Manuel de Pedrolo, un aliat de la nostra lluita persistent i quotidiana\nActe de cloenda de l'Any Pedrolo\nLlicenciada en periodisme per la Facultat de Comunicació i Relacions Internacionals Blanquerna. Especialitzada en premsa escrita cultural.\n“Una deliciosa bogeria”. Així definia la comissària de l’Any Pedrolo, Anna Maria Villalonga, aquests dotze mesos dedicats a l’escriptor segarrenc. “Deliciosa” perquè l’efemèride ha funcionat en totes les direccions i han sortit iniciatives de tots els racons del país i de tota mena d’institucions, de la més petita a la més elevada. I “bogeria” per la impossibilitat de detallar la nombrosa quantitat d’activitats que s’han produït i de naturalesa tan diversa.\n“Tanmateix, m’agradaria centrar-me en dues –expressà Villalonga–. Per una banda, els dos congressos universitaris que es van dur a terme: ‘Vigència de Manuel de Pedrolo’, organitzat per la Universitat Autònoma de Barcelona, i ‘Manuel de Pedrolo, una mirada oberta’, a càrrec de la Universitat de Barcelona i la Universitat de Lleida. Era una assignatura pendent recuperar l’espai de comprensió intel·lectual que durant anys li ha estat negat a aquest autor. La segona qüestió a destacar té a veure amb el món editorial, des d’on s’ha iniciat la tasca de recuperació de textos de Pedrolo”.\nAixí, 11 editorials s’han implicat en 23 reedicions, la publicació d’una novel·la inèdita, dues traduccions, una biografia, un recull de textos, un manual divulgatiu, la reedició de l’assaig Pedrolo contra els límits i l’aparició d’un de nou titulat Pedrolo informa. L’escriptor solia dir que “el que hem de fer és arromangar-nos i comprendre l’exigència ètica que ens obliga a defensar amb totes les conseqüències una cultura cansada de viure entre parèntesis”. I així ha estat.\nHo demostra l’esclat d’un enorme interès col·lectiu per part de la societat civil. “Durant els mesos transcorreguts durant aquest any de centenari hem assistit a un fenomen interessant –manifestava el director de la Institució de les Lletres Catalanes, Joan-Elies Adell–. Editors, agents culturals, escriptors i lectors, potser influïts per la situació política concreta que vivim, han connectat amb l’actitud literària de Pedrolo i s’han adonat que forma part del llegat cultural del nostre poble d’una manera viva i indiscutible”.\nDes dels seus inicis, Manuel de Pedrolo es va implicar en la realitat social i política del moment. “Li devem respecte o admiració, o totes dues coses. Per la seva actitud de pedra picada, sovint en solitari. El país no va morir escanyat per la pastanaga que ens volia fer empassar l’Estat espanyol gràcies a la resistència tenaç i valenta d’una colla de Pedrolos”, opina Jaume Cabré sobre l’escriptor, tal com ens va fer saber Adell.\nNo debades, la llibertat esdevingué un tema recurrent en la majoria dels seus treballs. “Per damunt de la meva obra poso la llibertat del nostre poble. Aquesta obra forma part del projecte de llibertat del país”, citava la filla i presidenta de la fundació Pedrolo, Adelais de Pedrolo, qui llegí el poema ‘Amor final’, dedicat als oprimits, i que va servir de pretext per denunciar la injusta situació dels actuals presos polítics.\nI és que, de manera similar, l’innegociable esquerranisme independentista i el seu compromís, visible en l’articulisme de premsa, concretament, en les seves cròniques colonials, convertiren Manuel de Pedrolo en un element incòmode dins la Catalunya pactista de Jordi Pujol, o en la Barcelona del disseny de Pasqual Maragall que es preparava per als Jocs Olímpics. Consegüentment, en vida va ser bandejat, incomprès, assetjat i brutalment censurat, de manera que va morir el 1990 amb la sensació d’haver fracassat en el seu projecte literari i de país.\n“A l’autor li hauria agradat ser considerat com un català fidel a la seva terra i a la seva llengua en uns moments complicats, com l’actual”, va indicar la consellera de Cultura, Laura Borràs. Perquè Pedrolo, per sobre de tot, va ser un home compromès. Per això, va escriure més de 120 obres amb la voluntat decidida i explícita d’atorgar un caràcter de normalitat a la literatura en llengua catalana. I ho va fer conreant gèneres molt diversos.\n“No m’ha agradat mai adscriure’m a una escola o a una moda. Ben a l’inrevés, un escriptor pot ser fidel a ell mateix sense limitar-se a una forma única i, fins i tot, diria que defugir d’aquests límits és necessari quan, com en el meu cas, hom pretén assolir una certa totalitat d’expressió a través d’una àmplia investigació de les possibilitats del gènere que conrea”, declarava el mateix autor en boca de la conductora Maria Cusó.\nTot i la quantia, el que sí que tenien en comú totes les seves obres és l’humanisme. “L’home és la meva preocupació essencial –deia Pedrolo–. Em penso que en els meus llibres es veu prou com m’interessen els problemes a què ens hem d’afrontar cada dia en la nostra doble condició: de persones i de membres d’una col·lectivitat”. En paraules de Maria Aurèlia Capmany, l’autor d’El Mecanoscrit del segon origen “vivia a frec de carrer i sabia que els catalans ens jugàvem a cara o creu la nostra existència cada dia”.\nÉs per això que podem concloure que aquest centenari ha estat “un acte de justícia”: perquè s’ha dut Pedrolo al carrer de nou, convertint-lo en un aliat magnífic de la nostra lluita persistent i quotidiana.


Comitè Empresa TV3: Els pactes dels partits del govern arriben a la direcció de TV3 i Catalunya Ràdio\nEls repartiments de càrrecs coneguts fins ara mostren que l’objectiu principal per part dels partits del govern és el control dels informatius.\nNo és nou que el govern instrumentalitzi els mitjans públics i per això des del Comitè d’empresa fa anys que reclamem que es desgovernamentalitzi la Corporació i que es reformi la llei, que va empitjorar amb la contrareforma del 2012.\nEl Comitè d’empresa està elaborant un manifest per presentar a l’Assemblea en el que es recullin les necessitats i preocupacions de la plantilla per encarar el futur de TV3 i de la CCMA. Reclamem un pressupost suficient i estable i un contracte programa que asseguri la producció i la plantilla del CPA i del CEI. Hem de reivindicar el nostre paper d’indústria audiovisual davant dels que ens veuen únicament com a instrument de propaganda.\nConfluència: projectes milionaris en plena crisi pressupostària. La direcció ha demanat aportacions extraordinàries per a fer inversions en obres pel pla d’unificació i confluència de redaccions d’esports i informatius de TVC i Catalunya Ràdio. El projecte de confluència és car, 2 milions 300 mil euros en dos anys d’obres, i no es pot tirar endavant sense el consens dels treballadors que són part essencial del projecte.\nPer expressar la nostra opinió sobre uns nomenaments que s’han fet un cop més en clau governamental.\nPerquè volem d’una vegada un compromís amb la producció de programes i amb la plantilla\nPerquè no es poden encarar nous projectes amb els mateixos directius que van provocar la crisi més llarga de la Corporació\nASSEMBLEA GENERAL : Dijous 3 de Març a les 15:30, al menjador del CPA\nAportació de 1.300 euros en solidaritat amb els refugiats\nEl ple del Comitè d’empresa ha aprovat per unanimitat destinar 1.300 euros a l’ONG PROACTIVA OPEN ARMS. La feina d’aquesta ONG a l’Illa de Lesbos a Grècia es pot veure en un reportatge del programa Sense Ficció:http://www.ccma.cat/tv3/alacarta/sense-ficcio/to-kyma-rescat-al-mar-egeu/video/5579941/\nLa iniciativa de fer aquesta donació ve d’un grup de companys del 324 que ho van plantejar fa setmanes al Comitè. L’aportació surt del fons de solidaritat que havia estat recaptat en les campanyes de les comissions de treballadors que van muntar la festa de maig de 2013 i altres accions.\nPublicat per Comitè Empresa TV3 a 20:18\nEls pactes dels partits del govern arriben a la di...\nDuart torna a la Comissió de control


El mercat més gran del món, per Cristina Manzano\nL'Agenda 2063 de la Unió Africana\nLa Zona de Lliure Comerç Continental Africana aspira a formar un mercat de 54 països, 1.200 milions de persones, un PIB conjunt de 3 bilions de dòlars\n11 de de setembre del 2020. 18:04\nUn mercat de 54 països, 1.200 milions de persones, un PIB conjunt de 3 bilions de dòlars. La zona més gran de lliure comerç del món. És el que aspira a formar la Zona de Lliure Comerç Continental Africana (AfCTA, per les sigles en anglès), el projecte estrella de l’Agenda 2063 de la Unió Africana que busca transformar radicalment el continent per a aquesta data.\nLa posada en marxa de l’AfCTA estava prevista l’1 de juliol, però el coronavirus l’ha posposat per al gener del 2021. Uns quants mesos en un esquema de tal envergadura no sembla massa temps. Mentrestant, el 17 d’agost, es va inaugurar oficialment la seu del seu secretariat general a Accra, Ghana. Un pas necessari, i amb alt valor simbòlic, per a una iniciativa que ha aixecat tanta expectació com escepticisme.\nL’empoderament econòmic de les dones\nL’expectació neix de les xifres de tot tipus que el lliure comerç pot mobilitzar a la regió; de les possibilitats de creixement que ofereix, en tots els sentits. Segons recollia la Comissió Econòmica per a l’Àfrica de les Nacions Unides, la UNECA, el continent es podria beneficiar d’un augment del comerç intern d’un 52,3% en 10 anys. A això s’hi afegiria la creació de llocs de treball, molt especialment en sectors intensius en mà d’obra femenina, cosa que al seu torn contribuiria a un altre dels grans objectius del projecte, l’empoderament econòmic de les dones.\nPerò a més de les mercaderies, l’acord pretén la liberalització del sector serveis, així com simplificar els règims d’inversions i de propietat intel·lectual, i crear una política de competència, amb el que això implicaria per al desenvolupament econòmic en el seu conjunt. El marge de maniobra és sens dubte ampli, considerant que actualment el comerç intraafricà representa en terme mitjà un 15% del total dels intercanvis del continent. L’objectiu final: arribar a crear una unió duanera.\nL’expectació neix també de la mateixa aposta pel lliure comerç en un moment en què sembla amenaçat, o almenys qüestionat, a escala global, començant per la precària situació del seu principal impulsor, l’Organització Mundial de Comerç.\nL’escepticisme, per la seva banda, sorgeix dels ingents desafiaments que ha d’afrontar el procés. El més visible, el més comentat sempre, la falta d’infraestructures. Com a exemple molt gràfic, Borja Monreal, periodista, escriptor i consultor en cooperació internacional especialitzat en l’Àfrica, explicava en un article a esglobal la impossibilitat física de creuar per una carretera transitable entre Angola i Zàmbia, malgrat que els dos països –que comparteixen una frontera de 1.100 quilòmetres– han firmat un acord bilateral de comerç per explotar les complementarietats de les seves economies.\nEliminar el 90% dels aranzels\nUn altre desafiament és l’abast real que pugui tenir la liberalització: tot i que hi ha el compromís d’eliminar el 90% dels aranzels, els països es reserven un 10% dels productes que consideren realment estratègics o especialment sensibles per a les seves economies. S’hi suma que moltes vegades la complementarietat que busca el comerç no es troba, en el cas africà, al país veí, sinó fora de la regió, a més dels llaços en aquest sentit que cada Estat ha establert amb la seva antiga potència colonial.\nReconeixent els desafiaments, no hi deixa d’haver també un cert to paternalista en les anàlisis occidentals a l’hora de valorar el futur de la iniciativa.\n«L’Àfrica segueix atrapada en un model econòmic colonial, i per això necessitem ser molt ferms en la implantació de l’AfCTA com una de les eines per portar a terme de manera eficaç una profunda transformació estructural de l’economia africana», va declarar Wamkele Mene, el seu secretari general, acabat de nomenar.\nLa realitat és que des de la seva presentació oficial el març del 2018 l’acord ha sigut firmat per 54 dels 55 països de la Unió Africana (inclòs Nigèria, una de les economies més grans, que va plantejar alguns dubtes inicials; només Eritrea no ho ha fet). El maig del 2019, 24 països l’havien ratificat, després de passar els seus respectius tràmits nacionals –era necessari que n’hi hagués un mínim de 22 perquè es pogués posar en marxa–. Una xifra que en el dia d’avui ascendeix a 30 països. La resta està en via de completar els tràmits i s’espera que ho facin en els pròxims mesos.\nLa voluntat política hi és. També la consciència que l’AfCTA podria ser un dels aliats més grans per ajudar a pal·liar els efectes de la Covid-19 al continent. I l’aposta pel lliure comerç i el multilateralisme en els temps que corren és una bona notícia per a tothom.


