policarpo “que era molt bon home i que –tot sol– feia que uns nois s’encarreguessin d’ensenyar als altres a llegir i a comptar”. Una escola a la qual va anar fins als 14 anys, encara que a l’hora de plegar, a la tarda, el pare ja els esperava a la plaça de l’església per anar a cavar.\nLi agrada recordar també que havia anat al Blinco, de cal Carnisser, la sala de ball que hi havia abans que –el 1925– es fundés l’ateneu l’Aliança. Ep! I que el seu pare va portar el primer carro de sorra que va servir per construir aquell local d’esbarjo i recreació que van fer colze a colze entre tot el poble! Potser per això, amb la societat l’Aliança en ple apogeu i fins que va poder, els diumenges al migdia, en sortint de missa no es va perdre mai el vermut ni, a la tarda –després d’haver corregut a arreglar el bestiar–, la sagrada partida de cartes al local.\nJulià Puig, al pati de can Genís, a Lliçà d’Amunt.\nTestimoni d’una vida corrent. En Julià Puig Marquès és un testimoni vivent de la mena de vida d’aquells tantíssims veïns de Lliçà d’Amunt, de la resta de la Vall del Tenes i de bona part del Vallès que es van dedicar a la pagesia tota la vida. Una feina i una vida que encara era majoritària fins als anys setanta del segle passat en uns pobles llavors petits que no coneixien ni les urbanitzacions ni les onades migratòries que hi arribarien poc després.


El Govern central xifra en 282,92 euros el cost aproximat del viatge de Sánchez a Castelló en el qual va acudir al FIB\nPublicat 02/01/2019 10:07CET\nVALNCIA, 2 gen. (EUROPA PRESS) -\nEl Govern central ha informat que el cost aproximat de la visita del president del Govern espanyol, Pedro Sánchez, a Castelló, on es va entrevistar amb l'alcaldessa de la ciutat, Amparo Marco, i el president de la Generalitat Valenciana, Ximo Puig, i, posteriorment, va acudir al Festival Internacional de Benicssim (FIB) va ser de 282,92 euros.\nAixí consta en una resolució de la Secretaria General de la Presidncia del Govern central, a la qual ha tingut accés Europa Press, en resposta a la petició d'informació de l'assessor del grup municipal popular a l'Ajuntament de Valncia Luis Salom sobre el "cost aproximat i sense desglossar de tot el desplaament del president espanyol i els seus acompanyants, incls el cost d'obertura especial de l'aeroport de Castelló per a aquest desplaament".\nSobre aquesta qüestió, el Govern socialista assenyala que "la despesa total computada pel Departament de Protocol durant els dies previs va ser de 282,92 euros" i subratlla que el "viatge oficial va tenir com a objecte la visita a Castelló a l'alcaldessa i al president de la Generalitat Valenciana".\nSobre la resta de la comitiva que va acompanyar el president del Govern de Sánchez, l'Executiu del PSOE insisteix que "facilitar més informació al respecte sobre qualsevol desplaament afectaria sens dubte els plans de protecció", regulada en la Llei de Secrets Oficials.\nEl passat 19 d'agost Salom va sollicitar al Ministeri de Presidncia, Relacions amb les Corts i Igualtat informació sobre el cost del viatge de Sánchez a Castelló, amb el posterior desplaament al FIB, així com el viatge de tornada a La Moncloa.\nEn la seva petició el popular puntualitzava que "en cap cas no se sollicita informació sobre les persones acompanyants, ni cap dada relativa al dispositiu de seguretat ni sobre el trajecte", sinó "el cost total aproximat i sense desglossar del desplaament presidencial d'anada i tornada".\nNo obstant aix i transcorregut el termini mxim per resoldre la reclamació, no va obtenir cap resposta, per la qual cosa va presentar una reclamació davant del Consell de Transparncia i Bon Govern que va instar el Govern central a facilitar la informació requerida.\n"BROMA DE MAL GUST"\nEn unes declaracions a Europa Press, Salom ha considerat que és "una presa de pl del Govern socialista" i "una broma de mal gust" el fet de "valorar en 282,92 euros el viatge privat amb Falcon a Castelló", per la qual cosa ha avanat que tornar a reclamar l'actuació del Consell de Transparncia i presentar una queixa al Defensor del Poble.\n"Aquesta és una nova mostra del tarann antidemocrtic del Govern socialista del nou ric Doctor Sánchez. Va censurar el Parlament declarant aquest viatge secret oficial i menteix a la ciutadania quan respon obligat pel Consell de Transparncia en un document públic com és la resposta signada el dia 28 de desembre que sembla una inocentada valorar en 282,92 euros el viatge privat amb Falcon a Castelló", ha subratllat.


Com triar la màscara dreta?\nBellesa d'una dona Atenció facial\nQualsevol dona somia amb pestanyes llargues i voluminoses. Intentem recollir la màscara perquè els nostres ulls siguin irresistibles, però no sabem com triar la màscara adequada que ens ajudaria millor. Intentarem ajudar-vos a triar la màscara i dir-vos com triar-lo bé.\nTots sabem que l'últim cop de maquillatge és l'aplicació de la màscara a les pestanyes. I fins i tot si arribem tard i no tenim temps per fer un maquillatge de ple dret, sempre assignem un parell de minuts el que farà, com a mínim, les pestanyes. El rímel és capaç de transformar la nostra cara. Amb l'ajuda del rímel, podem allargar les nostres pestanyes, donar-los el volum correcte. Gràcies a la carcassa, els nostres ulls es tornen més expressius i bells. Tinta de pestanyes, aquest és un article obligatori en una bossa de cartera o cosmètica de qualsevol dona i nena. Avui dia, ha aparegut una gran quantitat de màscares diferents i com triar la màscara adequada entre una opció tan gran.\n1. Tria la màscara de les pestanyes segons el to natural del teu cabell. També podeu adreçar-vos d'un assessor de vendes que us indicarà quina tonalitat us convé més. Si sou de naturalesa conservadora, no trieu cadàvers de tons de colors. Per a les roses i les dones de cabellera, la màscara marró és bona, i per a les morenes és negra. Si ets fanàtic de partits sorollosos, pots triar la màscara dels colors més brillants. A més, podeu fer servir rímel amb brillantor, es veurà molt bé en clubs nocturns.\n2. Quin resultat vols aconseguir des de la canal? Hi ha 5 tipus de màscara. Si voleu que les pestanyes siguin llargues, trieu una màscara d'extensió. Gràcies a les truges gruixudes, aquesta màscara es manté més a les puntes de les pestanyes. També aquesta màscara separa bé les pestanyes. Si voleu aconseguir el volum de les pestanyes, necessiteu màscara massiva. Aquesta tinta es posa de manera uniforme a les pestanyes i dóna un volum extra a les pestanyes. Si sou propietari de les pestanyes estranyes i primes, aquesta màscara us servirà millor. També hi ha una màscara impermeable per a les pestanyes, és difícil d'esbandir i és ideal per a dones que practiquen esports. I la màscara impermeable us estalviarà en temps de pluja. I l'última tinta, no és impermeable, es pot rentar fàcilment sense utilitzar cosmètics. Aquesta màscara evita la formació de grumolls i no s'uneix pestañas.\n3. Selecció de pinzells. Hi ha dos tipus de raspalls per pestanyes. El raspall corb és capaç de formar una gran quantitat de pestanyes alhora, i el raspall recte està ben tacat per les pestanyes dels cantons dels ulls.\n4. Tria la màscara amb vitamines i condicionadors. Aquesta màscara protegirà les pestanyes, mantindrà el cabell sa i evitarà que caiguin. No oblideu fixar-vos en quins ingredients s'inclouen a la màscara seleccionada. Tria una màscara hipoalèrgica sense sabor sense fibres. I sabeu que les pestanyes són molt fàcilment destruïdes per l'acció de productes químics durs. Una bona i moderna màscara ha de tenir cura de les pestanyes.\n5. No estalvieu diners per una màscara cara i d'alta qualitat. Només amb l'ajuda de la màscara de qualitat, pots fer que els teus ulls i pestanyes siguin més expressius. Però si teniu por de comprar una màscara que mai no usareu, pregunteu a les vostres núvies quin tipus de màscara els agrada millor. Potser, amb l'ajuda del consell dels teus amics, pots recollir la màscara que més t'ajusti.\nAra sabeu com triar la màscara dreta i fer que els vostres ulls siguin irresistibles. Després de tot, els nostres ulls, aquest és el mirall de la nostra ànima!\nInflor i envermelliment al voltant dels ulls\nPeeling de llet\nRemeis populars per a la màscara facial\nAixecant el front: l'essència del procediment, el període postoperatori, l'efectivitat\nCom protegir la cara de les gelades i el vent\nMediterranean Relax: Anti Aging Line Italian Resort d'Acqua di Parma\nRecetas simples de xucrut\nCrema de ricota\nCom aprendre a estar sense complexos al llit\nTom Cruise pot abandonar la Cienciología\nQuè és una dieta macrobiótica?\n10 fets sobre joies\nSolla de peluix farcida\nCom identificar els cinc signes de l'home equivocat?\nGaletes d'ametlles amb salsa de mel\nPer què un home no diu l'amor?\nCom viure amb familiars en un apartament\nPasta amb gall dindi, formatge i crema agra\nPrincipals avantatges i desavantatges de les compres\nHoròscop per Virgo per al 2011\nCom es determina la qualitat de la mel a la llar\nManicura en ungles exfoliades - foto de variants reals de disseny\nPreparació d'Adjika a casa\nFrostbit de mans: primers auxilis i tractament


