Entra en vigor el decret de restriccions a restauració i comerç a l'espera de la decisió del TSJC - Imagina Ràdio\nEntra en vigor el decret de restriccions a restauració i comerç a l’espera de la decisió del TSJC\nLa terrassa d'un bar d'Alcarràs, el 16 de setembre del 2020. ACN\nLa disposició de mesures per frenar l’expansió de la covid-19 que, entre d’altres, tanca bars i restaurants durant 15 dies, ha entrat en vigor a la una de la matinada, un cop s’ha publicat al Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya (DOGC). El Govern ha decidit tirar-la endavant a l’espera que s’hi pronunciï el Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC). El tribunal ha demanat aquest dijous a l’executiu que assenyali quines mesures podrien vulnerar drets fonamentals. Per això, la resolució publicada al DOGC deixa en suspens la prohibició de reunions de més de sis persones, la suspensió de l’activitat presencial a les universitats i la limitació de l’aforament les activitats de culte, a l’espera que el TSJC resolgui.\nEl sector de la restauració, un dels més afectats per les restriccions s’ha mostrat obertament en contra de l’aplicació del decret, i ha demanat que les normes que es vulguin proposar es consensuïn amb els afectats.\nEl Procicat aprovava ahir el tancament de bars i restaurants i noves restriccions d’aforament a comerços i actes culturals per frenar els contagis de coronavirus. Es redueix al 30% l’aforament al comerç i als mercats, se suspenen congressos, convencions i fires, es tanquen sales de jocs i bingos i es limita les activitats esportives als gimnasos.\nBars i restaurants tancaran 15 dies però podran oferir recollida o servei a domicili, amb els restaurants dels hotels restringits únicament als hostes. Als espectacles culturals, l’aforament serà del 50%. El Govern demana limitar la mobilitat fora del domicili i els contactes socials.\nLes noves mesures aprovades pel Procicat deixen sense efecte les resolucions aprovades en les últimes setmanes a nivell territorial, i unifiquen els criteris a tota Catalunya. A banda d’impulsar restriccions, el Procicat també recomana evitar els desplaçaments fora del municipi de domicili per limitar la mobilitat.\nLes restriccions inclouen fer les classes universitàries teòriques virtualment, que les universitats ja han atès i que han començat a aplicar aquest dijous, així com la recomanació a les empreses de fer teletreball sempre que sigui possible. A més, als centres de treball s’han d’extremar les mesures de prevenció i higiene i promoure entrades esglaonades per evitar concentracions de gent.\nEn el sector comercial, el Govern tanca tota activitat que impliqui el contacte físic, amb l’excepció de les perruqueries. En els centres comercials i establiments amb més de 400 metres quadrats caldran controls específics d’accés, més enllà de la restricció d’aforament al 30%. També s’hauran d’habilitar fluxos de pas per evitar l’encreuament de gent. Les zones comunes als centres comercials estaran tancades.\nAls hotels, les zones comunes només podran comptar amb un 50% de l’aforament. Els gimnasos i equipaments esportius hauran de treballar amb cita prèvia i un aforament del 30%. També queden suspeses quinze dies les competicions esportives d’àmbit català de tot tipus, ja siguin federades, escolars o privades. A més, hauran de tancar les instal·lacions poliesportius que no tinguin controls d’accés per vigilar l’aforament.\nEntre les restriccions, també hi ha l’obligació de tancar els parcs i fires d’atraccions així com les estructures desmuntables recreatives. Parcs i jardins, i parcs infantils dels municipis, hauran de tancar a les vuit del vespre.\nAl sector cultural es redueix l’aforament al 50% i haurà de tancar, com a molt tard, a les onze de la nit. Els seients sempre s’hauran d’assignar prèviament. La mesura també afecta espectacles públics o altres activitats recreatives.\nArticle anteriorEls Mossos denuncien una explotació ramadera a Xerta per les males condicions dels corders\nArticle següentEls Mossos detenen dues persones com a responsables de l’incendi de Tortosa\nTerres de l'Ebre8685


Barcelona Clàssica és molt més que una agenda de concerts per recopilar tota la programació de música vocal, instrumental, simfònica i òpera a la ciutat de Barcelona, amb l'objectiu d'unificar la informació i fer més fàcil que el públic interessat en música clàssica pugui accedir a l'oferta existent. Aquí hi podràs trobar entrevistes, articles de fons, crítica, recomanacions i moltes prèvies per preparar-te pel concert, sempre amb total independència i rigor, però també amb respecte a la feina que hi ha darrere de cada projecte musical.\nBarcelona Clàssica va ser creada el gener de 2015. Al març de 2017, gràcies al suport del Concurs Internacional de Música Maria Canals i d'iWith.org, va iniciar un projecte paral·lel per a la difusió de la música de piano, a través del bloc Barcelona Piano .\nAl maig de 2018 hem fet un pas més i tot el llegat de la Núria Terés ha passat a mans de l'Aina Vega que, juntament amb tot un reguitzell de col·laboradors de luxe donaran veu a la ciutat de Barcelona. Barcelona Clàssica està associada a Castafiore de Núvol.\nA Barcelona Clàssica i a Barcelona Piano, hi escrivim:\nEditora Bernat Puigtobella\nMúsica, però feminista\nSimfònica, cambra...el que calgui Sílvia Pujalte\nImmer Lied...o "lid"?\nLírica i mags de la batuta\nÒpera, òpera, òpera... Andreu M. Miret\nCors i bandes sonores\nPorta el cor al cor\nAntiga...i més Elio Ronco\nSimfònica i òpera\n(si és de cambra, millor)\ntemes de l'esperit Maika Casalí\nÒpera i una mica de tot\nDaniel González Chami\nContemporània! Però si\nés prèvia, millor Xavier Llisà\nOn hi ha una roda\nT'agradaria col·laborar amb nosaltres? Envia'ns un correu electrònic.


Concepció Cañadell, presidenta del Consorci GAL Noguera-Segrià Nord, ha entrat a formar part de la nova junta directiva d’ARCA. — Noguera i Segrià Nord\nConcepció Cañadell, presidenta del Consorci GAL Noguera-Segrià Nord, ha entrat a formar part de la nova junta directiva d’ARCA.\nConcepció Cañadell, presidenta del Consorci GAL Noguera-Segrià Nord, ha entrat a formar part de la nova junta directiva d’ARCA. https://www.ccnoguera.cat/leader/actualitat/noticies/concepcio-canadell-presidenta-del-consorci-gal-noguera-segria-nord-ha-entrat-a-formar-part-de-la-nova-junta-directiva-d2019arca https://www.ccnoguera.cat/@@site-logo/logo.png\nL'Associació d'Iniciatives Rurals de Catalunya (ARCA) és la Xarxa Regional dels 11Grups d’Acció Local de Catalunya (GAL). És l'ens que representa als esmentats grups davant d’institucions d’àmbit català, estatal i internacional, en col·laboració amb el Departament d’Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural.\nAquesta Assemblea, va ser la primera per la majoria dels seus membres, sorgits de la renovació dels Grups d’Acció Local per al nou període 2014-2020.\nLa nova Junta Directiva serà l’encarregada d’administrar i representar l’entitat durant els propers 4 anys, i compta amb un total de vuit membres. Miquel Rovira, representant de l’Associació per la Gestió del Programa Leader Ripollès Ges Bisaura, continuarà sent el President de l’entitat, acompanyat per dues Vicepresidències ocupades per Francesc Benet, membre del Consorci Leader de Desenvolupament Rural del Camp; i Carlez Luz, representant del Consorci Intercomarcal d'Iniciatives Socioeconòmiques. Jesús Fierro, del Consorci GAL Alt Urgell – Cerdanya, seguirà ocupant el càrrec de Tresorer de l’entitat; i Concepció Cañadell, del Consorci Grup d'Acció Local Noguera ‐ Segrià Nord, s’estrena com a de Secretària d’ARCA. Finalment, les tres Vocalies les ocuparan Joaquim Felip, membre d’ADRINOC; Ferran Cid, del Consorci per al Desenvolupament del Baix Ebre i Montsià; i Josep Tarin, representant de l’Associació pel Desenvolupament Rural de la Catalunya Central.


El Congrés avala el decret que limitarà les llicències d'Uber i Cabify\nERC i PDECat donen suport a la norma que deixa en mans d'ajuntaments i comunitats regular les VTC\n2 min. Madrid 25/10/2018 12:55\n651x366 Els ajuntaments i les comunitats autònomes podran regular les llicències de les VTC / REUTERS Els ajuntaments i les comunitats autònomes podran regular les llicències de les VTC / REUTERS\nEl ple del Congrés ha convalidat aquest dijous el decret llei que va aprovar al final de setembre el govern espanyol per regular les llicències dels vehicles de lloguer amb conductor (VTC), les que necessiten les plataformes com Uber i Cabify per poder treballar. La norma, que pretén posar fi a la guerra entre taxistes i plataformes, deixa en mans dels ajuntaments i les comunitats autònomes la regulació del sector de les VTC i preveu una moratòria de fins a quatre anys perquè les administracions locals i autonòmiques puguin regular-lo.\nLa moratòria permetrà a Uber i Cabify continuar funcionant amb les llicències actuals, però d'aquí quatre anys –en alguns casos menys– només podran continuar operant per a serveis interurbans. Per a serveis urbans, seran els ajuntaments els que decidiran les llicències que atorguen a Uber, Cabify i empreses digitals semblants.\nEs tramitarà com a projecte de llei\nEl govern de Pedro Sánchez necessitava el vot favorable de partits com ERC i el PDECat per poder convalidar el decret per majoria simple. Els dos partits catalans li han donat suport, però han criticat la norma i han demanat que es tramiti com a projecte de llei. De fet, les dues formacions han aconseguit el suport de la cambra i finalment es tramitarà com a projecte de llei. És a dir que els partits tindran l'oportunitat de fer canvis a la norma a través de les esmenes.\nEl que més preocupa a ERC i al PDECat és que siguin els governs autonòmics els qui hagin de fer front a possibles indemnitzacions en casos relacionats amb les llicències de VTC que acabin als tribunals. En aquest sentit, el conseller de Territori i Sostenibilitat, Damià Calvet, ha dit que a través de les esmenes al projecte de llei, la Generalitat vol que quedi clar que podrá "eludir qualsevol responsabilitat patrimonial".\nDurant el debat previ a la votació, el PDECat ha retret al govern socialista que hagi impulsat el decret sense negociar-lo amb els governs autonòmics, mentre que ERC ha criticat que l'executiu de Sánchez hagi passat la pilota als governs autonòmics "sense entrar en el fons de la qüestió". El decret, aprovat amb 177 vots a favor, també ha comptat amb el suport dels diputats socialistes i els de Podem, Compromís, PNB, Coalició Canària i Nova Canàries.