Canales Rivera no està disposat que el presumpte fill no es faci la prova de paternitat\nper María Merino 11/02/2021 14:00h\nUn presumpte fill de 'Riverita' ha trencat el seu silenci | Instagram (@canalesrivera_oficial)\nJosé Rivera, 'Riverita', va morir el passat 22 de gener, i des de llavors circulen tota mena de rumors. Segons s'informa, José podria tenir disset fills en secret, tot i que només se n'han confirmat tres: dues noies de Cadis i un noi que resideix a Castelló. De fet, Jacobo, ha decidit trencar el seu silenci en una entrevista a la revista 'Diez Minutos'.\nJacobo trenca el seu silenci\nLa portada de 'Diez Minutos' recull l'exclusiva de Jacobo Moreno Muñoz, el jove de 33 anys que podria ser el fill de 'Riverita'. En la portada apareix un muntatge en què es compara l'aparença física de Jacobo amb la de 'Riverita'.\nJacobo ha explicat que amb 8 anys, José va reconèixer ser el seu pare. Així mateix, ha assegurat que passava els estius a Barbate, la localitat gaditana de 'Riverita'. De la mateixa manera, no ha dubtat a exposar que uns dies abans que 'Riverita' morís, va viatjar fins allà per estar al seu costat. Precisament en aquesta trobada, José va decidir confessar-se: «Vaig anar a veure'l perquè estava malalt i va dir-me que es penedia de no haver estat més amb mi».\nNo té dubtes de qui és el seu pare\nEn aquesta exclusiva, Jacobo ha manifestat que 'Riverita' tenia molt clar que era el seu pare i fins i tot el presentava als seus amics com el seu fill. Tot i això, va negar-se a fer-se les proves de paternitat, però ara Jacobo està disposat a sotmetre's a aquest procés perquè es resolguin els dubtes: «Estic disposat a fer-me la prova de paternitat i ho desitjo, encara que no tinc cap dubte que soc el seu fill».\nLa trobada amb la seva suposada família paterna\nEl suposat cosí de Kiko, Fran i Cayetano Rivera també ha explicat com va ser la primera trobada amb la germana de 'Riverita', Teresa. Així, ha assegurat que la va conèixer quan va anar a visitar al seu pare abans de morir: «Teresa Rivera em va rebre molt freda». Tot i això, ha manifestat que en la següent ocasió no va ser així: «La segona vegada que vaig coincidir amb ella em va fer una abraçada davant del meu pare, però crec que no va ser sincera».\nDe la mateixa manera, també ha explicat que va conèixer al seu cosí Canales Rivera i que «em va preguntar a què em dedicava, de què vivia, on i com, si tenia fills... Semblava un jutge». Per una altra banda, Canales Rivera ha estat entrevistat per a la revista 'Look' i ha manifestat que «hem d'anar una mica més a poc a poc i haurà de fer-se les proves de paternitat. I si és el seu fill, tots feliços, però mentre no es demostri no és fill secret ni res».\nPer aquest motiu, ara s'està esperant que Jacobo se sotmeti a la prova de paternitat per conèixer si és o no fill del germà de Paquirri. Si ho és, tindria una nova família i dret a rebre un percentatge de l'herència.\nL'aliat que ha trobat Andrea Janeiro per a aturar la seva mare, Belén Esteban\nKiko Rivera Fran Rivera Cayetano Rivera


El futbol, la nena i el pati… – Llibreria Foster & Wallace\nBy 15f03429a309/11/2020Novembre 19th, 2020No Comments\nHi ha una nena, una clienta que ens visita a vegades a la Llibreria, que un dia ens va explicar que ella i les seves amigues no poden jugar gaire a futbol, al pati de la seva escola perquè els nens no els deixen jugar amb ells perquè els hi diuen que “no saben jugar i no ho fan bé… Que no corren tant com ells…” i no les volen a la pista de futbol.\nNosaltres li diem a la nena, quan ens ho explica, que no es rendeixi i segueixin jugant amb les altres nenes a futbol, a bàsquet o a què vulguin. Al pati i a tot arreu…\nLa nena ens diu que hi ha professors/es, que davant el problema prefereixen prohibir les pilotes al pati, i que hi ha altres professors/es que s’inclinen per regular el pati: segons els dies de la setmana podrien jugar nens i segons els dies podrien jugar nenes…\n(Però encara no hem sentit a dir-li que, almenys a l’escola d’aquesta nena, hi hagi professors/es que promouen la barreja de nens i nenes jugant a futbol al mateix temps… Tot i que la nena ens ha explicat que alguns dies que amb naturalitat s’han barrejat els nens i nenes i han jugat junts, els nens no passen la pilota a les nenes del seu equip… I llavors les nenes s’avorreixen i acaben abandonant el partit… Que és el que volen els nens per seguir jugant ells sols…)\nTot això ens ha fet pensar en el pati i els jocs…\nEl pati entès com a cor i ànima de l’escola (tot i que nosaltres creiem que també hauria de ser la biblioteca de l’escola, que potser la biblioteca és el lloc on el nen o nena es pot sentir sol i lliure escollint els llibres que vol llegir…); el pati és el nus i l’ànima col·lectiva, el lloc i el moment on es barreja tota l’escola…\nI hem trobat títols que ens expliquen la importància dels patis com a punts importants de les escoles i centres educatius.\nLlibres que demanen una igualtat també als patis, llibres que promouen patis més verds…\nEscrits que pensen els patis com a llocs més reals, iguals, justos i naturals. Patis d’escola com a miralls de què hauria de ser el món real, allò que s’haurien de trobar els nens i nenes quan siguin grans i visquin les seves vides.\nPer exemple, Patis Coeducatius , dels col·lectius Punt6 i Coeducació, per qui tingui interès a posar una mirada feminista al pati de l’escola per a treballar des d’aquest espai en la transformació coeducativa de l’escola i dels espais educatius.\nO el clàssic de fa uns anys Balones fuera de la Marina Subirats i l’Amparo Tomé, que j ens avançava que l’ús de l’espai no és igualitari, i es troba regit per relacions de poder generalment invisibles que cal modificar, atès que d’una altra manera es perpetuen les diferències de tracte entre els individus en funció del seu sexe. Que si mirem el pati, segurament no veurem res especial: Rebombori i crits. Uns nens juguen a futbol, altres corren pels racons. Algunes nenes estan assegudes en una rotllana a fons. Cadascun i cadascuna va al seu aire, segons li sembla. Així que on és el sexisme? Ens pregunten al llibre….\nA Patios vivos de Heike Freire, ens presenta els patis com a punts de trobada d’infants i pares i mares amb la natura. Que els patis també siguin espais on els nens puguin estar amb contacte amb espècies cultivables… Llocs verds, amables i amb vida i no només terres de formigó i sorra…


Barcelona, 18 juliol de 2017.- Caprabo i AMPANS obriran durant aquest any el primer supermercat de Catalunya gestionat de manera íntegra per persones amb discapacitat.\nL’acord ha estat firmat avui a la seu central de Caprabo pel Director General de la companyia de supermercats, Marin Gandiaga, i el Director General d’AMPANS, Toni Espinal.\nPer a Martin Gandiaga, “És un projecte d’innovació social que pensem que obre noves oportunitats a persones amb discapacitat i fa més visible la diversitat de capacitats i les seves opcions professionals en un sector en el qual estàs en ple contacte amb la societat de manera intensa i diària”. AMPANS fa una feina extraordinària. La nostra col·laboració amb AMPANS s’ha iniciat amb la inclusió dels productes de la Fundació al nostre Programa de Proximitat per Comarques. D’aquesta col·laboració va sorgir la iniciativa d’obrir ara un supermercat”.\nPer a Toni Espinal, el nou establiment, que donarà feina a 10 persones amb discapacitat, respon al “nostre caràcter emprenedor per generar oportunitats laborals per a les persones. Encara que el nostre objectiu primordial és acompanyar i preparar a les persones perquè puguin ocupar un lloc de treball dins d’empreses de la comarca, l’obertura d’aquest establiment és un pas més en la diversificació laboral del nostre centre especial d’ocupació, que entre altres negocis compta amb un restaurant o un garden, on ja tenim experiència en el tracte directe amb el públic. El model de franquícies de Caprabo ens apropa i ens fa més visibles en un entorn comunitari molt quotidià – com anar al súper – i ens permet estar a diari en contacte amb la societat”.\nEl nou establiment comercial és una franquícia i obrirà les seves portes l’últim trimestre d’aquest any a la ciutat de Manresa.\nAMPANS és una fundació amb una trajectòria de més de 50 anys d’història que, amb més de 700 professionals, treballa per promoure l’educació, la qualitat de vida i la inserció laboral de les persones amb discapacitat intel·lectual, malalties mentals i en situació de vulnerabilitat, creant i gestionant centres, serveis, programes i recolzament. L’any 2016 va acompanyar un total de 2.228 persones en serveis d’escoles d’educació especial, formació, treball, atenció diürna, ocupació terapèutica, acollida residencial, oci, esport i tutela, promovent l’autonomia personal i la igualtat d’oportunitats. En l’àmbit laboral, crea empreses i serveis que donen feina a més de 200 persones amb discapacitat i risc d’exclusió en els sectors de jardineria, neteja, serveis de recolzament a la indústria, arts gràfiques, medi ambient o mitjançant un Garden a Santpedor (Bages), un restaurant a Manresa, Canonge, i també mitjançant Formatges Muntanyola i vins Urpina.\nCaprabo, companyia de supermercats de referència, va néixer a la ciutat de Barcelona l’any 1959. És el supermercat més antic d’Espanya. Actualment té una xarxa de 325 supermercats, ubicats en el teixit urbà de les zones estratègiques de Catalunya i Navarra. Caprabo destaca per la seva innovació, qualitat de servei i personalització de l’oferta. Representa el supermercat urbà de prestacions amb el número més gran de referències per metre quadrat, que combina l’oferta d’estalvi amb l’oferta en marques més àmplia del mercat. Cada dia, més de 200.000 persones compren als supermercats Caprabo. Més d’un milió de clients de Caprabo utilitzen la seva targeta client Caprabo amb regularitat. Caprabo és pionera en la venda d’alimentació per Internet a través de Capraboacasa i ha estat la primera empresa de distribució en llençar al mercat una app de compra. Des de 2007, Caprabo forma part del Grup Eroski del que suposa el 20% del negoci.


Em fa mal aquí - Diari de Girona\nEm fa mal aquí\nadrià pujol cruells 16.02.2020 | 00:28\nEl coronavirus m'ha fet pensar en els hipocondríacs que conec. Un esplet de malalts imaginaris en potència, per bé que moderats si els comparo amb el vell Argant de Molière. Conec persones sanes ?això vol dir ordinàriament sanes? que destinen temps i esforços a trobar-se malament. Amb això no vull pas dir que no s'hi trobin, de malament, però s'hi troben tan sovint i tan sovint els metges els diuen que no tenen res, que arriba un moment que ja no te les creus.\nL'hipocondríac moderat rep el senyal que alguna cosa de la maquinària corporal no va bé. Pot ser un rebrec a l'estómac, una punxada al genoll, l'esternut esporàdic o la petita erupció cutània ?allò que a les cases de tota la vida se'n diu un gra. Aleshores, l'hipocondríac moderat sol agafar una actitud circumspecta, d'alerta controlada, i alenteix l'activitat, concentra l'atenció en el mal. Tant, la concentra, que el furóncol o la contractura augmenten d'intensitat i auguren, al magí de l'hipocondríac moderat, una malura de proporcions in crescendo. Ja li pots dir que el rebrec són gasos i que la fiblada dels ronyons és fruit del sedentarisme, que ell es tancarà en si mateix, es convertirà en el centre de l'univers i farà per manera, aquell dia, de no anar a treballar, s'allitarà, es prepararà potingues casolanes o, és clar, correrà al metge de capçalera ?contribuirà a col·lapsar una mica més les cues del CAP.\nN'he conegut i els planyo, tots aquests. Perquè viuen de puntetes, esporuguits, en un estat d'alarma permanent. Insisteixo que parlo d'hipocondríacs enraonats. En cap cas voldria frivolitzar sobre els hipocondríacs intensos, perquè aquests ho passen malament de debò i prenen derivades psicològiques i psicosomàtiques que no han de ser gens agradables de patir. Però planyo els moderats, també, perquè sovint no s'adonen de l'egoisme que perpetren. Vivint de feridures imaginàries, no contribueixen a l'esforç comunal. Es dediquen tant a ells mateixos ?es miren tant al mirall de la salut? que no pots comptar-hi per a gairebé res.\nEls hipocondríacs moderats es constipen a les excursions, se'ls ha de cuinar a part, si et despistes t'omplen la casa de normes, de paraments i productes profilàctics. I fins i tot et renyen quan creuen que els teus costums de vivent alegroi et duran, a tu i a ells, a agafar infeccions de tota mena. Obsedits pels àcars, pel menjar corrent, sobreinformats pels esotèrics que corren a les xarxes, i previnguts contra una munió de malalties fantasma, de vegades els hipocondríacs moderats ni viuen ni deixen viure. Melics amb potes, els costa triar restaurant, fan escarafalls a la improvisació i de retruc agrisen l'ambient. Però s'ha de dir que n'adoro alguns: els que, coneixent-se, sabent-se uns maniàtics, tiren de l'humor per viure en societat. Aquests són divertits, perquè ens fan ballar la seva música a canvi de fer-nos riure. Hi pots conviure, perquè, el dia que et poses malalt de debò, ells coneixen tots els remeis.