Guaita què fan ara...: El Rei Lear\nÉs un clàssic. Si juga el Barça i el Chelsea toca teatre. Si el 2006 va ser “La Cabra o qui és Silvia?”, enguany ha tocat “El Rei Lear”, muntatge de la perla 29 a la Biblioteca de Catalunya. I és que a aquesta sala li tenim molt de “carinyu”. No per degeneració professional, si no per què hi vam veure una versió d’Antígona que ens va entusiasmar.\nI és que l’espai és mereix un apartat per ell sol: una nau nua (que probablement va ser en el seu origen o si més no recorda una quadra o una bodega) de parets de pedra, terra de sorra i sostre de volta amb arc , on els textos clàssics flueixen com peix a l’aigua.\nPer si no sabeu l’argument de l’obra, podeu fer una ullada aquí. Però tal i com us podeu imaginar, la cosa és un drama en majúscules. Un molt bon muntatge ben portat pels actors, amb opcions en alguns casos molt imaginatives per solucionar la varietat de personatges i els canvis d’escenari amb un mínim atrezzo i escenografia. I un luxe això de tenir els actors a dos pams de distància i poder observar gestos, mirades i fins i tot respiracions alterades.\nI a la mitja part, com en l’anterior obra, copeta de vi. Si és que això no té preu.\nI a la sortida....doncs bé... un gran contrast amb l’obra... Coses que té estar pel centre a segons quines hores...\nCosa que confirma dues de les meves teories: la gent té molts ganes de celebrar coses i a Barcelona no treballa ni déu (que si a les 12 de la nit surts de casa per anar a Canaletes, gaire d’hora no t’has de llevar...)\n(tot i que m’han dit que van patir més els que van veure el partit que no nosaltres amb tots els cadàvers que ens van passar pel davant. I , catxis!, el dia 27 no podrem anar a veure la Madame Buterfly. Que la final potser si que s’haurà de veure....)\nNinguna obra del xeispir ese puede compararse con la tensión y épica del partido de ayer...\n7 de maig de 2009 a les 9:38\nNo té color, si haig de triar , em quedo amb el Barça.\nPensa que després d'un partit com el d'ahir, quedés molt im olt tranquil (evidentment al final eh11), has descarregat tot el mal humor, nervis i de mès, que portes a sobre.\nVa ser... La Sort dels Campions.\nMarta la que dóna sort al Barça quan no el veu ha dit...\nTot el què vulgueu, però després d'una tragèdia com la d'ahir, surts per a trobar-te amb un missatge cantant el golàs del "gusiluz" i la gent cridant pel carrer; i el contrast és increïble...\nA més a més, sense nosaltres en un teatre, vés a saber què hauria fet el Barça... (i és que l'altra vegada també va guanyar, i crec recordar que eren els quarts de final...).\nAixò sí, la final no ens la perdem, ja buscarem una altra Madame Butterfly per alguna banda (i si ens n'hem d'anar a Amsterdam, doncs també!).\nSi juga el Barça i el Chelsea toca teatre Post patrocinat pel Mourinho??? ;)\n7 de maig de 2009 a les 15:00\nNinguna obra del xeispir ese puede compararse con la tensión y épica del partido de ayer...Tensió segur que no… Èpica…no sé si és la paraula (a mi em bé “però quina potra..)\nPensa que després d'un partit com el d'ahir, quedés molt i molt tranquilPerò el que arribes a patir…Que no, pateixo menys amb 4 o 5 vils assassinats teatrals…\nA més a més, sense nosaltres en un teatre, vés a saber què hauria fet el Barça...Que quedi clar que no som (gaire) supersticioses….\n(i si ens n'hem d'anar a Amsterdam, doncs també!).Ara m’he perdut…A Amsterdam hi hem d’anar per la Butterfly o pel Barça?\nPost patrocinat pel Mourinho??? ;)No, dona, no. Una vegada és casualitat. La segona ja crea tradició. A partir de la tercera ja serà un clàssic....\n7 de maig de 2009 a les 15:30\nExposicions perdudes... Amsterdam\nObres perdudes... Amsterdam?\n7 de maig de 2009 a les 16:06\nSi és que avui estic leeeeenta.....\ncom si necessités una excusa per tornar a Amsterdam... (queuna altra cosa no, però sempre hi trobes holandesos... ;-) )\n7 de maig de 2009 a les 16:08\nHolandesos i barcelonistes:\nUna servidora hi va anar a veure el Barça - Madrid de la primera volta (2-0) i a més per allà també hi ha l'U-u-u-uleguer! :-P\nGran obra, gran posada en escena i grans interpretacions, i clar, un ja va sobre segur, no és tan emocionant com anar a Manchester, que podia pasar de tot...\nSí, sí, he dit Manchester... millor que me'n torni al teatre...\n7 de maig de 2009 a les 20:30\nun ja va sobre segur,mmm...No creguis, no creguis… Podria fer una llista de “decepcions teatrals sonades malgrat que l’obra i els actors són suposadament estel•lars ” (començant per “Un tramvia anomenat desig” fet per la “que bé que plora” Emma Vilarasau i seguint amb “El Bordell” de la reputadíssima Lluïsa Cunillé. Però si...A “el Rei Lear “ hi anàvem tranquil•les.\nSí, sí, he dit Manchester... millor que me'n torni al teatre...Ai...El lapsus no serà seqüela d’alguna celebració futbolística, no?\n7 de maig de 2009 a les 21:27\nNo sóc practicant... només 'fistra'... aich\n7 de maig de 2009 a les 22:17\nOstres! M'hauria encantat venir! Al barça que li donguin! Vull dir molts trofeus... La propera, a veure si compteu amb mi, eh?\n8 de maig de 2009 a les 18:34\nMolt bé, Mecatxis. Ja t'informarem! (de totes maneres aquesta va ser molt improvisada, que se'ns acabaven els dies de funció)\n8 de maig de 2009 a les 21:36\nTe nassos, les samarretes són del Larsson i el Deco :P\n10 de maig de 2009 a les 14:39


Inici > Trobada de Nadal + Conferència amb l'Estudi NUA\nLloc: Sala d'actes de l'Hospici d'Olot. Carrer Hospici, 8. Olot\nDesprés de la conferència, acabarem d’aprofitar la trobada anant a sopar al Restaurant Europa d'Olot. És important realitzar la reserva al sopar mitjançant la inscripció al correu electrònic activitats.olot@coac.cat . Les reserves es poden fer fins al mateix dia al matí. El cost del sopar és de 20 €.\nCopyright@ Col·legi d'Arquitectes de Catalunya : https://www.arquitectes.cat/ca/arquitectura/conferencia/Olot/estudi-nua


La guanyadora de la Convocatòria d'Intercanvi entre el Bòlit de Girona i Lo Pati ha estat desenvolupant el seu projecte a Balada. L'origen i direcció del seu treball fotogràfic al delta ha estat enregistrar les diferents menes de sòl que s'hi troben.\nHi ha altres tipus d'imatge i motius d'interès però sempre partint de la matriu a partir de la qual es configura un delta: el fang; i la relació de forces naturals que organitzen el territori, el riu i el mar. D'alguna manera que tot just esta estructurant, la seva intenció és fer una oda al fang, al llim i la sorra. Tot plegat busca una forma d'expressió que contempla la fractal a partir dels eixos horitzontal, vertical i pla. El concepte d'horitzó es trasllada a la terra, on el vessant de la geologia determina horitzó com a terme per parlar de les diferents capes de sòl i, per tant, la naturalesa així com la història d'un terreny/territori.\nD'altra banda, el motiu pel qual envia una fotografia sobre sorra on es va trobar un triangle de manera atzarosa, és amb motiu de la lletra majúscula delta (Δ) origen de la qual pren nom aquest esdeveniment natural: El terme delta de riu va aparèixer després de la lletra Δ i es deu la seva semblança amb la delta majúscula.\n"Δ El Delta de l'Ebre, ni terra ni aigua. Fang. Cos de constitució variable, caràcter que comporta una renúncia implícita a ser imatge estàtica. Un delta és energia cinètica. El projecte pren forma a partir de l'anàlisi estructural i de la matèria constitutiva. Els conceptes troncals entorn dels quals gira el cos de treball són l'eix horitzontal, l'eix vertical i el pla. La conjugació fractal d'aquests busca la forma mitjançant la fotografia, so i vídeo. Una mirada que versa entre la realitat tangible i l'abstracció sensorial de l'experiència que ofereix el territori."


El Giving Tuesday és un moviment global solidari que ja compleix quatre anys al país. Font: Giving Tuesday\n'I si aquest 27 de novembre unim al món per a un mateix propòsit?' Aquest és el lema amb què obre el vídeo promocional de Giving Tuesday 2018. La quarta edició de la iniciativa pretén continuar expandint la solidaritat.\nHi ha moltes maneres de col·laborar per a la causa. Per exemple, es pot donar temps o diners a diversos projectes socials que ja s’han sumat a la plataforma. S’hi pot participar com a entitat o com a particular.\nTambé hi ha l’opció d’afegir projectes nous, engegant una acció solidària amb amics/amigues, familiars o companys/es de feina. Només cal registrar-te al web i crear la iniciativa.\nUna altra manera de posar el teu granet de sorra és participant en algun esdeveniment solidari amb motiu del Giving Tuesday. Al portal hi ha una secció en què s’expliquen altres maneres de col·laborar amb la iniciativa.\nGiving Tuesday va arribar a l’Estat espanyol el 2015. Va aconseguir un total de 405.000 euros, que es van destinar a més de 260 projectes socials. A més, gairebé un miler de persones van donar sang per primera vegada.\ngiving tuesday, Donacions, captació de fons


Apartment reina sofia Les Alqueries Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 6 allotjaments a Les Alqueries.\nreina sofia 2, Les Alqueries, Les Alqueries, Espanya, 12539 - Veure al mapa\nDissenyat tant per oci com per negoci, Apartment reina sofia està situat idealment a Alquerias Del Nino Perdido; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Apartment reina sofia, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de aparcament de cotxes, habitació familiar.\nL'ambient de Apartment reina sofia es reflexa en cada habitació. ventilador, aparell de televisió, nevera, forn microones, plat de dutxa són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent pesca, equitació, esports d'aigua (no motoritzats). Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Apartment reina sofia és una selecció idònia per a la vostra estada a Alquerías del Niño Perdido.\nAllotjaments a Les Alqueries


