Creepers al Pallerola: Cadena de favors...\nAnònim 1 de juny de 2016 a les 12:43\nA classe ens hem proposat fer una cadena de favors a algú de la classe com en el video. Jo li faré el favor a l'Alba deixan-li algún llibre o alguna joguina.\nAnònim 1 de juny de 2016 a les 12:45\nEl conte m'ha agradat perquè la gent si li passa alguna cosa s'ajuden.\njo s'ho faig a la Sandra i a mi m'ho fa l'Abril.\nSandra et deixo els bolis de colors fins l'últim dia d'escola!\nAnònim 1 de juny de 2016 a les 12:57\nI no et queixis si te'ls agafo sense permís ;)\nkilian fernandez 1 de juny de 2016 a les 12:52\nA mi m'agradat el vídeo perquè fan una cadena de favors i es xulo perquè es molt bonic.\njo li faré un gran favor al meu amic Pol de comprar-li uns xiclets de síndria\nAnònim 1 de juny de 2016 a les 12:53\nJo li faré el favor a l'Anuk.\nJo crec que el favor que li faré es molt maco.\nHo començaré el dilluns :)\n1 de juny de 2016, 12:48\nHola avui em fet una cadena de favors a començat la Manoli i a acabat la Mar. Jo li faig a L'Abril.M'ha agradat molt.\nAnònim 1 de juny de 2016 a les 12:58\nAquest video m'agradat molt perque ajudar als demés et fa feliç i fa feliç al que has ajudat.\nI per això la classe em qudat en fernos favors entre nosaltres.\nm'ha agradat el conte per que s'ajuden entre ells. jo li fare un favor en david\nAnònim 1 de juny de 2016 a les 13:01\nAquesta setmana fem la setmana dels favors i jo li faig 1 a la Mar :). El Sam m' ho fa a mi :).\nCrec que a la Mar li deixaré colors i fosforitos.\nAbril:) ;)XP :P\nAvui Hem vist un vídeo de gent que es vol i es fan favors llavors aquesta setmana será la setmana dels favors.Jo li fare un favor al Kilian li deixare els retuladors per un dia.I la Ainhoa em deixara un joc de espias.\nAnònim 1 de juny de 2016 a les 13:02\nAvui a la classe em vist un video que es una cadena de favors.A la classe em decidit també fero per una setmana.Jo li faig l'Ainhoa i li deixaré els meus bolis.A mi m'ho fa la Irene una molt bona amiga meva que hem deixara un llibre o una joguina. DE:Alba Morón Funcasta


La Junta Electoral permet de moment que Cantó sigui candidat del PP a Madrid La República\nACN Barcelona/Madrid.-La Junta Electoral de Madrid ha validat, de moment, la candidatura de l’actor i exdiputat de Cs Toni Cantó a la llista del PP liderada per Isabel Díaz Ayuso […]\nACN Barcelona/Madrid.-La Junta Electoral de Madrid ha validat, de moment, la candidatura de l’actor i exdiputat de Cs Toni Cantó a la llista del PP liderada per Isabel Díaz Ayuso per a les eleccions autonòmiques del 4 de maig. El PSOE havia impugnat la presència de Cantó a la llista al·legant que no tenia condició de resident a la Comunitat de Madrid a data d’1 de gener. És a dir, que no es va empadronar dins del termini i, per tant, no té la condició d’elector. L’òrgan electoral diu que el PP ja va “esmenar el defecte” dissabte passat tant de Cantó com d’un altre candidat, Agustín Conde.\nEls socialistes argumenten que Cantó va ser diputat autonòmic a les Corts Valencianes i resident a aquella comunitat i, per tant, elector i elegible al País Valencià fins almenys el 17 de març, la data en què va renunciar al seu escó a la cambra valenciana. Tot i que Cantó va assegurar que s’havia empadronat a Madrid, el PSOE defensava, en el seu escrit, que el termini censal per poder participar amb ple dret a unes eleccions, tal com marca la LOREG, acaba el dia 1 dels dos mesos anteriors al mes de la convocatòria electoral. Cantó ocupa el lloc numero 5 de la llista d’Ayuso després de marxar de Cs per estar en desacord amb la direcció del partit d’Inés Arrimadas.