Presentació de ‘Quadres amb esperança’ de la farmacèutica Gilead Sciences a Catalunya\nPresentació de l'exposició 'Quadre amb esperança' a l'Hospital Clínic de Barcelona / Cedida\nL'Hospital Clínic de Barcelona acull una exposició que combina visualització de dades, intel·ligència artificial, robòtica i art per conscienciar sobre el càncer de mama triple negatiu metastàsic\nEl càncer de mama triple negatiu metastàtic (CMTNm) és el subtipus més agressiu i difícil de tractar dels carcinomes de mama. Una malaltia poc coneguda que afecta cada any unes 5.000 dones a l’estat espanyol i que només el 12% de les que el pateixen sobreviuen als cinc anys. El CMTNm encara no té cura i les alternatives terapèutiques disponibles són limitades. Davant del repte de donar solució a aquesta malaltia, les pacients demanen facilitats d’accés i suport a la recerca i la innovació. Així s’expressa en la iniciativa Quadres amb Esperança, una innovadora experiència artística promoguda per la biofarmacèutica Gilead Sciences Inc. com a part del seu compromís amb la investigació i les pacients amb CMTNm, i que compta amb l’aval de SOLTI i l’Associació de Càncer de Mama Metastàsic, a més del suport de SEOM.\nAplicant tecnologia d’última generació com la visualització de dades, la intel·ligència artificial i la robòtica a l’art, a Quadres amb Esperança s’ha aconseguit capturar i transformar en una sèrie de nou obres les tres etapes emocionals –diagnòstic, acceptació i futur– de tres pacients amb càncer de mama triple negatiu. D’aquesta manera, l’exposició posa el focus en l’impacte emocional que suposa per a les persones amb CMTN saber que podrien comptar amb opcions i com aquestes podrien ajudar-los a canviar la perspectiva sobre la malaltia.\nDavid Marín, sènior BUD Oncologia a Gilead, ha incidit que “el triple negatiu metastàtic és el subtipus amb pitjor pronòstic de tots els tipus de càncer de mama, on no hi ha llaç rosa. Les pacients són joves, tenen una vida activa, família i feina; dones per a les quals cada dia compta, per a les quals les opcions són molt limitades. Des de Gilead investiguem sense descans amb la finalitat de desenvolupar innovacions que ens permetin oferir solucions i esperança a aquestes dones que no poden esperar, canviar-ne el pronòstic i col·laborar amb tots els agents implicats perquè la innovació arribi ràpid a les pacients”.\nPer part seva, la doctora Maria Vidal, oncòloga mèdica especialista en càncer de mama de l’Hospital Cliníc de Barcelona, ha assenyalat que “el triple negatiu es defineix per allò que no té, no té receptor d’estrogen, ni progesterona, ni HER2; i no respon a tractaments poc tòxics. Els únics tractaments a què ha respost fins ara són quimioteràpies que minven la qualitat de vida; i l’impacte de tenir nous tractaments que no només allarguin o millorin el seu pronòstic, sinó que es tolerin millor que les quimioteràpies que teníem fins ara serà una millora important en el futur d’aquestes pacients”.\nEn aquest sentit, des de l’Associació de Càncer de Mama Metastàsic reclamen més investigació i innovacions per a les pacients que actualment pateixen aquest tipus de càncer; però, sobretot, per a aquelles que puguin tenir-ho en el futur. Pilar Fernández, pacient de càncer de mama metastàtic i presidenta d’aquesta associació, ha assenyalat que “el triple negatiu metastàtic és el gran oblidat dins del discurs social del càncer de mama i necessitem donar visibilitat a aquesta fase avançada de la malaltia de què es desconeixen les xifres o el gran impacte que té aquest tumor a la vida de les pacients. Depenem que la investigació avanci perquè la supervivència i la qualitat vida d’aquestes pacients depèn d’aquestes innovacions i que arribin a les pacients de forma equitativa”.\nMostrar el poder de la innovació a CMTNm a través de l’art\nDesprés de visitar ciutats com València o Madrid, Quadres amb Esperança de Gilead ha estat presentada a l’Hospital Clínic de Barcelona, amb la participació del doctor Josep Maria Campistol, director general d’aquest centre, i la doctora Maria Vidal. L’exposició es podrà visitar al Passadís Hospital de Dia d’Oncologia fins a finals d’estiu. En una segona fase d’aquesta iniciativa i davant dels quadres realitzats amb IA, reconeguts artistes espanyols s’inspiraran en els testimonis de les tres pacients protagonistes per interpretar i plasmar, amb el seu propi estil, les emocions i l’efecte que ha provocat el CMTNm a les seves vides. Per promoure el coneixement sobre aquesta malaltia, les obres seran exposades en subhasta pública i la recaptació anirà destinada a finançar un projecte de recerca sobre CMTNm.\nPots trobar més informació sobre la campanya a la pàgina web: www.todosobremicancerdemamatriplenegativo.com


CEIP "ELIAS TORMO": MENGEM EN NADAL\nMENGEM EN NADAL\nDurant tot l'any hi ha una sèrie de menjars que són molt estacionals per qüestions de costums i sobretot per falta dels ingredients a la terra o als mercats.\nPer festes d'octubre i Nadal, destaca la rebosteria feta amb ametles, ous, farina, sucre i oli (carquinyols, pastissets de moniato, rotllets, coques d'ametla, polvorons…) i que cada vegada és menys casolana. Algun d'aquestos dolços es pot adquirir als forns del poble durant tot l'any. Per Nadal no podem oblidar-nos del torró que elaboren a les dues pastisseries del poble així com del pastís d'espuma (típic regal de reis durant molts anys).\nA la tardor el rei de la cuina és el pebràs que admet qualsevol tipus de presentació (en una coca al forn, fregits amb allets, amb paella o arròs caldós…).\nPer gener o febrer, és molt típic anar de cassoleta amb els amics, companys de treball… i per Quaresma menjar mandonguilles d'abadejo preparades per al Divendres Sant a més de les tradicionals mones i fogasses.\nTambé elaboren a Albaida el codonyat, fruita molt admirada i coneguda per grecs i romans. Diuen que és molt bo per als malalts de l'estómac per les seues propietats.\nA la pastisseria Soler i a la pastisseria Espí s'elaboren els dolços típics d'Albaida que fan que tothom que ens visite carregue d'ells per a degustar o regalar: rebosteria, ametles de torró, gemes i nous al fondant, merengues de cafè, pastissets de moniato, de gema, pastís d'espuma, codonyat, torrons, gelats…\nPublicado por CEIP "ELIAS TORMO" en 2:04\nL'entrada a l'escola amb el Rei Carnestoltes JA AR...\nCELEBREM EL DIA DE LA PAU El primer cicle de primà...\nFESTIVAL DE NADAL D'INFANTIL


Promoció d’ocupació inclusiva i l’economia verda a Chefchaouen - Projectes - MEDCITIES\nEl projecte té com a objectiu millorar les condicions de vida de tots els grups de la societat per mitjà d’un millor accés a les oportunitats socials i econòmiques en condicions sostenibles i equitatives. Aquest projecte respon al compromís del municipi de Chefchaouen per una ciutat verda i socialment inclusiva, i al seu compromís de promoure la inserció laboral del jovent.\nL’ajuntament de Chefchaouen, al Marroc, està fortament compromès a donar suport i promoure els sectors verds i estratègics de l’economia local amb un interès particular en empoderar i capacitar els joves. En el marc del projecte REFGOLMED (“Reforçar el paper de les autoritats locals a la Mediterrània en favor de la bona governança i la cohesió social”), finançat per l’Agència Catalana de Cooperació al Desenvolupament i liderat per MedCities, el municipi de Chefchaouen pretén promoure la transició verda i la responsabilitat social del seu sector turístic, artesanal i agroalimentari.\nPer mitjà d’aquest projecte, l’ajuntament ha posat en marxa un programa de formació de 3 mòduls amb un grup d’hotelers, restauradors, artesans i petites cooperatives agroalimentàries per reforçar la seva responsabilitat mediambiental i social. A més, s’ha fet una formació específica dirigida a joves estudiants i formadors d’Electricitat del Centre de Formació Ocupacional de Chefchaouen sobre producció i gestió d’energies renovables. L’experimentació amb la instal·lació d’un sistema de panells solars a la teulada de l’ecocentre de l’ajuntament ha resultat útil perquè els estudiants entenguin com funciona aquesta tecnologia.\nCom a activitat final, l’ajuntament de Chefchaouen intercanviarà amb els municipis d’Olor, Saldes i l’agència de desenvolupament local del Berguedà sobre estratègies de turisme sostenible amb motiu d’una iniciativa d’intercanvi online que tindrà lloc el 26 de maig de 2021. Els temes d’interès d’aquest intercanvi es refereixen a la promoció de la responsabilitat mediambiental del sector, el paper dels municipis en la creació i la implementació d’estratègies locals, programes de sensibilització i visibilitat, entre altres.\nMedCities està especialment interessada en involucrar la nostra ciutat membre, Chefchaouen.\nEl projecte REFGOLMED a Chefchaouen es proposa:\nSensibilitzar la ciutadania, especialment els joves, sobre els motors i solucions clau per a la innovació i la sostenibilitat així com també fomentar el compromís dels agents econòmics locals i empresaris del sector turístic de la ciutat, inclosos els productors artesanals i agroalimentaris.\nPromoure l’accés al mercat laboral dels grups vulnerables, especialment els joves, per mitjà de programes de capacitació i iniciatives d’empoderament perquè en siguin part integrant i contribueixin a l’economia local.\nPromoure l’intercanvi de coneixements amb altres entitats i municipis actius en la promoció de l’economia sostenible amb la implicació de l’Agència Catalana de Cooperació al Desenvolupament.\nAjuntament de Chefchaouen, joves estudiants i formadors del Centre de Formació Ocupacional de Chefchaouen, la cooperativa local CODIBER que treballa en energies renovables (instal·lació de panells solars).\n4 – Educació de qualitat: garantir una educació de qualitat inclusiva i equitativa així com promoure oportunitats de formació continua per a tothom.\n7 – Energia neta i assequible: garantir l’accés a energia assequible, responsable, sostenible i moderna per a tothom.\n11 – Ciutats i comunitats sostenibles: fer que les ciutats i els assentaments humans siguin inclusius, segurs, resilients i sostenibles.\n13 – Acció climàtica: emprendre accions urgents per combatre el canvi climàtic i els seus impactes.


Mireu aquesta crida a l’acció. | Martech Zone\nDijous, juliol 10, 2008 Dimarts, octubre 30, 2012 Douglas Karr\nSi esteu llegint aquest missatge des del meu feed o correu electrònic, assegureu-vos de fer clic a publicació del text destacat!\nUn dels reptes del Indústria de la restauració treballa amb persones que no tenen temps de provar el seu màrqueting ni de jugar amb la tecnologia tan sovint com haurien de fer-ho. Afortunadament, el nostre director de màrqueting, Marty Bird, ajuda els nostres clients a superar aquesta bretxa amb butlletins mensuals amb informació.\nAl nostre butlletí més recent, Marty va parlar de la importància d’una crida a l’acció. Si teniu una sola pàgina al vostre lloc web o un missatge de correu electrònic que surt sense cap crida a l'acció, realment estareu perdent l'oportunitat de convertir alguns clients.\nAlgunes persones pensen que els textos destacats són simplement cursis, però funcionen. Treballen en diversos nivells.\n3 raons per les quals funcionen les crides a l'acció:\nUsabilitat - Si la vostra pàgina està ben dissenyada, amb poques distraccions, un text destacat cridarà l'atenció dels clients, cosa que fa evident on poden fer clic per navegar, baixar-se, registrar-se, etc. No hi ha res pitjor que cridar l'atenció d'un visitant i després perdre-les perquè no saben on fer clic a continuació.\nopcions - De la mateixa manera, els visitants acudeixen sovint al vostre lloc perquè hi van aterrar després d'una cerca; és important proporcionar-los un camí per continuar la vostra relació. És possible que hagin trobat el que busquen, però oferir-los una altra cosa els pot fer tornar.\nCuriositat - Hi ha un percentatge determinat d’usuaris als quals els agrada fer clic a coses. Proporcionar un text destacat en negreta els pot proporcionar l'objectiu que busquen. A més, us podria aportar una nova venda.\nSi no hi ha una crida a l'acció amb un text destacat en negreta a la llista de comprovació quan creeu un lloc web o un correu electrònic, assegureu-vos d'afegir-la avui mateix.\n28 de juliol de 2008 a les 4:49\nUn gran consell. Pel que fa al contingut del correu electrònic, crec que és un recurs molt útil, amb molts consells i articles perspicaços:\n28 de juliol de 2008 a les 9:36\nTambé he afegit aquest recurs al Google Knol que vaig escriure a Email Marketing.