Per l'eliminació de la violència contra la dona | UAO CEU\n🎓 Per l'eliminació de la violència contra la dona\nEl 25 de novembre se celebra el Dia Internacional de l'Eliminació de la Violència contra la Dona. Reservar una data per a reflexionar a fons sobre el camí per recórrer en aquesta matèria continua sent molt pertinent, donades les situacions de violència, abús i, en general, restricció de drets que sofreixen encara moltes dones en el món. La nostra societat no és aliena a moltes d'aquestes indesitjables situacions.\nFecha: dijous, 25 de novembre de 2021 a las 09:00h\nEl treball per l'erradicació de tota forma de violència contra la dona és una qüestió transversal, afecta a tots els àmbits de la societat. La universitat té un paper fonamental en aquest desafiament.\nLa comunitat universitària pot contribuir decisivament a l'eliminació de la violència contra la dona. Mitjançant la formació, la sensibilització i la recerca, la universitat és un àmbit propici per a a enfortir i difondre una cultura basada en el respecte a la dignitat de la persona i, conseqüentment, promoure relacions d'igualtat i bon tracte.\nConsiderant que, efectivament, la universitat ha estat tradicionalment un espai en el qual impera la política i la cultura de la tolerància, la Conferència de Rectors de les Universitats Espanyoles (CRUE) i la Comissió de Dones i Ciència del Consell Interuniversitari de Catalunya (CIC) han emès sengles comunicats.\nLa nostra universitat, a través de la Comissió d'Igualtat, s'adhereix al contingut d'aquests dos documents, que poden consultar-se sota aquestes línies:


Les felicitacions dels lectors (I) | L'Independent de Gràcia\nLes felicitacions dels lectors (I)\n24/08/2020 31/07/2020 Societat\nEloi Badia – Regidor de Gràcia\nEl periodisme és la garantia de la democràcia en l’era de la desinformació, gràcies per a més fer-lo de proximitat. Si l’Independent no existís en l’hauríem d’inventar. Gràcies per l’esforç, constància i tenacitat i moltes felicitats!\nOlga Hiraldo i Martí – Vicepresidenta i portaveu d’ERC al Districte de Gràcia\nUn país lliure i de democràcia avançada es pot mesurar per la qualitat dels seus mitjans de comunicació. Vosaltres hi heu contribuït durant aquests 20 anys, des de la proximitat. Moltes felicitats! I gràcies per la vostra feina!\nAgustí Segarra – Escriptor\nFelicitats i endavant l’Independent i tot el seu equip. Que tot assenyalant el camí de la informació, l’opinió i la denúncia, pugueu complir-ne vint més al servei de Gràcia, de Catalunya i de la llibertat.\nFerran Amado – Blackcelona\nFelicitats per aquests 20 anys de periodisme local, compromès, reivindicatiu, crític, i per apropar-nos a la realitat social, política, cultural i musical gracienca. Una forta abraçada a tota la familia de l’Independent dels amics de Blackcelona, el col·lectiu de Música Negra del barri de Gràcia.\nRosa Bofill Benet – Presidenta de l’AVV del carrer Ciudad Real\nDes de fa molts anys tinc una feina tots els divendres: recollir l’Independent de la setmana.L’Independent ens apropa i ens connecta amb el barri. Com a nova gracienca m’ha ajudat a entendre, conèixer, implicar-me amb la vila. Fins i tot, quan he tingut necessi-tat de trobar algun comerç o servei determinat, m’he orientat buscant entre els anuncis que porta el diari.\nÉs una bona notícia que una premsa de barri, gratuïta faci 20 anys. Gràcies a totes i a tots!!\nFrederic Callís – President de Gràcia Solidària\nMoments de felicitacions merescudes, fer periodisme de proximitat, sense caure en el mercantilisme habitual d’aquest tipus de mitjans no es gens fàcil. L’Independent segueix parlant de ciutat, de cultura, dels moviments socials i associatius. L’Independent ens està mostrant un univers molt present però poc visible. Per tot això i per garantir la continuïtat d’ aquest model periodístic, potser cal anar més enllà i generar certa militància, tant des del món associatiu com pel comerç o el ciutadà de peu. Aquest 20è aniversari n’és una molt bona oportunitat. Felicitats i bona feina.\nVíctor Martínez – President del Club Esportiu Europa\nEls darrers 20 anys ens heu acompanyat esportivament en èxits, alegries, fracassos, triomfs, derrotes, títols… Hem aparegut a força portades i esperem ocupar-ne moltes més els propers 20. Moltes felicitats, L’Independent. Sou referent informatiu a Gràcia!\nLuis Vázquez Rodríguez – Cafeteria Luis (Vallcarca)\nMoltes felicitats, L’Independent. Gràcies per ser-hi, al peu del canó, posant-nos al dia de les notícies de Gràcia. Us desitjo uns feliços 20 anys de la vostra existència. Gràcies per donar suport als més necessitats i fer ressò dels nostres problemes. Bon aniversari i per molts anys més.\nClara Narvion – Periodista\nEstic tan esgotada de notícies, dades, declaracions, tuits d’uns i altres, que ara mateix l’única premsa que m’interessa és l’ultralocal. L’Independent de Gràcia i en uns dies -espero- el Felanitx. Que em parlin dels meus carrers i places, dels comerços i les veïnes. Això sí.\nJordi Martín – Director de GràciaDivina\nL’amic Albert em demana una salutació per celebrar el 20è aniversari de l’Independent. Des de l’inici de la nostra activitat l’any 2006, Graciadivina ha trobat en l’Independent un gran aliat. Esperem i desitgem que la nostra col·laboració perduri en el temps. Felicitats i per molts anys.\nBon profit, i per molts anys independents!\nLes felicitacions dels lectors (II)


Posen data al judici a un venedor de llaminadures d'Hostalric acusat d'abusar de vuit nenes - El Gerió Digital\nTindrà lloc a finals de maig\nDimarts, 17 de desembre de 2019 13:30h\nACN, Marina López, Xavier Pi / La Selva / Hostalric\nLa fiscalia demana 45 anys de presó per al venedor de llaminadures d'Hostalric (Selva) acusat d'abusar sexualment de vuit menors d'edat. L'escrit d'acusació sosté que, entre l'estiu del 2013 i l'octubre del 2014, l'acusat "va fer tocaments" a vuit nenes d'entre 8 i 12 anys quan anaven a comprar a la botiga.\nSegons descriu l'acusació pública, el processat convencia les menors perquè anessin darrere el taulell, les feia asseure a la falda i, aleshores, els hi feia tocaments. Arran de la detenció, els Mossos d'Esquadra van fer una entrada i escorcoll a casa de l'acusat.\nLa fiscalia recull que, durant en registre, li van trobar 33 vídeos de contingut sexual amb menors. Per això, l'acusa de vuit delictes continuats d'abús sexual a menor de 13 anys i un delicte de difusió de pornografia infantil. La defensa al·lega que el processat pateix un "greu trastorn" mental. L'Audiència de Girona ha assenyalat el judici per a finals de maig.


Els funcionaris de la presó de Villena salven la vida d'un intern\nDilluns a la nit, durant el recompte, els funcionaris van salvar la vida d'un intern en aconseguir despenjar-lo a la cel·la després d'un intent de suïcidi\ndimecres, 1 de desembre 2021 - 14:44h\nDes d'ACAIP-UGT, reclamem que cal una formació contínua i universal per a tots els treballadors d'institucions penitenciàries, de manera que puguen resoldre situacions com l'ocorreguda la nit passada i d'altres tan complexes com evitar i aturar les baralles entre reclusos, els atacs contra els mateixos treballadors o els incendis que provoquen alguns interns a les cel·les que comprometen la seguretat del centre, presos i personal.\nA més, cal que des de l'administració s'atenga la necessitat d'avaluar els riscos psicosocials a què estan sotmesos els treballadors penitenciaris, que han d'estar preparats per a atendre este tipus de circumstàncies en tot moment, havent de readaptar-se i reaccionar amb rapidesa d'un treball burocràtic a una d'alta tensió en qüestió de segons.\nUna capacitat que s'aprén amb l'experiència, però hauria de ser atesa, respectada i remunerada pels gestors de l'administració penitenciària, que, ans al contrari, menyspreen la tasca que fan els seus treballadors.\nUn exemple clar és el que ha passat recentment en este mateix centre penitenciari on, després de la denúncia, que ha resultat falsa de la que era subdirectora de seguretat, es va posar el focus en els treballadors d'esta presó criminalitzant la seua actitud i fins i tot insinuant que estaven darrere del suposat atac sofert per ella.\nACAIP-UGT reivindica una vegada "la important tasca que realitzem els treballadors penitenciaris a l'interior de les presons espanyoles, i que no és retribuït de la mateixa manera, per la qual cosa cal que s'atenga esta qüestió, juntament amb la consideració d'autoritat en el desenvolupament de les nostres funcions, i una formació adequada".\nPer tot això, el divendres 3 de desembre, ACAIP-UGT i CSIF ha convocat una concentració dels treballadors de les presons de la província davant de la subdelegació de govern d'Alacant a les 12.30 hores, farts de la manca de respecte dels nostres gestors i pels drets dels treballadors penitenciaris.\n"Mor un motorista després de xocar amb un cotxe a Torrevieja" "Tres morts i huit ferits en un tiroteig en un col·legi"


El Museu d’Art de Cerdanyola del Vallès entra a la Xarxa de Museus d’Art de Catalunya | Cerdanyola Informa\nEl Museu d’Art de Cerdanyola del Vallès entra a la Xarxa de Museus d’Art de Catalunya\nDes d’aquest mes d’abril el Museu d’Art de Cerdanyola s’integra com a membre de ple dret a la Xarxa de Museus d’Art de Catalunya (XMAC) que aplega els 16 museus d’art més rellevants del país.\nEls primers beneficis de l’entrada del Museu d’Art de Cerdanyola a l’XMAC seran perceptibles d’aquí ben poc. Ja s’han començat a vehicular donacions, com ara la d’un moble modernista amb vitrall cloisonné. També està previst que el MAC pugui rebre el dipòsit d’obres de Josep de Togores que es troben al fons del MNAC i que complementaran la sala dedicada a l’artista cerdanyolenc. Per altra banda, el Museu Nacional té previst inaugurar el mes de juny una gran retrospectiva dedicada a Ismael Smith comptant amb la col·laboració del MAC que cedirà una vintena de peces i coordinarà un programa conjunt d’activitats. El museu serà també visible a l’aplicatiu l’Aparador que localitza als museus de la xarxa.