Quin és el futur de la Crida? – El passat que no passa\nJa ha nascut la criatura. Dissabte va celebrar-se el congrés constituent de la Crida Nacional per la República, més coneguda com la Crida, després d’uns llargs mesos de gestació. Al Fòrum de Barcelona es van aplegar unes 2.700 persones que van aprovar dues ponències, una política i una altra d’organització, i una direcció integrada per 21 persones. Un Congrés que es va plantejar més com un espectacle que com el que haurien de ser les assemblees dels grups polítics: una àgora de debat. Però la temptació dels polítics d’avui dia és substituir el programa polític pel relat, per un storytelling, com diu la gent del màrqueting, en què el més important no és el que vens sinó com ho vens. Tanmateix, l’enamorament dura el que dura i, com en el matrimoni, si es cau en la rutina i no s’alimenta l’amor amb la dedicació, la lleialtat i la franquesa, al final pot arribar el divorci.\nPerò no ens avancem tant, que de moment la Crida acaba de néixer. La gran pregunta és què farà a partir d’ara aquesta Crida. Ahir llegia unes declaracions de la consellera de Presidència i membre del Govern de la Crida, Elsa Artadi, en les que assegurava que la nova formació política no es presentaria a les eleccions municipals i, en canvi, que sí que ho faria a les eleccions europees. Com que les dues eleccions se celebraran el mateix dia, la raó per la qual es pren aquesta decisió no deu ser la manca de temps, sinó conceptual. De criteri. Municipals, no; europees, sí. I la primera pregunta que assalta tothom és: “I això per què?”. Deixant de banda que em costa de creure que s’hagi pogut prendre aquesta decisió entre dissabte a la nit i diumenge al matí, sense que cap dels òrgans col·legiats de la Crida s’hagin reunit, no entenc les raons per renunciar a la batalla municipal, quan aquesta és transcendental, i, en canvi, es vulgui preparar una candidatura pròpia a les eleccions europees quan Espanya és una circumscripció única i la Crida no té cap aliat a l’Estat. El PDeCAT ja ha dit que es presentaria amb el PNB i ERC amb EH Bildu i el BNG. Amb qui es presentaria la Crida? Participar en les eleccions europees només tindria sentit si el candidat fos el mateix president Carles Puigdemont, acompanyat de persones actives en el camp internacional. Des del Parlament europeu el MHP podria fer la feina que, malauradament, no podrà fer Oriol Junqueras, que ja ha estat triat com a candidat d’Ara Repúbliques. Com que ERC va negar la possibilitat de fer un tàndem entre Junqueras i Puigdemont, no cal insistir-hi més. Que el MHP tiri endavant en solitari, en tot cas.\nSi la Crida és el que realment diu que és, una suma de persones i no pas de sigles, ara té l’oportunitat de demostrar-ho i de convertir-se en motor del canvi a Catalunya si segueix tres criteris, a parer meu importants, per abordar la qüestió de les eleccions municipals. Primer criteri: donar suport a les candidatures de tots els alcaldes de l’1-O que es presentin a la reelecció, independentment del partit al qual pertanyin. Aquest hauria de ser el principi d’unitat de la Crida. No cal violentar ningú, per tant. Al contrari, la Crida ha de recalcar el compromís d’aquells alcaldes i alcaldesses que van arriscar el seu càrrec per protegir la democràcia i demanar a la gent que els voti precisament per aquest motiu. Segon criteri: allà on no hi hagi un alcalde sobiranista, ajudar els associats de la Crida que volen organitzar-se perquè propiciïn candidatures unitàries, per celebrar primàries o bé per presentar-se directament, que per això es va legalitzar la Crida com un partit polític. I tercer criteri, que té a veure amb l’obligació de presentar una candidatura conjunta sobiranista a l’alcaldia de Barcelona.\nCada vegada que un orador del congrés de la Crida feia una crítica al partidisme, al sectarisme dels partits o a la necessitat d’unitat, el públic arrencava a aplaudir. Tothom vol doblegar la resistència dels partits per arribar a una candidatura conjunta\nEn aquests moments ens trobem que l’independentisme està més fragmentat que mai. Llevat del cas de Jordi Graupera, que va intentar un procés de primàries que no ha acabat de rutllar del tot, la manca d’unitat entre les diverses ofertes és culpa del partidisme. ERC no vol de cap de les maneres arribar a un acord previ i trasllada la unitat als possibles pactes postelectorals, menystenint el fet que en els ajuntaments l’important és ser la llista més votada. El plenari d’un ajuntament no és un parlament. Com que no són rucs, els dirigents d’ERC això ja ho saben. I en el cas del PDeCAT, la posició és una mica menys política. És gairebé gerencial. Els preocupa saber quants regidors podran conservar dels deu que tenen actualment i quina influència tindrà el partit en la presa de decisions en el futur grup municipal. Volen tornar a la vella fórmula de CiU, transvestida amb el nom de Junts per Catalunya, el partit que van legalitzar d’amagat del grup parlamentari que havia guanyat les eleccions el 21-D, que consistia a posar un parell d’independents —els paracaigudistes, en l’argot partidista— per maquillar una llista electoral integrada bàsicament per gent amb carnet de partit. El salari és el salari!\nLa Crida té l’oportunitat de fer alguna cosa diferent. Cada vegada que un orador del congrés de la Crida feia una crítica al partidisme, al sectarisme dels partits o a la necessitat d’unitat, el públic arrencava a aplaudir. Tothom vol doblegar la resistència dels partits per arribar a una candidatura conjunta. Una fórmula seria que la Crida convoqués properament una conferència municipalista a Barcelona, amb una invitació expressa al món sobiranista i els seus partits —incloent-hi la Llista Graupera—, per acordar un programa de govern i una candidatura a partir d’unes primàries. Ja sé que el PDeCAT ha triat Quim Forn com a cap de llista i ERC a Ernest Maragall. També sé que Jordi Graupera és contrari a la unitat perquè no vol avalar el que ell en diu la traïció generacional dels Artadi, Aragonès i companyia. Com també sóc conscient que Ferran Mascarell no vol sumar-se a una llista que avali mentalitats antigues i que, a més, no tingui altra bandera que la llibertat dels presos. Tot això és així, però la Crida se suposa que no està condicionada per cap d’aquestes opcions. El gran servei que faria la Crida és deixar de pensar en petit per començar a fer història.\nPublicat a elnacional.cat, 28/01/2019\n28 gener 2019 29 gener 2019 agusticolominesCrida Nacional per la República, EH Bildu, Eleccions, Elsa Artadi, ERC, Ernest Maragall, Ferran Mascarell, Jordi Graupera, Junts per Catalunya, PDeCAT, Pere Aragonès, PNB, Quim Torra\nAnterior Entrada anterior: Sense líders\nSegüent Entrada següent: Tot compromís comporta risc


Publicat per Karina Vanieva a 12:09 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: U3 avantguardes\nTítol: La rendició de Breda\nRepresenta un episodi de la guerra de Flandes que va ocòrrer el 5 de juny de 1625. Velázquez no va representar una rendició normal, en la que el vençut és humiliat, sinó que el centre de la representació són els dos generals en actitud força amistosa i la clau de la ciutat.\nPublicat per Karina Vanieva a 12:00 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: U2 ex 2\n(1559-62) de Ticià\nPer aconseguir a Europa, es va transformar en un toro blanc amb i enormes banyes. Una vegada convertit en toro, va anar a tombar-se als peus de la donzella. Un cop seduida va aprofitar un descuit d’ella per raptar-la.\nInformació treta de:google.com/imatges / portaleureka\nPublicat per Karina Vanieva a 11:53 Cap comentari:\nPublicat per Karina Vanieva a 10:40 Cap comentari:\nPublicat per Karina Vanieva a 10:33 Cap comentari:\nTítol:L’ Amor i Psique\nAutor:De François Gérard.\nPsique era la menor de tres germanes filles d’un rei d’ Anatolia i la més hermosa d’ elles.Afrodita gelosa de la seva bellesa va enviar al seu fill Cupido perquè llences una fletxa d’or oxidada, que faria que s’enamores de l’ home más horrible y ruin que trobès. Però Eros es av enamorar d ‘ella y va llençar la fletxa al mar.\nPublicat per Karina Vanieva a 6:23 Cap comentari:\nPublicat per Karina Vanieva a 8:36 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: U2 ex 15\nImatges Sant Martí\nU 1 ex 4\nU 2 ex 1\nU1 ex 1\nU1 ex 2\nU1 ex 3\nU1 ex 4\nU1 ex 5\nU1 ex 6\nU2 ex 11\nU2 ex 15\nU2 ex 2\nU2 ex 25