Escorca reclama al Govern que s'ocupi de la neteja del Torrent de Pareis\n26 octubre 2020 14:46\ndBalears / E.P | 24 agost 2017\nEl batle d'Escorca, Antoni Solivellas, ha exigit a la Conselleria de Medi ambient, Agricultura i Pesca que s'ocupi de la neteja del Torrent de Pareis i que torni a col·locar els contenidors de residus que va retirar de les àrees recreatives.\nSegons ha explicat en un comunicat el PP, Solivellas va transmetre la seva reclamació al conseller Vicenç Vidal després de comunicar-li el «fracàs» de la campanya 'Torna els fems a casa', mitjançant la qual el Govern demana als usuaris que es facin càrrec dels residus generats fins al seu retorn a la llar.\nPel batle, aquesta campanya «ha estat un autèntic fracàs, ja que no s'explica que, entre gener i juny de 2016, es recollissin en tot el municipi d'Escorca 165,22 tones de residus i en el mateix període de 2017 s'hagin recollit gairebé 166 tones». «Això demostra que els usuaris o deixen abandonats els residus o els dipositen en el primer contenidor d'Escorca que troben en el seu retorn a casa i pels quals ens veiem obligats a pagar injustament tots els veïns», ha lamentat.\nD'altra banda, Solivellas ha presentat a Vidal els nombres d'un estudi realitzat per l'Ajuntament i que demostra que, en el període d'un any, en el Torrent de Pareis es van recollir 707 contenidors de 250 litres, la qual cosa representa entre 28 i 35 tones de residus anuals, mentre que a les àrees d'esbarjo, acampada i refugis es van recollir 534 contenidors d'1.000 litres, la qual cosa va suposar de 120 a 150 tones de residus anuals.\nEn el seu conjunt, es van recollir unes 180 tones de residus, fet que representa el 43% del total dels residus generats a Escorca (415 Tn en 2017) incloent Torrent de Pareis, àrees i refugis. Aquesta quantitat total reflecteix una mitjana d'1,7 tona a l'any per habitant a Escorca, un municipi que compta amb 240 habitants, enfront de les 0,4 tones a l'any per habitant de mitjana en els municipis de Mallorca, alguna cosa que, en opinió de Solivellas «és absolutament irreal i injust i obliga els veïns d'Escorca a pagar per unes escombraries que és clar que no generen».\nPer Candela, fa mes de 3 anys\nQui estima...: De batle? No, vergonya de Govern.\nNo entenc res. De qui son les competencies sobre el torrent? Aquest organ es el que ha de posar les mesures per que no se embruti.\nDesconec les normes pero si uns excursionistes a titol individual embruten han de poder ser multats i cas de que sigui un grup que responguin els organitzadors.\nEstic cansat de vouve mallorquins fent les platjes netes, aixo es vergonyos, que ho paguin els hotelers no els ciutadans\nPer Decorat molt adient per al model turístic que vole, fa mes de 3 anys\nDecorat molt adient per al model turístic que volem. Qui inverteix en fems, pot mantenir l'escenari amb el mateix.\nPer Qui estima Mallorca, no la contamina, fa mes de 3 anys\nQuina vergonya de batle! Si al Govern hi hagués el PP, no faria aquestes imprudències, comprometent la salut de la gent que va d'excursió, així com la de la Serra de Tramuntana.\nI no té raó.


Les Fonts De Lleida, SlideSearchEngine.com\nInformation about Les Fonts De Lleida\nLES FONTS HISTÒRIQUES DE LLEIDA SEGLES XVIII i XIX\nLA FONT DE LES PIQUES  Font d’estil barroc classicista, realitzada entre els anys 1730-1735 i d'autor desconegut.  Es troba situada fent xamfrà entre la plaça de Sant Llorenç i el carrer de La Palma. És de pedra ben treballada i escairada i es troba adossada a una paret de totxana.  Aquesta font originàriament es trobava ubicada prop de l'entrada del Portal de Boters. Donava aigua a les cases i als artesans de la zona alta de la ciutat de Lleida.\nLA FONT DEL ROSER  La Font del Roser es troba situada al carrer Cavallers. És de pedra tallada i la data de construcció se situa entre el 1778 i el 1779.  Adossada a la paret de l'edifici de l'antic convent dels dominics, presenta els elements decoratius propis de l’època barroca classicista.  Quan es realitzaren les primeres conduccions urbanes amb les aigües del segon ramal s'abastí d'aigua potable la font del Roser.\nLA FONT DEL PLA  Construïda l'any 1789, és de pedra tallada i se' n desconeix l’autoria. Estructuralment forma un bloc de base quadrada. En la part superior de cada cara hi ha una petita finestra, de la qual s'ignora l'ús però tot indica que podria tenir sentit a efectes de ventilació.  Quatre brolladors, situats un a cada cara, presenten la forma d'un cap d’animal marí, similar als de les altres fonts.\nLA FONT DE L’HOSPITAL DE SANTA MARIA  Font construïda l'any 1802. La seva situació actual és l' espai enjardinat de l'Institut d'Estudis Ilerdencs adossada a la paret de l'edifici de Joventut Republicana.  En un principi estava situada al pati de l’antic Hospital de Santa Maria.  El caràcter d'aquesta font és més monumentalista, les línies que són característiques del neoclassicisme.  En el centre una placa commemorativa en llatí n'indica l'any de construcció.\nLA FONT DEL GOVERNADOR  La font del Governador data de 1789, és de pedra tallada i se'n desconeix l’autor.  Tot i la monumentalitat de la font, té una sola pica, ja que la seva profunditat és escassa.  El 10 de juny de 1789 el governador Blondel fa fer traslladar la font davant de la Creu de Gardeny.  Posteriorment fou traslladada, l'any 1975, a la baixada de la Trinitat, on es troba actualment.\nLA FONT DE L’ENSENYANÇA  Font construïda l'any 1825, és de pedra tallada i, com la majoria de fonts, se’n desconeix l'autor. Actualment esta situada a la plaça de Mossèn Antoni Maria Claret.  És una font mural, d'una sola cara, de formes severes i clàssiques. Emmarcada en la part superior per un arc esbiaixat, les dovelles estan marcades per una mena d'encoixinat. La clau sobresurt i presenta un motiu en baix relleu de gran simplicitat, que representa l'escut de Lleida.\nLA FONT DE LA COSTA DEL JAN  El brollador, encastat a la paret, representa el cap d'un monstre marí. En l'eix central i damunt de la font pròpiament dita trobem l'escut de Lleida amb el triple lliri, de nova construcció. És va inaugurar el 1974 i va ser restaurada el 1989.  La font originaria que s'instal·la en aquesta costa fou la que es trobava a la plaça de Sant Francesc i hi va romandre al llarg d'alguns anys. La font en un principi estava coronada per una figura clàssica.  Es varen trencar alguns elements a causa de l' enfonsament d'un mur situat al darrere i se'n decidí el trasllat als magatzems municipals. Avui, en forma exempta, es troba a la plaça Ramon Berenguer IV.\nFONT DE LA PETXINA  La font de la Petxina s'ubica en l'actualitat al Parc dels Camps Elisis. Podem situar la data de realització entre 1780 i el 1800. És de pedra tallada i se'n desconeix l’autor.  Presenta pocs elements decoratius, sols la pica gallonada, típica de l'època, evoca les fonts renaixentistes tardanes, tot i que podria tenir un origen anterior.  Aquesta font és construí amb motiu de l’embelliment de la rambla de Ferran. El 1864, l’alcalde Fuster la va fer traslladar als Camps Elisis.\nFONT DE L’ESTACIÓ  Situada actualment a la plaça Ramon Berenguer IV, fou realitzada l'any 1780. És de pedra tallada i se'n desconeix l'autor.  Es tracta d'una font de planta quadrada, exempta, formada per una base i tres cossos. Al cos inferior hi ha una sola pica d'aigua de forma circular. El segon cos presenta un cap de dofí amb la funció de brollador. En la part inferior del tercer cos s'han situat quatre elements ornamentals, un per cada cara.\nFonts monumentals de Lleida - Viquipèdia, l'enciclopèdia ...\nRutes de l’aigua — Regidoria de Promoció Cultural, Museus ...\nRuta de les fonts monumentals: L'aigua potable a la Lleida del s. XVIII. Itinerari per les fonts que distribuïen l'aigua del dipòsit del Pla de l'Aigua, ...\nViVo en LLEIDA " TOTES LES FONTS 2012 " - YouTube\nViVo en LLEIDA " TOTES LES FONTS 2012 " ... Parc de La Mitjana de Lleida-2011 EL BOSC ENCANTAT.wmv - Duration: 13:23. fina13579 1,210 views. 13:23\nL’Hotel Fonts del Cardener compta amb 12 habitacions i ofereix pensió completa, mitja pensió, allotjament i esmorzar. Els aparthotels són dúplex de ...\nLes fonts lleida 4t - Education - documents.tips\nLes aus 4t 1. LES AUSESCOLA LA BENAULA 4t de Primària Curs 2013-2014 2. LES CARACTERÍSTIQUES DE LES AUS -Les aus són vertebrades perquè tenen esquelet ...\nLa Batalla d'Almenar (1710) a les fonts - www.cch.cat\nLa Batalla d'Almenar (1710) a les fonts Per Xavier Rubio ... borbònics arribaven a Lleida. Les baixes produïdes són discutides, ...\nLes fonts de Peramola (Camí de les Fonts) Passejada de caire històrico-cultural pels carrers de Peramola i el Camí de les Fonts\nFontBlava | Aigua, fonts i cafè|Lleida\nSom la primera empresa a les comarques de Ponent especialitzada en el subministre d'aigua mineral i de fonts refrigeradores tant per empreses com per ...\nLes fonts del Cardener en Lleida a Regió7 - oci.regio7.cat\nLes fonts del Cardener a Coma i la Pedra (La). No et perdis el Les fonts del Cardener. Prepara el teu temps lliure i d'oci a Lleida.\nThese presentations are classified and categorized, so you will always find everything clearly laid out and in context. You are watching Les Fonts De Lleida presentation right now. We are staying up to date!


Martín: “La Generalitat destinarà 12,7 milions d'euros per a arreglar els pufos de Bonig i iniciar el pagament de les ajudes d'habitatge paralitzades” - pspvpsoe\nMartín: “La Generalitat destinarà 12,7 milions d’euros per a arreglar els pufos de Bonig i iniciar el pagament de les ajudes d’habitatge paralitzades”\n• La secretària de Medi Ambient i Infrastructuras del PSPV ha assenyalat que “més de 1.100 expedients romanien paralitzats en els serveis territorials des de 2013” i que “les ajudes sense resoldre ascendien a 60 milions d’euros”\n• Sandra Martín ha indicat que en els Pressupostos de la Generalitat 2019 “es destinen 165 milions d’euros per a l’impuls a les polítiques d’Habitatge”, unes xifres que “constaten el compromís d’aquest govern enfront de la gestió d’Isabel Bonig que tenia en el calaix expendientes d’ajudes sense resoldre”\nLa diputada i secretària de Medi Ambient i Infraestructures, Sandra Martín, ha posat en valor que “la Generalitat destinarà 12,7 milions d’euros per a arreglar els pufos de Bonig i iniciar el pagament de les ajudes d’habitatge paralitzades des de 2013 per la seua instrucció”. La secretària de Medi Ambient ha assenyalat que “més de 1.100 expedients romanien paralitzats en els serveis territorials des de 2013 per una instrucció directa de Bonig” i que “les ajudes sense resoldre ascendien a 60 milions d’euros”. “Aquesta partida permetrà completar la tramitació dels expedients d’ajudes que el govern del PP va paralitzar en 2013 i procedir al pagament d’aquestes ajudes” ha explicat Martín.\nLa diputada ha indicat que en els Pressupostos de la Generalitat 2019 “es destinen 165 milions d’euros per a l’impuls a les polítiques d’Habitatge”, unes xifres que “constaten el compromís d’aquest govern front “a la gestió d’Isabel Bonig que acumulava en el calaix expedientes d’ajudes sense resoldre”. “La gestió d’aquest govern és totalment diferent a la del PP, que ens costava als valencians i valencianes milions i milions d’euros per la seua mala gestió, com els 100 milions de les Torres de Benidorm” ha assegurat Martín.\nD’altra banda, la secretària d’Infraestructures ha recordat que “la Generalitat ja ha saldat un deute històric de més de 230 milions d’euros en ajudes a l’habitatge” i que a més, l’any 2015 “la consellera María José Salvador va reconéixer el dret de les persones amb resolucions 501 a cobrar aquestes ajudes, per a les quals també s’han abonat 30,5 milions”.\nAixí mateix, Martín ha assenyalat que “els beneficiaris de les ajudes al lloguer s’han multiplicat per sis durant aquesta legislatura”, ja que, “el govern de Ximo Puig ara convoca, resol i paga les ajudes al lloguer”. De fet, han sigut “més de 34.455 valencians i valencianes els que s’han beneficiat durant aquesta legislatura de les ajudes al lloguer que garanteixen el dret a un habitatge digne”. Martín ha assenyalat que “gràcies al Consell de Ximo Puig s’ha passat d’una política d’habitatge d’especulació i depredació del territori, a una per a garantir drets i ordenació dels recursos”.