El Consell d'Infants fa balanç de la seva feina durant aquest curs | Ajuntament de Sant Joan Despí\nInici/Despí Notícies/Educació/El Consell d'Infants fa balanç de la seva feina durant aquest curs\nEl Consell d'Infants fa balanç de la seva feina durant aquest curs\n09/06/2021 - Educació\nEl Consell d'infants de Sant Joan Despí ha celebrat la seva sessió de cloenda del curs 2020-2021 fent un balanç de la feina feta durant aquest any. Aquest òrgan consultiu s'ha reunit cada dues setmanes de forma telemàtica i ha treballat propostes sobre la igualtat de gènere i sobre la gestió de residus i el reciclatge.\nPel que fa a la igualtat de gènere, el consell d'Infants ha fet propostes com ara fer una campanya perquè la roba als comerços sigui genèrica i no es divideixi per sexes o que es modifiquin les icones indicatives dels semàfors.\nPel que fa a la gestió de residus i el reciclatge, ha proposat posar papereres de recollida selectiva a les escoles, una acció ja executada per l'Ajuntament, fer una acció de neteja de residus al riu Llobregat, eliminar el plàstic al comerç o fer un bon ús dels contenidors.\nEl Consell d'Infants de Sant Joan Despí està format per 16 consellers i conselleres, un per cada curs de 5è i 6è de cada una de les escoles de primària de la ciutat.


Centenari i republicà: així és l'estadi més antic de Catalunya | NacióDigital\nCentenari i republicà: així és l'estadi més antic de Catalunya\nEl Camp d'Esports de Lleida, un complex esportiu construït a iniciativa de la Joventut Republicana de Lleida, va complir un segle el passat 1 de gener, convertint-se així en l'estadi més veterà del nostre país\nper Ramon Usall, Historiador, 20 d'abril de 2019 a les 08:35 |\nProjecte del Camp d’Esports construït per Joventut Republicana de Lleida el 1919 Foto: Pagès Editors\nL'1 de gener de 2019, el Camp d'Esports va esdevenir un estadi centenari. L'actual domicili del Lleida Esportiu, el jove club nascut de les cendres de la històrica Unió Esportiva Lleida, arribava així als cent anys de vida, una existència que el converteix en el recinte futbolístic més antic de Catalunya.\nAquest secular Camp d'Esports va néixer a iniciativa d'una de les entitats més importants de la capital de la Terra Ferma durant les primeres dècades del segle XX, la Joventut Republicana de Lleida. Aquesta societat política i cultural, creada el 1901, va convertir-se ben aviat en el referent del republicanisme catalanista i d'esquerres a la ciutat i va créixer fins al punt d'esdevenir el seu principal referent. No en debades, la Joventut Republicana va assolir l'alcaldia de Lleida el 1917 quan un dels seus principals dirigents, Humbert Torres (pare del poeta Màrius i de l'insigne polític republicà Víctor Torres), va convertir-se en paer en cap pel Partit Republicà Català, la formació catalanista i republicana impulsada per Francesc Layret i Lluís Companys, de la qual la Joventut Republicana havia esdevingut la secció local lleidatana.\nEn el seu afany de consolidar la seva hegemonia política i cultural, la Joventut Republicana, aquell mateix 1917 políticament triomfant, va definir els seus objectius en uns estatuts que defensaven "propagar els ideals republicans, nacionalistes i socialistes", "fomentar la cultura catalana", així com "crear institucions socials i amenitzar la vida de la societat amb actes d'esbarjo i esport".\nL'esport, doncs, va esdevenir un element clau per difondre els valors republicans i nacionalistes que defensava l'entitat en un moment en el qual el futbol havia començat a introduir-se entre el jovent lleidatà. Durant la dècada dels 10 havien sorgit els primers clubs de la ciutat, que van popularitzar la pràctica d'aquest esport i que van cridar l'atenció d'alguns dels seus principals moviments polítics que volien tenir entitats esportives que els permetessin enquadrar a la seva joventut. Així, doncs, van néixer equips com el FC Leridano, a partir de l'Atlético Metalúrgico, amb vincles evidents amb el lerrouxista Partit Republicà Radical; el FC Lleida, que aplegava principalment treballadors de la banca i del comerç agrupats a la Penya Deportiva Salat, associada a la conservadora Lliga Regionalista, o el Joventut FC, el club de futbol de la Joventut Republicana, creat el 1918 gràcies a aquesta voluntat de l'entitat nacionalista de fomentar els valors republicans en l'àmbit de l'esport.\nCromo del Joventut FC editat per Xocolates Amatller el 1929. Foto: Viquipèdia / Xocolates Amatller\nLa creació del club de la Joventut Republicana va anar associat a un dels grans projectes de l'entitat lleidatana: la construcció d'un Camp d'Esports que acollís un estadi de futbol, un velòdrom, una piscina, un gimnàs, diverses pistes de tenis, i també una pista de patinatge, un frontó i un camp de tir. Aquesta iniciativa, que demostra la força social que tenia una entitat privada com la que agrupava al jovent republicà, va ser possible gràcies a l'emprèstit assumit pels seus associats i per un préstec hipotecari de 55.000 pessetes concedit pel Banco Hipotecario de España.\nDesprés d'un 1918 de llargues obres, dirigides pel prestigiós arquitecte lleidatà Adolf Florensa, aleshores establert a Barcelona i a qui Joventut Republicana va anar a buscar per tal que dissenyés el projecte, el Camp d'Esports de Joventut Republicana va ser inaugurat formalment l'1 de gener de 1919, amb un partit que va enfrontar el Joventut FC amb el Cervera Club Sport i que va acabar amb triomf dels visitants per 1-3.\nAquella construcció, que tenia la singularitat d'haver estat impulsada per una entitat cívica de fermes conviccions republicanes, va suscitar un ampli interès més enllà de les comarques de Ponent. Sense anar més lluny, el dirigent republicà i socialista Julián Besteiro, que anys després succeiria a Pablo Iglesias al capdavant del PSOE, va assistir a l'acte inaugural d'unes instal·lacions que la revista esportiva barcelonina Atlética va lamentar que no fossin construïdes al Cap i Casal. De fet, diverses cròniques de l'època parlen del Camp d'Esports com un dels millors parcs esportius, no ja només de Catalunya, sinó del conjunt de l'estat.\nPostal de l'època que recull una imatge de la popular piscina del recinte esportiu lleidatà. Foto: Cedida\nEl fet de comptar amb un estadi d'aquestes característiques va propiciar el desenvolupament del Joventut FC, que durant els primers anys de la dècada dels 20 va arribar a tenir fins a una vintena d'equips infantils i que va veure com per la gespa del seu estadi hi desfilaven prestigiosos equips internacionals, entre els quals la mateixa selecció uruguaiana, un dels millors combinats nacionals en aquell temps. Tot i això, el club va pair de forma molt negativa el pas al professionalisme fins al punt que, el 1927, va desaparèixer com a conseqüència dels problemes econòmics derivats de l'abandonament de la seva condició amateur. El que no va esvair-se van ser les instal·lacions que Joventut Republicana havia ideat per a la pràctica de l'esport, aquell magnífic Camp d'Esports que va continuar essent utilitzat per altres clubs de la ciutat i també per a la pràctica de diferents disciplines esportives.\nUna història truncada per la guerra\nLa vida d'aquest recinte va patir, però, un tomb tràgic amb l'inici de la guerra contra el feixisme, el 1936. L'espai es va convertir en un cementiri de cotxes i de ferralla i, després de la caiguda de la ciutat de Lleida en mans de les tropes franquistes, l'abril de 1938, va ser segrestat per les autoritats feixistes gràcies a la llei de responsabilitats civils que va impulsar el règim i que li va permetre confiscar els béns de les entitats republicanes.\nAixí, doncs, el 24 de maig de 1939, el Camp d'Esports republicà va passar a titularitat municipal. La humiliació va accentuar-se quan l'ajuntament lleidatà va transferir-lo a la direcció provincial de la Falange provocant que aquell parc esportiu que havia estat construït amb la il·lusió dels lleidatans republicans, nacionalistes i d'esquerres passés a estar controlat pels militants falangistes locals.\nImatge històrica del Camp d'Esports lleidatà. Foto: Twitter @danicatradio\nAcabada la guerra i un cop reobert l'estadi després d'unes pertinents i polèmiques reformes, el poder franquista va decidir que es convertís en la llar del nou CD Leridano, un equip creat el 1941 i integrat per militars i falangistes que gaudia dels favors del règim i que pretenia erigir-se en contrapès del popular Lérida Balompié, nascut el 1939 i format per joves sense afecció a la dictadura. Anys després, les autoritats van propiciar la fusió entre ambdues entitats provocant el naixement, el 1947, de la Unión Deportiva Lérida, la històrica UE Lleida que convertiria el Camp d'Esports en el seu domicili fins a la seva dissolució formal, el 2011, havent-lo fet en dues ocasions diferenciades un terreny de joc de primera divisió.\nUn estadi que, cent anys després de la seva inauguració, continua acollint els principals esdeveniments futbolístics de la capital de la Terra Ferma i que, malgrat mantenir la titularitat municipal fruit de la confiscació franquista, ha esdevingut un dels principals referents de la memòria republicana de la ciutat.\nPortada del llibre La tercera catedral, d'Òscar Sarramia. Foto: Pagès Editors\nPer commemorar el centenari d'aquest mític estadi acaba de publicar-se una petita joia, el llibre il·lustrat La tercera catedral, d'Òscar Sarramia. Una lectura que pot complementar-se amb la imprescindible Joventut Republicana. 80 anys al servei de Lleida, de Romà Sol i Carme Torres i que va ser editat un ja llunyà 1982.\nI si us quedeu amb ganes de més sempre, podeu recuperar el reportatge radiofònic que va emetre el periodista lleidatà Dani Badia a Catalunya Ràdio coincidint amb l'efemèride.\nEl Camp d'Esports en una imatge recent Foto: Lleida Esportiu\nEls reportatges de NacióDigital, Esports, Lleida, futbol, centenari, Camp d'Esports de Lleida, esports, Futbolítica\nPer Marc BNM el 3 de maig de 2019 a les 16:50\nGràcies per l'article! Molt didàctic!\nCAMP DE SPORTS DE FOOT BALL\nPer Ot el 26 d'abril de 2019 a les 11:48\nLo catalan antic scriu: camp de SPORTS et FOOT BALL. Prenam nota.