Skip to 26 through 50 of 549 search results.\nShowing 26 through 50 of 549 results\nby Gonzalo Pin Dr. Eduard Estivill\nPediatria amb seny, que reuneix tres llibres en un (guia mèdica + guia educativa + fitxes i resum), us ajudarà a ser més bons pares o cuidadors i, sobretot, a tenir uns fills sans, física i mentalment. Tot això amb una bona sodi de seny. Criar un fill és un repte bonic però difícil, perquè demana certes dosis de reflexos i recursos personals que no s'aprenen a cap escola. Aquest és un llibre diferent i innovador. Aquestes pàgines són les vostres companyes de viatge. Pediatria amb seny és una obra rigorosa, senzilla, directa i sobretot molt amena. Exposa cada etapa del creixement dels nens, l'alimentació, el son, les seves actituds i els possibles problemes de salut. Per mitjà de la consulta de les fitxes que descriuen les malalties més freqüents, aprendreu quan cal visitar el pediatre. Aquest llibre també ajuda en temes fonamentals, com els aspectes emocionals de l'educació dels fills. Parla de l'autoestima, els valors, la socialització adequada, el col·legi, la disciplina, l'educació sexual, els jocs, les noves tecnologies, l'ecologia, els esports, els estudis i les activitats extraescolars. Ressenya:«Un viatge en tots els sentits del creixement del nen, físic i emocional, i un extens catàleg de fitxes mèdiques.»El País\nUna història sobre aquells petits instants que defineixen les postres vides, petites lliçons que no hauríem de deixar escapar. La novel·la italiana més venuda del 2009. Una novel·la que parla d'un pare i un fill, d'una dona que no es pot oblidar, d'emocions i sentiments que no gaire sovint es diuen en veu alta, que desprèn tendresa, simpatia, autenticitat a cada pàgina... i amb un protagonista que tots reconeixem i amb qui ens podem identificar. Una història sobre els moments que defineixen la nostra vida, sobre les petites lliçons que no se'ns haurien d'escapar. Perquè sempre s'és a temps de comprendre, de perdonar, de lluitar, de sentir, d'agrair i d'estimar.\nUn perfil fascinant, en tres temps, del futbolista més famós del món. Per Leonardo Faccio. Lionel Messi ha batut tots els rècords del futbol i s'ha instal·lat al panteó reservat a les grans estrelles: Pelé, Di Stéfano, Cruyff i Maradona. Des que va aterrar a l'esfera futbolística l'any 2007, l'argentí Leo Messi s'ha convertit en el rei de la pilota, i ho ha guanyat tot excepte el mundial. Una estrella d'aquestes dimensions es mereix més que l'habitual hagiografia o un pamflet morbós. En la millor tradició del periodisme narratiu, el que neix amb Gay Talese, Tom Wolfe o Norman Mailer, Leonardo Faccio ha dibuixat un perfil fascinant en tres temps del futbolista més famós del món, que amb només vint-i-quatre anys ha batut tots els rècords. Un noi tímid, petit i d'aparença fràgil, que s'ha convertit en la joia més valuosa de l'espectacle més gran del món. Passin i llegeixin! Ressenyes:«Amb Messi en marxa, la canxa no és un camp de batalla, sinó una geografia d'unitats d'emoció.»Manuel Rivas «Algun dia els hi explicaré als meus nets que jo vaig entrenar al Leo.»Josep Guardiola «Messi segueix jugant per aconseguir la bicicleta.»Juan Villoro «Sóc a la historia. Jo vaig contractar Messi.»Carlos Reixach «És una carícia més que em va fer l'Argentina.»Joan Manuel Serrat\nLa biografia definitiva de Steve Jobs, creador d'Apple, escrita amb la seva total col·laboració. La mort de Steve Jobs ha commogut el món. Després de tenir-hi més de quaranta entrevistes en els darrers dos anys, i amb més d'un centenar de persones del seu entorn: familiars, amics, adversaris i col·legues, Walter Isaacson ens presenta l'única biografia escrita amb la col·laboració de Jobs, el retrat definitiu d'una de les icones indiscutibles del nostre temps, la crònica de l'agitada vida i la desgastant personalitat d'un geni que, amb la seva creativitat, energia i afany de perfeccionisme, va revolucionar sis indústries: la informàtica, el cine d'animació, la música, la telefonia, les tauletes i l'edició digital. Conscient que la millor manera de crear valor al segle XXI és connectar la creativitat amb la tecnologia, Jobs va fundar una empresa en la qual els impressionants salts de la imaginació van de bracet de sorprenents fitestecnològiques. Tot i que Jobs va col·laborar en el llibre, no va voler controlar el contingut, ni tan sols exercir el dret a llegir-lo abans de la publicació. No va defugir cap tema, i va encoratjar la gent que coneixia a parlar amb franquesa. «He fet moltes coses de les quals no em sento orgullós, com deixar la meva novia embarassada als vint-i-tres anys i la manera com em vaig comportar aleshores, però no hi ha cap cadàver al meu armari que no pugui sortir a la llum.» Jobs parla amb sinceritat, de vegades brutal, sobre la gent amb la qual ha treballat i contra la que ha competit. De la mateixa manera, els seus amics, rivals i col·legues ofereixen una visió gens ensucrada de les passions, els dimonis, el perfeccionisme, els desitjos, el talent, els trucs i l'obsessió per controlar-ho tot que varen modelar la seva visió empresarial i els innovadors productes que va aconseguir crear. La seva història, per tant, està plena d'ensenyaments sobre innovació, coratge, lideratge i valors. La vida d'un geni capaç d'enfurismar i de seduir a parts iguals.\nEl temor d'un home savi (Crònica de l'assassí de reis #Volumen 2)\n«Tot home savi tem tres coses: la tempesta al mar, la nit sense lluna i la ira d'un homebenèvol.» L'home s'havia esvaït. El mite no. Músic, captaire, lladre, estudiant, mag, rodamón, heroi i assassí, en Kvothe havia esborrat el seu rastre. I ni tan sols ara que l'han trobat, ni tan sols ara que les tenebres s'estenen pels racons del món, està disposat a tornar. Però la seva història prossegueix, continua l'aventura, i en Kvothe us la contarà per revelar la veritat darrere la llegenda. La premsa ha dit:«La nova promesa de la literatura fantàstica.»Què leer «El Tolkien estatunidenc.»Juan Gómez-Jurado, ABC\nTrenc dalba a la fonda Pedra Fita. És el segon dia i un home es disposa a continuar el relat de la seva vida. La veritable història, la que només ell coneix, força allunyada de la llegenda que li han forjat amb rumors, conjectures i contes de taverna, convertint-lo en un personatge mític: en Kvothe... músic, captaire, lladre, estudiant, mag, heroi i assassí. El nom del vent, el primer dia de la història den Kvothe, ha esdevingut un fenomen impulsat pels lectors, els llibreters i la crítica, que recomanen vivament aquesta novel·la excepcional. Ara el relat prossegueix a El temor dun home savi, i podem dir a tots aquells que desitjaven llegir la continuació de El nom del vent que lespera ha valgut la pena. www.lahistoriadekvothe.com\nEl nom del vent (Crònica de l'assassí de reis #Volumen 1)\nAtípica, profunda i sincera, El nom del vent és una novel·la d'aventures, d'històries dins d'altres històries, de misteri, d'amistat, d'amor, de màgia i de superació. La novel·la que ha consagrat a Patrick Rothfuss com a fenomen editorial dels darrers anys. En una fonda en terra de ningú, un home es disposa a fer el relat de la seva vida per primera vegada. La veritable història que només ell coneix, una història que els rumors, les conjectures i els contes de taverna han anat deformant al llarg del temps fins a convertir-lo en un personatge llegendari al qual tothom creu ja mort: en Kvothe... músic captaire, lladre, estudiant, mag, heroi i assassí. Ara vol revelar tota la veritat sobre el mateix. I haurà de començar pel principi: la infantesa en una companyia d'artistes itinerants, els anys malvivint com a lladregot als carrers d'una ciutat gran i l'arribada a una universitat on espera trobar les respostes que ha estat buscant. «Recorda que les història de debò no acostumen a agafar el camí més recte.» «He robat princeses a reis adormits als túmuls. Vaig calar foc a la Ciudad de Trèbon. He passat la nit amb Felúrian i n'he sortit viu i amb la raó intacta. Em van fer fora de la Universitat a una edat en què a la majoria encara no els hi deixen entrar. He recorregut a la llum de la lluna camins dels quals els altres no gosen parlar de dia. He parlat amb els déus, he estimat dones i he escrit cançons que fan plorar els joglars.» »Em dic Kvothe. Potser has sentit parlar de mi.» La crítica ha dit...«El nom del vent es convertirà en un clàssic segur.»The Times «Tan absorbent en una segona lectura com ho és en la primera, aquesta és la mena de primera novel·la que la majoria dels autors només poden somiar escriure. L'univers de la literatura fantàstica té una nova estrella.» Publishers Weekly «El nom del vent és una de les millors històries explicades en qualsevol mitjà en el darrer decenni. Guardeu-lo a la prestatgeria al costat d'El senyor dels anells.»The Onion A.V. Club «No tan sols està a l'altura de l'entusiasme extraordinari que ha generat, sinó que el depassa. Quan comenceu a llegir, haureu de preparar-vos per perdre de vista el món real i submergir-vos en una història de màgia, amor i aventura enormement original i hipnòtica.»The Barnes & Noble Review «No passa gaire sovint, però El nom del vent de Patrick Rothfuss sí que és una novel·la tan bona com diuen les ressenyes.»Locus\n«Em dic Kvothe. Potser has sentit parlar de mi.» En una fonda en terra de ningú, un home es disposa a fer el relat de la seva vida per primera vegada. La veritable història que només ell coneix, una història que els rumors, les conjectures i els contes de taverna han anat deformant al llarg del temps fins a convertir-lo en un personatge llegendari al qual tothom creu ja mort: en Kvothe... músic, captaire, lladre, estudiant, mag, heroi i assassí. Ara vol revelar tota la veritat sobre ell mateix. I haurà de començar pel principi: la infantesa en una companyia dartistes itinerants, els anys malvivint com a lladregot als carrers duna ciutat gran i larribada a una universitat on espera trobar les respostes que ha estat buscant. Atípica, profunda i sincera, El nom del vent és una novel·la daventures, dhistòries dins daltres històries, de misteri, damistat, damor, de màgia i de superació, escrita amb mà de poeta i que captiva -per la seva originalitat i la mestria amb què està narrada- a tots els que la llegeixen. www.lahistoriadekvothe.com\nby Álex Rovira SAUL YURKIEVICH\nCanvia la llei de l'atracció- seu a esperar I a veure què passa- per la llei de l'acció i aconsegueix la prosperitat que desitges. El mapa del tresor es dirigeix a tots aquells que se sorprenen de les fites de persones d?èxit com Richard Branson, Anita Roddick o Steve Jobs, i es pregunten com s'ho han fet?, tot i que per al nostre propòsit ens resultarà molt més útil la pregunta, que han fet ells que no he fet jo? Aquest manual canvia la llei de l'atracció per la llei de l'acció. Per sortir d'un entrebanc o millorar la nostra situació, no n'hi ha prou de generar pensaments de prosperitat, sinó que hi hem de posar rumb amb les idees ben clares, planejar cada etapa, com si es tractés d'un viatge per mar, preveient les tempestes i contemplant rutes alternatives sense perdre mai de vista l'objectiu del nostre horitzó. A més de donar eines per analitzar els nostres recursos, Álex Rovira i Francesc Miralles ens ensenyencom elaborar, pas a pas, un mapa personal cap a noves metes a fi que la travessia sigui un èxit. Per això comptem amb els secrets dels emprenedors més audaços i exitosos dels darrers temps. El mapa del tresor es dirigeix a les persones que no s'han fet riques amb la llei de l'atracció, tenen moltes idees però no saben com dur-les a terme i estan disposades a embarcar-se en una aventura personal cap a l'illa de la prosperitat. «Els dèbils esperen les seves oportunitats, els forts les creen.»ORISON SWETT MARDEN\nby Andreu Carranza Esteban Martín\nThriller actual de denúncia social i ecològica sobre la pesca il·legal de la tonyina vermella i les màfies de tràfic de persones. En ple mes de juny, Paula Ramos «Sushi», redactora dels serveis informatius de TV3, segueix atenta els teletips a la recerca d'algun fet noticiable, quan, de sobte, n'hi ha un que li crida l'atenció. Parla d'uns immigrants africans que han aconseguit salvar la vida enfilant-se en una gàbia transportadora de tonyines, després que la pastera en què intentaven arribar a Europa s'hagués enfonsat al mig del Mediterrani. Malgrat les restriccions pressupostàries que l'època de crisi imposa, la Paula convenç els seus caps que l'autoritzin a anar a Malta per seguir la notícia i fer-ne un reportatge. Un cop a l'illa anirà descobrint totes les sorpreses que aquell teletip li tenia reservades i serà protagonista d'una sèrie d'aventures que li canviaran la vida, en molts sentits... En la seva primera novel·la, Raül Romeva i Rueda ens convida a fer un viatge trepidant per la immigració clandestina, l'espoli d'espècies marines, les connexions entre el poder econòmic i la política, i els riscos del periodisme d'investigació.\nLa Jasmine, una dona de negocis que s'acaba de divorciar, és empesa per la tia Ruma a portar les regnes de la seva llibreria, infestada pels esperits. Tan extrem desafiament la portarà a confiar en si mateixa i fins hi tot a tornar a creure en l'encanteri de l'amor. Hi havia una vegada una vella llibreria a la petita i plujosa illa de Shelter. En aquest indret tan especial, on els llibres tenen vida pròpia, un dia hi arriba Jasmine, disposada a fer-se càrrec del negoci mentre la propietària, la seva tieta Ruma, viatja a l'Índia per guarir el seu cor cansat. Tota sola, entre la pols i el desordre, la jove prova de donar un toc de modernitat al local, exposant títols nous i atractius a l 'aparador, però ben aviat els clàssics de sempre imposen la seva presència i els autors vius i morts es passegen per les prestatgeries fent sentir la seva veu. La Jasmine torna a descobrir Shakespeare i Edgar Allan Poe, ino només això: aprèn a escoltar els seus clients, a comprendre el que realment busquen en una novel·la o en un manual de cuina, i acabarà trobant l'home amb qui compartir tots els llibres de la seva vida. La llibreria de les noves oportunitats és alhora una faula romàntica i un homenatge a la bona literatura, perquè, molt sovint, és a les pàgines que ja groguegen d'un llibre oblidat on trobarem les paraules que poden canviar la nostra vida. «Dedico aquesta novel·la a tots els llibreters, siguin on siguin. Ells no es cansen mai de vendre somnis.»Anjali Banerjee\nby Josep Cuní PIL RAHOLA MARTINEZ\nUna interessant conversa entre Pilar Rahola i Josep Cuní, la parella televisiva més impactant i influent de Catalunya. A banda de parlar de diferents temes d'actualitat, parlen també sobre qüestions més personals, convidant el lector a una íntima reflexió. L'actualitat passa de pressa i les paraules se les emporta el vent. És per aquest doble motiu que aquesta conversa té una vàlua afegida, perquè mai abans Pilar Rahola i Josep Cuní havien explicitat per escrit els seus pensaments contraposats i els coincidents. En aquesta conversa no parlen d'actualitat sinó que reflexionen a partir de l'experiència. No analitzen fets sinó que els esmicolen per construir-ne una visió crítica. El lector hi trobarà una contraposició d'idees, pensaments i experiències que l'enriquiran i l'induiran, també, a la reflexió íntima i personal. A partir de les paraules escrites, dels pensaments no sempre coincidents, Josep Cuní i Pilar Rahola aconsegueixen que el lector entengui, pensi, rigui, actuï i també que els conegui d'una forma més genuïna que la que podem percebre a través de les pantalles.\nby Montse Domènech Dr. Eduard Estivill\nEl mètode del Dr. Estivill per aconseguir que l'hora de menjar dels nens deixi de ser el malson dels pares. «Ja ho he provat tot i no hi ha manera que mengi». Per molts pares, l'hora de menjar dels nens es converteix en un infern. La boca tancada -que no s'obre ni quan traiem totes les joguines, encenem la televisió o disfressem els plats amb la seva salsa preferida- és el nostre pitjor malson. Vist l'èxit del seu mètode per resoldre els problemes de l'insomni infantil, el doctor Eduard Estivill es va preguntar si hi hauria també un mètode que pogués aplicar-se al problema de l'alimentació infantil. Per això va sol·licitar l'ajuda d'una pedagoga, Montse Domènech, i entre els dos varen desenvolupar un mètode senzill, pràctic, amb unes sòlides bases científiques, per ensenyar a menjar bé, i de tot, als nens. Després d'haver-lo posat en pràctica durant tres anys, amb èxit en més del 98% dels casos, s'han decidit a publicar aquest manual tan amè que ajudarà els pares a ensenyar els seus fills a menjar. «La resistència dels nens a menjar és habitual. Forma part del seu esperit de rebel·lia davant allò que se'ls imposa. Però en això consisteix educar-los, oi? Han d'anar aprenent que gairebé tot té un moment i un lloc. I també una manera de fer-se. Per això cal un mètode i un temps d'aprenentatge.»Dr. Eduard Estivill\nMés de 5 milions de llibres venuts a tot el món Un dels autors més llegits ens ofereix una història imponent d'en Jonathan i de com aprèn a viure de veritat En Jonathan Landry cada dia està més angoixat per la feina i pel seu matrimoni fracassat. Un bon dia, la seva mare li demana que es reuneixi amb el seu oncle, en Julian Mantle, al qual gairebé no coneix. Fa uns quants anys, en Julian, que havia estat un advocat d'èxit, va decidir vendre-s'ho tot -fins i tot el seu flamant Ferrari- i refugiar-se en un monestir a l'Himàlaia. Ara en Julian necessita que en Jonathan l'ajudi. Li demana que viatgi a diferents llocs del món per aplegar nou talismans i les nou cartes que els acompanyen. Aquestes cartes, que contenen els secrets que en Julian va descobrir al monestir, poden salvar vides. El viatge singular d'en Jonathan comprèn una visita als salons de tango de Buenos Aires, a les inquietants catacumbes de París, als ultramoderns gratacels de Xangai i al desert místic de Sedona. Gràcies a aquesta inesperada aventura, en Jonathan aprendrà a recuperar la seva força personal i podrà lliurar-se sense por als seus somnis. Opinió:«Els llibres de Robin Sharma ajuden molta gent d'arreu del món a viure una vida ben plena.»Paulo Coelho, autor de L'alquimista\nMúsica celestial (edició en catalá): Del mal anomenat cas Millet o cas Palau\nLa veritable història del Caso Palau, o de com Félix Millet va comprar la classe política catalana. El periodisme no es pot limitar a narrar el que succeeix, ha d'intentar explicar el perquè, en això consisteix la veritable informació. Per aconseguir-ho, Música celestial va més enllà de l'anècdota. No hi ha un «cas Palau» ni un «cas Millet». Convertir-lo en un més dels molts casos de corrupció que esquitxen el país és reduir el que va passar a un simple delicte i centrar l'atenció en uns delinqüents. Però això escatimaria a l'opinió pública una explicació completa i una interpretació del que es va esdevenir. Quan la policia va entrar al Palau, els fonaments de la societat catalana i el pacte vigent des de la Transició es van esmicolar de tal manera, que, tot i el clamorós silenci imposat, encara avui no se n'han refet. La classe política, les administracions, els mitjans de comunicació, la justícia, l'anomenada societat civili el mateix Orfeó Català encara han de passar comptes. Aquesta és la raó d'aquest llibre: explicar el que va passar i exigir els comptes.\nDiet coach (edició en català): El teu entrenador personal per seguir amb èxit qualsevol dieta\nUna especialista de la pèrdua de pes experta en auto hipnosis i NLP ens mostra les tècniques per aconseguir el nostre pes correcte. AQUEST ÉS EL LLIBRE PER PERDRE PES QUE ESTAVES ESPERANT.L'ENTRENADOR PERSONAL QUE T'OFEREIX TRUCS RÀPIDS, ESTRATÈGIES SIMPLES I CONSELLS QUE NO FALLEN. Les dietes por si soles no acostumen a funcionar; si més no, no gaire. Quan fem dieta estem massa centrats a pensar què podem menjar i no ens fixem en la manera com mengem ni com ens sentim. Kimberly Willis sap que, per mantenir definitivament el pes ideal, l'única opció és fer canvis fonamentals en la forma que tenim de pensar en el menjar i de relacionar-nos-hi. Diet Coach se centra en tu més que en els aliments, per ajudar-te a superar l'ànsia de menjar i perquè, d'una vegada per totes, controlis els teus hàbits alimentaris tant si segueixes una dieta como si no. Ja sigui per mitjà d'eslògans clau, de tècniques senzilles per distreure l'ansietat o dedicant temps a assaborir cada mos, en aquest llibre trobaràs estratègies i mètodes molt senzills que realment funcionen. Aquesta petita guia és tot el que necessites per perdre pes i aconseguir una relació amb el menjar més feliç i sana.\nPrimera part de «Cinquanta ombres», la trilogia absolutament addictiva que t'obsessionarà, et posseirà i quedarà per sempre en la teva memòria. Descobreix el llibre en el qual es basa la pel·lícula. Quan a l'estudiant de literatura Anastasia Steele li encarreguen que entrevisti en Christian Grey, un jove empresari d'èxit, es troba amb un home atractiu, seductor i també molt intimidant, que la deixa impressionada. La inexperta i innocent Ana intenta oblidar-lo, però de sobte s'adona que desitja aquest home. Grey està turmentat pels seus dimonis interns i el consumeix la necessitat de controlar-ho tot, i alhora se sent incapaç de resistir-se a la serena bellesa de l'Ana, a la seva intel·ligència i al seu esperit independent. Ha d'admetre que la desitja, però amb certes condicions. Quan la parella per fi inicia una apassionada relació les peculiars pràctiques eròtiques d'en Grey desconcerten l'Ana, que poc a poc va descobrint els límits dels seus propis i més obscurs desitjos... Més de 150 milions d'exemplars venuts a tot el món.8 milions de lectors en castellà i català. La crítica ha dit...«La novel·la eròtica súper vendes Cinquanta ombres d'en Grey és una revolució per a milions de dones, les vides sexuals de les quals han experimentat una rebolcada.»El Periódico de Catalunya «Única en el seu gènere.»Entretainment Weekly «La novel·la eròtica que ha revolucionat a les dones.»The New York Times «Llegir aquest llibre et fa sentir sexy de nou. Una novel·la que torna a encendre el foc de molts matrimonis.»divamoms.com «L'exitosa combinació d'història romàntica i joc eròtic d'alt voltatge que ha tocat la fibra de moltes dones.»Daily News\nL'escriptor de El temps que voldria torna a enamorar-nos. «Un dia, de forma natural, tot va canviar. I res no va tornar a ser com abans.» Tot el món de certeses i seguretats de l'Elena queda aniquilat quan, per primera vegada, permet que el desig i la passió entrin a la seva vida amb una força que mai no hauria imaginat. És un salt a allò prohibit que l'obliga a replantejar-se el seu matrimoni i aquell futur tan endreçat i rutinari que sense voler ha construït per complaure tothom menys a ella mateixa. Potser mereix alguna cosa més. Potser també ella té dret a la felicitat. N'hi ha prou de trobar el valor per provar-ho, per llançar-s'hi sense por d'equivocar-se. «Durant anys vaig esperar que la meva vida canviés, però ara sé que la meva vida esperava que fos jo qui canviés.» Opinions:«Fabio Volo ésun escriptor de veritat. Està atent als petits detalls quotidians i narra la vida "normal" com pocs autors italians ho saben fer.»Libero «En el fons és molt senzill, Fabio Volo té un defecte imperdonable: és un petit geni. Popular, sense cap mena de dubte, però un geni.»Il Fatto Quotidiano\nBenvolgut lector: La novel·la que tens a les mans és molt especia, com en Max.La novel·la que tens a les mans és única, com en Max.La novel·la que tens a les mans és valenta, com en Max. En Max només té vuit anys i no és un nen com els altres. Ell viu en el seu interior i com menys el molestin, millor. No li agraden els canvis, ni les sorpreses, ni els sorolls, ni que el toquin ni que el facin parlar per parlar. Si algú li preguntés quan és més feliç, segur que diria que jugant amb els legos i planificant batalles entre exèrcits enemics. En Max no té amics perquè ningú no l'entén i tothom vol que sigui d'una altra manera, fins i tot els seus professors i els seus pares. Només em té a mi, que sóc el seu amic des de fa cinc anys. Ara sé que en Max corre perill i només jo el puc ajudar. El problema és que en Max és l'únic que em pot sentir i l'únic que em pot veure. Pateixo per ell, però també per mi. Els pares d'en Max diuen que sóc un «amic imaginari». Espero que a aquestes altures tinguis ben clar que això no és veritat, jo no sóc imaginari. Ressenyes:«Dicks agafa alguns elements d'El curiós incident del gos a mitjanit, els barreja amb uns altres de No em deixis mai i transforma una història entendridora en una aventura per mossegar-se les ungles.»Psychologies «Un conte entranyable sobre l'amor, la lleialtat i un nen amb una imaginació extraordinària.»Glamour «Un thriller psicològic molt intens sobre l'amor, la mort i l'amistat.»Daily News «Una història fascinant i colpidora.»Cosmopolitan\nEl desenllaç de «Cinquanta ombres», la trilogia absolutament addictiva que t'obsessionarà, et posseirà i quedarà per sempre en la teva memòria. Has vist la nova pel·lícula? Descobreix com acaba la història. Quan la inexperta estudiant Anastasia Steele va conèixer el jove seductor i empresari d'èxit Christian Grey, va néixer entre ells una relació sensual que els va canviar la vida per sempre més. Desconcertada per les peculiars pràctiques eròtiques d'en Christian, i vorejant tots els límits, la jove lluita per arrencar el compromís d'en Grey. I en Christian hi accedeix per no perdre-la. Ara ho tenen tot: amor, passió i un món d'infinites possibilitats davant seu. Però l'Ana sap que estimar el seu Cinquanta Ombres, com l'anomena, no és gens fàcil, i que el fet d'estar junts els enfronta a un repte que cap dels dos no havia previst. Ella ha d'aprendre a compartir l'estil de vida opulent d'en Grey sense sacrificar la seva pròpia identitat. I ell ha de superar l'obsessió compulsiva pel control mentre lluita contra els dimonis del seu passat turmentat. Però quan sembla que la força de la seva relació pot vèncer qualsevol obstacle, la fatalitat, la rancúnia i el destí es conjuren per fer realitat els pitjors temors de l'Ana. La crítica ha dit...«Aquesta trilogia entreteixeix un estil lleuger i cinematogràfic, on es remouen els ingredients bàsics de la vida: sang, suor, llàgrimes i sexe, molt de sexe.»La Vanguardia «Un esdeveniment viral que ha anat de fòrum en fòrum i ha creat una germandat de fans.»El País «L'erotisme esdevé best seller.»El Periódico de Catalunya «T'has mossegat també tu les ungles llegint la tòrrida història d'amor entre el seductor multimilionari Christian Grey i Anastasia Steele?»Diez minutos\nLa Júlia té onze anys i viu una plàcida existència Califòrnia amb la seva família quan les noticies informen que una cosa canviarà el món per complet: és, simplement, el principi del fi. La fi del món vist a través dels ulls d'una nena. «No hi havia imatges per mostrar a la televisió. No hi havia ferits. No hi havia morts. Al principi fou una catàstrofe gairebé invisible.» Qui parla és la Julia. Té onze anys i fins fa poc només ens hauria explicat coses de l'escola, dels seus pares, de la complicitat amb la seva única amiga, d'aquell noi, en Seth, que li provoca un formigueig especial. Però avui té una cosa diferent per dir-nos. Avui ella i la seva família s'han llevat amb una notícia alarmant: la rotació de la terra s'ha alentit de sobte, i els dies i les nits s'han començat a allargar. Ben aviat els rellotges no serviran de res. El món està canviant, i tot i que ni ella ni ningú no sap que succeirà a partir d'ara tothom intueix que el futur serà diferent. Estrany. Pertorbador. Acceptar la realitat i aferrar-se a la vida, tal i com la Julia la coneix, és l'única manera de sobreviure. A través de la veu innocent d'una nena que lluita per la seva felicitat, Karen Thompson Walker ens submergeix en un present sense futur, inquietant i estranyament quotidià, i ens fa còmplices dels seus anhels i de les seves pors, de les seves preguntes i de les seves esperances. L'edat dels miracles és un commovedor retrat de la vida d'una adolescent en un món canviant. Una esplèndida, captivadora i inoblidable novel·la amb una premissa original, uns personatges únics i una prosa absorbent. Opinions:«La novel·la que ha revolucionat el panorama editorial internacional.»The Guardian «Un impactant debut literari. La Julia és una narradora perfecta. Una història tan pertorbadora com versemblant.»Publishers Weekly\n«No hi havia imatges per mostrar a la televisió. No hi havia ferits. No hi havia morts. Al principi fou una catàstrofe gairebé invisible.»Qui parla és la Julia. Té onze anys i fins fa poc només ens hauria explicat coses de lescola, dels seus pares, de la complicitat amb la seva única amiga, daquell noi, en Seth, que li provoca un formigueig especial. Però avui té una cosa diferent per dir-nos. Avui ella i la seva família shan llevat amb una notícia alarmant: la rotació de la terra sha alentit de sobte, i els dies i les nits shan començat a allargar. Ben aviat els rellotges no serviran de res. El món està canviant, i tot i que ni ella ni ningú no sap que succeirà a partir dara tothom intueix que el futur serà diferent. Estrany. Pertorbador. Acceptar la realitat i aferrar-se a la vida, tal i com la Julia la coneix, és lúnica manera de sobreviure.A través de la veu innocent duna nena que lluita per la seva felicitat, Karen Thompson Walker ens submergeix en un present sense futur, inquietant i estranyament quotidià, i ens fa còmplices dels seus anhels i de les seves pors, de les seves preguntes i de les seves esperances.Ledat dels miracles és un commovedor retrat de la vida duna adolescent en un món canviant. Una esplèndida, captivadora i inoblidable novel·la amb una premissa original, uns personatges únics i una prosa absorbent. «La novel·la que ha revolucionat el panorama editorial internacional.»The Guardian«Un impactant debut literari. La Julia és una narradora perfecta.Una història tan pertorbadora com versemblant.»Publishers Weekly