L’INFANTIL FEMENÍ NO POT GUANYAR AL TAVERNES\nL’infantil femení no va poder debutar en lliga amb una victòria en perdre davant del C.B. Tavernes per 37-47. El conjunt que entrenen Inma y Melisa va plantar cara durant tot el partit i va donar mostres de la seua progressió respecte a la temporada passada, cosa que fa esperar molt bones notícies d’este equip.\nEl partit es va mantindre igualat en els dos primers períodes, en els qual les nostres xiques van protagonitzar un bon començament, recuperant molts balons en defensa i aprofitant en moltes ocassions la seua velocitat en la transició. D’esta manera, es va arribar a la fi del segon període amb un marcador en contra de 13-14.\nEn el tercer quart, les nostres infantils van acusar l’esforç físic realitzat fins al moment i van encaixar un parcial de 0-9 per a finalitzar el quart amb un marcador de 13-23. En el període següent, les alzirenyes van recuperar part de les bones sensacions del principi del partit i se n’anaren al descans amb un desavantatge de 12 punts (19-31).\nEn la represa, les nostres infantils saltaren a la pista molt més concentrades i deixaren a les de la Safor en blanc en un període que va acabar amb un parcial de 6-0. Van ser els millors moments de les alzirenyes, que van exhibir una defensa molt ordenada en vàries fases i van saber traume profit en atac, acabant el quart amb el resultat de 25-31. L’encontre es va igualar en els tres últims períodes, però no va ser suficient per reduir diferències. A les alzirenyes els va faltar un poc d’encert en el tir que les haguera acostat en el marcador.\nMalgrat el resultat, les xiques van protagonitzar un bon debut en lliga, en el qual van deixar nostres de la seua progressió en el joc. Ara toca continuar treballant de valent de cara al pròxim partit.\nINFANTIL FEMENÍ: Alba (2pt.–1 reb.), Paula Sánchez (2 pt. – 2 reb.), Arantxa (4 pt. – 1 reb.), Carmen (9 pt. – 1 reb.), Paula Solá (4 pt. – 4 reb.), Cristina (14 pt. – 7 reb.), Clara (2 pt. -2 reb.), Sara (2 reb.) i Laura (lesionada).


Salt cap a la internacionalització\nCromaresme participa per primera vegada a PaintExpo, la fira principal del sector de la pintura industrial\nSeguint la línia d'expansió de la companyia, Cromaresme participa i exposa per primera vegada en la seva història a la fira PaintExpo, la mostra europea més important en el sector de la pintura industrial. Ser-hi constitueix un salt important en la comunicació i promoció de la firma i dels seus sistemes de color a escala internacional.\nPaintExpo és el punt de trobada del sector. Edició rere edició, l'exposició reuneix les empreses més importants a escala internacional en aquest àmbit i representa una oportunitat única per descobrir les últimes novetats i innovacions en pintures líquides, esmalts en pols, pistoles i sistemes d'aplicació, neteja, pretractament i tecnologies d'assecatge, curat o aire comprimit, entre molts altres sectors.\nEn aquest sentit, Cromaresme va decidir que mostraria en aquesta fira els seus sistemes de pintat a mida per a plàstics i vidre, i que Roberlo mostraria el seu sistema de color Disolac. Les propostes estan dissenyades per a àrees tan diferents com les estructures, el sector del vehicle comercial, equips agrícoles i maquinària industrial, retolació comercial i senyalització, envasos i packaging de vidre i plàstics de vehicles.


Hipercor, el dolor insuperable 30 anys després | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nHipercor, el dolor insuperable 30 anys després\nUna exposició a la Fabra i Coats explica la lluita de les víctimes de l'atemptat d'ETA davant de l'Estat\nBarcelona 14 DES 2017 - 22:40\tCET\n67 filaments de llum en homenatge a les víctimes de l'atemptat. Joan Sánchez\nImpressiona veure com Jordi Morales, que va quedar orfe de pare i mare amb set anys, explica que va haver de contractar un advocat per reclamar com a víctima per què els tribunals no van considerar que ho fos. Impressiona escoltar el testimoni de Núria Manzanares i Enric Vicente, que van perdre els seus dos fills i la germana d'ella ino han aconseguit que l'administració els reconegui les seqüeles de l'atemptat i els concedeixi prestacions només per malaltia comuna. O escoltar Xavier Valls, que es va quedar orfe de pare als nou anys, explicar com la seva mare, davant de l'abandonament institucional, va enviar telegrames de condol a Jordi Pujol i Pasqual Maragall com a crit de protesta.\nSón alguns dels testimonis de familiars i víctimes de l'atemptat d'Hipercor de Barcelona del 19 de juny del 1987, en el qual van perdre la vida 21 persones i 46 van resultar ferides, recollits en l'exposició La ferida d’Hipercor. Barcelona 1987, a la Fabra i Coats, al barri de Sant Andreu de Barcelona, no gaire lluny d'Hipercor. “Una proximitat buscada perquè va ser aquest barri el que va patir especialment l'atemptat, ja que aquí vivien la gran majoria de les víctimes”, explica el periodista Francesc Valls –exsubdirector de l'edició catalana d'EL PAÍS–, comissari de la mostra organitzada pel Museu d'Història de Barcelona i que s'integra en els actes del memorial pel 30è aniversari de l'atemptat.\nUna iniciativa que vol evidenciar el que Valls qualifica de “divorci entre el poder i les víctimes” i rescatar la memòria del que va ser el primer atemptat massiu d'ETA i amb la població civil com a objectiu. Les administracions no van facilitar el contacte entre les víctimes: “Alguns es van conèixer 174 dies després de l'atemptat, a la sala d'espera del forense”, explica. Alguns ni es van assabentar de la celebració del judici, el 1989. Va ser a partir de la sentència quan alguns afectats es van començar a coordinar, una mobilització en la qual va tenir un paper important Robert Manrique, un dels ferits que va recórrer a la guia telefònica per localitzar-los. “Les administracions no hi van ajudar i van ser garrepes a l'hora de reconèixer els drets de les víctimes”, afegeix Valls.\nNomés 13 víctimes i familiars van cobrar la indemnització per la responsabilitat civil subsidiària de l'administració per l'omissió comesa en no haver desallotjat a temps els magatzems, tal com va reconèixer el 1994 una sentència de l'Audiència Nacional amb un àudio que recull la mostra. “33 persones que van plantejar la mateixa demanda no la van obtenir amb l'argument que se'ls havia passat el termini”, conclou. Aquesta lluita pel reconeixement és el que relaten els entrevistats. Milagros Rodríguez, una treballadora d'Hipercor, que estava embarassada de tres mesos quan va esclatar la bomba, explica que li van dir que no es preocupés: “Vaig anar al metge l'endemà i em va dir que tot era normal”. Quan va parir, la seva preocupació era que la nena, Jéssica, estigués realment bé: “I al principi ho semblava, però quan ja tenia uns mesos ens vam adonar que no hi sentia”. Jéssica López, de 30 anys, que va aprendre a parlar i segueix sense sentir-hi, és un altre dels testimonis.\n“És molt dur que et diguin que no ets una víctima perquè no eres allà. Llavors, ens hauríem d'haver mort també nosaltres?”, expressa Enric Vicente, el pare que va perdre els seus dos fills en l'atemptat i també la seva cunyada. “És un acte de justícia i de reparació de la ciutat cap a les víctimes. I també és una decidida voluntat de reconstruir la memòria pública de Barcelona”, ha afirmat el primer tinent d'alcalde, Gerardo Pisarello, en l'obertura de la mostra, que va reunir unes 200 persones, entre les quals hi havia bastants afectats.\nUna imatge presa pel fotògraf Cristóbal Castro a l'interior de l'aparcament d'Hipercor. Joan Sánchez\nFeia vuit mesos que Barcelona havia estat nominada pels Jocs Olímpics del 1992 i es va convertir en objectiu etarra. El 1987, abans d'Hipercor, es van produir tres altres atemptats a la ciutat –dos d'ells amb víctimes mortals– i el perpetrat contra la refineria d'Enpetrol a Tarragona. L'esclat d'un cotxe bomba carregat amb 200 quilos d'amonal a les 16.08, estacionat a l'aparcament subterrani d'Hipercor, i tot el que va desencadenar és el relat de l'exposició a través de fotografies, documentació –retalls de premsa–, àudios amb fragments de les sentències i audiovisuals que registren el testimoni de set de les víctimes i familiars de l'atemptat.\nL'espai expositiu està dividit en diversos ambients separats per cortines amb diferents graus d'opacitat. En alguns es projecten imatges d'aquell dia. Un espai sobri, dissenyat per Marta Galí i Marta Oristrell: “S'ha volgut crear un ambient d'introspecció, fins i tot de certa inquietud”, apunta el comissari. Aquesta és la sensació que es té quan s'entra en un espai circular, gairebé negre, només il·luminat amb 67 filaments de llum que baixen del sostre –un per cada víctima– com a homenatge.\nValls s'ha entrevistat amb familiars i víctimes i s'ha endinsat en la gran quantitat d'informació, tant judicial com de premsa, d'arxius i biblioteques de Catalunya i del País Basc, que va generar l'explosió d'Hipercor. “Resulta molt significatiu resseguir les crisis i els canvis al món abertzale que va generar l'atemptat a través de les pàgines del diari Egin”, comenta. Deu dies abans de l'atemptat, Herri Batasuna va obtenir prop de 40.000 vots en les eleccions europees a Catalunya.\nL'exposició, que és gratuïta i es podrà visitar fins a l'11 de març, recull aquella tensió amb articles duríssims, com el que va inserir la Patronal de Foment del Treball Nacional a la premsa i que va justificar qualsevol mètode contra el terrorisme. Un tot s'hi val que incloïa una al·lusió encoberta a la utilització de la guerra bruta dels GAL que va ser respost el mateix dia –l'1 de juliol del 1987– per l'editorial Terrorisme verbal d'EL PAÍS, en el qual qualificava l'argumentari de la patronal de “feixistoide” i a favor de “tàctiques de desestabilització de terroristes”.\nLa bomba a Hipercor va ser tota una sacsejada social que va deixar aterroritzada la població, que, tot i això, va sortir al carrer de manera massiva, prop de mig milió de persones a Barcelona. Un espant que va propiciar una acció espontània a la Rambla, on es van escriure missatges a terra, segons s'aprecia en una de les fotografies d'aquells dies. Tràgica ironia del destí, la mateixa escena que es va veure aquest estiu després de l'atemptat gihadista. Va ser, a més, una acció d'ETA que va esquerdar el fins llavors compacte món abertzale amb les primeres crítiques al que va ser qualificat de “greu error”.


Basket Music | Blog i continuació\nFem una pausa entre tanta informació. Basket Music és aquella pel·lícula de Julius Erving, el Dr-J, que ens encantava de petits i que ens ha fet posar les mans al cap per dolenta quan de grans l’hem tornat a veure, fenomen que és un clàssic en la maduració personal i cinematogràfica. La realitat és que el bàsquet i la música van lligats de la mà, sent impossibles de separar.\nEls exemples són diversos. Un aficionat de la Penya vibra amb el Maite Zaitut i un del Barça no pot evitar la pell de gallina quan escolta el Simply the best. Les imatges de l’homenatge de Basquetmania a Audi Norris amb la banda sonora de Tina Turner emocionava tothom, es tingui el cor blaugrana o no. A la NBA, David Stern ha començat a treure normes com el codi de vestimenta per mirar de canviar la dinàmica de les dues últimes dècades, que associa la Lliga nord-americana i el hip-hop, amb jugadors com Allen Iverson d’abanderats. El vincle no s’atura aquí perquè cada dos per tres veiem jugadors que proven sort en el món discogràfic gairebé sempre per la via del rap: Shaquille O’Neal (del ‘Shoot, pass, slam’ fins aquí?), Allen Iverson, Ron Artest (amb segell propi True Warrior) o el francès Tony Parker, l’últim a intentar-ho, en són alguns exemples famosos.\nQui es vulgui entretenir a observar vincles entre bàsquet i música té en youtube una font inesgotable. Des del blog aportem l’intent d’un vell conegut de l’ACB i el bàsquet europeu per redreçar el futur, ara que sembla que la carrera esportiva viu els últims capítols. De qualitat inqüestionable i una actitud més criticable, va ser capaç de demostrar que les samarretes no són tan resistents com aparenten, destrossar més d’un i de dos vestidors o convertir una peça de roba en un segell identitari. Podeu jutjar si els déus li han atorgat o no el do de la música.\n~ per codicat a 28/03/2008.