Penedesfera » Els juvenils i els infantils, la pedrera del Club\nLa temporada 66/67, el Club Patí Calafell comptava amb un juvenil i un infantil en les categories inferiors. Estava format per l’entrenador Francesc Xavier Solà i els jugadors Antoni Nicolau, Artur Solé, Frederic Sevé, Josep Mañé (a dalt), Ramon Armajach, Joan Rovirosa, Andreu Romeu i Eugeni Collado “Chico”. A la foto, no hi apareixen Xavier Montejo, Josep Maria Rovirosa i Tomàs Sentís, que també formaven part d’aquest equip.\nEn Joan Rovirosa també guarda la fitxa d’aquella temporada. De fet, és de la temporada anterior, però renovada per aquesta, tal i com es veu en el revers. Tot i tenir llicència de juvenil, en Joan Rovirosa ja va debutar en el primer equip aquella mateixa temporada.\nEl juvenil anava juntament amb el primer equip en els desplaçaments, repetint calendari. Per això, no és d’estranyar veure una fotografia com aquesta, on apareixen membres del primer equip. A la pista de les escoles, en un dels partits on, segurament, Joan Rovirosa jugaria amb l’equip sénior, apareixen Artur Solé, el mateix Joan Rovirosa, Eugeni Collado, Josep Mañé (a dalt), Ramon Armajach, el porter Jaume Miró, Xavier Montejo, el defensa Joan Fochs, Andreu Romeu i Antoni Nicolau.\nTambé d’aquella temporada 66/67 hem pogut treure informació de la llibreta que guarda Joan Rovirosa. En ella, hi veiem els golejadors, els resultats, els gols a favor i en contra, les alineacions i altres dades d’interès.\nEn aquell campionat juvenil, el Club Patí Calafell va guanyar dotze partits, en va empatar un i en va perdre tretze, aconseguint un total de 79 gols a favor i encaixant 62 gols en contra. Va aconseguir 25 punts, quedant al mig de la taula classificatòria. Els equips de la categoria eren força competitius, ja que eren els respectius juvenils dels clubs que estaven a la màxima categoria. Això va permetre aconseguir millorar el nivell de joc de l’equip, enfrontant-se amb els jugadors més bons de Catalunya de la seva edat.\nEntre els golejadors de l’equip hi destaca Ramon Armajach, amb 26 gols. El tàndem que formaven Armajach i Nicolau era letal i aportava molts gols a l’equip. L’empresa de construccions CUSESA patrocinava el juvenil i, també, el primer equip. A la samarreta hi lluïa el seu nom.\nJugadors de l’equip juvenil amb Antoni Torralba\nEn aquesta foto, veiem l’equip juvenil, abans de començar un partit, a la pista de les escoles, amb el seu entrenador Antoni Torralba i el president Joan Ortoll, al fons. Es veuen els vestidors i els dipòsits d’aigua que abastien les dutxes i els serveis.\nA la foto, hi veiem l’equip juvenil en un preliminar al de séniors, saludant l’equip rival després d’un partit. Cal destacar la gran afluència de públic a la pista de les escoles, especialment de vailets!\nUna altra formació de l’equip juvenil d’aquella temporada\nDurant aquella temporada, hi van haver canvis a la banqueta. En aquesta fotografia hi apareix el germà Fèlix Costa, fent les funcions d’entrenador. Frederic Sevé, Eugeni Collado, Rafel Solé (a dalt), Xavier Montejo, Miquel Serrano i Ramon Armajach formaven l’equip del C.P. Calafell en aquell partit.\nQui, uns anys més tard, va arribar a ser alcalde de Calafell, en Jaume Ferrerons i Virgili, que portava l’equip infantil, es va fer càrrec, en alguns partits, de l’equip juvenil. Més tard, també va desenvolupar les tasques d’àrbitre, afiliat a la Territorial de Tarragona.\nDe la llibreta de Joan Rovirosa, hem extret les alineacions de cada un dels partits disputats per l’equip juvenil en aquella temporada.\nCP Calafell – 3\nCP Voltregà – 1\nCP Vilanova – 1\nCP Calafell – 5\nCP Calafell – 1\nReus Deportiu – 4\nCH Cerdanyola – 3\nCP Calafell – 4\nCD Mataró – 1\nAA Noia – 7\nCP Inriva – 1\nIgualada HC – 1\nCP Calafell – 9\nCN Reus “Ploms” – 1\nCP Calafell – 0\nRCD Espanyol – 2\nUE Girona – 2\nCP Calafell – 6\nCE Vendrell – 1\nCP Voltregà – 2\nCH Cerdanyola – 4\nCD Mataró – 4\nCP Calafell – 2\nAA Noia – 6\nCP Inriva – 0\nIgualada HC – 0\nCN Reus “Ploms” -2\nUE Girona – 1\nCE Vendrell – 2\nCE Vendrell – 3\nAA Noia B – 0\nCP Vilafranca – 3\nAA Noia A – 5\nCP Monjos –\nCP Calafell –\nCE Vendrell – 4\nCP Calafell – 16\nCP Monjos – 1\nCP Vilafranca –\nUna altra alineació de l’equip juvenil del CP Calafell de la temporada 66/67\nLa final de la Copa Primavera es va disputar a l’Espluga de Francolí.\nAlguns joves del nucli de la Platja es van anar incorporant als equips base del Club, com per exemple Josep Lluís Soler, Joan Noya, Salvador Vernet i Ernest Soler. En aquesta fotografia de l’equip infantil, veiem, a dalt, Josep Lluís Soler, Josep Solé, Joan Noya (a dalt), Salvador Vernet, Miquel Serrano, Ernest Soler i Rafel Solé.\nL’equip infantil amb el seu entrenador, Jaume Ferrerons\nL’entrenador de l’equip era en Jaume Ferrerons, compartint direcció amb l’equip juvenil.\nEn aquesta fotografia, en Manuel Casado tenia tretze anys i s’acabava d’incorporar al Club. Amb la seva figura estilitzada, ja deixava entreveure la seva agilitat i habilitat per marcar gols. Anys més tard, va ser un dels jugadors més importants que mai ha tingut el Club Patí Calafell.\nAquesta entrada ha estat escrita per Veterans Calafell C.P. i enviada el 30 març 2012 at 11:17 am classificada a Entitats, Esports, Història. Aquí tens l'enllaç permanent. Comentaris i trackbacks deshabilitats.\n« Les mini associacions de casa nostra


Holiday Inn Express Hotel & Suites Dothan North Dothan (AL) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n4090 Ross Clark Circle, Twitchell, Dothan (AL), Estats Units, 36303 - Veure al mapa\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Dothan (AL), Holiday Inn Express Hotel & Suites Dothan North és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Aquest modern hotel està situat a prop de atraccions populars de la ciutat com ara Basket of Cheer, World's Smallest City Block, Museu d'Art Wiregrass S.A.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara televisió de pantalla plana, habitacions per a no fumadors, aire condicionat, calefacció, escriptori per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Holiday Inn Express Hotel & Suites Dothan North la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Dothan (AL).\nTots els tipus de viatgers (29) Parelles (13) Viatgers en solitari (4) Famílies amb infants petits (5) Famílies amb infants grans (5) Grups (2)


