Els Mossos adverteixen que a Lleida els primers pisos i els baixos són un «punt dèbil» per als robatoris | Lleida Diari.cat\nEls Mossos adverteixen que a Lleida els primers pisos i els baixos són un «punt dèbil» per als robatoris\nInvestiguen un robatori amb força a l'avinguda Fontanet de la Bordeta\nper Redacció 25/04/2018 14:30 | Actualitzat a 25/04/2018 21:07\nEls Mossos d'Esquadra investiguen un robatori amb força que s'ha produït aquest dimecres en un primer pis de l'avinguda Fontanet del barri de la Bordeta. Segons han informat els Mossos a LleidaDiari.cat, es tracta d'un robatori amb força, pel qual, encara no hi ha detinguts. Els propietaris del pis han denunciat els fets passades les 12.00 hores d'aquest migdia i, segons els Mossos, el més probable és que el robatori no s'hagi produït durant la nit.\nEn aquest sentit, el cos policial ha informat que els lladres acostumen a saber quan l'immoble està buit per aprofitar el moment de solitud i entrar a robar. En aquest cas, encara no s'ha determinat la magnitud dels objectes robats i tot apunta que han accedit al pis gràcies a una escala que els ha portat fins al balcó que estaria obert en el moment dels fets. Tanmateix, els Mossos han explicat a LleidaDiari.cat que aquest tipus de pràctica és el més habitual entre els lladres que no tenen experiència, ja que és relativament fàcil entrar a un pis a través d'un balcó, terrassa o porta corredissa mal tancada. "Els primers pisos i plantes baixes són un punt dèbil", han sentenciat des del cos policial.\nUn altre robatori amb dos detinguts aquest mes d'abril\nEl robatori no és el primer d'aquestes característiques darrerament a Lleida. Concretament, a principis d'aquest mes d'abril la Guàrdia Urbana va detenir a dos joves de 18 anys després d'enxampar-los grimpant fins a la finestra, també, d'un primer pis. En aquesta ocasió, el robatori va tenir lloc al carrer Valls d'Andorra. Els agents van comprovar que la finestra que donava al carrer tenia el vidre totalment trencat, la persiana a mig aixecar, que hi havia llum a l'interior i moviment de persones. Fins al lloc dels fets s'hi van personar diverses patrulles de suport i una patrulla del cos de Mossos d'Esquadra.\nQuan la policia va procedir a entrar al pis, va trobar dos joves amagats que duien una motxilla amb diverses eines utilitzades per realitzar el robatori, els quals van admetre que acabaven de trencar la finestra per accedir al domicili. Es va inspeccionar l'habitatge i ho van trobar tot registrat i amb objectes agrupats per la seva suposada sostracció. Davant els fets, els agents van detenir a I.B, i H.I., ambdós de 18 anys, nascuts a Marroc i veïns de Lleida, per un presumpte delicte de robatori amb força.


El Consell promourà la suspensió d'Espanya com a membre de la UE | NacióDigital\nEl Consell promourà la suspensió d'Espanya com a membre de la UE\nComín explica que l'organisme s'estructurarà en cinc àmbits i aposta perquè Catalunya lideri una aliança dels pobles que persegueixen l'autodeterminació\nper Oriol March, Enviat especial a Brussel·les, 8 de desembre de 2018 a les 11:50 |\nPresentació del Consell per la República a Brussel·les. | Julio Díaz / Junts per Catalunya\nEl Consell per la República ja està en marxa. Els seus principals responsables -Carles Puigdemont, Toni Comín, Clara Ponsatí i Lluís Puig-, acompanyats d'una delegació del Govern encapçalada per Quim Torra i Pere Aragonès, n'han presentat les línies mestres al teatre KVS de Brussel·les davant d'unes 400 persones. En el transcurs de l'acte, a banda, s'han llegit cartes de les preses, com és el cas de Carme Forcadell, expresidenta del Parlament, i també hi han participat personalitats com Lluís Llach, el raper exiliat Valtònyc i s'han projectat imatges del discurs de Pau Casals a les Nacions Unides.\n"Això no serà simbolisme. Tindrà un òrgan executiu per fer valdre el dret a l'autodeterminació del nostre poble. Les accions tindran cinc àmbits amb cinc responsables que hauran de rendir comptes davant l'assemblea de representants", ha explicat Comín. El primer és el polític: el Consell promourà contingut legislatiu -també al Parlament-, "ciutadania republicana" i també "estructures republicanes". El segon àmbit, l'internacional, durà a terme estratègies per al reconeixement de la República, acció diplomàtica i també mobilització ciutadana.\nComín ha apostat per "liderar una aliança" de tots els pobles i moviments "que lluiten per l'autodeterminació". "Catalunya s'ha guanyat el dret de liderar aquest grup", ha assenyalat el dirigent d'ERC i exconseller de Salut. Espanya, segons ell, "no compleix els requisits" per formar part de la Unió Europea (UE). De fet, el Consell demanarà la suspensió d'Espanya com a membre de la UE a través de l'article 7 dels tractats. En l'àmbit jurídic hi haurà un llibre blanc sobre l'autodeterminació. En la part cultural, hi haurà "materials útils" en totes les llengües per impulsar les publicacions.\nLa "batalla final" de l'independentisme\nPonsatí ha indicat que el 27-O es va "obeir" el mandat de la ciutadania, i ha admès que és "evident" que l'independentisme no és on voldria. "Encara hem de guanyar la batalla final, però l'Estat no ha aconseguit derrotar-nos", ha assegurat l'exconsellera d'Ensenyament. "Ara s'ha de lluitar per aplicar efectivament la República, i aconseguir que sigui reconeguda com un estat més al món. Per això el consell és determinant", ha assegurat Ponsatí. L'organisme "tanca el capítol de l'autonomia", ha assenyalat.\nLa convocatòria del referèndum, ha dit, es va fer de manera "legal". "El Consell ha de fer créixer la cultura democràtica", ha asseverat Ponsatí, que ha demanat "obrir noves vies de combat" que siguin millors. "Avui diem al món que els catalans ens comencem a organitzar al marge de les lleis espanyoles", ha indicat l'exconsellera, resident a Escòcia, que ha tingut un record per als "ostatges" reclosos en presons catalanes.\nEl teatre que acull la presentació del Consell per la República esclata en crits a favor de la llibertat dels presos i de la independència minuts abans que arrenqui l’acte. Informa @OriMarch des de Brussel•les https://t.co/G11Rq4oG2u pic.twitter.com/WHGpp0IT9o\n— NacióPolítica (@naciopolitica) 8 de desembre de 2018\nLa idea és "donar continuïtat" al mandat de l'1-O, segons un vídeo que s'ha projectat just en l'arrencada de l'acte. "El Consell és la primera pedra d'un nou estat independent d'Europa. Des del primer d'octubre, Catalunya ha iniciat el camí cap a la República. El Consell ha de servir per culminar-lo", assenyalava la veu en off del vídeo, protagonitzada per Joel Joan. Una altra actriu, Sílvia Bel, ha conduït la presentació i ha recordat que la meitat del Govern de l'anterior legislatura és a l'exili.\nMig Govern a Brussel·les\nEl teatre KVS, amb capacitat per unes 400 persones, ha acollit dues presentacions consecutives, una a les 10.30 i l'altra a les 12.30. Hi han estat cinc membres del Govern: el vicepresident Pere Aragonès -home fort d'ERC, que va visitar Waterloo diumenge passat en el marc d'una cimera de l'independentisme-, Jordi Puigneró -Polítiques Digitals i Administració Pública-, Laura Borràs -Cultura-, Josep Bargalló -Educació- i Damià Calvet -Territori-. No hi ha acudit Miquel Buch -Interior-, que diumenge es reuneix amb Torra per decidir les mesures a prendre després de les polèmiques càrregues dels Mossos contra manifestants antifeixistes a Girona i a Terrassa d'aquest dijous. Hi ha hagut alguna veu que ha demanat la seva dimissió, i també xiulets en contra d'aquestes proclames.\nSis membres del Govern, inclòs Torra, així com també diputats de JxCat i d'ERC i dirigents de les entitats sobiranistes, faran costat al Consell en l'acte al teatre flamenc KVS de la capital belga\nA Brussel·les també s'hi han desplaçat diputats de JxCat i d'ERC, però no de la CUP, que ha pres distància del Consell i també del consell assessor per a l'impuls del Fòrum Cívic i Social per al Debat Constituent que lidera Lluís Llach. Les entitats -Assemblea Nacional Catalana (ANC), Òmnium Cultural, Associació de Municipis per la Independència (AMI) i Associació Catalana de Municipis (ACM)- han estat al teatre KVS, així com també l'Associació Catalana pels Drets Civils, que aplega familiars dels presos.\nOrganigrama i funcionament\nEl Consell compta amb 40.000 inscrits, cadascun dels quals ha pagat deu euros. Alguns d'ells s'han inscrit en un sorteig que els portarà a ser aquest dissabte a Brussel·les. Podran escoltar en directe quin serà el funcionament de l'organisme, que tindrà una assemblea de representants formada per cent persones. El 25% seran diputats al Parlament; un 25% provindran del món local; un 25% correspondran a les entitats socials que s'hi apuntin; i el 25% restant estarà format per ciutadans d'arreu del món. Aquestes dades les va donar Puigdemont en una entrevista en una revista alemanya.\nEl 25% de l'assemblea de representants estarà format per diputats; un altre 25%, per representants municipals; un 25% provindrà de les entitats socials; i el 25% restant correspondrà a ciutadans d'arreu del món\nTambé hi deia que el Consell no s'activaria definitivament fins que no tingués un milió d'inscrits, prop d'una setena part de la població catalana. En teoria, el càrrec de president de l'organisme l'ha de decidir l'assemblea de representants, que també ha de fiscalitzar la feina dels responsables del Consell. En els plans de JxCat i ERC del mes de març s'hi detallava que l'òrgan rector tindria set membres: tres a proposta dels de Puigdemont, tres a proposta dels d'Oriol Junqueras i un a proposta de la CUP. Els anticapitalistes, però, de moment no formaran part de la nova creació.\nLa presentació del Consell -la funció del qual es va perfilar en una reunió discreta a Waterloo el 22 d'octubre- arriba en un moment especialment delicat per als presos polítics, quatre dels quals -Jordi Sànchez, Jordi Turull, Josep Rull i Joaquim Forn- es troben en una situació de vaga de fam. En el cas dels dos primers, ja porten una setmana sense ingerir sòlids. En el cas dels dos restants, fa cinc dies que la van començar. Protesten contra la dilació del Tribunal Constitucional (TC) a l'hora de resoldre els recursos d'empara admesos a tràmit. En els propers dies hi ha previstos dejunis arreu del país per solidaritzar-se amb la situació de tots quatre.\nLa presentació del Consell es fa en un moment en què quatre presos -Sànchez, Turull, Rull i Forn- fan una vaga de fam contra la dilació del TC en els recursos d'empara\nUn dels que farà dejuni és, precisament, el president Torra. El dirigent de JxCat en desplegarà un de dos dies abans del 21 de desembre, dia en què el president del govern espanyol, Pedro Sánchez, visitarà Catalunya per celebrar-hi un consell de ministres extraordinari. És improbable, a hores d'ara, que tots dos dirigents s'acabin reunint a Barcelona. I, des del punt de vista de l'Estat, la posada en marxa d'organismes com el Consell allunyen l'escenari negociador que tots dos actors -amb més o menys ganes- han posat damunt la taula des del mes de juny.\nEl Consell per la República proclama la fi de l'autonomia i es compromet a culminar el mandat de l'1-O\nPolítica, Brussel·les, Toni Comín, procés català, Lluís Puig, Consell per la República, Govern, Carles Puigdemont, Clara Ponsatí\nQui us fa cas...\nPer San sadurni el 8 de desembre de 2018 a les 14:53\nA veure si la UE, us fa cas, sino us fa cas, es que de suport internacional esta totalment mort, cas vol dir que la UE en bloc expulsi a Espanya...