Les decisions més confuses dels àrbitres en els mundials de futbol – sant silvestre terrassa\nsant silvestre terrassa\nLes decisions més confuses dels àrbitres en els mundials de futbol\n15 Diciembre, 2017 admin\nEl futbol és un esport que congrega multituds ja sigui en els estadis oa la tele, tot per donar suport a l’equip de la seva predilecció, i que si bé un equip guanya o perd, tots els espectadors acaben passant una estona amena.\nPerquè hi hagi garanties que es dugui a terme un joc net, en les regles del futbol es parla de la presència de quatre àrbitres: un que es desplaça a la superfície del camp, dos jutges de línia, i l’últim que monitoritzes els canvis de jugadors.\nNo obstant la política del joc net pot no complir-se, doncs lamentablement el futbol s’ha convertit en un esport en el qual els àrbitres tenen favoritismes o interessos de tipus monetari.\nMolts àrbitres no tenen el major inconvenient a prendre resolucions desencertades, pel que pot pensar-se de què disposen de serrallers que instal·len dispositius eficients de seguretat a casa seva, per no ser objecte de represàlies.\nPer això s’explicarà amb detall quines han estat les decisions arbitrals que segueixen tenint ombra de dubte en la història del futbol, específicament durant els mundials.\n1. El frau del Brasil\nEl mundial de Brasil de 2014 va estar marcat per la polèmica, ja que va haver-hi disconformitat amb els espectacles d’obertura i tancament del mundial, les protestes en contra de Dilma Rouseff, i el pobre rendiment de la selecció del Brasil.\nAquest mal exercici es va evidenciar durant la trobada de Colòmbia i Brasil en els quarts de final, ja que els àrbitres van afavorir en tot moment a la selecció brasilera, facilitant que aquesta guanyés el partit.\nNomés n’hi va haver prou que eliminessin cap gol colombià, obsequiasen un tir penal al Brasil, i donessin tota classe de mèrits a Brasil durant el joc per desencaixar l’equip colombià i aquest perdés el joc.\n2. La mà de Déu\nQue no hi hagi dubte que Diego Armando Maradona va ser un gran del futbol en la seva època, més enllà que es hi ha vist immers en escàndols de drogues. Afortunadament no en parlarem en aquesta ocasió.\nPossiblement recordin que durant el mundial de Mèxic de 1986, específicament durant el joc entre Anglaterra i Argentina de quarts de final, Maradona va anotar un gol en el qual no va utilitzar la totalitat de la mà, però sí hauria estat raó suficient per anul·lar el gol.\nNo hem de ser molt doctes per saber que l’àrbitre va afavorir a la selecció argentina, ia causa d’això van guanyar el partit 2 a 1. El mateix Maradona va declarar a la premsa que havia marcat el gol una mica amb el cap i una mica amb la mà.\n3. És necessari expulsar tants jugadors?\nEs pot entendre que hi ha una certa ineficiència quan alguns àrbitres de futbol es fan “de la vista grossa” amb algunes jugades, però n’hi ha que se’n van a l’extrem d’amonestar quanta falta se’ls ocorri.\nEn la trobada de vuitens de final que es va dur a terme entre Portugal i Holanda, en el mundial d’Alemanya 2006, hi va haver un total de 4 expulsats, els quals es trobaven equitativament dividits entre portuguesos i neerlandesos.\nDe fet es manegen estadístiques absurdes pel que fa a aplicació de targetes grogues i vermelles, entre les que s’esmenten 16 grogues i 4 vermelles per a un total de 20. Avui dia l’àrbitre es defensa i assenyala que va actuar segons el que va veure en el joc .\nPrevious Previous post: La explicación de la ciencia a los fallos cardiacos súbitos en el fútbol profesional\nNext Next post: Las jugadas más confusas del futbol


5è Aniversari | TerraCatalana.cat\n5 anys compartint la nostra terra\nHo volem celebrar amb tu amb un nou concurs\nAccedeix al portal, afegeix moltes, moltes, moltes fotos i guanya fantàstics regals\nJa tenim guanyadors!!!!\n1. Roger Marin (Una nit Hotel les Capçades)\n2. Javier Moran (Una nit Hotel Terradets)\nSorteig 3 packs de Bosc Aventura:\nLluïsa del Peretó\nEl Muig - El Graner\nAconsegueix un dels premis dels nostres col·laboradors!\nUna nit en règim d'allotjament i esmorzar a l'Hotel Les Capçades de l'Horta de Sant Joan, 1r premi\nUna nit règim d'allotjament i esmorzar a l'Hotel Terradets de Cellers, en habitació doble superior i sopar, 2n premi.\nSorteig 3 paquets de Bosc Aventura entre tots els participants que hagin afegit almenys 1 fotografia\nTota persona major de 18 anys.\nAfegeixi una fotografia a qualsevol de les seccions disponibles al portal www.terracatalana.cat.\nLes fotografies han d’anar relacionades amb la temàtica de la secció, monuments i paisatges a les Dades Generals dels municipis, façanes de biblioteques o oficines de turisme, …\nEn cas de no complir les bases, www.terracatalana.cat es reserva el dret de suprimir les imatges que no s'ajustin a les normes.\nLes fotos hauran de ser en color o blanc i negre. En les fotos en les què hi apareguin persones, no poden estar en primer pla ni poden ser reconegudes, per qüestions de drets de la imatge de cada persona, si no teniu el seu permís.\nQuantes fotografies puc presentar a concurs?\nNo hi ha límit de fotografies per usuari, podeu posar-ne tantes com vulgueu.\nTotes les fotografies afegides hauran de tenir el mateix e-mail de contacte per a que puguin ser assignades al mateix usuari.\nEntraran a concurs les fotografies afegides abans del 31 de maig del 2015.\nA quins premis puc optar?\nOferirem les 2 nits d’hotel a les 2 persones que més fotografies hagin afegit des del 23 d’abril al 31 de maig del 2015.\nUna nit en règim d'allotjament i esmorzar a l'Hotel Les Capçades, 1r premi.\nCondicions: La reserva es farà segons disponibilitat de l'hotel. A gaudir en el 2015. No serà acumulable a qualsevol altra oferta i les dates puntuals de festius i/o ponts no serà vàlid per gaudir del premi.\nCondicions: Vàlid juny, octubre, novembre i desembre 2015 (exceptuant ponts i festius)\nSortejarem els 3 paquets de Bosc Aventura entre tots els participants que hagin afegit almenys 1 fotografia entre el 23 d’abril al 31 de maig del 2015.\n** no s’inclouran els premiats amb les nits d’hotel. Pack1 Bosc Aventura Pack2 Bosc Aventura Pack3 Bosc Aventura Condicions: Les entrades seran vàlides per al mateix dia, no es podran utilitzar en dies alterns.\nQuan coneixerem els guanyadors?\nEls guanyadors es faran públics l'1 de juny del 2015 al portal i a les diferents xarxes socials on hi som presents i amb els usuaris guanyadors mitjançant l’e-mail informat pel mateix usuari.\nL'elecció dels guanyadors serà responsabilitat de Terrae Nostrum Comunicacions, S.L. Els 2 primers premis s’atorgaran directament als 2 usuaris hagin afegit més fotografies al portal durant el període del concurs. El sorteig dels 3 paquets de Bosc Aventura es farà escollint de forma aleatòria 3 usuaris d’entre tots els que hagin afegit alguna fotografia durant el període del concurs.\nTerraCatalana contactarà amb els guanyadors un cop acabada l'acció, a través d'un missatge al correu electrònic que l'usuari ha posat a la disposició del portal en el moment d’afegir una fotografia.\nEn el cas que en un termini de 72 hores des del primer intent de contactar amb el guanyador –i havent-ho provat almenys en tres ocasions- no aconseguim contactar-hi, es passarà al número immediatament posterior de la llista. Així successivament fins que s'estableixin els guanyadors finals.\nPer rebre el premi, el guanyador es compromet a facilitar a TerraCatalana una adreça d’email vàlida a on poder enviar el premi.\nLa participació en aquesta acció promocional implica, per si mateixa, l'acceptació d'aquestes bases i el criteri de Terrae Nostrum Comunicacions, S.L., pel que fa a la resolució de qualsevol qüestió derivada del concurs i de l'elecció dels guanyadors. L' incompliment d'aquestes bases per part dels concursants en comportarà l'exclusió.\nTerrae Nostrum Comunicacions, S.L., informa que les dades dels guanyadors s'inclouran en un fitxer de dades de caràcter personal i s'utilitzaran amb la finalitat de poder gestionar aquest concurs. Es garanteix a tots els premiats i participants que s'han pres les mesures tècniques i organitzatives necessàries per aconseguir la seguretat i la integritat legalment previstes per a aquest tipus de fitxers. En cap cas les dades se cediran a altres entitats ni es tractaran amb diferents finalitats que les que es comenten al primer paràgraf d'aquesta clàusula. En qualsevol moment es podran exercir els drets d'accés d'oposició, de rectificació i de cancel·lació que estableix la Llei orgànica 15/1999, del 13 de desembre, enviant la petició concreta a info@terraenostrum.com o per correu ordinari a l'adreça següent: Terrae Nostrum Comunicacions, S.L., c/ Mataró, 29-31, 3r 1a, 08403 Granollers, Barcelona. La participació en el concurs comporta l'acceptació de les condicions i també l'autorització per al tractament de dades de caràcter personal que consisteix a gestionar l'elecció dels guanyadors i la publicació a la pàgina web del seu nom.\nAquestes bases es regeixen per la llei de l'estat espanyol. Qualsevol controvèrsia o litigi derivats d'aquestes bases i del concurs serà sotmesa als tribunals i jutjats de la ciutat de Barcelona. Els participants renunciaran a qualsevol altra jurisdicció que els pugui correspondre.


La CGT de Catalunya farà un Ple per valorar convocar vaga general en motiu del 8 de març - CGTCatalunya.cat\ndimarts 21 de gener de 2020 / Vaga / Visites: 921\nLa convocatòria del ple extraordinari l’ha realitzat aquest diumenge el secretari general a petició de pràcticament la meitat de les federacions territorials i sectorials que actualment composen la CGT de Catalunya, superant amb escreix el mínim d’un terç que estableixen els estatuts de l’organització per endegar un procés d’aquest tipus. Les peticions han arribat després que el moviment feminista de Catalunya fes pública la seva voluntat de promoure una vaga general pel proper 8 de març. Ara la CGT de Catalunya haurà de veure com respon a aquest emplaçament.\nEls darrers dos anys la CGT ha convocat vaga general els respectius 8 de març. A Catalunya ha sigut el principal sindicat que ha promogut aquestes convocatòries ja que, els anys anteriors, tant CCOO com UGT només han cridat a aturades de, com a màxim, dues hores.\nLa CGT de Catalunya farà un Ple per valorar convocar vaga general en motiu del 8 de març 17 de febrer 21:50, per Mussol71\nI on es realitza físicament el Ple de Valls? Qualsevol afiliat hi podria accedir?