Els majors problemes en fer merengue\nPostres Tècniques de cuina i consells Postres nord-americans Postres baix en greix\nDominar el Merengue\nEvitar errors comuns en fer aquesta postre deliciosa\nUn merengue pot formar la base d'unes meravelloses postres i galetes de baix contingut en greix o sense greixos. Fer una merengue hauria de ser senzill, després de tot, només necessiteu una clara d'ou, un sucre i una crema de tàrtara. Malgrat això, molts cuiners s'han vist frustrats per merenga merda i magra, o simplement no fan d'aquest dolç tracte complet. Seguint aquests consells mentre feu merengue, podeu aconseguir el resultat perfecte.\nAtès que les clares d'ou són l'ingredient principal del merenga, la recepta es basa en la seva habilitat per assolir aquesta bellesa blanca. Perquè això passi, cal seguir uns quants consells.\nEls ous han d'estar a la temperatura adequada. Podeu separar els ous mentre estiguin freds, però cal vèncer els blancs quan estiguin a temperatura ambient. Esperar uns 30 minuts després de la separació hauria de fer el truc. No hauria d'haver motxilles de rovell a les claretes. Qualsevol traça de rovell arruïnarà la merenga. Si una mica de rovell és en els blancs, resistiu la temptació de submergir-se en un dit per treure-ho. Algunes persones utilitzen un tros de pa o un hisop de cotó per eliminar el rovell. En última instància, el millor és descartar aquest ou i començar de nou.\nPer aquest motiu, separeu els ous d'un en un en un bol petit i, a continuació, afegiu els blanques d'ou de forma individual en el bol més gran. D'aquesta manera, si una rovellada es tanca, només cal descartar una clara d'ou i no tota la quantitat.\nEls ous també han de ser colpejats a pics rígids. Els cims suaus estan bé per fer un pastís, però per a una base de postres, com ara un pavlova, necessiteu pics rígids i brillants. Per tant, és important seguir batent fins que els blancs es posen dret quan el whisk "escoqui" alguns dels blancs.\nÒbviament, és el sucre el que fa que la merenga sigui dolça, però afegir-la de la manera correcta és també el que fa que el merengue tingui la consistència adequada.\nS'ha d'afegir sucre a la taula de sopa en una cullerada per cullerada. Això és laboriós, però no tingueu la temptació d'afegir tot el conjunt alhora. El sucre sense sucre atreu la humitat, que pot arruïnar la merenga. El sucre superfina es dissol més ràpidament.\nEncara que només utilitzareu un mesclador i el forn, ambdós equips tenen certs requisits. Els recipients de barreja de metall o de vidre són els millors per a la producció de blat de moro de llet voluminosa. El plàstic pot retenir greixos i greixos, que inhibeixen el volum dels blancs . Independentment del tipus de bol que utilitzeu, assegureu-vos que estigui impecablement net.\nQuan es tracta de coure, es necessita una temperatura baixa per assegurar la gradual evaporació de la humitat del merenga. Si el forn està massa calent, l'exterior serà cruixent i daurat, i el centre serà enganxós i masticable. També és important permetre que el merenga romangui al forn després de la cocció. Això ajuda a assecar-lo més lluny.\nCreieu-ho o no, el clima pot afectar l'èxit d'un merenga. Intenta evitar fer merenges en un dia humit. El sucre a la merenga atreu la humitat i la fa masticable. També pot trigar més el merengue a coure i assecar-se al forn.\nRecepta de pastís de plàtan\nPomes al forn amb foie amb canyella i sucre\nCrema de formatge Brownies gelades\nDeixits britànics ràpids i fàcils que pots fer en menys de 30 minuts\nPatates de crema de coco\nCuina lenta de col i pomes\n8 receptes favorites per als verdes del sud\nLluita contra atacs cardíacs i traços amb receptes de suc de bròquil\nCuina lenta amb estil cowboy Cuina de bou i fava\nQuè tan calenta és l'aigua tèbia?\nSalsa de cacau tailandesa Real Satay\nPastís de pinya humit i fàcil\n8 de les millors receptes franceses infantils de Julia\nFormes delicioses per cuinar el llom de porc\nLes 7 millors Bento Boxes per comprar per a nens el 2018