L'Aplec del 18 de Setembre a Cardona fa 20 anys amb la mirada fixada en l'1-O - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nL'Aplec del 18 de Setembre a Cardona fa 20 anys amb la mirada fixada en l'1-O\nL'estrena d'un mural i un col·loqui sobre l'endemà del referèndum acompanyaran les recreacions al castell\njordi escudé cardona 15.09.2017 | 07:38\nUna de les escenes de la representació. arxiu/salvador redó\nL'Aplec de Cardona que organitza cada any l'Associació Cultural 18 de Setembre per recordar que la vila va ser l'última a capitular davant les tropes de Felip V l'any 1714 fa 20 anys, i ho celebrarà amb un programa més extens del que és habitual, que inclourà la confecció d'un gran mural commemoratiu i un col·loqui per analitzar l'actualitat política. Dues novetats que s'afegiran a les tradicionals recreacions al castell i a la resta d'actes de cultura popular que l'aplec concentrarà bàsicament durant el cap de setmana.\nMés que mai, aquesta vegada l'aplec buscarà un lligam entre la seva escència que parteix dels fets del 1714 amb l'actualitat, explica un dels membres de l'associació, Claudi Puig. Per això s'ha previst una xerrada-col·loqui que pretén analitzar què pot passar l'endemà del referèndum de l'1 d'octubre. Organitzat per la mateixa associació i per l'ANC de Cardona, es farà dissabte, 16 de setembre, a les 5 de la tarda, i es preveu la participació de representants a nivell nacional (però encara per concretar) del PDeCAT, ERC, i la CUP. La convocatòria és a la plaça de la Fira de Dalt, però en cas de pluja es buscaria un altre emplaçament.\nL'altra gran novetat, que també pretén lligar passat i present, serà la confecció, allà mateix, d'un gran mural en una paret de la car-retera del Miracle, davant de la zona esportiva, demà a les 6 de la tarda. És un mural «de record i reivindicació», explica Puig. Pretén commemorar el treball de l'associació i la consolidació de l'aplec i les seves recreacions al llarg d'aquests 20 anys, «i també vol reivindicar el moment històric que estem vivint», apunta Puig, si bé no dóna més detalls de com serà el mural, com a sorpresa.\nMés enllà d'aquestes novetats, l'Aplec del 18 de Setembre mantindrà les recreacions històriques «Viurem lliures o morirem», que recorden els setges de Cardona, amb el format que es va remodelar durant el tricentenari, el 2014, però amb una implicació més directe del grup de teatre El Traspunt tant en la gestió com en la preparació. Se'n faran dues funcions (que mouen més d'un centenar de persones), divendres i dissabte a 1/4 de 9 del vespre. Se sortirà de la plaça de la Fira i es pujarà al castell, on es fa l'obra, amb recreacions prèvies pel camí. En acabat, es fa la baixada de torxes fins al poble, i té lloc l'entrepanada i concerts (divendres, a més, es penja l'estelada).\nPer altra banda, dissabte a la tarda també es farà una jornada castellera a la plaça de bous, amb l'actuació dels Salats de Súria, els castellers de Berga i els castellers de Cerdanyola, i una cercavila de gegants. Diumenge a les 9 del matí tindrà lloc la caminada que organitza el Centre Excursionista, des de la plaça del Mercat, i dilluns, a les 8 del vespre, es farà l'ofrena floral davant el monument Onze de Setembre, que inclou el ball de l'àliga.\nEl vessant infantil de la festa compleix una dècada d´història. Bages


Ajuntament de Canet de Mar - Procés tancat - Borsa de treball Treballadors/res socials\nPortada > Serveis generals > Règim Intern > La cartellera - TAULER D'ANUNCIS > Oferta pública d'ocupació AJUNTAMENT > 2018\nProcés tancat - Borsa de treball Treballadors/res socials\nPUBLICAT Dijous, 25.01.2018\nProcés de selecció de personal, mitjançant el sistema de concurs oposició, en torn lliure, per a la constitució d’una borsa de treball de treballadors/es socials, (grup A2) per cobrir diverses necessitats de caràcter temporal de l’Ajuntament de Canet de Mar.\nAquesta convocatòria es regirà per les presents Bases específiques i per les Bases generals aprovades pel Ple Municipal en sessió de data 27 de maig de 2010, i publicades al Butlletí Oficial de la Província núm. 136, de data 8 de juny de 2010.\nEl tipus de relació serà de personal laboral temporal.\nPresentació d'instàncies fins al dilluns 5 de febrer.\nCATCert certifica que en data 28-02-2018 14:57:03 va segellar el contingut d'aquest fitxer i des de llavors no ha estat modificat.\nCATCert certifica que en data 22-02-2018 12:29:28 va segellar el contingut d'aquest fitxer i des de llavors no ha estat modificat.\nCATCert certifica que en data 22-02-2018 12:30:56 va segellar el contingut d'aquest fitxer i des de llavors no ha estat modificat.\nCATCert certifica que en data 13-02-2018 14:49:47 va segellar el contingut d'aquest fitxer i des de llavors no ha estat modificat.\nCATCert certifica que en data 25-01-2018 09:58:04 va segellar el contingut d'aquest fitxer i des de llavors no ha estat modificat.


Myhomehotel on Sibrevkoma 7/1 Novosibirsk Rússia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nMyhomehotel on Sibrevkoma 7/1Ulitsa Sibrevkoma 7/1, Tsentralni, Novosibirsk, Rússia, 630007 - Veure al mapaExcepcional10,0Basada en1comentariMyhomehotel on Sibrevkoma 7/1Veure més fotosVeure més fotosVeure totes les 20 fotos\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Novosibirsk, Myhomehotel on Sibrevkoma 7/1 és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Amb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Myhomehotel on Sibrevkoma 7/1 és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha transport hotel/aeroport, habitació familiar, ascensor, servei de llançadora. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Myhomehotel on Sibrevkoma 7/1 és una selecció idònia per a la vostra estada a Novosibirsk.


Federico Moccia: “Els meus llibres són una excel·lent guia turística per a menjar bé i gastar poc” - Cultur Plaza\n“Els meus llibres són una excel·lent guia turística per a menjar bé i gastar poc”\nL’escriptor de novel·la romàntica de masses Federico Moccia presenta en València 'Tres vegades tu', el llibre amb què posa fi al triangle amorós creat en 'A tres metres sobre el cel'\nVALENCIA. Tres vegades tu inclou un annex diferent. És la banda sonora que acompanya els 144 capítols del llibre. Entre vora quaranta artistes, predomina la veu de Lucio Battisti, figura destacada del rock italià, la balada i la música lleugera. I no és casualitat que aquests qualificatius musicals s’apliquen també a aquesta nova història de sensacions adultes. “Em defineix com ‘escriptor guionista’. M’agrada escriure, però el que m’encanta és el fet de mentre llig, veure el que llig, viure l’escena; és a dir, que llegint entre en el llibre com si fóra una pel·lícula”, revela aquest amant del cine i la televisió. “Per aquest motiu precisament, he descobert en Battisti l’habilitat per a fotografiar els diferents moments de l’amor, la d’estar a tres metres sobre el cel o la d’enamorar-te d’una estrangera que riu quan et mira tot i que no compartiu la mateixa llengua”.\nAquesta ambientació sensorial, que revela els gustos de Moccia (Tiziano Ferro, Negramaro i George Michael, entre altres), es complementa amb un retrat socio-cultural de Roma i de la costa central italiana. Un Moccia bon vivant endinsa el lector en restaurants de moda, com Vanni o La Berninetta, l’exclusiu Jerry Thomas, tendes i hotels: “Són indicacions perquè no estafen els meus amics espanyols. Els meus llibres són una excel·lent guia turística per a menjar bé i gastar poc. Els dic restaurants on els tractaran bé. Han d’evitar les rutes turístiques que sempre mostren les mateixes coses”. I qui sap si, com les grans series i les habilitats del màrqueting, acaba sorgint la ruta Moccia.\nDe moment, ja ha sabut vendre’s. La prova més recent és la segona edició de Tres vegades tu, quan a penes fa setmanes de l’eixida a venda de la primera el passat 24 de gener. “Encara estic impactat pel que em va dir l’altre dia una jove lectora. Se l’havia llegit en una nit, sí, les 816 pàgines. Havia dormit una hora. I se’n havia anat a la universitat. I jo he tardat sis mesos per a escriure-la!”, subratlla un dels impulsors del fenomen fan de novel·la romàntica. “Pense que es deu a l’agilitat del llibre, cada capítol et mou per a llegir el següent”, resol Moccia.\nSegons l’autor més llegit a Espanya en 2011 i 2012, “el més preciós són les coses simples. El meu escriptor favorit, Ernest Hemingway, no va triomfar amb els primers llibres extremadament rebuscats. Ho va fer quan va escriure El Vell i La Mar (1952), que ha sigut llegit per tanta gent que valora la seua simplicitat. Però ser simple a vegades és molt difícil, no has de tenir necessitat de massa frases per a fer-te comprendre. El que no vull és cansar-me llegint, tornar enrere perquè no he entés una escriptura complexa”.\nMirar és crear\n“I a més de l’estil, es necessita una història que contar”, afegeix. “La de Tres vegades tu ha estat anys creant-se. Joseph Conrad va dir una volta: ‘Li he explicat a la meua dona que quan mire per la finestra, en realitat estic treballant’. Jo mentre observava a través dels cristalls, veia a Step anant cap al mercat. Estava a poc a poc gestant la novel·la fins que, arribat el moment, la vaig completar al meu cap. Era, aleshores, el moment d’escriure-la”, m’explica, “i fer retrobar-se els tres personatges protagonistes”.\n“He acabat molt commogut després de finalitzar-la”, assegura amb la seua mirada xicoteta i alhora penetrant. En aquesta tercera novel·la el protagonista masculí, Step, comença a treballar en televisió, “el mateix que vaig fer jo amb vora 24 anys. Feia de reporter televisiu. Per tant, m’ha fet reviure capítols que jo he viscut. De fet, hi ha alguns moments que el protagonista viu que formen part de la meua vida. Crec que és natural que un escriptor imagine els seus personatges amb ell o li diga coses a la seua dona que mai li ha confesat perquè no ha tingut el coratge de dir-li. Però no és tampoc una fotocòpia de la meua vida”, remarca amb el gest italià en què la mà es mou amb rotunditat en horitzontal.\nOn sí que es reconeix, amb un rotund “assolutamente”, és com un “bon amant”. “No és veritat que siga un tret comú dels italians. No saps quantes xiques m’han dit: ‘On trobem un Step així? Els seus nuvis no tenen els detalls del meu protagonista. En canvi, jo sí que els he fet. I quan tinc un lector home, ens convertim pròpiament en amics. He rebut moltes cartes de xics que m’agraeixen els consells i les idees suggerides. Em confessen que que després dels jocs que propose en la novel·la han passat una ‘bellíssima nit’ [ací m’insisteix que ho escriga entre cometes]”. Aquest devot de la fantasia eròtica insisteix: “Aquests detalls els fas quan estàs enamorat, però has de continuar una volta et compromets. Has de ser com t’has venut. Si no, eres una estafa”.\nMoccia és un home gran. Vesteix de blau marí i oculta la calvície amb una gorra de cadet militar. Mentre em parla, li sobreïx de la camisa una polsera d’or a la mà dreta que sovint capta la meua atenció. És un home “cabut” i per això precisament hui té el recolzament de les grans editorials. Tot i això, recorda amb estima Il Ventaglio: “Era 1990 i amb 27 anys vaig portar en Vespa el meu primer llibre a moltes cases editorials. Vaig tindre el rebuig per resposta fins que em van parlar d’una xicoteta casa editorial que publicava amb el suport econòmic de l’autor. Em va costar tres milions de lires veure publicat A tres metres sobre el cel el 16 de novembre de 1992”, relata amb emoció. Malgrat l’èxit aconseguit pel boca-orella quan va voler fer una segona edició, Il Ventaglio havia tancat.\nSorprenentment el llibre va continuar circulant. Els joves, les seues mares, se’l fotocopiaven. “Un dia un productor va entrar a una copisteria i li va cridar l’atenció la muntanyeta de fulls amb la coberta de la maduixa al damunt. Va preguntar que era això. Li van parlar de l’èxit popular de la novel·la i es va portar una còpia a casa. La seua neboda Margarita, en veure-li el llibre fotocopiat, li va demanar amb urgència: ‘Tio, és un llibre preciós, has de fer una pel·lícula'. I sobre aquesta idea em va telefonar l’any 2000. Aleshores, com es feia el film del llibre, em van telefonar per a reimprimir´lo totes les cases editorials a les quals havia tocat abans”, conta amb suspense. Com a venjança, ho va fer amb l’única casa editorial en què no havia preguntat. La totpoderosa Feltrinelli va imprimir 38 edicions i va vendre 1.850.000 còpies.\nDesprés d’aquest relat, “és innegable que no puc estar més enamorat de la meua primera novel·la, per la història i per l’inici d’aquesta carrera. És com ‘la primera volta’. Tot i això, aquesta última novel·la és la que m’ha colpit, és la més propera a mi, he sentit emocions que mai havia tingut en escriure”, assegura.\nNo és l’únic exemple en la seua vida que atén al qui la segueix, l’aconsegueix. En 2012 va guanyar per una ampla majoria l’alcaldia de Rosello, un xicotet poble de la regió dels Abbruzo del qual vol vendre turísticament els seus paisatges amorosos. Es presentava en la llista cívica Autonomia i Llibertat.\nAmb gran diferència numèrica, les seues lectores són dones. Entre elles, les xineses el tenen especialment captivat. “Espanya és molt similar a Itàlia. Les espanyoles tenen una manera d’actuar, una actitud, una gelosia, una simpatia propera a nosaltres. En canvi, en la Xina viuen d’una altra manera. Durant el període escolar tenen prohibit enamorar-se. De fet, si tenen parella, els professors adverteixen als progenitors. A més a més, xics i xiques no estudien junts. Viuen en una competició perquè qui aconsegueix entrar a la universitat tindrà una vida de profit; els altres treballaran d’operaris. En tot aquest context, els meus llibres han assolit conquerir aquesta societat tan diversa”. No pot parlar-me de dades concretes en el país asiàtic. “És difícil arribar a saber-ho perquè allí les llibreries, a l’igual que en les biblioteques, disposen de divans per a la lectura”, assenyala.\nAmat i repudiat\nA l’igual que el seu admirat Hemingway, Moccia esclata passions i critiques. “És molt just criticar. La crítica, de fet, és útil i algunes les faig servir. El que em desagraden són els prejudicis. Només perquè tots et beneeixen, et critiquen. No entenc la possibilitat de manipular el món. Jo no he fet res perquè la gent se senta atreta per la idea de segellar el seu amor amb un cadenat, per exemple”. Es refereix a la moda de col·locar cadenats en els ponts amb el nom de la parella per a simbolitzar l’amor, tal com passa al seu llibre.\nDiu que ha pres nota d’algunes crítiques, tot i que matisa de seguida: “Em diuen que els meus personatges estan delimitats en un cert temps, que no he tractat de contar unes altres realitats. Però és que no pots contar totes les realitats. És cert que no tots es reconeixen. Però no eres un exhibidor de tota una generació”.\nLi pregunte si només sap escriure novel·la romàntica i m’avança una obra futura que té al cap. La que escriurà sobre dos amics que es retroben. “Seguint el rastre de Brases de Sandor Marai, el que faré no és un llibre d’amor, sinó un llibre de revelacions, de tantes coses que durant tot aquest temps dos amics no s’havien confessat”.