Junta de portaveus — Ajuntament de Tremp\nJunta de portaveus https://www.ajuntamentdetremp.cat/ajuntament/junta-de-portaveus https://www.ajuntamentdetremp.cat/@@site-logo/logosol.jpg\nLa Junta de Portaveus la formaran els portaveus de tots els grups municipals i l’alcaldessa de l’Ajuntament.\nRebre i recavar informació per part de l’alcalde sobre qualsevol tema d’interès i especialment sobre el règim i contingut de les sessions Plenàries, l’ordre del dia, la presentació de propostes de resolució al Ple, i, en general, plantejar qualsevol qüestió d’interès municipal.\nEn la mesura del possible la Junta de Portaveus serà consultada o informada prèviament l’adopció de les mesures extraordinàries esmentades a l’article 21.1.m) de la LRBRL.\nLa Junta de Portaveus es podrà reunir amb caràcter ordinari, i a convocatòria de l’Alcaldia, una hora abans de la Comissió Informativa General.\nLa Junta de Portaveus es podrà reunir amb caràcter extraordinari sempre que l’alcalde, per pròpia iniciativa, o a requeriment dels portaveus que representin almenys una quarta part dels regidors, així ho acordi.\nLes reunions de la Junta de Portaveus seran únicament deliberants, de forma que no cal l’assistència del secretari de l’Ajuntament, excepte quan se’l convoqui expressament, ni se n’aixecarà acta.\nAixò no obstant, la Junta podrà decidir, per unanimitat, ampliar les seves competències a les de formular propostes d’acord, sobre les matèries de la seva competència, que en tot cas hauran d’adoptar-se per unanimitat, i en tal cas caldrà que designi d’entre els seus membres o d’entre el personal de l’Ajuntament, un secretari i que s’aixequi acta de les reunions en què s’adoptin les propostes d’acord.\nLa Junta de Portaveus s’entendrà constituïda quan hi sigui present l’alcaldessa, que alhora pot ser portaveu del seu grup i estigui representada la majoria absoluta del nombre de regidors de l’Ajuntament.\nEn tot allò no regulat se li aplicaran les normes de funcionament de la Comissió Informativa General.\nLa Junta de Portaveus es podrà reunir amb caràcter extraordinari sempre que 'alcaldessa, per pròpia iniciativa, o a requeriment dels portaveus que representin almenys una quarta part dels regidors, així ho acordi.\nLes reunions de la Junta de Portaveus seran únicament deliberants, de forma que no cal l'assistència del secretari de l'Ajuntament, excepte quan se'l convoqui expressament, ni se n'aixecarà acta.\nAixò no obstant, la Junta podrà decidir, per unanimitat, ampliar les seves competències a les de formular propostes d'acord, sobre les matèries de la seva competència, que en tot cas hauran d'adoptar-se per unanimitat, i en tal cas caldrà que\ndesigni d'entre els seus membres o d'entre el personal de l'Ajuntament, un secretari i que s'aixequi acta de les reunions en què s'adoptin les propostes d'acord.\nLa Junta de Portaveus s'entendrà constituïda quan hi sigui present l'alcaldessa, que alhora pot ser portaveu del seu grup i estigui representada la majoria absoluta del\nnombre de regidors de l'Ajuntament.\nEn tot allò no regulat se li aplicaran les normes de funcionament de la Comissió\nRepresentant de CompromísPerTremp:\nJaume Catalan Garcia\nAlba Moré Carrera\nSandra Hervás Marco\nAnna Martínez Cortés\nLeonardo Melgarejo Giraldo\nRepresentant Junts per Tremp (JuntsperCat)\nJosep Maria Puigarnau Peró\nFrancesc Castells Garcia\nRosa Maria Melines Rius


L´Ajuntament de Mataró instal·la unes 285 pilones per impedir que els vehicles ocupin les voreres | Consell Comarcal del Maresme\nInici La Comarca L´Ajuntament de Mataró instal·la unes 285 pilones per impedir que els vehicles...\nL´Ajuntament de Mataró instal·la unes 285 pilones per impedir que els vehicles ocupin les voreres\nAquesta setmana, del 7 a l´11 d´abril, l´Ajuntament inicia una nova fase del pla de pilones, instal·lant-hi de noves i substituint algunes d´antigues pel model homologat. En total està previst que se´n col·loquin unes 285 pilones noves en 11 vials de la ciutat.\nL´objectiu de la instal·lació d´aquests nous mollons és la defensa de la utilització de la vorera per part dels vianants i el trànsit de les persones amb mobilitat reduïda. Les pilones eviten que conductors de vehicles aparquin, encara que sigui per carregar i descarregar, sobre les voreres. També s’ha intentat protegir contra l’aparcament indiscriminat de vehicles a indrets que han de quedar necessàriament lliures per facilitar la maniobra del servei de transport públic.\nA més de la instal·lació de noves pilones, hi ha carrers que en els quals se substituiran les que hi ha pel model homologat que s´està unificant a la ciutat. Aquest model és un tub cilíndric de fundició d’un metre d’altura i uns 10 centímetres de diàmetre. El seu color és el gris fosc i presenta un anell d’acer inoxidable a la part superior que el fa més visible.\nL´empresa que realitzarà els treballs és Serveis Integrals i compta amb un pressupost de 23.108,17 euros.\nEls vials on es col·locaran els nous mollons són els següents:\n. carrer Unió (entre la ronda Alfons XII), a la vorera mar: 35\n. carrer Onofre Arnau (entre La Riera i el carrer Bisbe Mas), vorera muntanya: 26\n. carrer Pascual Madoz (davant del CEIP Anxaneta), vorera ponent: 4\n. carrer del Carme (entre el carrer del Parc i La Riera), vorera muntanya: 30\n. carrer Catalunya, vorera llevant: 50\n. passatge Andorra, vorera ponent: 8\n. carrer Creu d´en Fins, vorera llevant i ponent segons s´escau: 67\nI on se substituiran:\n. carrer Sant Pelegrí (entre els carrers Pascual Madoz i de l´Hospital), vorera muntanya: 21\n. ronda Bellavista, a les dues voreres: 7\n. L´Esplanada, vorera llevant: 50\n. carrer Montalt, vorera muntanya: 14.\nLa previsió inicial és que se´n col·loquin unes 285, però aquest número pot variar per la nova demanda de guals, o la instal·lació de nous elements com fanals, papereres, arbres o altra mobiliari urbà.\nArticle anteriorEl Ple de l’Ajuntament de Mataró aprova la constitució de la Fundació privada Unió de Cooperadors de Mataró\nArticle següentEl Pla d´Acció Ambiental de l´Agenda 21 de Mataró ha assolit el 71,25% de desenvolupament


El centre de dia “El Rogle” i el projecte d’infància “Sambori” se sumen a la festa de les falles\nONTINYENT | FALLAS\nELPERIODIC.COM - 17/03/2016\nEls menuts del programa de suport convivencial del Centre de Dia d'Inserció Sociolaboral "el Rogle" juntament amb els del Projecte “Sambori” del Centre d'Infància i Família de Caritas Ontinyent se sumaven ahir a la festa de les falles amb la cremà d’una falla preparada conjuntament.\nL’acte, que comptava amb la presencia del regidor coordinador de Política per a les Persones, Jaime Peris, i la regidora de Serveis Socials Especialitzats, Matilde Francés, començava a les 17:30h amb el muntatge de la falla, per a triar-se posteriorment el ninot indultat, i procedir-se a les 18:20 a la cremà junt als fallers elegits, els educadors i bombers del consorci.\nUna vegada finalitzada la cremà, tenia lloc posteriorment un berenar preparat entre totes i tots, amb l’ajuda dels joves del taller de d'operacions bàsiques de restaurant i bar, per servir la beguda. Finalment, es realitzava una gimkana lúdica amb tots els menuts.\nEl PP se abstiene a los presupuestos "que endeudan Ontinyent y dejan sin fibra óptica los barrios de Poble Nou y la Vila"\nJusticia licita la redacción del proyecto y dirección de la obra de los nuevos juzgados de Ontinyent\nOntinyent inicia mañana los actos en honor a la Purísima con la lectura del pregón de las fiestas y el desfile dels Angelets por las calles


El PDECat amenaça ERC - Notícies Confidencial - e-notíciesEl PDECat amenaça ERC -\nConfidencial · 5 de Desembre de 2017. 00:20h.\nEl PDECat amenaça ERC\nQüestiona una investidura de Junqueras\nJunqueras i Puigdemont en una imatge d'arxiu\nLa cap de la campanya de Puigdemont, Elsa Artadi, i el mateix expresident, estan llançant unes advertències molt clares cap a la direcció d'Esquerra, en el sentit que, després de les eleccions del proper dia 21, el president legítim segueix sent Puigdemont, destituït mitjançant l'aplicació de l'article 155 de la Constitució.\nFins ara, semblava haver-hi consens entre Esquerra i la candidatura de l'expresident en el sentit que si ERC guanya les eleccions, la presidència correspondria a aquest partit, és a dir a Oriol Junqueras o, si la seva situació judicial ho impedia, a la número dos de la candidatura i del partit, Marta Rovira. Llavors, hi hauria dues Govern: el d'ERC i un altre, de caràcter simbòlic, presidit per Puigdemont.\nTanmateix, Artadi i Puigdemont, sobretot la cap de campanya, han reiterat que no es tracta d'una presidència i d'un Govern simbòlics, sinó reals, exercents. Per tant, qüestionen l'eventual investidura de Junqueras, o de la seva substituta, i l'expresident, encara que la seva llista no guanyi les eleccions, vol recuperar el càrrec, per exercir-lo de forma efectiva. És una aspiració poc realista, atesa la situació judicial de Puigdemont, i a més ERC s'oposa de forma rotunda.\nPDECat, Govern, Oriol Junqueras, Esquerra, ERC, Puigdemont, Eleccions, Marta Rovira\n22-D: adéu independència\nTres versions sobre el 21-D\n#4 Carles Fortuny, Palau de la Degeneralitat, 05/12/2017 - 21:02\nEntre timadores anda el juego, a ver quién tima a quién.\n#3 Carles Fortuny, Palau de la Degeneralitat, 05/12/2017 - 21:02\n#2 Carles Fortuny, Palau de la Degeneralitat, 05/12/2017 - 21:02\n#1 Mesetario, Meseta, 05/12/2017 - 00:11\nSeñor Puigdemont, estimado candidato a una elecciones AUTONÓMICAS convocadas por el presidente ESPAÑOL: si el partido del menda que el 5 octubre decía que habría fuga de empresas saca más votos que el suyo, creo que el "mandato democrático" queda claro.