Llagostera Ràdio - PIMEC reclama aplicar el passaport covid "com més aviat millor" i que permeti augmentar els aforaments\nPIMEC reclama aplicar el passaport covid "com més aviat millor" i que permeti augmentar els aforaments\nEl president de PIMEC, Antoni Cañete, i el secretari general de la patronal, Josep Ginesta. / Foto: Marta Casado (ACN)\nArticle Anterior La 3a edició del "monar'T" omple d'art Santa Eugènia i Can Gibert del Pla, a Girona\nSegüent Article Després de mesos tancada, Llagostera reobrirà la Llar de la gent gran el pròxim 1 d’octubre\nEl president de PIMEC, Antoni Cañete, ha valorat "molt positivament" la possibilitat d'implementar el passaport covid a Catalunya, ja que seria una manera de garantir la seguretat de la població.\nTambé ha dit que aImateix temps, permetria 'obertura de les activitats econòmiques.\nTot i això, la patronal de les micro, petites i mitjanes empreses de Catalunya ha reclamat aplicar aquest certificat com més aviat millor per evitar "perdre" oportunitats i llocs de treball. "Si realment és possible el seu ús, seria difícilment explicable que no obrim tan aviat com es pugui", ha assegurat Cañete.\nLa patronal també ha reclamat que l'aplicació del passaport covid estigui condicionada a l'augment dels aforaments en les diferents activitats econòmiques. "El contrari seria no entendre que l'economia és una part tan important com ho pot ser la pandèmia en l'àmbit sanitari per al país", ha mantingut el president de PIMEC.\nD'aquesta manera, la confederació s'ha mostrat contrària al posicionament del Govern, que aquest dimarts ha descartat habilitar el passaport covid per ampliar aforaments en establiments ja oberts, com la restauració, les botigues o els espais culturals. L'oci nocturn, fins ara obligat a tancar, seria un dels destinataris d'aquest certificat en cas que finalment entrés en vigor a Catalunya.\nEn aquest sentit, la patronal també ha demanat permetre l'obertura de l'interior de l'oci nocturn a través de mecanismes per garantir la seguretat de la ciutadania.\nnotícia nacional\tpimec\trestriccions\tpassaport covid


Els casos de diabetis apareixen abans i es dobla la detecció a dones embarassades en els últims 10 anys al Maresme Central | Ràdio Arenys 91.2FM\nSocietat Salut Dimecres 14 de novembre del 2018\n/ Act.: 26 de novembre del 2018 a les 11:11\nEls casos de diabetis apareixen abans i es dobla la detecció a dones embarassades en els últims 10 anys al Maresme Central\nAlguns veïns tenen problemes amb la …\nEl Set-Ciències torna a participar en …\nAixí es desprèn de les dades de l’Hospital de Mataró i coincidint amb el Dia Mundial de la Diabetis que es commemora avui.\nLa Unitat d’Endocrinologia de l’Hospital de Mataró ha determinat que, en els últims 10 anys, un 11% de les embarassades van ser diagnosticades de diabetis gestacional, un augment de 4 punts respecte a l’any 2007. Així mateix, també s’ha pogut determinar que els casos de diabetis també es detecten més precoçment, sobretot amb l’anomenada diabetis tipus 2. Això, es deu al fet que hi ha una obesitat alarmant entre els joves així com el fet que les dones es queden embarassades cada vegada més grans. Així ho ha detallat el cap de la unitat endocrina de l’Hospital de Mataró, Enric Ballestar.\nA Catalunya, la diabetis més comuna és la tipus 2 amb una estimació de 600.000 persones afectades. El cap de la unitat endocrina de l’Hospital de Mataró, Enric Ballestar, afirma que la prevenció és clau per evitar la diabetis amb una vida saludable: una dieta equilibrada, exercici físic i adaptat a cada persona amb el manteniment correcte del pes corporal i evitar el tabac.\nSegons Ballestar, un 40% de la població d’arreu del món pot tenir diabetis tipus 2 sense saber-ho. El tractament passa per l’ús de comprimits orals o insulina sempre que no hi hagi un bon control previ amb pastilles. La tipus 1, a Catalunya, representa un 10 -15% de totes les diabetis.\nSegons l’Organització Mundial de la salut, al món hi ha uns 450 milions de persones amb diabetis, pràcticament quadruplicant els 108 milions l’any 1980. Més del 80% de les morts per diabetis, s’enregistren a països amb nivells d’ingressos mitjos o baixos. Les morts per diabetis es multiplicaran per dos, arribant a ser la setena causa global més freqüent de mort al món.


El bluesman i compositor Flavio Rigatozzo, àlies Tota.\nPer Alberto Valle | 15 May 2022\nQuan tenia 18 anys, el bonaerense Flavio Rigatozzo, amb el sobrenom Tota pels seus amics i afins, va descobrir el Muddy Waters i tot, a la seva vida, va canviar. “Vaig descobrir els escenaris i la vida nocturna dels bars i clubs amb música en directe. I, a partir d’aleshores, vaig deixar la carrera d’Enginyeria Electrònica que els meus pares volien que cursés i vaig decidir que volia ser músic, i això és el que he anat fent els últims 30 anys”, explica el bluesman i compositor, cervesa a la mà, a peu de barra.\nEstablert a Barcelona des de fa dues dècades, en l’escena blues de la qual s’ha consolidat com a nom majúscul, ha arribat al Bar ben d’hora —“des que soc pare soc més de matinar”—, i de fons ha demanat que sonés el concert que la gran LaVern Baker va donar a Hollywood el 1991.\nDesprés, ha tancat els ulls, ha encès el seu somriure, i ha tornat enrere als seus inicis, recordant amb nitidesa aquell moment de línia divisòria entre el que havia estat fins aleshores i tot el que anava a ser d’aleshores ençà: “Va ser en pujar a un escenari a cantar uns cors amb una banda d’amics i sentir que aquell era el meu lloc. Sense cap temor, una adrenalina pura com si sempre hagués estat allà. Vaig sentir que havia nascut per a això. No m’havia passat amb cap altra cosa”.\nA continuació, es va enamorar de l’harmònica i aquí va començar aquest “tot” que el fa sentir especialment orgullós. “Vaig tenir la valentia de deixar de banda allò que estava, diguem, preparat per a mi i perseguir el meu somni contra vent i marea, contra l’enuig familiar, contra les frases i advertiments de tots, que em deien ‘et moriràs de gana”. Riu i es pren un moment abans d’afegir: “Que molt lluny de la realitat no estaven… Sobretot al principi!”.\nTot i així, malgrat la gran aposta que suposa perseguir un somni, el músic no pot evitar “convidar a la gent a no rendir-se. Molts cops sembla difícil o fins i tot impossible, requereix molt esforç, però t’asseguro que el premi és gegant”. I cita una lectura amb què una vegada, fa temps, es va creuar: “Si deixes el teu somni a un costat, tard o d’hora tornarà a buscar-te”.\nFer música, portar música\nEl projecte principal del cantant, harmònicista i guitarrista des de fa ja 30 anys és la seva banda, TotaBlues Band, amb què ha girat per escenaris de tot tipus i enregistrat discs com l’aplaudit Hard to make a livin’, de 2018, el més recent de la seva discografia. “També tinc un duo amb el meu guitarrista i germà de la vida, Martín J. Merino, que és TotaBlues Duo, amb qui també treballo des dels inicis”.\nÚltimament, confessa que en allò en que més inverteix energia, “i va funcionant molt bé”, és el projecte El Blues de Ellas, juntament amb la cantant i actriu, Queralt Albinyana. “És una xerrada-concert explicant la història del blues cronològicament a través de les seves cantants i autores femenines. Està súper bé. Martín J. també hi participa, normalment anem a trio”.\nTota als escenaris amb la seva banda TotaBlues Band.\nPerò, a més de fer música, el Tota també la porta: “Un altre projecte en què estic involucrat des de fa anys és per a la productora Blues’r’Us, per a la qual jo cobreixo la part de Catalunya portant a aquells artistes de blues americans que encara queden vius, muntar-los la gira, organitzant-ho tot i, a més, tocant amb ells. És una feina força estressant, encara que el premi és enorme. De sobte estar tocant en un escenari amb un bluesman de debò de 80 anys. D’aquests que jo escoltava a Buenos Aires en una cinta de casset i que semblaven inassolibles. I ets aquí, al seu costat. És un flaix”.\nLa gesta més recent, en aquest sentit, ha estat la gira del llegendari Willie Buck per escenaris catalans, oferint al públic local la possibilitat de veure a un veterà bluesman de Chicago abrigallat per una impecable banda liderada pel parroquià.\nEl músic acompanyant Bob Margolin en un concert a Amer. © José Figueres\nUna ciutat que m’ha tractat molt bé\nEl músic recorda quan va venir a Barcelona sense res. “Tocava al carrer, no tenia papers. Quan vaig arribar aquí ni sabia on dormiria la primera nit. Perseguia el meu somni”.\nVint anys després reconeix deure molt a una ciutat que recorda molt diferent de quan va arribar. “Era molt més bohèmia, hi havia art per tots costats, les nits eren eternes, tot era molt més barat, els diners rendien molt més. Ara s’està convertint en una ciutat només per a turistes, està perdent la seva identitat, crec jo. Però això no és culpa de la ciutat ni de la seva gent, més aviat de decisions polítiques que persegueixen objectius ambiciosos sense pensar en res més… de fet, no tinc res en contra de Barcelona, però sí contra alguns dels seus polítics”.\n“Barcelona era molt més bohèmia, hi havia art per tots costats, les nits eren eternes, tot era molt més barat, els diners rendien molt més”\nDeixant de costat aquest aspecte, allò que l’enamora de la urbs és “que la seva gent em va ajudar molt. En general els barcelonins han estat bons amb mi. Avui la meva dona, el meu fill i la meva casa són aquí. Vaig aconseguir treballar del que m’agrada aquí, així que… Què més et puc dir?”.\n— Home, doncs ja que hi estàs posat, em podries dir que t’agradaria esmorzar: les nostres tapes, racions, entrepans o fins i tot menú. Que aquí tot és per llepar-se els dits…\nFlavio Rigatozzo examina l’oferta esbossant un somriure dels de brillar sobre escenaris i, després d’encongir-se d’espatlles, tria “ració”, abans d’apurar la seva cervesa i demanar-ne ràpidament una altra.\nTota està involucrat des de fa anys amb la productora Blues’r’Us per organitzar concerts i gires per Catalunya. © endika ussia photography