eduard.cat: El perquè de les gotes (segona part)\nEn el primer post d’aquest blog vaig explicar el perquè del títol Com gotes a l’oceà. Entre d’altres coses, parlava de que l’origen ve d’una frase de Teresa de Calcuta (“Sé que són només unes gotes d’aigua, però si no hi fossin, l’oceà les trobaria a faltar”), però desconeixia el context en que aquestes paraules havien estat pronunciades.Pel que he pogut llegir posteriorment, sembla ser que era una expressió que la Mare Teresa feia servir sovint, però al menys hi ha un cop en que ha quedat registrat el moment concret en que la va pronunciar. Resulta que Dominique Lapierre (autor de la Ciutat de l’Alegria, ambientada precisament a Calcuta) un dia s’excusava de que la seva contribució fos petita, “com una gota a l’oceà” va dir. I la Mare Teresa va contestar ràpidament: “Si aquesta gota faltés, l’oceà la trobaria a faltar”. També he aprofitat per actualitzar el primer post amb aquesta petita història. Entrada que per cert continua essent la més llegida del blog.\nÉs una gran frase. I igual de gran és l'aplicació que en fas amb el blog.\n25 de juliol de 2009 a les 20:21\nM'he rellegit el primer post, i m'ha agrada't molt.Si és que les teves gotes al nostre oceà ens hi van la mar de bé!Per cert, suposo que ja ho saps, però per si de cas... avui surt un reportatge de la Fundació Vicenç Ferrer al dominical de El País.Ara cap a llegir-lo!1 petonàs!\n26 de juliol de 2009 a les 13:28\nEl teu blog és una gran gota a l'oceà de l'humanitat. Les teves reflexions fan remoure consciències i ens fan veure altres realitats que gairebé són invisibles davant de molts ulls.Ets un dels millors blogs que conec i segurament el millor escrit.Sort i força per continuar remant en aquest oceà.\n27 de juliol de 2009 a les 9:56\nGràcies Asimetrich!Helena, merci! Ja vaig llegir el reportatge al dominical :) Les teves gotes també hi van la mar de bé a la blogosfera.Sonia, Juan, moltes gràcies, el vostre "paseando por el mundo" em sembla que no es queda pas curt, és tot un blog de referència!Salut!\nDe gota en gota... funciona! Abraçada!\n29 de juliol de 2009 a les 4:13


Liz Castro: “Catalunya pot inspirar al món, si pot demostrar que la no violència és útil” – Bearn\ncarlesdomenec 02/12/2017 Llibres\nLiz Castro, al barri de Gràcia (Barcelona). Fotografia de Carles Domènec.\nL’escriptora, editora i traductora Liz Castro (California, 1965) acaba de publicar ‘Els carrers seran sempre nostres’ (Pòrtic), la crònica detallada dels fets de l’1-O, amb el relat minuciós sobre la jornada del referèndum. El llibre comença a les 00.01 del diumenge, amb les persones acampades en escoles d’arreu de Catalunya, i acaba a les 00.28 del dia següent, amb el recompte dels resultats per part del portaveu del Govern, Jordi Turull, i l’autora afirmant que ‘Sí que hi hagut referèndum’.\n“Ens volen fer dubtar, Rajoy deia que no hi havia hagut un referèndum, per això era important recordar-ho, demostrar la violència de l’estat i, encara més important, la resposta a la violència, va ser un èxit espatarrant”, assegurà Castro.\nCada entrada del llibre comença amb una hora i segueix amb el fet que es produí en aquell moment, en un dels col·legis on hi va intervenir la policia o a un indret significatiu de la jornada. “He utilitzat un llistat amb 92 llocs on hi va haver intervencions de la policia, vaig investigar sobre cada experiència però no volia explicar només la violència perquè no és tota la història i és molt depriment, s’havia de contar tot, també la tensió que la gent sentia”, digué. El títol fa referència a un dels crits populars de les mobilitzacions pel referèndum.\nSegons Castro, “als canvis de règim dels darrers cent anys, han tingut més èxit els moviments no violents, a més, en aquest cas, les possibilitats de generar un nou règim, que sigui democràtic, són majors”. L’escriptora creu que l’experiència catalana pot convertir-se en un referent: “als Estats Units hi ha un atac molt gran contra la democràcia, si Catalunya pot demostrar que la no violència és útil, pot inspirar al món”.\nLa nord-americana destacà que “he vist que els catalans passen poc de temps gaudint de les victòries; poc després de la manifestació de 2012, el president Mas ja anunciava les eleccions”, i afirmà que “aquesta sembla una característica dels catalans, fan poc autobombo, amb aquest llibre, vull que la gent recordi que l’1-O vàrem fer una cosa molt important”. Castro participà, fa unes setmanes, a la manifestació de Brussel·les de recolzament als consellers exiliats i al president Puigdemont. “Em va saber greu que aquell cap de setmana no confiessin en el poble, n’estic segura que les amenaces eren certes però no sempre es compleixen, tard o d’hora haurem de plantar cara”, amollà.\nLiz Castro recordà que “l’any 1987, tenia curiositat per la sociolingüística, tenia 22 anys. Vaig arribar amb pocs diners, vaig trobar-hi una feina a una empresa d’informàtica, vaig quedar-hi 6 anys. Vaig tornar als Estats Units per fer el llibre ‘La bíblia de Macintosh’“. El 1994, en va editar la cinquena edició. L’any 2013 va publicar ‘What’s up with Catalonia’ (Catalonia Press).\nPosted in Llibres and tagged first, liz castro referèndum. Bookmark the permalink.