Centre de Documentació d'Atenció a les Persones catalog › MARC details for record no. 26587\nMARC view: Aproximació a la governabilitat de les àrees metropolitanes europees\nAproximació a la governabilitat de les àrees metropolitanes europees (Record no. 26587)\nCampo de control de longitud fija 00714nam a22001814c 4500\nCampo de control 2520\nNombre de persona Belil, Mireia\n9 (RLIN) 1879\nTítulo Aproximació a la governabilitat de les àrees metropolitanes europees\nMención de responsabilidad etc. Belill, Mireia ; Espinós, Mercé ; Diputació de Barcelona. Àrea de Cooperació\nNombre del editor distribuidor etc. Diputació de Barcelona. Àrea de Cooperació. Servei de Cooperació Local\nDesignación de volumen o secuencia 14\nNombre de persona Espinós, Mercé\n9 (RLIN) 9891\n-- Àrea de Cooperació\n9 (RLIN) 9892\nDisponible Benestar social Centre de Documentació de l'Àrea d'Atenció a les Persones Centre de Documentació de l'Àrea d'Atenció a les Persones Mundet 2003-06-05 352 Apr 95004191 2015-06-29 2015-06-29 Monografies


Montblanc se suma a la Riuada Solidària amb un grup local – Radio Montblanc\nLa iniciativa Riuada Solidària, nascuda a l’Espluga dos dies després de l’aiguat del 22 d’octubre, arriba ara a Montblanc. Un grup de gent voluntària s’ha organitzat per crear un grup local i organitzar activitats solidàries pels damnificats de la riuada a Montblanc.\nPer tal de poder complir amb les garanties legals i fiscals necessàries, la recaptació dels donatius i posterior repartiment de fons es farà, amb la creació d’aquest grup local, de manera independent a cada municipi, amb un número de compte específic.\nEn aquest sentit, els donatius recaptats fins ara al número de compte publicat des de l’Espluga, es destinaran a ajudar els particulars del mateix municipi. Per la recaptació de fons a Montblanc s’està treballant en la creació d’un número de compte propi que es farà públic en les properes hores. Les dues plataformes agraeixen conjuntament “qualsevol donatiu o iniciativa solidària” i conviden a la ciutadania a fer futurs donatius entre les dues poblacions. Riuada Solidària comunica també que la data màxima de recepció de donatius per a les dues poblacions serà el 31 de desembre de 2019. Paral·lelament, cada plataforma local treballa en la redacció de les bases, on es detallaran els passos necessaris a seguir per poder optar a les ajudes de cada municipi.\nNou cap de setmana d’activitats solidàries\nAmb el naixement del Riuada Solidària Montblanc, també s’ha organitzat un nou cap de setmana d’activitats. El primer serà a l’Espluga del 22 al 24 de novembre, mentre que a Montblanc serà del 30 de novembre a l’1 de desembre. Les dues Riuades locals estan coordinades en l’organització dels actes. A l’Espluga ja s’ha donat per tancada la recepció d’activitats després de rebre més de 100 propostes, i ara s’obrirà un espai al web per poder recollir iniciatives a Montblanc.\nEn el comunicat enviat, acaben dient que “Riuada Solidària al Francolí segueix oberta a altres municipis, si així s’organitzen des de la seva societat civil, i posa la seva marca i experiència a disposició d’altres poblacions properes afectades perquè puguin endegar accions solidàries i recaptar i gestionar la recollida de fons des de la seva pròpia plataforma local”.