ᐅ Manteniment informàtic Menàrguens - Manteniment informàtica Menàrguens\nSom experts i comptem amb molts anys d’experiència en manteniment informàtic Menàrguens, serveis informàtics\nLa clau del nostre servei de manteniment informàtic Menàrguens és l’experiència i professionalitat del nostre equip tècnic i el nostre expert sistema de gestió\nEl nostre servei de manteniment informàtic Menàrguens i suport tècnic informàtic correspon a serveis constants preventius i resolutius en les instal·lacions del client i remotament, amb l'objectiu de prevenir i incentivar actuacions correctives. A Gestinet Menàrguens, també realitzem el monitoratge dels servidors i usuaris a cada client per a poder oferir més i millor control, donant una resposta més ràpida i efectiva en cada actuació i situació.\nA Gestinet Menàrguens només utilitzem plantilla professional pròpia qualificada\nÉs important destacar, sobretot en el sector outsourcing de serveis de manteniment informàtic Menàrguens, que tots els tècnics informàtics de Gestinet són professionals experimentats en plantilla, fixes ubicats a Menàrguens, pel que no utilitzem la modalitat de subcontractació i/o utilització de perfils freelance, ja que aquestes modalitats van en decrement del servei i satisfacció del client.\nEl servei de manteniment informàtic Menàrguens de Gestinet, és líder del sector per experiència, reputació i màximes garanties\nGestinet, empresa referent en manteniment informàtic Menàrguens, suport i serveis informàtics amb una llarga experiència i recorregut en el nostre sector, compta amb un gran equip tècnic professional en constant formació i reciclatge de coneixements que aporta als nostres clients el millor assessorament i experiència per tal d’aconsellar i recomanar en cada moment i situació la millor i més eficient solució.\nManteniment informàtic Menàrguens: Gestinet compta amb una de les respostes més ràpides del sector\nGestinet compta amb una de les respostes més ràpides sobre incidències informàtiques i qualsevol entrebanc informàtic que el client pugui patir. Inicialment, mitjançant resposta remota per a mirar de ser més eficients, ràpids i efectius, i el següent nivell és la resposta presencial per part dels nostres tècnics a la ubicació del client, oferint a Menàrguens una de les respostes més ràpides del mercat.\nIgual que oferim un servei de manteniment informàtic Menàrguens periòdic, preventiu, expert i exigent, també disposem d’altres serveis vitals per a qualsevol empresa avui dia, utilitzant sempre les tècniques i metodologies més innovadores i eficients.\nManteniment informàtic Menàrguens: Gestíó integral de backups\nEn totes les modalitats de manteniment informàtic Menàrguens que oferim, una de les facetes més importants i sensibles que el nostre servei gestiona i assegura és la correcta realització de backups (còpies de seguretat) de dades i sistemes de cada client, oferint diversos serveis i opcions en aquest sentit com a complement i/o millora d’aquest sistema de seguretat tan primordial i vital per a qualsevol empresa. Revisió integral de backups en local, realització de backups externes o en aparells extraïbles (LOPD), etc...\nEl nostre servei informàtic a Menàrguens disposa d'un temps màxim de resposta sobre incidències de 3 a 4 hores. Actualment donem resposta immediata.\nTots els nostres tècnics de suport informàtic a Menàrguens disposen com a mínim de Grau Superior Informàtic en Sistemes Informàtics.\nVinculem per a cada client de manteniment de sistemes informàtics a Menàrguens un mínim de 2 tècnics directes per a ser el més resolutius i precisos possible.\nEls clients disposen els telèfons mòbils dels tècnics vinculats per a que puguin contactar directament i ser més resolutius i efectius en el servei de suport informàtic a Menàrguens.\nDisposem de tècnics fixes i estables per a donar un servei de manteniment informàtica Menàrguens estable i ràpid sense sorpreses ni esperes.\nEls nostres clients de serveis IT a Menàrguens disposen d’una potent Extranet per a la gestió completa del seu servei.\nContractes de manteniment informàtic Menàrguens amb màximes garanties\nRealitzem contractes de manteniment informàtic Menàrguens de prevenció, reparació i seguiment constant dels sistemes informàtics de cada client. Comptem amb molts anys d’experiència i una important cartera de clients a Menàrguens aconseguida amb la rigorositat i professionalitat de tot l’equip humà de Gestinet, fet que ens posiciona com a una empresa referent i líder dins el nostre sector.\nManteniment informàtic Menàrguens, presencial, remot i monitorat\nEls nostres tècnics informàtics realitzen el servei de manteniment informàtic Menàrguens, xarxes, aparells i components informàtics de forma presencial a les oficines dels clients, juntament amb el monitoratge dels sistemes i resposta remota inclosa.\n100% Garanties en el nostre servei de Manteniment informàtic Menàrguens\nA Gestinet Menàrguens coneixem i som conscients de la importància d’un bon manteniment informàtic Menàrguens i una actuació en aquest sentit proactiva i responsable, i d’aquesta manera evitar tant problemes de seguretat com entrebancs en una gestió eficient de tot els recursos de la xarxa, servidors i usuaris de cada client.


Dar Lina Hotel Apartments Riyadh Aràbia Saudita - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nWestern Sahara Street, Aghadir, Riyadh, Aràbia Saudita - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Dar Lina Hotel Apartments ?\nMés informació sobre Dar Lina Hotel Apartments\nDissenyat tant per oci com per negoci, Dar Lina Hotel Apartments està situat idealment a Aghadir; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Dar Lina Hotel Apartments , s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com servei d'habitacions 24 hores, Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, express check-in/check-out, Zones públiques amb Wi-Fi.\nDar Lina Hotel Apartments té 20 habitacions, totes amoblades amb gust per tal d'oferir comforts com televisió de pantalla plana, accés a internet (sense fils), connexió sense fils a internet (cortesia), aire condicionat, mini bar. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Dar Lina Hotel Apartments és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Riyadh.


Comunicat de la Residència Pi i Sunyer d’avui, 16 d’abril ·\nComunicat de la Residència Pi i Sunyer d’avui, 16 d’abril\nEl director de la Residència Pi i Sunyer de Roses, Josep Marés, fa públic, avui, 16 d’abril, un nou comunicat\nUna setmana més us volem agrair totes les mostres de suport que estem rebent; també mostrar el nostre agraïment a aquelles empreses que ens estan oferint la seva col·laboració de manera altruista.\nInformar que ara que depenem del Departament de Salut, es començaran a fer tests ràpids de detecció de COVID als residents a través del CAP, amb l’objectiu de tenir definida la situació real de la residència ( cal recordar que hores d’ara no tenim cap resident amb símptomes, però poden haver-hi infectats asimptomàtics).\nContinuem amb totes les mesures de prevenció i de sectorització que hem anat adoptant des de l’inici de la pandèmia.\nD’altra banda, també volem informar que la Residència (a nivell privat), ha comprat tests ràpids (homologats i amb totes les garanties) per fer-los a tot el personal del centre ja que fins al moment l’Administració no ens han proporcionat cap, i al nostre entendre la detecció de possibles cassos entre treballadors és primordial per a la protecció dels residents.\nAl llarg del dia d’avui penjarem a les xarxes socials un vídeo amb les activitats que s’han fet durant la Setmana Santa.\nPer acabar, continuar agraint la feina de tot el personal de la Residència.\nPrevious Els Mossos d’Esquadra i Endesa alerten d’una estafa on es suplanta el nom de l’empresa a través del correu electrònic\nNext La Fundació Salut Empordà registra una nova defunció per contagi de coronavirus


Nou de cada deu persones a les quals s’ha realitzat la PCR a la Comunitat Valenciana han donat negatiu per coronavirus\nNou de cada deu persones a les quals s’ha realitzat una prova PCR per a determinar si estan contagiats per coronavirus a la Comunitat Valenciana han donat negatiu. Així ho ha destacat la consellera de Sanitat Universal i Salut Pública, Ana Barceló, que ha donat a conéixer que, fins a aquest dijous s’han sotmés a aquesta prova 106.087 persones, de les quals han donat negatiu un total de 95.825. El nombre total de proves dutes a terme fins a aquest moment han sigut 182.067 a través de PCR.\nPel que respecta a les proves realitzades en Atenció Primària, entre l’11 i el 19 de maig, ascendeixen a un total de 4.120 PCR, de les quals han donat negatiu 3.815 proves a tota la Comunitat Valenciana, la qual cosa suposa el 93% del total.\n· 7 a Castelló. Total: 1.506\n· 11 a Alacant. Total: 3.828\n· 20 a València. Total: 5.648\nEn l’actualitat hi ha 271 persones ingressades en hospitals de la Comunitat Valenciana, 10 menys que aquest dimecres (22 a Castelló, 83 a Alacant i 166 a València). A les UCI queden 39 pacients ingressats en tota la Comunitat, 4 menys que ahir (4 a Castelló, 21 a Alacant i 14 a València).\nDes d’aquest dimecres s’ha produït 1 nova defunció, la qual cosa eleva a 1.400 les persones que han mort a la Comunitat Valenciana per coronavirus: 212 a la província de Castelló, 491 a Alacant i 697 a la província de València.\nLa consellera ha destacat que és el segon dia consecutiu en el qual no es registra cap defunció de residents. A més, ha explicat que, actualment, hi ha algun cas positiu en 83 centres (11 a la província de Castelló, 34 a la d’Alacant i 38 a la província de València).