La lluita per acabar amb el despoblament\nMunicipis de zones rurals ofereixen cases amb lloguers més barats i impulsen iniciatives culturals i artístiques per guanyar nous veïns\nEl despoblament de les zones rurals és un dels principals problemes que té la demarcació de Lleida. Durant l’última dècada, la tendència és descendent i des del 2010 el territori ha perdut gairebé 5.000 veïns. No obstant això, la pandèmia del Covid-19 ha fet créixer l’interès per anar a viure a zones rurals, més tranquil·les, plenes de natura i sense massificacions.\nSegons dades de l’Institut d’Estadística de Catalunya, només 46 dels 231 municipis lleidatans han guanyat població els últims anys i prop d’una vuitantena de territoris n’han perdut fins a un 10%. Les causes principals d’aquest despoblament són l’envelliment demogràfic, la falta de relleu generacional i la baixa natalitat. Tot i que també afloren altres aspectes no menys importants, com per exemple que molts d’aquests territoris històricament han estat oblidats per les administracions i presenten uns serveis i comunicacions millorables, una demanda per part de molts alcaldes per tal d’atraure nous habitants. Per aquests motius, ajuntaments del territori estan endegant diferents iniciatives amb l’objectiu de “revertir” la tendència. A Torrebesses treballen en un pla estratègic que inclou millores en l’habitatge, en l’activitat econòmica i en els serveis i mobilitat. El seu alcalde, i president de l’Associació de Micropobles de Catalunya (AMC), Mario Urrea, explica que, sobretot, cal millorar l’oferta cultural i d’oci, ja que “no pot ser que a partir de les cinc de la tarda, la gent del poble no tingui res a fer”. Urrea afirma que “la tendència al despoblament s’ha de revertir cap al poblament” i assegura que, tot i el saldo negatiu dels últims anys, “volem parlar amb positiu”. El president de l’AMC defensa que una de les solucions pot passar per “despoblar zones superpoblades de Catalunya” i també veu necessari millorar els serveis i les comunicacions. En aquest sentit, explica que “treballem per portar la fibra òptica perquè pugui venir gent a teletreballar”.\nCubells (Noguera) és un altre municipi que s’ha mostrat actiu en la recerca de nous veïns. Des de l’ajuntament ofereixen cases a famílies amb fills per assegurar la continuïtat de l’escola Sol Naixent. Per aconseguir-ho, facilitarà pisos de lloguer, que són propietat del consistori, a un preu assequible. A més, també facilitarà la recerca de feina. Les famílies que estiguin interessades a instal·lar-se al municipi hauran d’escriure una carta de presentació amb les motivacions i la seva informació al correu ajuntament@cubells.cat.\nL’alcalde, Josep Regué, es mostra preocupat per la pèrdua de població, però apunta que iniciatives com aquesta poden ajudar a pal·liar la situació. A Llardecans (Segrià) volen frenar l’èxode dels veïns amb projectes artístics i un cens d’habitatge. Utilitzant com a eina l’escola, un pol d’atracció per a tantes famílies a l’hora d’anar a viure o no a un municipi, l’artista Laura Costafreda (exalumna) ha pintat de colors vius les parets de l’escola i la llar d’infants. El missatge és clar, projectar una imatge del poble plena de vitalitat i esperança. L’alcaldessa es mostra “satisfeta” amb aquesta acció i afirma que també pot servir com una eina pedagògica per als alumnes.\nla pandèmia augmenta l’interès per la vida rural\nSi bé la tendència mostra una corba descendent, la pandèmia del Covid-19 ens fa veure l’altra cara de la moneda: l’interès per anar a viure a zones més tranquil·les i sense aglomeracions, on els espais vers predominin. Dos exemples d’això els trobem a Salardú (Val d’Aran) i Riner (Solsonès). El municipi pirinenc s’ha trobat que les matriculacions a l’escola han augmentat un 35%, fet que s’explica per l’increment de famílies que han anat a viure al municipi. L’alcalde de Naut Aran, Cesar Ruiz-Canela, explica que durant el confinament s’han empadronat 80 persones, de les quals 40 s’han instal·lat de forma permanent i la resta l’utilitzen com a segona residència. Això, s’ha traduït en 18 nous alumnes a l’escola de Salardú, que ha passat de tenir-ne 52 a 70. Ruiz-Canela explica que un dels motius d’aquest increment és que “es tracta d’una escola més petita i això ajuda, ja que les famílies busquen zones on no hi hagi grans aglomeracions”.\nD’altra banda, al municipi de Riner, des de l’inici del confinament s’han instal·lat cinc noves famílies (amb una vintena de membres) que ha fet créixer la població fins a unes 300 persones. El seu alcalde, Joan Solà, indica que “s’ha donat la circumstància que ara hi havia habitatges disponibles” i destaca que l’arribada de famílies amb nens permetrà mantenir l’escola rural. “El repoblament és bàsic per a nosaltres. Fa anys que treballem i ara s’estan començant a veure els fruits, ja que la gent de les ciutats, amb la pandèmia, s’ha adonat dels privilegis que té viure en un municipi petit, tranquil i ple de natura”, resumeix Solà.\n‘Repoblem’, un projecte que treballa per frenar l’èxode d’habitants i “omplir de vida els pobles”\nRepoblem és una iniciativa impulsada per Ton Lloret que té l’objectiu de frenar el despoblament a Catalunya “buscant persones amb ganes d’omplir de vida els pobles i pobles amb ganes d’omplir-se de gent”. El projecte va arrencar fa prop d’un mes amb la creació d’un compte de Twitter que ja compta amb més de 10.000 seguidors i diferents municipis de la demarcació ja s’han posat en contacte a través del correu repoblem@gmail.com. Lloret explica que la segona crida del projecte va ser a Tuixent (Alt Urgell), amb un centenar de sol·licituds de famílies i persones interessades. Segons explica l’impulsor, propietaris que tenen pisos en venda o en lloguer turístic ja han manifestat la idea de reconvertir-lo en lloguer normal. Des de Tuixent, s’ha fet una crida per buscar famílies amb nens, ja que l’escola només té 8 alumnes.\nA Sant Martí de Riucorb (Urgell) també participen en aquest projecte. Fins ara la resposta és “molt positiva”, tal com explica el seu alcalde i Gerard Balcells. Aquest municipi té 646 habitants censats i un total de 15 famílies ja han contactat amb l’ajuntament per buscar un pis de lloguer. Balcells explica que un 70% es decanta per aquesta opció, però reconeix que “tenim gent que té cases a la venda però no les vol vendre”. Des del consistori expliquen que no busquen una resposta massiva i que treballen per oferir habitatges que s’ajustin a la voluntat del demandant. Balcells indica que “no volem generar ciutats dormitori” i afegeix que la voluntat de l’ajuntament i del municipi “no és créixer amb volum, sinó amb qualitat”. “Volem gent que puguem integrar sense cap problema, com hem fet amb la majoria de nouvinguts”, explica Balcells.\nRepoblem acaba de llençar una crida a Maldà (Urgell), on “la meitat de cases del poble són buides però els propietaris no les volen llogar”. L’impulsor, i únic membre del projecte, Ton Lloret, diu que la valoració és molt bona. “En només quatre setmanes superem els 10.000 seguidors i veiem que hi ha molt interès sobre la qüestió. S’ha ajuntat un problema: el despoblament. Amb una solució: una xifra de gent important que s’està plantejant anar a viure a poble, sobretot arran del Covid-19. El compte de Twitter pretenia simplement aglutinar crides i oferiments de pobles en procés de despoblament per facilitar que la gent que vol marxar de la ciutat pogués tribar-ho fàcilment”, apunta Balcells. I és que sí una cosa ha posat de manifest la pandèmia és l’interès per anar a viure en zones rurals, més tranquil·les i sense massificacions.


Manresa viurà dissabte una nova Rider 1000\nLa ciutat és punt d’inici i d’arribada d'una cursa no competitiva\nLa presentació de la cursa es va fer a l'Ajuntament. Foto: AJM\nLa presentació d’aquesta cinquena edició s'hab fet aquesta setmana amb la presència del regidor d’Esports de l’Ajuntament de Manresa, Jordi Serracanta, i de l’organitzador i artífex de la prova, Josep Requena. També els ha acompanyat el representant del Moto Club Manresa, Panosa.\nSerracanta ha expressat la seva satisfacció per tenir la Rider 1000 a la ciutat i ha felicitat al Motor Club Manresa per dur a terme aquesta iniciativa. “Reforçar el binomi clubs – Ajuntament fa que tots hi sortim guanyant i emfatitza Manresa coma capital de l’esport, a més, un esdeveniment com aquest té una repercussió econòmica per la ciutat molt important, especialment en el sector hoteler i de la restauració “, ha afirmat.\nPer la seva banda, Requena, n’ha explicat el funcionament, les modalitats, la dinàmica i la filosofia de la Rider i ha ressaltat la gran expectació que ha anat augmentat edició rere edició “enguany, les inscripcions es van obrir un dissabte a les 24 hores i amb 4 dies les vam tancar perquè ja havien cobert el nombre de places previstes”, ha comentat Requena.\nL’arrancada, a les 6 del matí al Congost\nEn no ser una prova competitiva, no hi haurà classificacions, ni premis. Sí que es lliurarà un pin numerat a cadascun dels participants que tinguin el visat amb tots els control, cosa que certificarà que han completat l’itinerari.\nLa prova, pensada més com un repte personal que com una competició, s’ha consolidat en només cinc anys, i hi participen motoristes d’arreu del país i de l’estranger. El recorregut passa per un munt de comarques, de les quatre demarcacions del país. Els punts més al nord són Camprodon o Sort, i pel sud arriba gairebé a Móra d’Ebre. A la zona occidental, hi ha un control a Gimenells, a tocar de la Franja de Ponent.


Noves tecnologies Heura\nEstem a la recta final del curs. Exactament queden tres setmanes per acabar les classes i començar exàmens, a l’assignatura noves tecnologies ja hem començat a fer classes més teòriques explicant matèria que entrarà a l’examen. A més de preparant-se els exàmens també tenim diferents treballs per realitzar, per exemple de noves tecnologies en tenim dos: el treball en grup i el de la bona pràctica.\nSegur que ens en sortirem!\nPublicat per Heura a 9:21 Cap comentari:\nDes de les assignatures de seminari, noves tecnologies i plàstica, hem de realitzar un treball sobre una bona pràctica que hem observat mentre realitzàvem les practiques a l’escola.\nDes de noves tecnologies, hem de fer una web on apareguin vídeos, àudio i text explicant la nostre bona pràctica. Posant la descripció de l’escola on hem realitzat les pràctiques, el resum de la bona pràctica, els punts fort i febles d’aquesta bona pràctica, les finalitats, els reptes i les expectatives per al futur que es planteja l’escola i un apartat on aprofundir més en el tema de la bona pràctica.\nPublicat per Heura a 9:03 Cap comentari:\nObservar els blogs de mestres\nA la classe d'ahir de noves tecnologies vam entrar per parelles als blog de diferents Mestres i vam escollir un article, el que més ens interessés i el vam resumir. Un cop resumit el vam penjar al fòrum del blink i el vam comentar davant de la classe.\nPublicat per Heura a 8:59 Cap comentari:\nDurant tres setmanes, a l’assignatura de noves tecnologies hem realitzat un treball en grup. La classe l’hem dividit en vull subgrups i al nostre ens ha tocat fer “recursos per a l’educació infantil als portals educatius”. El treball consisteix a buscar informació sobre els diferents portals i fer dos power points, un explicatiu perquè els nostres companys se’l puguin estudiar a casa i un de reduït que nosaltres exposarem oralment.\nPublicat per Heura a 8:43 Cap comentari:\nLa setmana passada, a l'assignatura de noves tecnologies, vam aprendre a utilitzar el programa Winlogo. L’objectiu del programa és aprendre a fer moure una tortuga i fer dibuixos amb ella. La dificultat és la manera de moure la tortuga. Cal moure-la indicant els graus que vols que es mogui i posar davant dels graus av per avançar, gd per girar a la dreta, ge per girar a l’esquerra.\nPenso que és un programa molt interessant ja que has de pensar molt per moure la tortuga i per fer el dibuix que vols.\nNo és un programa adequat per nens d’infantil ni de primària, potser només a partir de cicle superior.\nPublicat per Heura a 8:32 Cap comentari:\nAvui a l'hora de noves tecnologies hem après a fer un power point.\nHem canviat el format de les diapositives, hem fet hipervincles interns i externs i hem après a posar-hi àudio i vídeo.\nPublicat per Heura a 10:20 Cap comentari:\nTreball de NTAE\nDes de l'assignatura de noves tecnologies hem de fer un treball. Hem dividit la classe en diferents grups i cada grup treballa un aspecte diferent de les noves tecnologies a l'educació infantil.\nAl nostre grup ens ha tocat parlar dels portals educatius.\nHem d'entrar a diferents portals i explorar els seus continguts, penso que és molt interessant conèixer els recursos que disposem a internet. Alguns del portals que hem de mirar són:\nPublicat per Heura a 10:50 Cap comentari:


Cosmètica natural en família - La Panxamama\n> Cursos i tallers>Criança> Cosmètica natural en família\nElaborar pasta de dents és un taller que el públic infantil gaudeix molt. La mescla d'argiles, amb infusió de plantes i olis essencials fa que puguin remenar i crear mentre experimenten amb la textura i la transformació.\nFer-se la seva pasta de dents a més de tenir un producte totalment biològic amb elements naturals, els motiva a rentar-se les dents. Del taller els nens i les nenes es poden emportar un pot amb el preparat.\nEls ungüents i bàlsams són remeis fàcils de fer i d'utilitzar per als més petits, amb ajuda d'un adult es poden elaborar i guardar-ho a la farmaciola per utilitzar en afeccions comunes, com cremades, cops, irritacions o picades.\nS'expliquen els elements que utilitzem per a la seva elaboració, partint de les propietats remeieres de les plantes, normalment l'oli base serà un oleat amb propietats fitoterapèutiques (que podran aprendre també a elaborar). L'oli es combina amb altres greixos vegetals i cera d'abelles per obtenir una pomada fàcil de fer servir i útil, com a alternativa a alguns preparats farmacèutics\nnocius per l'organisme.


Tret de sortida del Cadí Circuit Fer\nviurealspirineus 07:50 12/05/15\nAquest diumenge 10 de maig 2015 s’ha celebrat a la localitat de Noves de Segre la VIII edició de la Vertical Quiri, cursa de muntanya vertical que ha donat el tret de sortida al VII Cadí Circuit Fer de curses per muntanya i a la VI Copa Catalana de curses verticals.\nLes guanyadores de la Vertical Quiri.\nLa prova de Noves està molt consolidada entre les curses de l’especialitat i aquest any han assolit el cim del Sant Quiri un total de 234 participants dels 247 inscrits.\nAquest 2015 i com a principal novetat s’ha introduït la PETIT QUIRI, que amb un total de poc més d’un quilòmetre i 250mt de desnivell positiu, ha permés tocar l’esquella als 21 marrecs i xics d’entre 8 i 15 anys. Destacar que un total de 20 caminadors també han pujat tranquil·lament al cim, gaudint de les panoràmiques vistes de l’itinerari. Aquesta edició 2015, segurament será recordada per el calor que han patit tots els participants durant el recorregut, fet poc habitual a principis de maig.\nEn l’àmbit esportiu, els guanyadors de la Vertical Quiri han estat la Silvia Zúñiga de l’UEU amb un temps de 51’34” en categoria femenina i el Jan Margarit i el David Vidal del Centre Excursionista Ponsicà que han entrat amb el mateix temps de 38”03’, un dels millors registres dels darrers anys. En quan a la Petit Quiri, l’ha guanyada la Urgell Torrent dels Joves de l’UEU amb un temps de 13”49’ en categoria femenina i el Martín Morales dels Joves de l’UEU amb un temps de 13”19’.\nEl bon ambient continua sent un dels valors més apreciats per tots aquells que decideixen pujar al Sant Quiri.