La por, el riure i la llàstima (Sebastià Alzamora)\nLa por, el riure i la llàstima\nSEBASTIÀ ALZAMORA 21/01/2012 00:00\nEntre tota l'actualitat de la setmana que s'acaba, prou intoxicada entre la crisi de l'eurozona, les audàcies que CiU i PP es reparteixen i les sempiternes escorrialles del franquisme, sobresurt singularment el nom d'aquest tal Francesco Schettino. El capità del Costa Concordia té el mèrit d'haver aportat cara i ulls a les paraules irresponsabilitat i covardia , fins al punt que, d'ara endavant, els diccionaris de qualsevol llengua farien bé d'il·lustrar la definició d'aquests termes amb la fotografia de la seva cara. Ens pensàvem que la covardia era un concepte propi del gènere del western , però Schettino ha demostrat que es tracta d'una emoció real, que, interferida amb una situació de caos, pot resultar catastròfica.\nÚltimament ha transcendit que, en el moment en què el Costa Concordia embarrancava absurdament contra unes roques -segons el capità, no figuraven a la carta nàutica, però es veu que tothom les coneixia-, el senyor Schettino estava sopant harmoniosament amb una jove misteriosa de la qual ha costat Déu i ajuda conèixer-ne la identitat. Al final ha resultat que era una senyoreta moldava de 25 anys que, d'acord amb les seves declaracions, treballava per a la companyia contractadora del vaixell naufragat i no constava a la llista de passatgers. Per la seva banda, Schettino es va retardar quaranta minuts fatals a donar l'avís d'emergència. Com cantava Albert Pla en una cançó molt antiga, ai lai carai.\nVaja quines coses. Un capità de creuer de 52 anys sopava harmoniosament a la zona més VIP del vaixell amb una noia de 25, i tot anava tan bé que l'home es va oblidar de donar l'alarma quan l'embarcació va embarrancar inopinadament amb uns esculls imprevistos. Tot seguit, el capità també es va oblidar de donar l'ordre d'evacuació i curiosament va anar a caure dins un bot salvavides (així ho ha declarat davant la jutge) en companyia dels seus oficials segon i tercer, mentre els passatgers es debatien entre la mort i un panorama de caos, pànic i dolor. De com la senyoreta moldava va sortir del mal pas, a dia d'avui no en tenim notícia.\nNo hi ha res, de moment, que es pugui extreure del comportament del capità, més enllà d'una nova pàgina d'aquella història universal de la infàmia que reclamava Borges. Les autoritats competents i la justícia hauran de dir-hi la seva, tot i que de moment el capità covard s'haurà de fer el càrrec que la seva singladura ha acabat: mai més ningú li concedirà solvència per pilotar ni que sigui un velomar.\nSigui quin sigui el dictamen del tribunal, ens quedarà la sospita que la causa del desastre no va ser cap altra que l'ebullició de les hormones del capità indigne. I a ell, el record d'una colla de morts que es podien haver evitat si no hagués estat tan rupestre. La senyoreta moldava, per la seva banda, es dedica a buscar arguments per exculpar el seu capità. Si no fessin por farien riure; i si no fessin riure, farien llàstima.


ARRÒS AMB LLET | EL BLOC DE QUART\nEn una cassola, bullirem uns cinc minuts a foc lent, la llet amb la canyella en brut, partida en trossos, i la pell de la llimona rentada (només la part groga, ja que la blanca dóna molt amargor i es nota). També un pessic petit de sal. Tindrem cura amb la llet perquè no es desbordi quan bulli, ja que la llet bull molt ràpid. Afegirem l’arròs i deixarem que cogui, sempre a foc lent, fins que el gra estigui tou. Això dependrà del tipus d’arròs. Remourem de tant en tant amb una cullera de fusta, això és important. Quan comenci a ablandir-se l’arròs, afegirem la sucre i barrejarem bé. Si comença a quedar-se sense llet, afegirem més llet calenta. I ja està. Deixarem que refredi i quan el servim espolsarem una mica de canyella en pols per sobre.


El BIOCOMSC apunta que sense estat d’alarma el problema no serà la mobilitat, sinó la interacció\nEl professor del Grup de Biologia Computacional i Sistemes Complexos de la UPC Enric Álvarez insisteix que la situació a Lleida continua sent preocupant\nEnric Álvarez, del BIOCOMSC, apunta a ‘El món’ que, quan decaigui l’estat d’alarma, el problema no serà la mobilitat, sinó la interacció. // EFE - David Aguilar\nActualitzada el 30-04-2021 21:45\nSi tot va com està previst, el 9 de maig decaurà l’estat d’alarma i, en conseqüència, el toc de queda nocturn. Tot i que les comunitats autònomes estan valorant diferents mecanismes per poder mantenir restriccions, encara no se sap si es podran aplicar i en quines circumstàncies.\nSi el toc de queda acaba desapareixent, caldrà veure com evolucionen els contagis i si creixen o es mantenen estables. En una entrevista a El món a RAC1 amb Jordi Basté, el professor del Grup de Biologia Computacional i Sistemes Complexos de la UPC Enric Álvarez diu que tindrà molt a veure amb el comportament social.\nEl moviment en si no és el problema, el problema és la interacció en entorns de risc. Si permets interiors amb molta gent o aglomeracions sense mascareta, les dades pujaran perquè el nivell de gent vacunada no és suficient\nTot i que no hi ha dades recents de com afecta la interacció en el nombre de contagis, Álvarez apunta que els estudis que s’han fet fins ara indiquen que el contacte directe pot suposar un problema a l’hora de propagar el virus. Ara bé, són dades que no es poden comparar amb la situació actual.\nEls estudis de contacte que es van publicar al gener apuntaven que les trobades a casa, en entorns d’amics, ajudaven a propagar el virus. Ara no sabem si la situació és la mateixa. Tampoc és el mateix fer-ho en interiors que en exteriors\nEnric Álvarez diu que l'evolució dels contagis tindrà molt a veure amb el comportament social. // EFE - Javier Etxezarreta\nEdats i zones amb més risc\nSegons el professor del Grup de Biologia Computacional i Sistemes Complexos de la UPC ara mateix les dades continuen estancades, però cal que les persones de més risc segueixin tenint molta cura a l’hora d’interaccionar amb altres persones.\nLa probabilitat d’una persona de 45 o 50 anys d’entrar a l’UCI és elevada comparat amb altres malalties. No estan vacunats i la possibilitat d’entrar-hi és significativa\nLa zona que se surt de la regla és la plana de Lleida i la Noguera on les dades són preocupants. Álvarez diu que cal seguir de prop l’evolució perquè l’hospital de referència està pràcticament col·lapsat.\nLleida ens preocupa especialment, sobretot la Noguera i la Plana de Lleida, que es manté amb unes incidències elevades. Això fa que l’Arnau de Vilanova tingui una situació complicada\nRecupera l’entrevista de Jordi Basté al professor del Grup de Biologia Computacional i Sistemes Complexos de la UPC Enric Álvarez.


El CE Mataró està lluitant per recuperar la plaça a 1a Catalana que va perdre la temporada passada i el diumenge a les 16:30 hores té un partit en el qual no pot fallar davant el Sarrià. Un equip, que és 12è de la classificació a 15 punts del Mataró, i davant el qual només es va poder empatar a zero a la 1a volta. En la seva darrera visita fa dues temporades, en la de l'ascens del Mataró a 1a, l'equip local va guanyar per un ajustat 1-0\nL'equip d'Alberto Encinas ha estat líder, per tant en posició d'ascens directe, durant sis setmanes seguides, però els empats als camps del Canyelles i Sant Pol i la derrota a casa davant del Premià de Mar, l'han fet baixar a la segona plaça a 4 punts de la Fundació Grama.\nAquest segon lloc permetria jugar la promoció contra el 2n de l'altre grup que ara mateix és un equip ben conegut com és el Banyoles, rival fa anys a 3a Divisió, i que ja es pot suposar que no seria fàcil. Però a més al darrere del Mataró venen Llefià i Guineueta, que estan a un sol punt. El calendari de l'equip groc-i-negre no és dolent, però s'ha de començar per guanyar a casa i no conformar-se a empatar a fora. L'equip mataroní només ha perdut tres partits en tot el campionat, però n'ha empatat 11 i ja se sap que això dels empats no són massa valuosos.\nLa UD Cirera va a buscar els tres punts a Badia del Vallès\nPer la seva part la UD Cirera, en situació problemàtica fregant el descens, visita el camp del Badia, un rival directe, el diumenge a les 12 del migdia. En efecte l'equip cirerenc és 13è amb 29 punts i els vallesans estan un lloc per sota amb la mateixa puntuació. Només el resultat de la 1a volta (7-2 a favor del Cirera, amb 5 gols d'Aleix Tarrés) fa que els mataronins estiguin per davant. I la 14a posició podria portar aparellada el descens en relació a la puntuació dels classificats en el mateix lloc als altres grups. I en el 15è lloc, que ja és de descens directe, tenim el Martinenc B a un sol punt.\nNo cal dir que un triomf és molt necessari per als d'Antonio Gonzàlez. I no és una cosa massa utòpica tenint en compte que el Badia ha perdut 7 partits a casa en el que portem de temporada. A veure si els cirerencs els claven la vuitena derrota... com la temporada 2013-14 quan hi van guanyar per 2-3 en la darrera visita feta a aquell camp.


Formació bonificada - Fundació Escola Municipal d'Arts i Oficis\nComença un nou any, i es renova la quota que les empreses tenen a disposició per a la formació bonificada dels treballadors. Gener és un bon moment per preparar el pla de formació anual.\nArts i Oficis us pot ajudar a programar i executar la formació que els treballadors i treballadores de la vostra empresa necessiten per tal d’estar al dia en les competències que el seu lloc de treball requereix, però també en aquelles que ja preveieu que seran necessàries.\nEl desenvolupament tecnològic està revolucionant el nostre estil de vida i la manera com ens relacionem, però també els processos productius i la manera de consumir, i per tant, també la dinàmica del mercat laboral. En aquest context és important que els treballadors i persones en recerca de feina actualitzin les seves competències en l’àmbit de les noves tecnologies.\nArts i Oficis ha programat tres propostes en l’àmbit TIC per començar l’any i té prevista la incorporació de noves propostes de cara a la primavera.\nUsuari Bàsic en TIC / ACTIC 1\nInici 4 de febrer de 2020\nInici 22 de gener de 2020\nInici 6 de febrer de 2020\nEn l’àrea del suport empresarial, Arts i Oficis també ofereix formació en idiomes (anglès, alemany, italià i francès) i seminaris específics en nova gestió empresarial. Cursos que es poden fer In Company o a les instal·lacions on hi ha ubicada l’escola al Parc Municipal d’Olesa de Montserrat.\nPer altres necessitats de formació específiques no dubteu a preguntar-nos, Arts i Oficis compta amb una xarxa de professionals docents en diferents àmbits que podran donar resposta a les vostres necessitats.\nDe totes aquestes propostes, Arts i Oficis també us pot gestionar la bonificació dels costos de la formació a través de la FUNDAE. D’aquesta manera vosaltres només us heu de preocupar de formar-vos o de formar el personal de la vostra empresa.\nThis entry was posted in cursos and tagged empreses, formació, formacio bonificable, olesa de montserrat, tic. Bookmark the permalink.\n← Christmas Hangman\n13è Diàleg d’Art Tónia Coll i inauguració de l’exposició →