"Conviure en temps d’incerteses: mirar-nos amb bons ulls", amb Carles Parellada - Minyons Escoltes i Guies de Catalunya\n"Conviure en temps d’incerteses: mirar-nos amb bons ulls", amb Carles Parellada\nEl proper 24 de maig, a les 20h a l’auditori del Centre Cultural de Martorell, es durà a terme una conferència amb el títol “Conviure en temps d’incerteses: mirar-nos amb bons ulls”, a càrrec d’en Carles Parellada, mestre i terapeuta sistèmic. L'organitza l’Agrupament Escolta Joan XXIII de Martorell, dins el programa de celebració del 50è aniversari de l’entitat.\nAquesta xerrada pretén crear una mirada diferent de la situació actual, marcada per un moment difícil, de preocupació. Engeguem el televisor i ens empatxem de males notícies. Coneixem famílies i amics, més o menys propers, que la seva situació econòmica i laboral “penja d'un fil”. Tots patim angoixa, o sentim l'angoixa a prop. Sovint, aquesta situació ens provoca un malestar que transmetem als altres, als qui ens acompanyen al nostre dia a dia i als qui més estimem.\nImmersos en aquest bucle, tot sovint inevitable, podem fer alguna cosa per no transmetre aquesta angoixa al nostre entorn, a la família, als amics, a la feina? En aquest ambient de pessimisme i desànim, podem redibuixar unes relacions personals positives?\nEl cau de Martorell ens convida a assistir-hi per tal de trobar estratègies per viure el present i encarar el demà amb optimisme!\nagrupaments educació emocional


La venda d’oli descendeix més d’un 3% fins al mes de juliol | Consumer\nLa venda d’oli descendeix més d’un 3% fins al mes de juliol\nEs van comercialitzar 418,69 milions de litres, enfront dels 431,9 milions venuts en el mateix període de 2009\nPer mediatrader 9 de setembre de 2010\nLes envasadoras d’oli van comercialitzar un total de 418,69 milions de litres fins a juliol, un 3,07% menys que en el mateix període de 2009. El passat añon es van vendre més de 431,9 milions de litres, segons dades de l’Associació Nacional d’Industrials Envasadores i Refinadores d’Olis Comestibles (Anierac).\nLes vendes d’oli d’oliva van ascendir a 220,5 milions de litres, amb una reculada acumulada entre gener i juliol de l’1,55%. L’oli d’oliva verge va elevar el volum d’oli posat al mercat un 3,4%, fins a 74,59 milions de litres. No obstant això, la pitjor evolució la va registrar l’oli d’oliva de 0,5º a 1º, amb una reculada del 21,6%. Les vendes en els set primers mesos de l’any van ascendir a 40,1 milions de litres. Les vendes totals d’oli d’oliva no verge van caure un 3,9%, fins a 145,9 milions de litres.\nLa categoria d’oli de llavors també va experimentar una reculada del 4,51%, fins a 189,1 milions de litres. En aquesta caiguda va tenir incidència el descens del 4,31% en la comercialització de l’oli de girasol, amb unes vendes de 170,1 milions de litres.\nDurant el mes de juliol es van comercialitzar 60,8 milions de litres, dels quals 32,5 milions van ser d’oli d’oliva, 27 milions van correspondre a olis refinats de llavors oleaginosas i 1,34 milions de litres van ser d’olis d’orujo d’oliva. Anierac va destacar que aquestes vendes suposen un augment sobre les xifres dels tres últims mesos, encara que sense arribar a aconseguir el volum de gener, febrer i març, quan es va registrar una comercialització superior als 63 milions de litres.\ncaiguda llavors oli oliva venda


Editorial Espasa – LLEGIR.CAT\nLaura Mas: «Sòcrates ignorava les complexitats de l’amor fins que va conèixer Diotima»\n‘La maestra de Sòcrates’ és un viatge a la vida política i filosòfica de l’Atenes de l’any 440 aC a través de la relació entre Sòcrates i Diotima.\nA 'La invención de España', Henry Kamen analitza les llegendes i versions alternatives que construeixen el relat compartit de la història.\nL’autor publica ‘Enciclopedia Eslava’, que recull més de cent episodis històrics de toda mena per facilitar les xerrades de sobretaula.\nPublica ‘Un secret de l’Empordà’, una primera novel·la que repassa el "qui és qui” de l’alta societat de l’Europa d’entreguerres.\nL'autor publica 'Mirlo blanco, cisne negro', una novel·la amb la que passa comptes amb el sector editorial i amb ell mateix.\nLaura Baeza. Alacant / @Lau_BaezaA Hèrcules Poirot és sens dubte un dels personatges més mítics de la literatura universal i, en concret, del gènere policíac. De la mà d’Agatha Christie, la dama del misteri, el lector el va conèixer per primer cop el 1920 a les pàgines d’El misteriós cas de Styles, el primer llibre que va escriure l’autora. Més de 90 anys després, Sophie Hannah reviu aquest detectiu belga snob, observador, excèntric i intel·ligent a Los crímenes del monograma (Editorial Espasa) per brindar-li al lector la possibilitat de tornar a gaudir de les seves “petites cèl·lules grises” en.\nSanti Baró. Barcelona La Maica Solís es troba a frec de complir els cinquanta anys; abandonada pel seu marit ja fa un temps; mare d’una nena adoptada xinesa adolescent, la Xin-Zsé; filla d’una mare patidora i tradicional; neboda d’un escurçó; i amiga d’una famosa presentadora de televisió, la Rossi, una impostora que es guanya la vida donant consell a la gent, professionalment i en la intimitat. Això no és tot, per tancar el cercle d’intimitats de la Maica, ens falta una assistent francesa lesbiana i una hostessa d’ungles franceses i llavis perfilats, la mala pècora que li va.


Cerca totes les ofertes d'hotels a Marcalvaros Entrada:\nPanzió Hummel...Habitacions per nit per només Nádor Apartman...Habitacions per nit per només Més zones a Győr\nMés de 1.175.000 propietats en tot el móns - cada dia n'afegim més Amb la confiança de més de 31.000.000 clients satisfets Garantia de preus més baixos 12 milions i més resenyes de clients d'Agoda Amb disponibilitat a més de 58.000 ciutats en tot el món Llocs històrics de Marcalvaros Restaurants i cafeteries\nCezar CellarChili's BurgerKiralylany Bufe - Langos & Kurtoskalacs\nMarcalvaros és la mescla perfecta de tranquilitat i oci a l'emocionant ciutat de Győr. Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. Amb calor i comfort, Marcalvaros és un lloc per a vacances relaxades després d'una setmana de feina. Gaudeixi de les millors ofertes d'Agoda.com quan decideixi estar a Győr. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Digui'ns les seves dates de viatge ideals a Marcalvaros i us direm els preus ideals disponibles.\nHotels destacats a Marcalvaros, Győr\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Győr, Panzió Hummel és l'el·lecció...\nHotels a Marcalvaros: Nádor Apartman\nLlocs d'interès a Marcalvaros: Cezar Cellar\nKiralylany Bufe - Langos & Kurtoskalacs


Guanyar denuncia que el govern de Toni Francés menteix a la Generalitat Valenciana | GUANYAR ALCOI\nGuanyar denuncia que el govern de Toni Francés menteix a la Generalitat Valenciana\nLa Conselleria de Qualitat Democràtica ha fet un llistat de Vestigis de la Guerra Civil i la Dictadura on apareix que a Alcoi s’han retirat les plaques franquistes quan encara en romanen.\nGuanyar Alcoi va elaborar un catàleg amb més de 174 símbols d’exaltació de la dictadura franquista que existien en Alcoi en el seu moment, així com un mapa amb la seua localització.\nL’equip de Toni Francés ha donat informació falsa a la Conselleria de Qualitat Democràtica per a elaborar el catàleg de Vestigis relatius a la Guerra Civil i la Dictadura al País Valencià. En aquest llistat apareix que a Alcoi s’han retirat les plaques franquistes que encara hi són presents a molts edificis dels nostres carrers, però no ha sigut així. Com assenyala Pablo González, regidor de la plataforma: “no entenem per quina raó fa açò el nostre govern. Altres ajuntaments ho tenen tot ben especificat al catàleg, identificant quins símbols han retirat i quins no, però el nostre no especifica res i ho marca tot com a retirat. I mira que ho tenien fàcil perquè els havíem fet la feina. La indolència del nostre govern els fa deslleials a la Generalitat Valenciana i fa que no acomplisquen amb la normativa vigent.”\nGonzález ha esmentat el mapa que la plataforma va fer fa anys amb una relació exhaustiva de tots aquests vestigis a la ciutat d’Alcoi. Es van trobar més de 174 plaques, algunes de les quals s’han llevat però moltes encara estan presents als edificis alcoians i Guanyar Alcoi ha demanat constantment que es retiren. Demandes que no han tingut èxit perquè el govern del PSOE no ho ha considerat prioritari. Cal recordar que segons la llei de memòria històrica les administracions públiques podran retirar subvencions o ajudes als propietaris privats que no retiren els símbols franquistes. Des de Guanyar Alcoi es preguntarà en comissió informativa per quines finques van ser consultades per a retirar les plaques i quines plaques s’han retirat finalment. La plataforma reclama que s’acomplisca la llei vigent i que el govern de Toni Francés tinga com a prioritat tindre cura del respecte a la memòria dels que van lluitar per la democràcia a la ciutat.\n– Catàleg de símbols franquistes a Alcoi elaborat per Guanyar Alcoi al 2018: https://www.guanyaralcoi.com/temes/memoria-historica-simbologia-franquista-a-alcoi/\n– Catàleg de vestigis relatius a la Guerra Civil i la Dictadura elaborat per la generalitat amb les informacions donades pels ajuntaments: https://participacio.gva.es/va/web/qualitat-democratica/cataleg-de-vestigis-relatius-a-la-guerra-civil-i-la-dictadura\n– Catàleg de la província d’Alacant on d’indica que a Alcoi les plaques franquistes s’han retirat: https://participacio.gva.es/documents/168998509/174336209/1.1.+Anexo+I++Cat%C3%A1logo+vestigios+Alicante/fb3d8ff4-3086-44ae-b438-fb45c71437fd\nGuanyar lamenta que el PSOE no aposte pels 2.360.000 euros dels pressupostos participatius valencians


Tal com us deiem fa uns dies en aquesta web i per Twitter, ja teniu a la vostra disposició els PRODUCTES DE NADAL Serrajòrdia. Ara bé, estavem a l'espera de presentar-vos totes les varietats de TORRONS d'enguany. Doncs bé, aquí les teniu. Una àmplia gama de gustos que segur seran del vostre grat. Des dels més clàssics fins els més originals i innovadors. Això sí, fets artesanalment amb ingredients de primera…\nArriben les Festes Nadalenques!\nJa tenim el Nadal a tocar i, com sempre, a Serrajòrdia estem preparant un munt de productes excel·lents per a tots vosaltres. Torrons, Panettones, Neules, Mantecades, "Polvorons", Lots... tots aquests productes fets artesanalment i amb ingredients de primera qualitat, us faran passar unes Festes gustossíssimes i inolvidables. Ara ens venen uns dies on els àpats seran abundants, però, què millor que acabar-los d'arrodonir assaborint l'essència del Nadal amb els nostres productes? Elaborats…


El discurs del menú infantil | Opinió | Alberto Prieto El discurs del menú infantil | Opinió | Alberto Prieto\nUn treballador processa carn. Foto: arxiu ACN.\nNo és tan complicat, ni penso que Alberto Garzón fes en cap moment res que no fos entenedor. Tot i que a la ramaderia roman una solució ambiental útil per a molts territoris, el seu format intensivista no ho és ni ho serà mai enlloc. El consum de carn als nivells que sostenim a hores d’ara és impossible sense un model ramader industrialitzat que no sigui només una tortura per als animals –més enllà del fet de matar-los per al consum humà– sinó també un despropòsit mediambiental altament contaminant.\nPoques coses exemplifiquen millor la ruptura metabòlica de què parlà un vell de Trèveris que tancar deu mil porcs a una fàbrica com si fossin lli o metall.\nLa tesi, una prou mesurada, és que una ramaderia sostenible ens exigeix consumir menys carn perquè no pot sostenir un consum com l’actual. Com qualsevol talking point mig progressista a l’Estat espanyol, però, ha estat capaç de fer bullir el nucli de la dreta estatal. Els hereus de l’imperi generador dels reis catòlics s’han organitzat de nou davant l’amenaça a la integritat de l’ésser espanyol, consubstancial, com és ben sabut, amb la ingesta de xai de llet –m’agradaria de debò estar exagerant, però, si volen patir amb mi, consultin el timeline del mític tuitaire buenista, seguidor de Gustavo Bueno, Santiago Armesilla–.\nLa discussió sobre espanyolitat i consum de carn, o la que situa la ingesta de carn com un marcador de civilització, sigui el que sigui el que això significa, és tan ridícula que no demana més de deu línies de context. L’evident relació entre menjar un tros de carn i certs rituals de la masculinitat tradicional amb què combreguen tants individus d’espais conservadors explica molt millor les reaccions dels darrers dies que cap qüestió nacional –com si a fora d’Espanya no es mengés, per desgràcia, tanta o més carn–.\nD’aquesta tendència és més engrescador, però, observar com la dreta espanyola està perfectament integrada en tendències de discurs internacionals a les que arriben sempre els últims i que els tornen absolutament subalterns culturalment.\nAl voltant del hashtag #YoComoCarne, que està ara mateix gairebé més ple de respostes fent burla que de legítima dissidència alimentària, des de reaccionaris anònims a figures destacades de la dreta política han decidit compartir el seu consum carni contra les imposicions del ministeri de consum.\nUn parell de tangents, si em permeten: en primer lloc, si volien demostrar la validesa de la carn com a producte versàtil capaç de sustentar una dieta com a peça central podrien haver pujat quelcom diferent d’una milanesa amb patates. I en segon, personalment fa anys que no menjo carn, però la recordava substancialment menys repulsiva que els plats de l’exministre Zoido, per posar un exemple.\nA l’abril, als Estats Units es va engegar una polèmica similar.\nEl pla de sostenibilitat del president Biden recollia que no és recomanable consumir més de quatre lliures, sigui el que sigui això en una mesura de pes real, de carn vermella l’any. Com a resposta, l’entorn republicà a xarxes socials va començar a pujar imatges de filets, costelles i altres plats per, com diuen allà, “own the libs“. Una piulada de l’ultra d’Arkansas Matt Couch es va fer especialment viral, amb una peça de carn de dos quilos acompanyada d’espàrrecs embolcallats en bacó. De la mateixa manera, durant la campanya del Brexit, un polític local britànic va piular el que avui dia roman l’estàndard internacional de la carn fastigosa: una peça de carn cuita amb un color beix de tot menys natural amb la que volia reivindicar la sobirania nacional del Regne Units.\nEl hashtag #YoComoCarne demostra un cop més la facilitat amb què penetra en xarxes, i també en mitjans tradicionals, un dels nuclis discursius del conservadorisme realment existent: que continuï la festa. Davant les dades de les desmesurades emissions que provoca la producció de carn vermella, davant les crides de científics i organitzacions a reduir-ne el consum, com davant tantes altres coses, la batalla conservadora es resumeix en una fugida endavant, que funciona precisament perquè valora hàbits, en aquest cas de consum, insostenibles a mitjà termini i que necessàriament haurien de canviar dintre de qualsevol reforma estructural del mode de producció.\nLa dreta s’ofereix com a opció de lifestyle. Com aquell humorista ultradretà que es va fer d’esquerres perquè el seu oncle progre explicava millors acudits.\nNo deixa de ser curiosa, però, la manca d’originalitat de les seves tendències comunicatives. La dependència cultural dels Estats Units és un mal que patim tots, però l’estat major de les guerres culturals de l’Estat espanyol sembla incapaç d’imaginar estratègies discursives pròpies més enllà de remixes d’articles de Breitbart i guions descartats de Tucker Carlson. Perdre constantment contra els refregits d’Steve Bannon seria –és, de fet– encara més humiliant.\nxarxes socialsdret animal\nEnric Garcia 19 juliol 2021\nHi ha dos debats però.\nEl primer, sobre el consum excessiu de carn i la forma d’optindra-la és un. Clarament nefast.\nEl segon, les dades sobre la contaminació produïda per el bèstia vacú és del tot inexacte.