El Clúster Audiovisual analitza la relació entre propòsit de marca i ‘branded content’ - comunicació21\nEl Clúster Audiovisual analitza la relació entre propòsit de marca i ‘branded content’\nRedacció|2021-04-28T08:57:08+02:0026 abril 2021|Comunicació21\nLa vuitena edició de la trobada Zoom Marques del Clúster Audiovisual de Catalunya analitzarà el rol del branded content com a canalitzador del propòsit de les marques. La sessió tindrà lloc aquest dimecres, a les 11 h, al Foment del Treball, i també es podrà seguir en directe per streaming.\nEn l’activitat participaran Carlos Sánchez-Llibre, cofundador de Bakery Group i Tomando Conciencia; Marc Ros, fundador i conseller delegat d’Aftershare TV i vicepresident de relacions institucionals de BCMA Spain, i Ana Palencia, responsable de comunicació, relacions públiques i responsabilitat social corporativa d’Unilever. La taula serà moderada per la periodista Leticia Iglesias, editora i presentadora a l’informatiu matinal de Telecinco.\nEl Zoom Marques se centrarà en per què aquestes han de tenir, en el context de transformació actual, un propòsit, i com aquest ha de guiar sempre la seva presa de decisions. També s’analitzarà el branded content entès com a actiu de comunicació produït o coproduït per una marca i que té la finalitat de comunicar els seus valors.\nCookies necessàries: són aquelles que existeixen només mentre l'usuari navega pel web i que desapareixen quan l'usuari abandona la pàgina. Serveixen per mantenir informació bàsica sobre la navegació i així poder oferir una millor


La Nostra TV neix amb voluntat d'aplegar tots els canals televisius en català - VilaWeb\nDiumenge 27.07.2008 06:00\nLa Nostra TV neix amb voluntat d'aplegar tots els canals televisius en català\nEl programa permet veure'ls gratuïtament per internet\nLa Nostra TV és el primer projecte d'un grup de programadors que té la intenció de fer una gamma de productes gratuïts per promocionar la llengua catalana. Es tracta d'un programa que permet veure tot els canals de televisió que emeten en català, com ara el 3/24, Andorra Televisió, Info Televisió, IB3, Marseme Digital TV, Girona TV, Granollers TV, Televisió de Mallorca, Canal Català i, fins i tot, Catalan TV Alguer (el podeu descarregar punxant ací).\nLa d'ara és tan sols una primera versió i és previst que, d'aquí a un any, se'n faci una segona amb més canals i amb programació tant televisiva com radiofònica. Ara mateix, només hi ha una ràdio, SOM Ràdio de Mallorca, que va ser clausurada pel govern de Jaume Matas el 2003 i que va optar per continuar emetent a través de la xarxa, com a Som i Serem Ràdio.\nAquesta primera versió, de moment, només és compatible amb Windows XP.


Discriminació de gènere i casta a la base de l’explotació de les treballadores del calçat de cuir a l’Índia - Campanya Roba Neta - Campanya Roba Neta\nDavant del consumisme que promouen les rebaixes Canvia de Sabates advoca per la responsabilitat de les persones consumidores i de les marques de calçat.\nLa majoria de les marques que comercialitzen calçat de cuir l’importen en major o menor mesura de l’Índia. És el cas de marques com Clarks, Zara, Geox, Diesel, Kickers, Timberland, Calvin Klein, Massimo Dutti, Camper i H&M entre moltes altres. Canvia De Sabates va estudiar les mesures de deguda diligència d’algunes d’aquestes empreses respecte les seves cadenes de subministrament de cuir i calçat i va concloure que algunes marques desconeixen a quines adobaries produeixen el cuir per el seu calçat i no són capaces de detectar els grups més vulnerables, com les persones que treballen des del seu domicili, per donar-los la protecció adequada.\nLes vulneracions de drets laborals segueixen sent un fenomen generalitat a la indústria del cuir i del calçat índia, segons indica l’informe ‘S’hi deixen la pell’ i la seva fitxa tècnica. Entre les vulneracions més destacades es troben nombrosos casos d’exclusió de les prestacions de la Seguretat Social, salaris molt per sota d’un salari digne, tot i que amb un gran volum d’hores extraordinàries o d’hores treballades amb el sistema de salari a preu fix per peça, i falta de protecció i formació sobre els riscos per la salut i la seguretat en el treball. “Treballem amb cuir i tant l’olor que desprenen les pells com els adhesius que utilitzem per unir les peces de la sabata, així com altres materials utilitzats en el procés de fabricació del calçat, en ocasions, ens produeixen marejos…no tenim gana i només pensem en dormir quan arribem a casa”, declara una treballadora d’una fàbrica de calçat d’Ambur.\nTot això en un context d’absència de sindicats i de discriminació per raons de gènere i casta. Pràcticament tot el personal pertany a les castes registrades (Scheduled Casts) i a altres grups socialment marginats. Les dones queden relegades a uns llocs de treball específics, com els d’ajudants o costureres a mà, relativament poc qualificats i mal remunerats.\nA més a més, fora de les fàbriques, milers de dones treballen des de casa cosint sabates. L’informe ‘Las vidas tras tus zapatos’ retrata la situació d’aquestes persones. Es tracta de dones que estan lligades a la casa a causa de responsabilitats domèstiques atribuïdes socialment a l’Índia, com passa en molts altres països, però que també necessiten guanyar-se la vida per elles mateixes. Les seves condicions de treball són encara més dures que a les fàbriques, ja que, sense contracte de treball, no tenen cap seguretat de poder treballar, el salari a preu per peça és més baix que a les fàbriques i no tenen cobertura social ni sanitària de cap tipus.\nNo es tracta d’un tipus de producció artesanal. Aquestes dones no treballen a petits tallers familiars que elaboren calçat seguint el sistema tradicional. El model de sabata, el número i lloc de les puntades i el mètode de treball depèn completament de les indicacions de la fàbrica. Però no és la fàbrica qui contracta directament a les treballadores a domicili, sinó que obtenen el treball a través d’intermediaris. “No podem negociar amb els intermediaris perquè coneixen a molta gent que vol treballar i que ho necessita de veritat. Així que si intento negociar per una o dos rupies més marxaran a una altre zona…repartirien (el treball) a una altre zona on algú acabarà realitzant el treball”, declara una treballadora a domicili a Ambur.\nLa campanya Canvia de Sabates reclama que el sector prengui les mesures adequades per garantir el treball decent en els principals països productors de calçat i de cuir, com l’Índia. “Les marques de calçat han d’investigar més enllà dels proveïdors directes i assumir responsabilitats sobre les condicions de treball relacionades amb els seus productes, sigui a les fàbriques, tallers o llars”, declara José Luis Mariñelarena, coordinador de la campanya a l’estat espanyol.\nAquests dies de rebaixes, no haurien de faltar les preguntes sobre el lloc de fabricació de les sabates i les condicions de treball en les que s’han produït. La ciutadania pot llançar així el missatge a la indústria sobre la importància d’aquestes qüestions des del consum, i pot recolzar les demandes de la campanya Canvia de Sabates per una indústria del calçat ètica, sostenible i transparent.


El patrimoni artístic i cultural de Catalunya t'emociona de múltiples formes. Pots viatjar per tot el territori per viure'l, sentir-lo i gaudir-ne. Es filtra per tots els racons. Als Pirineus amb l'imponent art romànic, a Tarragona en els vestigis monumentals de l'antic imperi romà, a les obres més contemporànies del modernisme i a les tradicions com els castellers o les festes del foc. També a través dels 16 reconeixements de Patrimoni Cultural Material i Immaterial de la Humanitat per part de la UNESCO.\nSón capaços d'obrir totes les portes d'aquest llegat cultural i descobrir-te'n totes les cares, les empreses i entitats que formen la marca Arts i Cultura. Aquest distintiu, promogut per l'Agència Catalana de Turisme, n'agrupa les més rellevants per la seva oferta de serveis i experiències culturals de qualitat, que desenvolupen el potencial creatiu del visitant. Amb les empreses i entitats de la marca, sentiràs l'autèntic batec cultural de Catalunya a cada passa.\nEls millors companys de viatge per gaudir de la cultura catalana són les empreses i entitats de la marca Arts i Cultura.\nAquests són els museus que no et pots perdre si vols endinsar-te en les diferents expressions artístiques de la cultura catalana.\nTria entre les rutes temàtiques que et portaran a conèixer en profunditat la cultura de la regió i els camins de pelegrinatge més interessants\nEquipaments culturals i conjunts històrics\nAquí tens una selecció d'imprescindibles culturals catalans que et recomanem visitar.\nEl Mas Miró s'endinsa en la vida i procés creatiu d'un dels artistes universals més destacats del segle XX, Joan Miró. En aquesta casa familiar de Mont-roig del Camp, el geni va decidir dedicar-se a la pintura i va passar bona part dels estius de la seva vida.\nEl Recinte Modernista de Sant Pau disposa, en un marc emblemàtic excepcional, de diferents espais patrimonials i polivalents totalment equipats i accessibles per celebrar-hi tot tipus d'esdeveniments.\nEntra al patrimoni català acompanyat per guies que t'explicaran anècdotes d'interès i et portaran còmodament a tots els racons -també als més secrets.\nOrganisme de promoció turística conjunta dels municipis de la Bisbal d'Empordà, Cruïlles, Monells i Sant Sadurní de l'Heura, Corçà i Ullastret basada en l'oferta d'activitats de turisme creatiu vinculades a l'artesania, la gastronomia, el patrimoni dels seus pobles i el turisme sostenible.\nBarcelonina és una empresa formada per tres guies privats, que ofereix rutes temàtiques per tot Catalunya i, sobretot, per la ciutat de Barcelona.\nEmpresa organitzadora de jocs de pistes per Barcelona tant per a grups grans com reduïts. Realitzen diferents tipus de jocs amb temàtiques diverses, així com gimcanes personalitzades.\nHotels enclavats en monuments històrics, en edificis que destaquen pel seu disseny, o hotels que allotgen colleccions d'art o que disposen d'un programa d'activitats culturals permanent. Aquests són els hotels culturals catalans.\nCatalunya Terra Sacra\nSi t'interessa endinsar-te en el patrimoni religiós català, aquestes són les empreses i entitats que més el coneixen.\nA la Central de Reserves de Montserrat s'ofereix tota la informació necessària per visitar i per adquirir les entrades dels diferents espais de l'emblemàtica muntanya: la basílica, la imatge de la Verge, el museu, l'audiovisual, l'Escolania, etc.\nFeMAP - Festival de Música Antiga dels Pirineus\nCada estiu se celebra, a diverses poblacions dels Pirineus, un festival dedicat a la música antiga en el qual participen artistes arribats de tot el món. Els concerts es duen a terme a bells escenaris com esglésies, monestirs o refugis de muntanya.\nAssociació entre les tres principals sales de música clàssica de Barcelona i l'empresa Ibercamera. El seu objectiu és promocionar l'activitat musical de la ciutat en l'àmbit internacional, creant paquets turístics per a melòmans.\nAgència especialitzada en l'organització de viatges per a estudiants, grups musicals i clubs esportius. A més de gestionar l'allotjament i el transport, organitza activitats complementàries com ara visites, concerts o partits amistosos, segons el perfil del grup.\nTu i Lleida ofereix paquets turístics i escapades per les terres de Lleida, amb la peculiaritat que giren entorn una temàtica o emoció concreta. També desenvolupen projectes turístics de tot tipus per a diferents organismes.\nEmpresa especialitzada en el transport de viatgers en autocar. Amb més de vuitanta anys d'experiència, una flota de més de 230 autocars i seus a tres ciutats espanyoles i a Andorra, és una de les principals empreses catalanes del sector.\nhotel@santperedelboschotel.com 972 361 636\nDisseminatSant Pere del Bosc s/ns/nLloret de Mar17310\nEstabliment emblemàtic i amb història situat cap a l'interior de la Costa Brava. Disposa d'un restaurant ideal per fer-hi celebracions i esdeveniments, i es beneficia d'un emplaçament únic al mig del bosc.\nLa Pedrera i el Recinte Modernista de Sant Pau\nhttps://www.lapedrera.com/ca/visites/la-pedrera-recinte-modernista-de-sant-pau reserves@lapedrera.com 932 142 576\nVisita combinada de dues de les obres de l'arquitectura modernista més representatives de la Ciutat Comtal: la Casa Milà, o Pedrera, i el recinte modernista de Sant Pau, ambdues declarades Patrimoni Mundial per la UNESCO.\nLa Fundació Catalunya La Pedrera proposa «Hi havia una vegada... un trencadís!», una de les activitats de la seva agenda pensades per compartir una estona divertida amb els més petits i descobrir els tresors de l'arquitectura d'Antoni Gaudí.\nIndiana Stones: explorem! Fundació Catalunya-La Pedrera\nLa Fundació Catalunya-La Pedrera proposa l'activitat «Indiana Stones: explorem!», una de les diverses activitats de la seva agenda pensades per compartir una estona divertida amb els més petits i descobrir els tresors de l'arquitectura d'Antoni Gaudí.\nEl Gran Teatre del Liceu continua apropant la música i els grans compositors al públic infantil amb peces molt treballades i de gran interès. En aquest cas els infants podran gaudir de l'espectacle La cuina de Rossini en la viuran una aventura en un viatge màgic ple de valors humans i personals que els entretindrà i ajudarà a estimar tant la música com els altres.\nEl Gran Teatre del Liceu proposa un espectacle musicovisual immersiu per a públic familiar basat en el diàleg entre la música i les arts visuals. Un espectacle en què els sentits es barregen en una experiència sinestèsica.\nkeyboard_arrow_down Recursos (72)\nQuè estàs buscant?AllotjamentsEns públics i privatsEquipaments turísticsEsdeveniments / AgendaOrganitzadors d'experiències turístiquesRecursos turísticsRutes i viesTransport\nAgència de viatge especialitzada en l'organització de rutes alternatives, a mida o estàndar, per gaudir de la ciutat de Barcelona i els seus voltants d'una manera diferent.\nhttp://www.barcelonaholiday.es info@barcelonaholiday.es 627 929 193\nBarcelona Holiday es dedica a l'organització d'excursions a diferents indrets de Catalunya amb guies especialitzats i professionals, tot visitant el màxim nombre de llocs d'interès amb un ritme de caminada tranquil.\nhttp://www.barcelonainsideandout.com info@barcelonainsideandout.com 934 071 269\nBarcelona Inside and Out està especialitzada en viatges personalitzats exclusius per Barcelona i Catalunya. Tenen propostes com: Esports d'aventura en família, Viure de prop l'experiència dels castellers, Vacances de golf i vi o Ruta gastronòmica de tapes.\nLlinars del Vallès / Costa Barcelona\nhttp://www.barcelonina.com hola@barcelonina.com 639 775 430\nCarrerHortènsia9Llinars del Vallès08450\nhttp://www.camioliba.cat camioliba@gmail.com 646 295 701\nCarrerHistoriador Ramon d’Abadal i de Vinyals52Vic08550\nEl Camí Oliba connecta algunes de les obres més importants de l'art romànic català. És un veritable museu, que mostra les obres més importants d'aquesta època, travessant la Catalunya Vella. L'Associació Rutes del Románic té com objectiu promoure i donar a conèixer els valors artístics i culturals del romànic de les comarques del Ripollès, Osona i del Bages.