BORGES TRAIL: 06/01/2014\nSant Silvestre Tarragona\nL'últim any que vaig fer la Sant Silvestre de Tarragona va ser l'any 2009, havia anat a Reus dos anys, un any Hospitalet i Horta de Sant Joan.\nAquest any no arribava ni molt menys bé físicament, de fet no l'havia de fer. A últim moment l'Oscar Gómez em va dir que el Josep no podria anar a la cursa a causa d'un greu refredat. Jo no tenia previst fer res, simplement sortir a entrenar però em va motivar la idea de tornar a córrer a Tarragona i poder disfrutar d'aquesta sant Silvestre ben organitzada pels amics Fondistes de Tarragona.\nAbans de la cursa vaig estar parlant amb el Tonyo i Óscar per anar tots junts, el ritme si podia anar a 3'40'' amb els entrenos que portava jo més que content.\nVam decidir que la correriem junts (no agafats de la ma). A les 16:20 arribava al parquing tabacalera i allí em trobaria amb els Joaquim Pujol, Gines, Josep, em va fer molta il.lusió veure'ls als tres plegats, feia temps que no coincidiem o si més no podiem intercanviar unes paraules.\nD'allí ja vaig marxar escalfant cap al Serrallo, allí em trobaraia ràpidament al Tonyo i Óscar.\nUn escalfament d'uns 15' on em notaria cansat, no em veia poder córrer a ritme alt, però almenys ho intentaria.\nJa la sortida en trobem al Ronald fargas que també s'uneix al grup, es veuen moltes cares conegudes, molt nivell al capdavant. Sortida rapídissima on passem el primer km en 3'23'', massa ràpid, aquest km el pagaré segur. Li dic al Tonyo que anem massa ràpid, mirem d'agafar posició per poder rodar a velocitat creuer. En aquest km ja vam perdre a l'Oscar.\nEls km passen ràpid, la pujada a l'espigó serà la part més complicada degut a l'airet que fa, la pugem bé, no perdo ritme; baxant intento tirar més ràpid, el Tonyo em frena i em col.loco un altre cop al darrera, no està el horno para bollos. Ja estem al 5, només falten 2km, aguanto bé. Finalment encara podem accelerar el ritme als últims km, anem passant alguns corredors. Entrem amb un emocionant final els 3 agafats de la mà. Gràcies Tonyo i Ronald Fargas per portar-me i ajudar-me, va ser un plaer rodar al vostre costat.\nTemps final 25'14'' a un ritme de 3'36'' i felicitar al makinot de l'Oscar Gomez que va córrer a3'29'', i això que havíem d'anar junts!


Situat a Barcelona centre | Hotel Acta Atrium Palace\nL’Hotel Acta Atrium Palace**** està situat al centre de Barcelona, a la Gran Via de les Corts Catalanes, una de les principals artèries de la ciutat, a pocs minuts a peu del Passeig de Gràcia, la Plaça de Catalunya i les Rambles. La seva ubicació privilegiada facilita la connexió amb els principals mitjans de transport que connecten amb tots els atractius turístics i d’interès de la ciutat.\nReserva el teu transport a l’aeroport\nL’Hotel Acta Atrium Palace**** posa a la teva disposició la possibilitat de reservar un transport per anar i tornar de l’aeroport i el port. Per efectuar la reserva, contacta amb recepció o [email protected].\nPRINCIPALS PUNTS DE CONNEXIÓ\nMetro de “Passeig de Gràcia” a 150 m de l’hotel. (L3 – Línia Verda / L4 – Línia Groga / L2 – Línia Lila).\nMetro de “Plaça Catalunya” a 400 m de l’hotel. (L3 – Línia Verda / L1 – Línia Vermella).\nEstacions de tren “Passeig de Gràcia” i “Plaça Catalunya”. Totes dues connecten directament amb la principal estació de trens de la ciutat, “Sants Estació”.\nBus: per la cèntrica situació, l’hotel connecta amb un gran nombre d’autobusos. El departament de recepció et facilitarà tota la informació que necessitis segons el lloc d’interès on vulguis anar.\nFerrocarrils de la Generalitat (FGC) a la Plaça de Catalunya.\nDes de l’aeroport del Prat de Llobregat (Barcelona).\nBus: L'”Aerobús” surt de les terminals cada 10-20 minuts. És ràpid i còmode, amb espai per a l’equipatge. Preu d’anada: 5,90 euros (Preu d’anada i tornada: 10,20 euros). Tarda a l’entorn de 35 minuts.Baixa a la destinació final: “Plaça Catalunya”, a 400 metres de l’hotel. Una vegada allí, puja caminant el Passeig de Gràcia i gira a la dreta al carrer Gran Via de les Corts Catalanes on, a pocs metres, hi ha l’hotel. http://www.aerobusbcn.com\nTaxi: La parada és just a la porta de l’aeroport i tarda aproximadament 30 min.\nTren: La Terminal 2 de l’aeroport connecta amb l’estació de tren i tarda 35 minuts a arribar al centre de la ciutat. Hi ha autobusos llançadora que connecten Terminal 2 – Terminal 1. Baixa a la parada “Passeig de Gràcia”, que es troba a 10 minuts de l’hotel.\nMetro: Des de l’aeroport, en la terminal 1 o 2, agafar el metro línia 9 Sud fins la parada de Torrassa i un cop allà fer transbord a la línia L1, direcció Fondo. Finalment, baixar a la desena parada Urquinaona, a escassos metres de l’hotel. Preu del billet: 4,50€.\nDes de l’aeroport de Girona.\nÉs a 105 km al nord de Barcelona.\nLa millor opció és l’autobús. Des de l’aeroport de Girona, hi ha autobusos directes que connecten amb l'”Estació del Nord” de Barcelona. Una vegada allí, a 5 minuts a peu hi ha l’estació de metro “Arc de Triomf”. Agafa el metro (L1 – Línia Vermella) direcció “Hospital de Bellvitge” i baixa a “Plaça Catalunya”. Com que és a 400 metres de l’hotel, s’hi pot accedir a peu fàcilment. Una altra opció és canviar a la L3 – Línia Verda direcció “Trinitat Nova” i baixar a la parada següent, “Passeig de Gràcia”.\nPreu d’anada en autobús Girona-Barcelona: 16 euros. Anada i tornada: 25 euros.\nDurada del trajecte en autobús Girona-Barcelona: 75 min. Per a més informació: http://www.sagales.com\nÉs a 120 km al sud de Barcelona.\nLa millor opció és l’autobús (Hispano Igualadina), la parada del qual està ubicada a la mateixa sortida de la terminal de l’aeroport. Té connexió directa amb “Estació de Sants”, a l’exterior de la qual hi ha la parada. Una vegada allí, agafa el tren i baixa a la parada “Passeig de Gràcia”, que és la següent. Et recomanem que preguntis al punt d’informació de l’estació a quina via t’has de dirigir, perquè varia. Una altra opció és que agafis el metro L3 – Línia Verda, direcció “Trinitat Nova” i baixis a “Passeig de Gràcia”.\nPreu d’anada en autobús Reus-Barcelona: 15 euros. Anada i tornada: 30 euros.\nDuració del trajecte amb autobús Reus-Barcelona: 1 h i 20 min. Per a més informació: http://www.reus-airport.es


Okupes, ocupes i delinqüents (Albert Pla Nualart)\n3 min. 15/08/2020 18:16\nEl dron de García Albiol amb càmera tèrmica és un pas cap a un distòpic estat policial. I, per desgràcia -tal com està tot-, no farà altra cosa que reforçar electoralment l’alcalde de Badalona. Així ho apunten les recents manifestacions de Sant Joan Despí, que han obligat els Mossos a desallotjar naus i entitats bancàries. L’antic okupa -amb tota la seva càrrega alternativa i llibertària- està deixant pas a un desideologitzat ocupa cada cop més associat amb màfies, robatoris i plantacions de marihuana. L’antiga tolerància progre, encara incrustada en la llei, està sent substituïda per una ira popular que acabarà premiant el rearmament repressiu. La percepció policial, i del carrer, és que ocupar surt massa barat, i que només endurint-ne el cost es combatrà un fenomen que amenaça el dret a la propietat de les minvants i empobrides classes mitjanes. L’ okupa o squatter lluitava i lluita contra l’especulació, però els ocupes com els que aquests dies rebenten portes a Salou, especulen amb els forats legals: en fan un negoci d’espavilats sense escrúpols. I a l’esquerra li toca preguntar-se si la tolerància davant qui se salta la llei per nobles motivacions polítiques no acaba sempre obrint la porta al delinqüent pur i dur.\nEl fenomen emergeix del xoc entre dos drets reconeguts en moltes Constitucions: el dret a a la propietat i el dret a l’habitatge. ¿I com tenim aquí el dret a un habitatge digne? Ho podríem preguntar als supervivents de l’incendi de divendres a la Barceloneta. O als milions de joves -gens marginals- atrapats a casa els pares davant la insalvable distància entre el que guanyen i el cost dels pisos. ¿Pot prevaler el dret a la propietat sobre el dret a l’habitatge en una societat civilitzada? ¿És civilitzada una societat on unes famílies han de sobreviure en infrahabitatges mentre d’altres disposen de dues, o més, luxoses residències?\nEl dret a posseir, quan no té límits i els béns són finits, esdevé sempre dret a desposseir. Un dret salvatge, un dret que genera violència perquè és violència en ell mateix. I les seves primeres víctimes no acostumen a ser mai els que tenen més, sinó els que no tenen prou per defensar el poc més que tenen. La paradoxa de ser lax en la defensa policial i legal de la propietat privada és que volent protegir el feble s’acaba avalant la llei del més violent. L’esquerra es dispara un tret al peu quan no fa que siguin les lleis, sinó els que se les salten els que limiten el dret a la propietat. Perquè la frontera entre saltar-se-la per ideals, per misèria o per delinqüència ningú la pot dirimir.\nEls ocupes no es combaten amb drons. Això només serveix per tenir-los a ratlla al preu d’una greu retallada general de llibertats. Es combaten fent avançar el dret a l’habitatge i retrocedir el dret a la propietat. Com? Amb una fiscalitat que faci massa car tenir molts més metres quadrats dels que es necessiten. Una fiscalitat una mica okupa. Només un govern que garanteix el dret a un habitatge decent pot defensar la propietat privada sense fer la societat més injusta i desigual.