Espectre polític - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nL'espectre polític és el conjunt de totes les ideologies polítiques coexistents en un grup social en un instant determinat de la seva història. En un parlament d'un sistema democràtic, per exemple, es solen trobar les opcions polítiques resultat d'una elecció, que és un subconjunt de totes les existents.\nUna representació d'espectre polític\nEs pot descriure en forma de llistat, de descripció redactada, d'esquema o també es pot representar d'altres maneres més visuals, com mitjançant grafs, gràfiques i altres medis.\n1 Determinació de l'espectre polític\n2 Model de l'eix dreta i esquerra\n3 Models de més d'una dimensió\n3.1 Model bidimensional de Nolan\n3.1.1 Eix econòmic\n3.1.2 Eix moral\n3.2 Model bidimensional de Mitchell\nDeterminació de l'espectre políticModifica\nEspectre polític francès en 2012\nUna de les suposicions més bàsiques per determinar un espectre polític és que les opinions de les persones sobre diversos temes estan correlacionades, o que un tema essencial és la suma o domina les altres. Per tal que existeixi un espectre polític ha d'existir un rang ampli de posicions; és a dir, els sistemes polítics en què totes les persones es troben clarament en un grup o un altre i ningú en una posició intermèdia, no es descriuen exactament amb model dels espectres polítics.\nPer altra banda l'espectre polític deixa d'existir quan l'opinió d'un grup guanya tal posició que ja no existeix cap divergència d'opinions. Per exemple, als Estats Units, l'espectre polític quant al federalisme va acabar amb la instauració d'un sistema d'organització federal.\nModel de l'eix dreta i esquerraModifica\nTendències polítiques segons el grau de llibertat econòmica (eix horitzontal) i el de llibertat social (eix vertical). L'esquerra està situada a la cantonada esquerra superior, amb les seves tendències en tons vermellosos, mentre que la dreta es troba a la dreta inferior, i les tendències que hi pertanyen en colors blaus.\nArticles principals: Esquerra–dreta (espectre polític), esquerra, centre polític, i Política de dreta\nEn els països occidentals moderns, l'espectre polític sovint es descriu utilitzant els termes "política de dreta" i "esquerra". El liberalisme del mercat, o mínima o gens intervenció econòmica, ni al mercat ni social, incloent la privatització dels serveis de l'"estat del benestar", sovint es considera a la dreta o al centredreta mentre que el liberalisme social, que prioritza la llibertat i mínima o nul·la intervenció de l'Estat en decisions de moral i vida personal, com els models familiars i sexuals, els costums, les tradicions i les religions, es considera al centre, centreesquerra o esquerra. La democràcia cristiana es pot trobar al centredreta o al centreesquerra depenent del país, les circumstàncies i l'època.\nModels de més d'una dimensióModifica\nModel amb tres eixos\nEl model d'un eix sovint es considera molt simplificat, agrupant proposicions polítiques relativament diferents. Els aspectes o opinions quant a alguns temes poden variar fins i tot dins els grups que es considerarien de "dreta" o "esquerra". A més, algunes persones poden pensar que hi ha filosofies polítiques que han sorgit durant els últims dos segles no poden ser catalogades segons el model unidimensional, en particular l'anarquisme i el llibertarianisme.\nAlguns exemples descrits a bibliografies de models de dues dimensions són el model de Nolan i el model estatunidenc de Mitchel a la seva època contemporània (primera desena del segle XXI.\nModel bidimensional de NolanModifica\nModel bidimensional amb dos eixos: la gamma de tendències segons el grau d'individualisme i col·lectivisme, i l'eix que les posiciona segons el grau de llibertat o autoritarisme\nEl model de Nolan proposa un diagrama que pretén copsar les essències de les ideologies polítiques i localitzar-les en quatre punts concrets d'un sistema de coordenades radial, que col·loca quatre ideologies que ell considera bàsiques a cada punt cardinal (nord-sud, est-oest).\nCada punt cardinal en forma de triangle negre representa una ideologia concreta en el seu "estat pur" o estat més "radical", és a dir, el punt on coincideix una combinació de característiques que diferencien a cada ideologia al màxim de les altres tres. Així doncs, malgrat les concepcions que cadascun tingui de les ideologies, difereixin enormement (inclòs entre els mateixos ideòlegs de les diverses ideologies), aquí utilitzarem els noms de les 4 ideologies per identificar aquests 4 punts que acabem d'esmentar. La intenció no és la de definir a l'anarquisme o al feixisme "perfecte", ans posar nom a aquests 4 punts. Fora d'aquests punts, podríem trobar infinitat d'ideologies combinades entre les 4 ideologies i els 4 eixos, com ara la socialdemocràcia o l'anarquisme individualista, a tall d'exemple.