Periskopia.cat - La llista sobiranista i els partits\n28 November, 2014 by periskopia in Entrevistes, Presència\nEl full de ruta post 9-N marcat pel president de la Generalitat passa per avançar les eleccions únicament si és per tenir la independència. Ara la pilota és a la teulada d’Esquerra, a qui el president reclama generositat.\nDe la proposta de llista unitària del president Mas i de les condicions que ha posat n’ha parlat el programa “.CAT” d’aquest dijous amb: Josep Rull, coordinador general de CDC; Jaume Marfany, vicepresident de l’Assemblea Nacional Catalana; Santiago Vidal, jutge; Francesc-Marc Álvaro, periodista; Joan Manuel Tresserras, catedràtic de Ciències de la Comunicació; Raül Romeva, doctor en Relacions Internacionals, i Laia Bonet, professora de Dret de la UPF.


23 de novembre de 2016 Història, Internacional 0 comentaris\n“Pels seus actes els coneixereu”, ens diu l’evangeli de Sant Mateu. Gent com en Donald Trump ha sabut manipular els sentiment difús de degradació social i frustració psicològica d’estrats sencers de la societat nord-americana a qui la propaganda els feia pensar que pel fet d’haver nascut mascles i blancs tenien un estatus superior a la resta. I tanmateix, s’han llençat a les mans d’un tipus sense escrúpols ni autocontrol, ensinistrat en l’art del totalitarisme d’empresa. Com a empresari, Trump és un pinxo que tracta els seus treballadors com a vassalls, que persegueix els sindicats, que fa de l’explotació un art, i que busca el lideratge a partir d’un posat de mascle alfa a partir d’un ego superaltiu. En certa mesura és lògic que molts l’adorin. Al cap i a la fi, la identitat nord-americana es fonamenta en aquests vells preceptes de lideratge, competitivitat i violència. El culte al guanyador, a l’acumulació material, a l’acció directa sense subterfugis forma part de l’ABC del que s’espera de qualsevol nen que comença l’Elementary School. A nivell simbòlic, l’esport nacional, el futbol americà, no deixa de representar metafòricament aquesta filosofia: força bruta, i algú que agafant una pilota passa per damunt el contrari fins obtenir una victòria sense discussió, en partits en què el reglament impedeix l’empat. Trump és així, un tipus violent, amb habilitat per manipular el ressentiment, i tripijocs per aconseguir el que vol sense manies per trepitjar els enemics o aprofitar-se dels amics per endur-se la glòria.\nForma part de la tradició. Entre els meus novel·listes preferits, hi ha en Jonathan Franzen, el qual, gràcies a novel·les com “Les correccions” o “Llibertat” retrata aquesta lenta evolució de les darreres generacions d’aquests grups que passen de l’optimisme posterior a la segona guerra mundial a aquest enfonsament en la misèria moral que ens ha dut la involució neoliberal. Tanmateix, Franzen, que és un novel·lista amb grans habilitats literàries, fa sovint incursions en les genealogies familiars dels personatges, indaga en els personatges europeus que fa segle i mig van trencar els seus lligams, les seves relacions personals amb els seus països i famílies i es van instal·lar en un territori del qual es van apropiar sense recances ni manies a l’hora d’imposar-se violentament. Franzen relata sovint com milions de persones es van voler reinventar des d’un individualisme extrem per instal·lar-se en una mena d’autisme autocomplaent. Generacions després, reapareixen els fantasmes familiars de la duresa i el ressentiment, dels dimonis que reemergeixen quan les coses no van bé i l’amargor s’instal·la i se sublima en política.\nNota: Article publicat el passat 14 de novembre a Solidaritat Obrera


Castelló – Iniciativa del Poble Valencià\nIniciativa-Castelló ret homenatge al primer alcalde republicà de la ciutat, Gonzalez Chermà.\nAquest acte íntim s’ha celebrat este matí a les 14:00 en la placa existent al Parc Ribalta. i s’ha llegit el següent manifest: HOMENATGE AL LÍDER HISTÒRIC DEL MOVIMENT REPUBLICÀ FEDERAL: FRANCESC GONZÁLEZ CHERMÁ Hui 14 d’abril del 2016 celebrem que fa 85 anys es va proclamar la Segona República a Castelló, com també […]\nNo hem de tenir por a la ciutadania, mai. Hem d’aconseguir que la gent se senta partícip de les decisions preses pels representants escollits democràticament, només així el consens sobre el model de ciutat que vol la majoria, podrà ser ampli i inclusiu. Facilitar informació als ciutadans sobre la responsabilitat i remuneració del personal administratiu que […]\nVerónica Ruíz i Pablo Grajeda nous portaveus d’Iniciativa a Castelló de la Plana.\nCastelló a 25 de Març de 2015. L’assemblea d’Iniciativa a Castelló, ha decidit per unanimitat renovar la portavocía de l’organització, que passaran a ostentar de manera conjunta Verónica Ruíz, que també ocupa el número 4 en la llista municipal de Compromís Castelló i Pablo Grajeda, que és per la seua banda membre de l’executiva de […]\nSergi Alejos es perfila com cap de llista de Compromís per Xilxes.\nRepresentarà a Compromís el dijous dia 5 a la reunió que la Plataforma per un Nou Model Energètic mantindrà amb els representants polítics de la província de Castelló. El activista en moviments socials i ecologistes, Sergi Alejos, es perfila com cap de llista de Compromís per Xilxes. La coalició està intensificant contactes en el municipi […]\nAerocas ha pagat 5 milions d’euros en interessos pel crèdit bancari de l’aeroport.\nEncara hi ha un deute viu de 30 milions d’euros dels 46 obtinguts per finançar les obres A més dels milions d’euros en la construcció, publicitat, despeses judicials i tot el sense fi de diners públics malbaratats en l’aeroport de Castelló, ara es sap, que, Aerocas, l’empresa pública promotora de l’aeroport de Castelló, s’ha […]


Disposa del nou model de tenda, igual que el súper de Pedro Muñoz a Ciudad Real, que va obrir les portes al final de març\nConsum obri un nou supermercat a Santa Coloma de Gramenet (Barcelona), el segon de l’any, amb el nou model de tenda que va estrenar a Benicàssim l’any passat, i que ha suposat la creació de 34 llocs de treball. La primera obertura de l’any de la Cooperativa va ser a Pedro Muñoz (Ciudad Real), que va obrir les portes el 31 de març passat i que va ser el primer Consum que s’obria a Ciudad Real.\nSituat a l’avinguda de Santa Coloma, núm. 51, el nou supermercat de Santa Coloma de Gramenet consumix un 40% menys d’energia que un supermercat convencional, gràcies a les seues instal·lacions frigorífiques que utilitzen CO₂, un refrigerant natural que reduïx les emissions d’efecte d’hivernacle. Es tracta de la segona tenda que la Cooperativa obri a la localitat, amb la qual arriba als 85 súpers a la província de Barcelona i frega els 200 a tot Catalunya, entre tendes pròpies i franquícies Charter.\nEl nou Consum de Santa Coloma de Gramenet, de 915 m² de superfície, té un horari d’atenció al públic de dilluns a dissabte de 9.00 a 21.30 hores a l’estiu i fins a les 21 hores a l’hivern. Disposa d’atenció personalitzada en pescateria, xarcuteria i carnisseria, secció de fruita i verdura al detall, forn i la secció de perfumeria de Consum, amb atenció personalitzada i les marques exclusives Kyrey, Kyrey for Men, Kyrey Pharma i Consum Kids. També disposa de compra a domicili i 25 places d’aparcament gratuït per a facilitar les compres. A més, disposarà d’un punt de recàrrega per a cotxes elèctrics.\nConsum desembarca a Ciudad Real\nAmb el nou supermercat de Pedro Muñoz, el primer que la Cooperativa ha obert este 2020, Consum desembarca a Ciudad Real, amb la creació de 33 llocs de treball.\nSituat a l’avinguda de Juan Carlos I, núm. 87, el nou supermercat de Pedro Muñoz, de 1.050 m² de superfície, també consumix un 40% menys d’energia que un supermercat convencional i disposa de les mateixes seccions i servicis que el de Santa Coloma de Gramenet, ja que també compta amb el nou model de tenda de Consum. El seu horari és de dilluns a dissabte de 9 a 21.30 hores i disposa també de compra a domicili i 61 places de pàrquing gratuït per als clients, a més de dos punts de recàrrega per a cotxes elèctrics. Amb la tenda de Pedro Muñoz, Consum arriba als 54 súpers a Castella-la Manxa, entre tendes pròpies i franquícies Charter.