La procrastinació: què és i com combatre-la | Gabinet Psicològic Mataró\nLa procrastinació: què és i com combatre-la\nLa procrastinació es pot definir com el mecanisme segons el qual posposem o retardem la realització de certes tasques, situacions o activitats, i les substituïm per altres “aparentment” més rellevants i sobretot agradables. Tot i que es tracta d'un fenomen que en major o menor mesura tots haurem experimentat o utilitzat en algun moment de la nostra vida, en ocasions pot arribar a constituir una estratègia habitual, creant-se un patró de comportament que pot tenir una repercussió molt significativa a tots els nivells; personal, laboral/acadèmic, social i familiar.\nD'entre les possibles causes o motius que poden facilitar la seva aparició, i tot i que en moltes ocasions apareixen interrelacionats, podem diferenciar aquells que pertanyen a la mateixa persona, és a dir interns o personals, i altres externs a aquesta o contextuals. Així, pel que fa als primers, destaquen sobretot la impulsivitat, l'orientació al benestar immediat o el dèficit d'autocontrol. Aquestes característiques es troben relacionades amb certs mecanismes cerebrals; la major activació del sistema límbic (encarregat sobretot de la regulació emocional) i la menor aparició del sistema executiu o prefrontal (regulació de la conducta), fet que promou que apareguin en major grau els components esmentats. En relació als estímuls o situacions exteriors que poden influir en la procrastinació, podem citar el fet que el benefici per realitzar la tasca s'obtingui a llarg termini, el nivell de dificultat o esforç que implica la pròpia tasca, o el significat personal que li donem a realitzar-la. D'aquesta manera, davant aquelles activitats que ens exigeixin més, que la gratificació estigui més lluny, o que no suposi alguna cosa significativa per a nosaltres, utilitzarem arguments que justifiquin el seu retràs, com ara "ja ho faré", "tinc temps", "tinc el temps molt ocupat ", etc.\nTotes aquestes justificacions únicament ens serviran per desviar l'atenció d'allò realment important, provocant que quan s'acostin els diferents terminis puguem sentir-nos aclaparats i fins i tot fatigats, ja que tot i que ens haguem dedicat a altres "assumptes" que en un primer moment hem considerat més importants, en moltes ocasions haurem seguit connectats mentalment a les diferents tasques realment significatives. Per això, a continuació s'expliquen algunes de les estratègies que poden ser útils per reduir aquesta tendència:\n- Interpretacions realistes: Un primer pas important requereix que identifiquem aquells pensaments erronis i les justificacions utilitzades i les canviem per altres plausibles i que ens acostin a la consecució de la nostra meta o metes importants. Els missatges citats més amunt s’han de flexibilitzar i substituir-se per altres. En aquest sentit, focalitzar-se en els aspectes positius d'aconseguir l'objectiu, i en els negatius de no fer-ho pot facilitar que ens posem a treballar en allò important.\n- Planificació: L'estructuració i organització de les tasques i del temps resulten crucials. En aquest sentit, el crear un calendari a curt termini amb objectius específics pot ajudar-nos a apropar-nos pas a pas a allò que volem aconseguir. D'aquesta manera impedim sentir-nos aclaparats pensant en "tot" el que cal fer, desglossant-ho en petites parts o passos petits.\n- Eliminar distraccions: Quan estiguem realitzant-ho, és important procurar ser rígids i suprimir tots aquells elements que poden afavorir que ens desviem de la tasca important. Per exemple, guardar i amagar lluny el mòbil, apagar l'ordinador si no ho necessitem, agafar la quantitat de menjar justa, no encendre la televisió, etc. Això afavorirà el següent punt.\n- Estar en el present: La concentració i atenció en el "ara" és un dels mètodes més útils per augmentar l'eficiència. Quan estiguem realitzant una tasca concreta, hem de posar tots els sentits en aquesta, i en l'aquí i ara. Com hem dit, els objectius són a curt termini, i si aconseguim realment atendre en tota la seva plenitud al que estem executant, el nostre rendiment millorarà. Això també s'ha d'aplicar als descansos, és a dir, hem de respectar tant el temps de treball com les pauses.\n- Utilitzar el reforç: Parlar amb nosaltres mateixos i felicitar-nos pels èxits que anem aconseguint pot ser una ajuda molt important. En base al que fem, no hem d'oblidar valorar-ho i reforçar la nostra autoestima, ja que això pot suposar un gran suplement d'energia i motivació. A més de les autoverbalitzacions, també podem utilitzar certs elements com menjar o realitzar activitats que ens agradin.\nExisteixen molts altres mecanismes per impedir que la procrastinació s'apoderi de nosaltres. Cal esmentar a més, que tot i que aquesta acostuma a aparèixer inicialment de manera esporàdica, poc a poc es va tornant més crònica, i més si tot i utilitzar-la i del sofriment i la abrumació que ens fa passar, aconseguim arribar més o menys a l'objectiu. Al costat d'això, val la pena indicar també que pot ser un símptoma de diferents problemes psicològics, conformant en moltes ocasions un dels més significatius. Per exemple, en problemes d'autoestima, TDAH, por al fracàs o depressió, sol aparèixer aquesta estratègia per seguir ancorats en les seves diferents zones de confort.\nSi volem alguna cosa, hem d'anar i lluitar per aconseguir-ho. Només així ens aconseguirem sentir bé amb nosaltres mateixos i assolirem els nostres objectius d'una manera molt més favorable. En cas de tenir alguna pregunta sobre el que s'ha comentat, o sobre qualsevol altra qüestió que consideris rellevant, posa't en contacte amb el nostre equip de psicòlegs, situat a Mataró, t'ajudarem.


Caixa Popular patrocinarà un any més el Festival LA CABINA de València Caixa Popular. Som una entitat valenciana.\nCaixa Popular patrocinarà un any més el Festival LA CABINA de València13/11/2017\nCom a principal entitat financera valenciana, Caixa Popular serà entitat patrocinadora de la X edició de la Cabina – Festival Internacional de Migmetratges de València, que se celebrarà del 16 al 25 de novembre.\nLa Cabina s'inaugurarà el dimarts 14 de novembre a les 20h en el Palau de la Música. I les projeccions, en les seuesseusoficials (CC La Nau i Filmoteca de València), arrancaran el dijous 16 de novembre i, durant 10 dies, el millor cinema d'entre 30 i 60 minutsinundarà la ciutat. A més, enguany La Cabina acullvuit estrenes nacionals i dos europeus.\nEnguanysón varis elsplatsforts que conformen les seccions a competició. Entre ellsestà el migmetratgevalencià que formaràpart de Secció Oficial, Graffiti (Lluís Quílez. Espanya, 2015), que va estar nominatals Goya 2017 i en l'avantsaladels Oscar en aquestmateixany. També formaràpart de Secció Oficial la nord-americana Tokyo Project, dirigida per Richard Shepard -guanyadord'un Emmy per la direcció del capítol pilot de “Ugly Betty” i director de diversos episodis de la sèrie “Girls”-, produïda per Lena Dunham i protagonitzada per Elisabeth Moss (“MadMen” i “TheHandmaid's Tale”, paperpelqual va guanyarrecentment el Premi Emmy a MillorActriu) i EbonMoss-Bachrach (“Girls”). Aquestaprojecciósuposaràl'estrena a Europa en pantalla gran i Richard Shepardacudirà al festival per a presentar el film.\nTambé, la música torna a cobrar una especial rellevànciaamb la SeccióVisuals. Enguany es trasllada de seu i se celebrarà en el claustre del Centre Cultural del Carme. En ella, quatregrupsvalencians (Salfuman, Navvier, Tardor i Tórtel) que incorporen visuals en les seuesactuacionsoferiran dos concertselsdies 23 i 24 de novembre.\nContinua la seccióInèdits, en la qual s'exhibeixen obres de directorsconsagrats que són, en gran part, desconegudes per al gran públic. Per primera vegada seran projectades amb subtítols en valencià gràcies a la participació de la Direcció General de Política Lingüística i Gestió del Multilingüisme.\nSense oblidar-nos de les trobades i col·loquisamb el públic que protagonitzen alguns dels directors dels migmetratges de Secció Oficial; el Seminari Especialitzat en Periodisme Cinematogràfic, impartit per Javier Tolentino, director del programa El séptimo vicio de Radio 3; i el Premi al Millor Cartell d'un migmetratge de Secció Oficial i Amalgama.\nLa X edició de la Cabina – Festival Internacional de Migmetratges de València està organitzada pel Vicerectorat de Cultura i Igualtat de la Universitat de València, el Institut Valencià de Cultura, Conselleria de Cultura a través de la Direcció general de Cultura i Patrimoni, el Consorci de Museus de la Generalitat Valenciana i la Direcció General de Política Lingüística i Gestió del Multilingüisme. Compte així mateix amb la col·laboració de l'Ajuntament de València, Palau de la Música i el patrocini oficial de Cerveza Turia i Caixa Popular.\nCaixa Popular - novembre 2017


Sobre nosaltres - Viscola Grup Constuctor\nA Viscola volem ser\nsinònim de feina ben feta\nDes de la seva fundació l’any 1962, la trajectòria de l’empresa Viscola ha estat marcada per la qualitat i la solvència sobre cada projecte, tant de construcció com de serveis.\nUna manera ferma d’assumir la responsabilitat, d’invertir constantment en la capacitació dels nostres equips, en tecnologia i en equipaments. Una manera diferent d’apropar-nos i relacionar-nos amb els nostres clients; amb responsabilitat i compromís. Aquests són possiblement alguns dels principals distintius de la nostra empresa des dels seus orígens, que ens han permès evolucionar i adaptar-nos en tot moment a cada circumstància a mesura que les exigències i requeriments del mercat han anat variant.\nA Viscola volem ser sinònim de feina ben feta, de compromís i de responsabilitat. Volem ser un soci de valor per als nostres clients i un actiu per a la societat.\nDisposem de tots els certificats que garanteixen la nostra excel·lència. Actuem amb responsabilitat cap a les persones i amb respecte amb l’entorn.\nConcebem la nostra empresa com un actiu per la societat, per això duem a terme activitats en base a una acurada política de responsabilitat social corporativa. En aquest sentit, ens involucrem en dinàmiques d’activació juvenil i col·laboració amb entitats culturals i esportives, aportant el nostre granet de sorra en la millora de la Societat.