\nAquest eix ve marcat per la gestió del sistema econòmic: el socialisme dona tot el poder al govern per tal de planificar el mercat, mentre que el neoliberalisme allibera totalment el mercat econòmic del control i la intervenció del govern en matèria del dret privat.\nNolan entén que la dreta cerca el màxim bé individual o personal i l'esquerra el màxim bé col·lectiu social. La dreta és la ideologia que defensa els interessos de la classe dirigent per tal de mantenir els seus privilegis. En contraposició, l'esquerra defensa els interessos de la classe treballadora.\nPer Nolan, el que defineix les dues ideologies que formen aquest eix és l'amplitud del seu horitzó moral i els valors que defensen. Si l'anarquisme defensa la llibertat per sobre de tot (llibertarianisme o antiautoritarisme) el feixisme defensa just el contrari: anteposa l'autoritat i "l'ordre" per sobre de tot. L'horitzó moral del feixisme no va més enllà d'allò que és capaç de reconèixer com a igual, cercant l'explotació i domini sobre tot el que quedi fora del seu propi grup. En canvi, l'anarquisme, cerca l'obertura constant del seu horitzó moral, solidaritzant-se amb tots els elements que siguin vulnerables a l'explotació i dominació humana, des de les persones d'ètnia o cultura diferent, fins als animals i tot el que forma part del medi ambient.\nSegons Nolan, ni el feixisme és de dretes ni l'anarquisme és d'esquerres: per ell, el feixisme no busca el bé de l'individu ni del col·lectiu en general, sinó que busca el màxim bé d'uns individus en concret i d'un col·lectiu concret: la classe dirigent. Per altra banda, Nolan diu que el pensament llibertari o anarquisme tampoc és d'esquerres, ja que el veu com un autèntic alliberament personal que no és possible sense un alliberament social i viceversa. Així doncs, entén l'anarquisme com a un equilibri entre la recerca del bé individual i el bé col·lectiu.\nEl feixisme és interclassista per Nolan perque opina que utilitza missatges simples que puguin resultar atractius pel pessimisme i desil·lusió de la classe treballadora mentre que per a ell l'anarquisme també és interclassista en el sentit que advoca per la supressió de les classes i defuig tota exaltació d'una classe concreta, al contrari del que passa amb el socialisme.\nModel bidimensional de MitchellModifica\nBrian Patrick Mitchell va proposar un model que defineix vuit tipus de partits o grups polítics segons com tinguin en compte dos eixos: l'ús del poder (kratos) i la distinció social o ranquisme (arquia). Aquest model s'ha aplicat a la realitat estatunidenca i pot no reflectir els matisos d'altres indrets. Els grups són:\ncomunitaris: pro kratos, ambivalent respecte a l'arquia\nprogressistes: anti arquia, pro kratos\nradicals: anti arquia, ambivalent respecte al kratos\nindividualistes: anti arquia, anti kratos\npaleoliberals: anti kratos, ambivalent respecte a l'arquia\npaleoconservadors: pro arquia, anti kratos\nteoconservadors: pro arquia, ambivalent respecte al kratos\nneoconservadors: pro kratos, pro arquia\n↑ Brian Patrick Mitchell, Eight Ways to Run the Country (Westport, Connecticut: Praeger, 2006)\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Espectre polític\nThe Political Compass (anglès)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Espectre_polític&oldid=27649852»\nDarrera modificació: 27 juny 2021 a les 17:03\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 27 juny 2021 a les 17:03.


“Sovint ens formem per a tot menys per la vida. I està cada cop més comprovat que tenir estratègies i estar entrenat per afrontar el que et depara el camí contribueix a tenir més garanties per afrontar-ho amb èxit”\nLa adolescència és una edat efervescent, l’impàs entre la infància i l’adultesa.\nDemana doncs resituar el nen que vam ser i adquirir recursos per ser un adult capaç d’adaptar-se socialment.\nDes de Sota Mínims Teatre oferim un seguit de recursos i eines que provenen de tècniques teatrals i d’habilitats socials d’una manera pràctica, directa i senzilla per tal que l’adolescent es pugui entrenar, practicar-ho i experimentar-ho.\nL’adolescència necessita coses tangibles i els nostres Role Playing i posades en escena teatrals ho són.\nL’assaig-error, l’acompanyament i la reflexió són les vies que utilitzem per aconseguir el seu creixement.\nCom a Sota Mínims Teatre tenim una cartera de programes que tracten temàtiques específiques ja desenvolupades amb les seves corresponents situacions definides, eines per a la ressolució dels conflictes i diferents guies per tractar-ho (com per exemple el bulling o l’assetjament escolar).\nTambé però treballem a partir de la demanda específica de l’escola o institut.