12 Mirades de vacances 2018 que van a ser arreu gràcies a Zara - Pàgina Principal\n12 Mirades de vacances 2018 que van a ser arreu gràcies a Zara\nS'han reduït els primers flocs de neu, i això significa que oficialment podeu començar a planificar els vestits de festa. Entre sopars amb la família, begudes amb els amics i sortides d’oficina, és la temporada de servei glamurós aspecte de vacances 2018. Si bé algunes tendències de vacances no passen de moda, aquí us veiem, lluentons - La col·lecció de vestits de vacances de Zara 2018 actualitza els estàndards estacionals i inclou uns quants estils d’avantguarda que no es solen veure en les línies preparades per al vestit.\nDesplaçament a través de Vestit de vacances de Zara la col·lecció us farà més il·lusió disfressar-vos aquesta temporada. Les dues primeres peces que trobareu, a vestit d'or lent i a vestit antilliscant vermell ambdues venden a 69,90 dòlars, són vestits d'estil de llenceria d'inspiració vintage. Probablement ja sabeu que els vestits antics dels anys 90 s’han convertit en una base de l’armari com un parell de texans i un tee blanc, i els vestits de Zara es completen amb tirants d’espaguetis i escot escorregut.\nLa tendència a la roba interior de Zara no només es basa en la nostàlgia dels anys 90, ni tampoc són els mateixos vestits antilliscants al seu armari. Els detalls contemporanis i les festes arquitectòniques contemporànies solucionen el problema de la forma sense embuts del vestit antilliscant, elevant la peça inherentment senzilla. El vestit d'or metàl·lic de Zara inclou un trencament lateral que millora la brillantor del teixit brillant (i es concentra cap als malucs), i el vestit vermell lliscant té un cinturó ajustat amb serrells per a una estructura afegida.\nLa dècada dels 90 no és l'única dècada en què Zara s'inspira. Els anys 80 també estan en joc en aquesta col·lecció de vestits i sí, això vol dir que els espatlles han tornat. Des de la dècada dels 80 van abraçar detalls actualment vistos com a estils de festa, com a lluentons i capes exclusives, la incorporació de les formes definidores de les espatlles de la dècada se sent natural. Vestits angulars com aquest de 99,90 dòlars vestit de roba interior de cintura mireu a la dreta des de l’armari de Grace Jones, mentre que aquest vestit negre i daurat per 69,90 dòlars, s’aposta per una silueta semblant més femenina mitjançant la negociació dels detalls del vestit de lluentons.\nSorprenentment, algunes de les aparences de festa més boniques de la col·lecció de vestits no són gens vestits. Els conjunts combinats de Zara de dues peces constitueixen una funda per portar pantalons a les festes. La forma dels pantalons no s'adapta massa, cosa que fa que els conjunts elegants siguin perfectes per a reunions d'oficina: 49,90 dòlars de Zara pantalons amb estampat animal de vellut Teniu una cama ampla i fluïda dissenyada amb teixit a escala de lleopard a escala de grisos que captarà la llum a mesura que us moveu. De la mateixa manera, els 39,90 dòlars pantalons de vellut brillant presenten una textura relaxada, ampla de cama i textura de vellut, però destaquen amb una franja de esmòquing de joies.\nPer sort, comprar els tops coordinats és tan barat com els vestits de la festa de Zara, i obtindreu el plus afegit de poder dissenyar les dues peces amb més llibertat en el futur. Els pantalons lleopard de bon humor coincideixen top amb estampat de vellut només ven per 39,90 dòlars, de manera que tot el conjunt us costarà 89,90 dòlars, un preu baix per a una impressió animal de luxe i fresc que us durarà molt més enllà de la temporada de festes.\nA punt per enlluernar tot el desembre? A continuació, es mostren les tendències de la temporada de vacances a Zara amb 12 peces glam per comprar.\nVestits a la roba interior\nVestit de serrell a l'estil de llenceria amb cinturó 69,90 $ Zara\nEstilzeu aquest esvelt rellotge vermell sota una jaqueta de grans dimensions amb una joieria grossa.\nVeure a Zara Vestit d'estil de llenceria 39,90 dòlars Zara\nLes canonades metàl·liques donen a aquest vestit assequible una atmosfera de luxe Art Deco.\nVeure a Zara Vestit metàl·lic a la roba interior 69,90 dòlars Zara\nCombina aquest vestit metàl·lic amb un abric de pell i uns talons strappy per un aspecte de luxe.\nRevocació dels anys 80\nVestit de lluentons 69,90 dòlars Zara\nCombina aquest vestit amb les teves joies d'or preferides i ja estàs a punt per anar.\nVeure a Zara Vestit de fil metàl·lic Belted 99,90 dòlars Zara\nQuè és un vestit d’inspiració dels anys 80 sense cinturó que s’assembla?\nCoordinacions del partit\nPantalons de vellut animal Print 49,90 dòlars Zara\nAfegiu-hi un topolim o un coll de color blanc baix a aquest bonic joc per obtenir més calidesa.\nVeure a Zara Cupro Pants 39,90 dòlars Zara\nAquest procés canvia la tendència de la roba interior afegint uns pantalons d’aplicacions encaixats a joc.\nVeure a Zara Pantalons de vellut brillant 39,90 dòlars Zara\nPorteu aquests pantalons lluents amb la part superior a joc, o ajusteu-los amb tons de joia negres i neons.\nGlitzy Animal Estampes\nSuèter de teixit animal Print 39,90 dòlars Zara\nZara va actualitzar la tendència de la pell de serp per a les vacances cosint fil metàl·lic.\nVeure a Zara Vestit de vellut 49,90 $ Zara\nEstampat de lleopard obté el tractament de les festes gràcies al vellut.\nArracades de Rhinestone 19,90 dòlars Zara\nApareix en arracades de pedreria que millora fins i tot el vestit més casual.\nVeure a Zara Arracades metàl·liques franges 25,90 dòlars Zara\nAquests arracades amb perills destil·laran a qualsevol festa.\nteoria de l’afecció en les relacions\njeggings elàstics suaus