Una setmana més per participar a l'enquesta del Col·legi! - COAMB\nUna setmana més per participar a l'enquesta del Col·legi!\nOmplir l’enquesta només us portarà 5 minuts, i amb aquest petit gest ens ajudaràs a oferir el millor servei a tots els ambientòlegs. És molt important que conegueu tots els serveis de què disposeu per ser membres del COAMB, però també volem saber si aquests s’adapten a les vostres necessitats o si trobeu a faltar algun.\nAmb la col·laboració de tots podrem assolir els objectius que ens hem marcat: incrementar l’activitat de l’Escola de Formació, augmentar el posicionament institucional i la presència a la societat, estendre el reconeixement de l’ambientòleg i les seves competències, impulsar la plena ocupació, fer créixer el col·lectiu i, per últim, canviar la tendència econòmica que ha viscut el COAMB en els últims anys cap al balanç positiu.


El lloro de l'Ana Pastor - Diari de Girona\nEl lloro de l'Ana Pastor\nalbert soler 11.09.2018 | 00:11\nEl lloro de l'Ana Pastor Diari de Girona\nCom que l'Ana Pastor no és catalana, desconeix els nostres costums i expressions. Amb raó se li posaven els ulls com taronges en l'entrevista a Presidentorra, quan a qualsevol pregunta, el viatjant de ratafia responia «tenim presos polítics». Si Ana Pastor hagués tingut la previsió d'informar-se, sabria que en la nostra neollengua, «tenim presos polítics» es tradueix com «soc idiota i no tinc ni punyetera idea del que em pregunta».\nVam veure un Presidentorra preparat només per explicar la recepta familiar de la ratafia, però va tenir la mala fortuna que precisament això no li ho preguntés la Pastor, potser a la seva família també n'elaboren i no li interessa. Li preguntava, això sí, amb quina mesura concretaria l'anunciat desacatament a la sentència de l'1-0. «Tenim presos polítics», responia l'home més espavilat que han trobat per representar els catalans. O si estava disposat a anar al Congrés a explicar-se. «Tenim presos polítics», contestava l'exeditor que no pot ni ocupar el despatx del seu antecessor. O de quina manera pensava fer efectiva la independència. «Tenim presos polítics», repetia amb una ganyota que volia ser d'intel·ligència i produïa l'efecte totalment contrari. O si amb només el 47% dels vots creia lògic embarcar-se en una aventura així. «Tenim presos polítics», recitava el disc ratllat amb forma de president. La periodista va marxar convençuda que tenim de president un inepte total. No li falta raó, les coses com siguin, però si s'hagués informat, si hagués sabut que la frase que li van repetir fins a avorrir-la no era més que el reconeixement de la incompetència i la ignorància de qui la pronunciava, potser hauria canviat d'opinió. O almenys l'hauria completat, i hauria marxat pensant que els catalans tenim de president un inepte, sí, però també incompetent i ignorant.\nQuasi al final, quan semblava que Presidentorra ha vingut a aquest món només a parlar de ratafia i presos polítics, es va despenjar amb una resposta diferent. Va ser quan la Pastor, resignada a estar entrevistant un lloro, es va referir a la CUP. Llavors sí, Presidentorra es va mostrar com és: «Respecto molt la CUP, igual que la resta d'independentistes». Li va faltar afegir «i als altres, que els donin». No va fer falta, ja el vam entendre.


Quim Olivares presentarà l'espai "Mapamundi" de Catalunya Informació i Jordi Lucea l'edició 'Europa'\nAquesta temporada, el periodista Quim Olivares presentarà l'informatiu "Mapamundi" de Catalunya Informació. El director dels Serveis Informatius de Catalunya Ràdio, Jordi Lucea, s'encarregarà a partir de demà de realitzar l'edició 'Europa'.\nQuim Olivares, Mapamundi\n"Mapamundi" és l'informatiu temàtic de Catalunya Informació que analitza en profunditat l'actualitat internacional, amb Quim Olivares. Les notícies més destacades, el retrat dels protagonistes, reportatges i revistes de premsa internacional serveixen per entendre més i millor allò que passa més enllà de les nostres fronteres. "Mapamundi" s'emet de dilluns a divendres de dos quarts de nou a les nou del vespre.\nEls dijous, "Mapamundi" fa una edició especial ‘Europa', que edita i presenta Jordi Lucea. L'última hora arriba amb les connexions dels corresponsals que Catalunya Ràdio té a les principals capitals comunitàries, que repassen el més rellevant de cada estat. Tot plegat amb una especial atenció a les activitats de les institucions europees, en connexió amb la corresponsalia a Brussel·les. L'edició ‘Europa' s'emet els dijous de dos quarts de nou a les nou del vespre.


Com ensenyem als infants i adolescents a protegir-se?\nAvui dia sembla que es parla de sexualitat sense problemes i que els infants i adolescents n’estan informats però, des de l’experiència de la Fundació, veiem que aquest encara és un tema tabú. Molta informació es basa en la prevenció d’embarassos i malalties de transmissió sexual però no tant en parlar de respecte, intimitat o afectivitat. Per això, és bàsic trencar aquests tabús sobre la sexualitat per així poder afavorir la detecció i la prevenció de l’abús sexual infantil.\nNo hi ha violències o abusos petits\nHem d’entendre fins a quin punt tolerem tot tipus de violències i com això desprotegeix la nostra infància i adolescència. Tenir-ho en compte ens ajudarà a ensenyar a la nostra infància i adolescència a saber posar límits i a prevenir situacions abusives, també l’abús sexual infantil.\nParlem de sexualitat i afectivitat\nPerò no podem parlar de l’abús sexual infantil com un problema aïllat i independent. Per a les activitats de prevenció que fem amb infants i adolescents, és necessari contextualitzar-ho dins d’una visió més àmplia de la sexualitat, que mostri també els aspectes positius i conceptes com les emocions, l’afecte, el plaer,…\nDes de la Fundació Vicki Bernadet, part d’aquesta feina la fem, per exemple, amb l’activitat Paraules que fan xarxa que fem a centres oberts amb infants, joves, professionals i famílies. Aquesta ajuda a trencar dinàmiques de relacions abusives i evitar situacions de risc. Permet també donar un espai a moltes famílies per a que reflexionin sobre la manera que tenen de relacionar-se amb els seus fills o filles, que pensin sobre les seves dinàmiques familiars,.. És un espai de reflexió i acompanyament.\nEls principals impediments per a la revelació de l’abús sexual als familiars van ser la por de no ser creguts, la vergonya i la por de causar problemes a les seves famílies. Els principals impediments per no buscar l’ajut d’altres recursos van ser: el desig de mantenir el secret, la falta de consciència d’haver estat víctima d’abús sexual, la manca de confiança en els adults i professionals, la por de les conseqüències de la revelació i la ignorància de l’existència o funcionament de les agències de protecció i altres serveis públics, no saber on eren, com accedir-hi ni què feien. (Crismaa et al., 2004)\nEmpoderar als nens i nenes\nParaules que fan xarxa té com a objectius capacitar i empoderar als nens i nenes per prevenir i detectar situacions abusives. Entrenant específicament habilitats d’autoprotecció amb prou temps perquè puguin integrar-ho i, també, per a que els pares les incorporin per tal de reforçar-les a la llar. Vol dir aconseguir que infants, famílies i professionals vegin que es pot parlar d’aquests temes de manera natural, sense generar pors i creant ambients protectors.\nL’activitat ‘Paraules que fan xarxa’ és possible gràcies a la col·laboració de:


Castell de Sant Nicolau - VisitMenorca.com\nInici / Conèixer Menorca / Fortificacions del Passat / Castell de Sant Nicolau\nEl Castell de Sant Nicolau està estratègicament situat a la boca del port de Ciutadella. Aquesta torre de defensa costera fou construïda per ordre dels espanyols, a finals del segle XVIII, a causa dels nombrosos atacs per mar que en aquells temps sofria l’illa.\nTé forma de piràmide truncada, amb planta octogonal i està construïda en marès (pedra extreta de les pedreres de l’illa). Un fòrum protegeix tot el seu perímetre i destaca per la bellesa de les escultures barroques que adornen la seva façana.\nL’interior del castell, en forma de volta i amb una columna al centre, és on es guardaven queviures i armament, servia a més com a guarida pels soldats. Des d’allí parteix una escala de caragol que comunica amb la terrassa i amb la torreta utilitzada com a observatori. La terrassa era la zona d’atac i vigilància on estaven els canons, avui en dia situats davant l’entrada del castell.\nEl castell de Sant Nicolau forma part de les nombroses torres militars de defensa repartides al llarg de tota la costa de Menorca aixecades durant les ocupacions d’espanyols, francesos i anglesos, entre els segles XVII i XIX. L’actual propietari és l’Ajuntament de Ciutadella i podem visitar-la gratuïtament.\nFortificacions del Passat\nPromocions a Menorca


Escriptura Periodística en Multimèdia i Interactius - Resultados de la búsqueda - Depósito Digital de Documentos de la UAB\nPágina principal > Resultados de la búsqueda: Escriptura Periodística en Multimèdia i Interactius\n7 p, 121.5 KB Escriptura Periodística en Multimèdia i Interactius  / Tejedor Calvo, Santiago ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències de la Comunicació\n6 p, 120.1 KB Escriptura Periodística en Multimèdia i Interactius  / Tejedor Calvo, Santiago ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències de la Comunicació\n5 p, 22.5 KB Escriptura Periodística en Multimèdia i Interactius  / Tejedor, Santiago (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Periodisme i de Ciències de la Comunicació) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències de la Comunicació\n6 p, 22.1 KB Escriptura Periodística en Multimèdia i Interactius  / Tejedor, Santiago (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Periodisme i de Ciències de la Comunicació) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències de la Comunicació\nL'assignatura és la primera directament vinculada amb l'escriptura periodística aplicada a continguts multimèdia i interactius. Per tant, l'alumne de primer ha d'assumir que aquesta és una introducció teòric pràctica a l'escriptura de missatges informatius per als nous suports que inaugura la digitalització en el marc d'Internet i la web 2. [...]