Recomanacions per afrontar l’època d’exàmens – Fundación FITA\nMeritxell Lozano, Educadora Social i Ferran Vila, Nutricionista\nPer als adolescents i joves estudiants s’acosta una de les èpoques més complicades del curs escolar. Els exàmens finals i la selectivitat. Encara que durant el curs hagin pogut mantenir un bon ritme acadèmic, equilibrant el temps d’estudi amb el temps de lleure, és possible que ara sentin que no han fet prou. El sistema educatiu actual condueix als alumnes a una prova final i, sovint, definitiva on no només s’avaluen els coneixements adquirits al llarg del Batxillerat si no que determina quins son els escollits per accedir a una carrera universitària. El mes de maig es converteix, per a molts estudiants, en una esprint final que marcarà el seu futur. La selectivitat produeix, en adolescents i joves, ansietat, angoixa, sentiment d’incapacitat i inferioritat, inseguretat, desànim, comparació amb els altres… elements que poden augmentar el risc de desenvolupar un TCA en aquells adolescents i joves que ja tenen certa predisposició.\nLa comunitat educativa que els acompanya posa tots els mitjans a l’abast per facilitar que superin amb èxit els exàmens: classes de repàs als instituts, biblioteques i sales d’estudi obertes fins tard, famílies que redistribueixen les tasques domèstiques… Elements necessaris per ajudar als alumnes a superar amb èxit la selectivitat accedint a la carrera que un vol fer. Però qui vetlla per a que ho facin sense que es vegi afectada a la seva salut física i mental?\nPot semblar obvi que, els adolescents i joves que estan enmig d’avaluacions i exàmens finals, necessiten una bona alimentació i un bon descans. Però quina és la realitat? L’alimentació dels estudiants en aquesta època prioritza la rapidesa en la ingesta i preparació. Els menjars precuinats, entrepans, rebosteria industrial i el menjar ràpid guanyen terreny a plats més elaborats i saludables que requereixen seure a taula o que no son atractius a la vista com els que podem trobar en les màquines expenedores. Aquest suposat temps que li guanyen al rellotge menjant de qualsevol manera acaba sent temps perdut per a l’estudi. Sense una alimentació saludable i variada difícilment el nostre cervell rendirà com ho podria fer si gaudís de tots els nutrients necessaris. El mateix passa a l’hora d’hidratar el nostre cos, sovint l’aigua és substituïda per begudes estimulants i que aparentment ajuden a concentrar-se o mantenir-se despert. Les begudes i aliments amb un elevat contingut en sucre produeixen un fals estat d’alerta que amaguen el cansament. L’alt contingut en sucre fa que tinguem aquesta sensació de benestar i d’eufòria que aparentment ens anima a l’estudi, però aquesta pujada en poc temps torna a baixar i reapareix el cansament. Cal tenir present que els refrescos, energètics o no, també augmenten el nerviosisme i l’ansietat. Per tant, allò que creiem guanyar per una banda ho perdem per l’altre.\nEn Ferran Vila, nutricionista expert en l’abordatge nutricional dels TCA ens recomana parar atenció a l’alimentació dels estudiants sobretot a mig matí i a l’hora de berenar. Un/a adolescent i jove saludable, que manté una dieta equilibrada al llarg de l’any no ha de fer canvis significatius en els àpats principals del dia (esmorzar, dinar i sopar). El risc principal es troba en el canvi de rutines, la desorganització horària, l’augment de productes ensucrats i el descans. Ferran Vila recomana fer ús d’snacks saludables per a mig matí i l’hora de berenar, com serien: els entrepans, cereals, fruits secs ( que son grans aliats dels estudiants si tenim en compte que son rics en fòsfor i magnesi que milloren la memòria), fruita fresca i sucs de fruita com a alternativa a les begudes ensucrades i refrescos.\nEl descans és un altre dels grans oblidats en l’època d’estudi. Dormir poc i malament i no aixecar-se de la cadira si no és per anar al WC son uns clàssics. Sembla una competició, a veure qui aguanta més temps a la cadira sense aixecar-se. El nostre cap necessita descansar per poder rendir bé. Una bona manera d’oxigenar el nostre cervell és dedicar espais de 50 minuts a l’estudi i descansar-ne 5-10’. Aquest descans implica un canvi de tasca, fer quelcom diferent al que estàvem fent com respondre un missatge de mòbil, parlar amb els companys, estirar les cames…\nSi se’ns fa difícil que durant el dia els estudiants facin un bon àpat, l’hora de sopar pot ser un bon moment per ajudar a equilibrar l’alimentació dels nostres adolescents i joves. Aprofitem l’espai de sopar no només per alimentar el nostre cos si no també per nodrir-nos emocionalment. És un bon moment per parlar de com ha anat el dia, saber com se senten els nostres fills i filles davant la pressió dels exàmens, com se senten amb els seus companys d’estudi i com els podem ajudar. No es tracta de convertir l’àpat en un interrogatori dirigit als nostres fills, doncs aconseguiríem l’efecte contrari. Escoltar allò que volen dir, empatitzar amb com se senten (la majoria dels adults hem passat pel tràmit dels exàmens i, malgrat ara ja no ens sembla quelcom tant important, quan teníem la seva edat era el pitjor que ens estava passant), compartir amb ells les coses que ens preocupen son algunes de les recomanacions per millorar la comunicació familiar i prevenir el risc de desenvolupar un TCA en èpoques de major estrés.


Palma ja té el mapa de renous per prevenir la contaminació acústica\nCort insta Costes a fer les obres per connectar Ciutat Jardí i Molinar\nL.M. | 20 novembre 2007\nEl mapa de renous de la Ciutat de Palma ja està en marxa després que ahir el document se sotmetés a la seva aprovació inicial, durant la Comissió d'Urbanisme amb els vots en contra del PP que al·legà «manca de temps per poder-lo estudiar a fons». La iniciativa també ha d'incloure un pla en matèria de contaminació acústica, amb mesures de prevenció i de correcció. El pla d'acció en matèria de contaminació acústica i l'estudi normatiu posterior, que en principi haurien d'estar acabats l'abril del 2008. Tots els municipis de l'Estat amb una població superior a 250.000 habitants, entre els quals es troba el de Palma, estan obligats a posar en marxa aquestes iniciatives abans dels terminis esmentats.\nEl trànsit és la causa més important de la problemàtica dels renous a les grans ciutats, per sobre dels aeroports, els llocs d'oci o les obres al carrer. Aquest és un dels motius pels quals l'Ajuntament de Palma ha elaborat el mapa de renous amb l'objectiu de «prevenir, reduir i evitar» l'efecte nociu d'aquest fenomen sobre la població del municipi. Per altra banda, la comissió de vigilància de la contractació i infraestructures de l'Ajuntament de Palma també aprovà per unanimitat, una proposta del PP que insta la Demarcació de Costes a iniciar «de manera immediata» les obres de connexió dels passeigs marítims del Molinar i Ciutat Jardí. En la seva proposició, que es debatrà en el ple de la Corporació, el PP lamenta que les obres del pont del Torrent Gros, que separa els dos barris citats, no hagin començat encara, a pesar que s'adjudicaren el 2006, per un import de 634.000 euros. El projecte consisteix en la demolició de l'actual pont i la construcció d'un de nou amb dos taulons de formigó armat, entre altres actuacions.\nEl mateix Conistori també es comprometé a adaptar abans de 2011 tota la il·luminació nadalenca a la normativa existent relativa al baix consum lumínic i equipar entre 2008-09 tots els semàfors del municipi amb llums LED (Light Emitting Diode), que entre altres avantatges permet un estalvi energètic del 90 per cent.


Balaguer celebra demà dia 1 la festa d’aniversari de la mort del Comte Jaume d’Urgell – Comarques de Ponent\nBalaguer celebra demà dia 1 la festa d’aniversari de la mort del Comte Jaume d’Urgell\nAquest dissabte 1 de juny Balaguer commemora l’aniversari de la mort de Jaume d’Urgell en una festa que enguany arriba a la 31ena edició. Els actes començaran a 2/4 de 8 del vespre davant del monument al comte Jaume d’Urgell amb una explicació didàctica d’aquesta estàtua per part de Mireia Subirada, tècnica del Museu de la Noguera i autora del ‘quadern d’art de Balaguer’ dedicat a aquest monument. Seguidament tindrà lloc l’ofrena floral oberta a tota la ciutadania i associacions a l’estàtua del darrer Comte d’Urgell.\nDes de l’organització es convida totes les entitats, clubs esportius i partits polítics de Balaguer, així com a la ciutadania, a participar a l’ofrena, coincidint amb el 600 aniversari de la fi del Comtat d’Urgell, amb la voluntat de reforçar l’indret com un ‘espai de memòria’ que recordi l’esplendor medieval de Balaguer.\nA tots els assistents a l’ofrena floral se’ls obsequiarà amb el quadern de fitxes d’art de Balaguer editat pel Museu.\nA les 8, l’investigador Pep Mayolas protagonitzarà una conferència a Lapallavacara per donar a conèixer la resistència política urgellista i anti-trastàmara que hi va haver al segle XV, després de la desfeta del Comtat d’Urgell.\nSegons Mayolas, els trastàmares van acabar amb el Comtat però no amb el Casal d’Urgell, de manera que les germanes i filles del Dissortat, així com diferents actors del moment protagonitzaran una forta resistència política.\n1) quan el rei Alfons el Magnànim conquereixi Nàpols s’hi instal·larà i no tornarà mai més durant els vint anys que li quedaran de regnat\n2) Hi haurà una Guerra Civil anti-trastàmara que durarà 10 anys i durant la qual la Generalitat proclamarà com a rei a un nét del darrer comte d’Urgell\n3) Ferran el Catòlic patirà un intent de regicidi a Barcelona amb la complicitat d’amplis sectors de la ciutat\nLa diada de l’1 de juny s’acabarà enguany amb una revetlla a la Plaça del Pou amb el grup de ball folk Crescendo. El concert començarà a partir de les onze de la nit i és el primer cop que el grup de la Catalunya Nord visita la nostra ciutat.\nLa festa està organitzada pel Casal Pere III amb la col·laboració d’Òmnium Cultural i l’Associació de Veïns del Centre Històric, i commemora l’efemèride de la mort del darrer comte d’Urgell, Jaume el Dissortat, l’1 de juny de 1433 al castell de Xàtiva (País Valencià).


pRESENTACIÓ DEL PROJECTE TAPS DE FINCA, LIDERAT PER ICSURO I DO EMPORDÀ - Institut Català del Suro\nL’Institut Català del Suro i la DO Empordà impulsen conjuntament la marca ‘Taps de finca’, que permetrà reconèixer aquests taps de proximitat.\nLa iniciativa vol posar en valor el suro autòcton, contribuir a la seva recuperació i afavorir la gestió dels boscos de surera de l’Empordà.\nEls ‘Taps de finca’ s’usaran especialment pels vins de gamma alta dels cellers empordanesos i donaran un valor afegit a aquests productes.\n‘Taps de finca’. Aquest és el nom de l’ambiciosa iniciativa que acaben de posar en marxa l’Institut Català del Suro i el Consell Regulador de la DO Empordà. Una acció conjunta que pretén posar en valor la confluència singular del suro i de la vinya en un mateix territori: l’Empordà. Les dues institucions acaben de crear la marca ‘Taps de finca’, que identificarà els taps de proximitat elaborats amb suro extret d’alzines sureres ubicades als mateixos cellers empordanesos o a explotacions properes.\nEl suro extret s’haurà de triar i preparar abans de transformar-lo en taps de suro. Aquests taps seran elaborats per empreses de l’Associació d’Empresaris Surers de Catalunya (AECORK), seguint el mateix criteri de proximitat i garantia de qualitat. L’Institut Català del Suro ha dissenyat un sistema de traçabilitat que garanteix que els cellers participants utilitzaran suro de la seva àrea de proximitat. El control de l’origen del producte es mantindrà durant tot el procés, des de l’extracció i la preparació, passant pel seu pas per fàbrica i fins el lliurament final al celler participant en la iniciativa.\nEl projecte que vol tenir continuïtat en el temps s’anirà desenvolupant progressivament. Una dotzena de cellers han confirmat la seva participació en el programa tot i que inicialment només dos d’aquests cellers compleixen ara mateix amb tots els requisits necessaris per començar a embotellar els seus vins amb els ‘Taps de finca’. En aquest sentit, cal recordar que el suro català necessita com a mínim 14 anys per assolir el gruix necessari -uns 3-4 centímetres- per ser usat per elaborar taps. A diferència d’altres zones productores com Extremadura, Andalusia o Portugal on el creixement és més ràpid -amb 9 anys de mitjana és suficient-, a Catalunya aquest procés és més lent. Però justament aquest alentiment li confereix una major densitat al suro i, en conseqüència, millora la seva qualitat per fer-ne taps.\nLa creació de la marca té per objectiu posar en valor el suro autòcton, contribuir a la seva recuperació i afavorir la gestió dels boscos d’alzina surera de l’Empordà. El programa, que es fa realitat gràcies al vincle entre els sectors surer i vitivinícola català, contribuirà a la conservació mediambiental i paisatgística del territori perquè en puguin gaudir les generacions presents i futures. L’alzina surera representa prop del 45% de la superfície arbrada al Baix Empordà i un 25% a l’Alt Empordà. I les comarques gironines concentren el 80% de les hectàrees de sureda de Catalunya i el major nombre d’arbres d’alzina surera de tot Espanya.\nEtiquetes: AECORK, Consorci Forestal de Catalunya, DO Empordà, ICSuro, proximitat, sostenibilitat, Tap de suro, tapsdefinca, territori\nNotícia anteriorLA RECERCA, LA NORMALITZACIÓ, LA VALORITZACIÓ DEL SURO CATALÀ I LA INTERNACIONALITZACIO, REPTES DE FUTUR DE L’INSTITUT CATALÀ DEL SURO\nSegüent notíciaLLIURAMENT DEL PREMI D’EMPRENEDORIA- IDEA DE NEGOCI AMB SURO


II Festival Ron Varadero del Bolero: José Luis Quintana Changuito\nEntre els grans de la música cubana, Changuito sobresurt per mèrits propis com a percussionista i forjador de la rítmica afrocuabana contemporània. A les seves mans es troba el secret del songo, el ritme que va modernitzar la música popular cubana I que inocular l’energia del rock i el funk a la tradició. Iniciat en la música des dels 8 anys amb grups com Havana Jazz i més tard La Pandilla de los Cabezas de Perros, va foguejar-se en les formacions més populars del moment com Los Harmonicos, Sonorama 6 i la Orquesta de Música Moderna. El gran salt arribaria durant la década dels 70 amb la seva incorporació a Los Van Van del recentment desaparegut Juan Formell. Amb ells va implantar la tècnica del songo i va obtenir un reconeiexement com ho demostren les diferents nominacions al Grammy pel seu treball amb Carlos ‘Patato’ Valdés i Orestes Vilato. Tant la seva particicipació com a figura convidada del festival com aquesta inel·ludible ‘descarga’ són un tribut al mestre Juan Formell que ens va deixar el passat 1 de maig.