desembre de 2010 – Ferran Suay\nPublicat a desembre 31, 2010\nEl 28 de desembre vam presentar el nostre llibre “Sortir de l’armari lingüístic”, a l’Espai Catalunya de Donostia. He de reconéixer que em va sorprendre trobar-hi més de 50 persones omplint la sala d’actes del Via Fora, disposades a escoltar-nos i a compartir les seues experiències. Un llibre escrit en català, un dia dels innocents, al País Basc: poca broma! Més enllà de la sorpresa, l’acte em va permetre d’aclarir definitivament alguns petits dubtes. Miraré d’explicar-ho.\nSovint dic que quan algú que coneix bé el castellà et diu que no t’entén si parles en català, generalment està mentint. Tot i això, sempre et quedes amb una certa recança, pensant que potser algú, sense mala intenció, realment no ens entén. Ja no el tornaré a tenir, aquest dubte. L’acte el va obrir Iñaki Arruti, en èuscar. Després, l’escriptor i diputat independentista Toni Strubell va fer una excel·lent introducció, en èuscar i en català, en què posà de manifest la necessitat d’un canvi polític profund que ens permeta d’agafar les regnes del nostre destí i restaurar la salut social de les nostres llengües. Jo vaig parlar tot el temps en català, i -finalment- la Gemma Sanginés va respondre en èuscar la major part de les preguntes, que els assistents havien formulat majoritàriament en eixa mateixa llengua. I tots ens vam entendre perfectament, tot el temps.\nD’altra banda, es curiós constatar que el paisatge humà és ben semblant al que podem trobar en qualsevol presentació del llibre als territoris de parla catalana. Intervencions molt semblants, sovint marcades per un pessimisme que, si bé és comprensible, no resulta gens engrescador, i que és -precisament- allò que volem contribuir a superar. Hi ha -sempre- qui es queixa amargament de la gent que al seu ‘Egun on‘ respon amb un emfàtic ‘Buenos días‘ en què -qui intervé- vol llegir tota l’hostilitat de l’espanyolisme militant cap a les llengües no castellanes. Hi ha també qui, després d’afirmar que ell mateix era un ‘gudari‘ (un soldat, un lluitador) de jove, diu que això fatiga molt, i que -a més a més- cal reconéixer que l’èuscar és una llengua difícil i que no és probable que la gent que ve de fora arribe a parlar-la.\nNo deu ser un idioma tan difícil quan els xiquets bascos de tres o quatre anys el parlen correctament. Potser volia dir és que és difícil per als castellans, o per als catalans, perquè provenen de llengües romàniques amb estructures ben diferents. Doncs sí, això ho hem de reconéixer. Exactament igual de difícil com devia ser el castellà per als bascoparlants que es van veure obligats a aprendre’l quan els antecessors ideològics de l’actual govern d’Ajuria Enea, l’exèrcit franquista, guanyà la guerra civil. Si aquelles persones van poder aprendre l’espanyol, qualsevol altra pot aprendre l’èuscar. Més encara tenint en compte que ara mateix, en comptes d’etzibar colps de culata com feien els esforçats defensors de la indissolubilitat de la pàtria espanyola, l’estratègia que se segueix és la de posar cursos a disposició del personal.\nI tal com passa ací, resulta curiós constatar com les persones que mantenen aquests tipus d’arguments, generalment ho fan per tal de justificar-se; per tal de dissimular les seues pròpies febleses i inconsistències. El mateix senyor que havia presumit de jove gudari (i que -en privat- ens havia assegurat que tot i el seu cansament, encara ara parlava en èuscar a tot arreu i amb tothom), cinc minuts més tard estava assegut a la barra del bar, conversant tranquil·lament en espanyol amb un altre senyor de la seua edat, que era perfectament euskaldun (bascòfon). Es veu que això del cansament només era una excusa per a tapar altres vergonyes: parlar en la seua llengua amb aquell altre home, que la compartia, no li hauria suposat cap esforç addicional.\nHem dit sovint que no cal exercir d’herois ni immolar-se en nom de la llengua; de cap llengua. Només cal que fem una cosa molt més senzilla: usar-la. Parlar en la nostra llengua amb totes les persones que estiguen capacitades per a entendre’ns. Si en fa por, no cal que ho fem amb persones armades i perilloses (la majoria són fàcils d’identificar: porten uniforme). Si que cal, en canvi, fer-ho amb amics, coneguts i saludats, o amb desconeguts que no porten armes ni ens han demanat explícitament que els parlem en una altra llengua. No cal ser herois per a fer això; només cal un mínim de respecte pel nostre idioma i per nosaltres mateixos, i un cert grau d’autoestima i de dignitat personal. Esperem que l’any nou ens porte una bona epidèmia de dignitat, i que s’encomane a molta gent, tant als Països Catalans com a Euskalherria, i a tots els pobles que viuen amb una llengua imposada.\nPublicat a desembre 21, 2010\nTòpics sobre el valencià a València\nDiu el tòpic que a València no parla valencià ni Déu. Potser la frase ve del fet que -efectivament- l’església valenciana va abandonar fa anys i panys la llengua dels valencians, fent allò que tan magistralment ha fet la jerarquia catòlica al llarg dels segles: posar-se del costat dels forts i en contra dels febles. En tot cas, qui la diu no sol referir-se a les parròquies sinó a la gent pel carrer, i particularment als comerços.\n“Tot és baixar del tren a l’estació del Nord i ja no sents parlar valencià a ningú!“. Segur que aquesta frase l’hem sentida un grapat de vegades. Proveu de preguntar a qui la diu: “I tu, en quina llengua parles quan vas a València?“. Si són sincers, la majoria et respondran que en castellà. I d’ací plora la criatura. Diuen que la vida és com un eco: allò que sents depén molt de què dius tu. I de com ho dius, hi afegiria jo.\nFa uns dies en vaig fer una prova. Era dissabte de vesprada i -amb la meua companya- vam anar al carrer Colom, conegut centre comercial del Cap i Casal, amb la intenció de comprovar fins a quin punt la realitat s’ajustava o no al tòpic. Vàrem entrar en botigues i més botigues, sense descuidar-nos els coneguts grans magatzems. Ens adreçàvem a les dependentes (totes eren dones), preguntant per articles o demanant informació. En total ens atengueren dotze persones, de les quals onze ho van fer en valencià. Cal dir que la que ens atengué en castellà ens tractà amb la mateixa amabilitat que les altres.\nPotser algú es preguntarà quin és el truc? L’explicaré amb molt de gust. El truc està en adreçar-te a les persones en valencià. Tant si et sembla que fan cara de ser valencianes com si no (per cert, com és concretament una cara de valencià?). I encara n’hi ha més: si et contesten en castellà, el truc consisteix a seguir parlant en valencià. No per obstinació, sinó per cortesia. Perquè probablement -d’entrada- no ha caigut en el compte que li estaves parlant en valencià, i ha seguit aplicant el vell automatisme de parlar als clients en espanyol. Quan tu continues en valencià, li dónes l’oportunitat de notar-ho i de poder passar tranquil·lament al valencià. Donar oportunitats a la gent és -sens dubte- un gest de cortesia i un acte de bona educació.\nNo sé quantes d’aquelles persones tenien el valencià com a llengua familiar, o quantes l’havien aprés a l’escola o al carrer. I no m’importa gens ni miqueta. Totes elles van fer, senzillament, una cosa ben normal, inequívocament professional i que té tota la lògica: es van adaptar a la llengua del client. Des d’una perspectiva comercial, es tracta -evidentment- d’una estratègia correcta.\nQuan entrem en un comerç, és molt probable que la persona que ens atén s’adapte a nosaltres. I això vol dir que la responsabilitat sobre quina llengua s’hi parlarà passa -d’entrada- per la nostra iniciativa. Si decidim fer-ho en valencià, hi ha moltes més probabilitats que ens contesten en la mateixa llengua, que no si optem per amagar la llengua i -treballant a favor de la confirmació del tòpic- parlem directament en castellà.\nEls tòpics, com els prejudicis, només s’estavellen contra l’experiència directa. Per això, quan anem a València, quan entrem als comerços o als grans magatzems, provem-ho i comprovem-ho. Provem -d’entrada- a parlar en valencià, i comprovem quanta gent ens respon parlant com nosaltres. I si us ha semblat que les meues xifres són exagerades, em sembla molt bé: feu la vostra pròpia estadística. Proveu i comproveu què passa quan -d’entrada- parleu en valencià.\nPublicat a desembre 13, 2010\nL’expressió s’aplica a una pràctica comuna entre alguns científics (que no una pràctica científica), que consisteix a aplicar diversos tractaments estadístics a un conjunt de dades, fins que s’aconsegueix que proporcionen resultats favorables als seus punts de vista. No cal dir que no és una bona pràctica. Cal dir , però, que les revistes científiques més prestigioses són força reticents a acceptar articles elaborats mitjançant aquests procediments de dubtosa qualitat ètica i nul·la utilitat científica.\nÉs així com afirmen que el 93.9% de la població entén el valencià, i que el 76.7% sap parlar-lo. És veritat que no els ha calgut torturar massa les dades (i això que alguns d’ells deuen tenir la capacitat torturadora profundament inscrita en el seu ADN familiar i polític). S’han limitat a ajuntar els resultats corresponents a les persones que han declarat que l’entenien ‘una mica’ amb els dels que deien entendre’l ‘bastant bé’ i ‘perfectament’, per a obtenir la magnífica xifra d’un 93.9%.\nPerquè ens en fem una idea, aplicant aquest procediment a les avaluacions acadèmiques, acabaríem amb el fracàs escolar, sense necessitat de costosos procediments com ara contractar més professors, traure els estudiants dels barracons eternament provisionals en què els han instal·lat, o invertir en formació del personal. Si ajuntem en un mateix sac tots els estudiants que suspenen amb una nota superior a 2, amb els que aproven, els que trauen notables i els excel·lents, podrem afirmar sense enrojolar-nos, que més del 90% dels estudiants triomfen al sistema educatiu. A l’altra banda, a la dels fracassats, només hi haurà aquells que no han estat capaços de superar una minsa nota de 2; probablement, menys d’un 10%. Ben mirat, és estrany que l’homenet que comanda la Conselleria d’Educació no haja pensat encara en aquesta possibilitat de maquillar els nefastos resultats de la seua gestió.\nD’altra banda, si ens creiem les seues mentides, i sobretot si -com cal esperar- ells mateixos se les creuen, llavors és absolutament incomprensible que la Generalitat faça un ús tan escàs del valencià. Si més del 90% de la població l’entén, quin és el problema per a usar-lo? Per què els nostres representants públics parlen unes vegades en castellà i les altres en espanyol? Per quins set sous la publicitat institucional de la Generalitat utilitza majoritàriament el castellà? Per quins obscurs motius Canal 9 no emet ni una sola pel·lícula o sèrie en valencià? Si tothom l’entén!\nPotser la resposta és que entre aquell 6.1% de persones que han declarat no entendre el valencià ni poc ni molt, s’hi compten molts dels membres del govern valencià i de les seues famílies. Són tots aquells que després de fer la preceptiva declaració d’amor etern i profund a la llengua dels valencians, parlen als seus fills en la dels castellans, i no se’ls escapa una paraula en valencià ni per casualitat. Potser és per això que inverteixen tants esforços i tants diners -dels nostres- per aconseguir que la majoria de la població ens acabem convertint en això que ells ja són ara: una colla de discapacitats lingüístics.\nPublicat a desembre 11, 2010\nResulta fàcil fer la comparació entre una cosa i l’altra. Fonamentalment perquè són, en part, una mateixa cosa. Dopar-se en l’esport és fer trampa per a guanyar. És violar el principi d’igualtat (tot i que la natura mateixa ja el viola -d’entrada- concedint-nos tan distintes dotacions genètiques), i traure’n profit en perjudici d’altres. Dopar-se és -per posar un cas- fer com eixos alcaldes que empadronen una trentena de persones al seu domicili, i amb eixos vots guanyen l’ajuntament, i amb uns pocs ajuntaments així, guanyen la Diputació, des d’on estrangulen econòmicament els ajuntament que no els són afins…i així successivament.\nCom ells, els esportistes tramposos també trauen pit quan guanyen, i s’emboliquen amb les banderes corresponents, a major glòria dels governs que els han permés de fer trampes, a canvi de més glòria, prestigi i presència internacional. I és que l’esport, des que -en temps de la guerra freda es va convertir en un fenomen de masses i en un negoci internacional de gran rendibilitat econòmica- sempre ha estat al servei de la política.\nConcretament, al servei dels nacionalismes de veritat. dels nacionalismes autènticament perillosos, que són els que tenen al darrere un estat amb exèrcit; i al capdavant fanàtics capaços de penjar banderes quilomètriques i de somiar amb fileres de tancs entrant de nou per la Diagonal de Barcelona. Els mateixos fanàtics que fan els ulls grossos quan les trampes dels esportistes beneficien la seua nació, i -en canvi- s’indignen i clamen per la separació entre esport i política quan en un estadi, la gent xiula el seu himne i gira l’esquena al seu rei. Els mateixos fanàtics s’omplen la boca dient que això seu no és nacionalisme sinó patriotisme, o millor encara, patriotisme constitucional.\nCom en la política, en l’esport també hi ha gent honesta, que s’esforça de valent i que no guanya sempre. Gent que treballa cada dia sense fer trampes, sense ajudes il·lícites, sense forçar les lleis perquè els beneficien sempre, i perquè perjudiquen els que ells consideren enemics. Gent que -quan guanyen- ho fan perquè són més bons, i no perquè il·legalitzen els rivals, compren els àrbitres o prenen drogues a què els altres no tenen accés. Com en l’esport, en la política és més difícil de trobar gent així en les primeres files, entre els noms més coneguts de l’elit més exclusiva. Com en l’esport, tampoc en la política no és impossible. Com està passant amb la política, en l’esport s’està estenent el descrèdit, i acaba també per afectar aquells que són honestos. És una llàstima; la major part dels esportistes ho són. Com la majoria dels qui es dediquen a la política. Òbviament, ni en un cas ni en l’altre, ho són tots.


Mor als 98 anys l'artista barcelonina exiliada a Xile durant la guerra civil Roser Bru Llop La República\nMor als 98 anys l’artista barcelonina exiliada a Xile durant la guerra civil Roser Bru Llop\nACN Barcelona.-L’artista barcelonina Roser Bru Llop ha mort aquest dimecres a Xile als 98 anys, on es va exiliar el 1939, segons ha anunciat la Universitat Metropolitana de Ciències de […]\nACN Barcelona.-L’artista barcelonina Roser Bru Llop ha mort aquest dimecres a Xile als 98 anys, on es va exiliar el 1939, segons ha anunciat la Universitat Metropolitana de Ciències de l’Educació del país sud-americà. “Amb profund pesar, acomiadem l’artista Roser Bru Llop, Premi Nacional d’Arts Plàstiques 2015 i figura medul·lar de la història de la plàstica xilena. La UMCE agraeix haver pogut rebre part de la seva valuosa obra, a la nostra Galeria Nemesio Antúnez, el 2016”, ha escrit la universitat a Twitter. Bru, nascuda a la capital catalana el 15 de febrer del 1923, era filla del diputat al Parlament Lluís Bru i de l’artista plàstica Josepa Llop. Un cop a Xile, on van fugir del franquisme amb la família, es va especialitzar en la pintura i el gravat.\nAdscrita al moviment de la neofiguració, Bru té obra exposada al Macba, al MNAC, al Museu d’Art Contemporani de Xile, al Museu d’Art Modern de Rio de Janeiro, al MoMA de Nova York o al Museu de Brooklyn.


BOLA DE DRAC: EDICIÓ DEFINITIVA 05\nEn Son Goku ha d'entrar a la torre d'acer de l'Exèrcit de la Cinta Vermella per alliberar l'alcalde d'un poble, presoner a l'últim pis. Però el temible ninja Murasaki, tan patètic com mortal, espera l'heroi d'aquest manga shonen per mostrar les seves tàctiques secretes d'assassí.\nEn Son Goku lluitarà a cada nivell de la torre contra monstres, aberracions i tota la força d'una organització paramilitar temuda a tota la regió. Això no és un torneig d'arts marcials; és una lluita a vida o mort!\nPáginas: 232 B/N/Color\nBOLA DE DRAC: EDICIÓ DEFINITIVA 33\nS´acosta el moment. Finalment, el monstre Bu s'enfrontarà amb la fusió dels petits personatges d'aquest manga shonen, però abans en Trancs i en Goten s'entretenen fins a l'últim moment a la sala de l'Esperit del...\nBOLA DE DRAC: EDICIÓ DEFINITIVA 32\nUn cop mort en Vegeta, en Cor Petit i en Krilín tornen a casa amb els petits. Miraculosament, el déu Kaitoxin ha sobreviscut a l'atac i ha aconseguit rescatar a en Gohan. Ara s'encarregarà d'entrenar-lo de valent per...\nBOLA DE DRAC: EDICIÓ DEFINITIVA 04\n2Quan acabi el torneig, sobreviurà l'heroi d'aquest manga shonen a l'Exèrcit de la Cinta Vermella, disposats també a trobar les boles de drac?\nBOLA DE DRAC: EDICIÓ DEFINITIVA 03\nEl nou personatge apareix en el present volum d'aquest manga shonen és un senyor vellet amb una petita i acollidora casa al costat de la platja, que veu vídeos de noies fent aeròbic i porta una motxilla amb forma de...\nBOLA DE DRAC: EDICIÓ DEFINITIVA 02\n20Què passarà si les roben? I quin estrany fenomen li ocorre a en Goku les nits de lluna plena? Endinsa't en les pàgines d'aquest volum manga shonen i descobreix-ho!\nBOLA DE DRAC: EDICIÓ DEFINITIVA 25\nS'acosta un nou ésser de l'espai i, mentrestant, en Son Gohan troba la closca buida de l'ou d'un insecte gegant. S'adonen que els habitants d'un poble proper han desaparegut, així que en Cor Petit se n'hi va i...\nBOLA DE DRAC: EDICIÓ DEFINITIVA 22\nEn Frízer veu com, per primera vegada, algú pot frenar el seu poder y el seu instint assassí. En Son Goku, un guerrer de l'espai arribat del planeta Terra per derrotar-lo podria ser el llegendari Superguerrer que, tot...\nBOLA DE DRAC: EDICIÓ DEFINITIVA 23\n3En el present volum d'aquest manga shonen, en Frízer i un aliat sorpresa, el seu pare, arriben al nostre planeta. No els importa el destí dels humans, el que realment volen és eliminar a tots els superguerrers sigui...