Adolescents i smartphones: BEEP t'ofereix alguns consells - El Blog de BEEP Informàtica\nUna eina bàsica per a l’adolescent: comunicació, socialització i aprenentatge\nSí, has de monitoritzar com el teu fill usa l’smartphone\nSeguiment de l’activitat amb el mòbil\nEl benefici de compartir sistema operatiu\nParla amb altres pares\nCiberassetjament o ‘cyberbullying’\nEn les primeres setmanes d’escola, molts adolescents estrenen smartphone. Es tracta d’un dispositiu que els pares veuen com una eina en una etapa en què els fills guanyen autonomia i van més pel seu compte.\nEl desencadenant d’aquesta compra és moltes vegades el nou horari escolar a partir d’ESO, que no sempre encaixa amb l’horari dels progenitors. I és que algunes classes comencen abans: alguns dies, a les vuit del matí. Així mateix, algunes jornades lectives també finalitzen abans del que fins llavors havia estat habitual.\nD’altra banda, els nens i nenes de 12 anys o més solen crear grups d’amics. I, és clar, comencen a quedar més pel seu compte. Aquesta independència és més gestionable per a molts pares si el menor porta a sobre un mòbil.\nA més de facilitar la comunicació entre pares i fills, els mòbils intel·ligents són uns dispositius que poden ser útils per al temps d’estudi. Avui dia, tant els smartphones com els portàtils o les tauletes, tenen aquestes dues dimensions o àmbits d’utilització.\nEn l’actualitat, els dispositius mòbils són eines de comunicació, de socialització i d’oci, i també ho són d’aprenentatge i de millora personal\nEn resum, els mòbils són imprescindibles per als adolescents. Els pares ho tenen cada vegada més clar. Perquè saben que així poden estar millor connectats amb el fill o amb la filla. I perquè també saben que un smartphone té enormes utilitats pràctiques en els àmbits de l’estudi i de la gestió de la vida quotidiana.\nAixò sí, els més joves aprenen sobre noves apps i nous usos del mòbil a gran velocitat. Per aquest motiu, els pares han de seguir algunes pautes per assegurar-se que l’ús que els seus fills donen al dispositiu és l’adequat.\nÉs cert que tots i totes mereixem un cert nivell de privacitat. Ara bé, quan es tracta del teu fill adolescent i del seu telèfon mòbil, ell o ella han d’esperar cert nivell de monitorització. I és que cal entendre que aquesta supervisió és inherent al privilegi de portar mòbil als 12, 13 o 14 anys d’edat.\nSens dubte, ser adolescent significa guanyar autonomia i autosuficiència. En aquesta etapa, els fills proven ser un adult en diferents àrees de la vida. És llei de vida. Però això no treu que els pares hagin d’abstenir-se d’adoptar una mínima actitud de monitorització de la vida social dels seus fills.\nCrea un clima de confiança\nPer descomptat, en aquesta tasca de supervisió mínima —no es tracta de ser uns pesats— s’inclou l’ús del mòbil. Evidentment, la idea és establir unes regles en l’àmbit familiar. De cap manera cal amagar el menor que es farà certa monitorització de la seva activitat amb l’smartphone.\nEls pares no han de ser espies ni han d’intentar enxampar als seus fills amb les mans a la massa. Les coses han de ser molt més senzilles. La millor opció és crear un clima de confiança. Simplement, els fills han de saber que els seus pares faran un mínim seguiment de la seva activitat en certes plataformes i eines.\nFes una ullada a XXSS, email, WhatsApps i altres aplicacions\nI aquest seguiment, els pares el faran en diferents entorns i eines. Tant si són xarxes socials (XXSS), com per exemple Facebook o Instagram. O bé el gestor de correu electrònic o serveis de missatgeria instantània, com és el cas de WhatsApp o Telegram. Així mateix, els menors han de saber que els seus pares faran un cop d’ull a l’ús que facin de les apps. I també han de tenir present que els seus progenitors tenen dret a revisar el registre de trucades de tant en tant.\nAmb aquest enfocament, l’adolescent anirà afermant la independència i seguretat que necessitarà en l’edat adulta. I ho farà sabent el que s’espera d’ell, i sent conscient que no li pararan paranys pel camí. El més important és generar un ambient en el qual aquesta persona jove no se senti incentivada a amagar coses.\nNo totes les aplicacions i funcionalitats dels smartphones haurien de causar inquietud. Hi ha disponibles un gran nombre d’eines útils per als pares que desitgen assegurar-se que els seus fills fan servir el mòbil de forma segura. Es tracta d’apps per monitoritzar l’ús i per conèixer la localització, i d’aplicacions per bloquejar certs usos i per limitar el temps d’utilització del mòbil. Totes elles són aplicacions i funcionalitats bàsiques per garantir que el mòbil es fa servir per comunicar-se, per jugar, per socialitzar i per aprendre.\nAmb les eines adequades, tot és més fàcil. Gràcies a elles, la tasca de supervisar l’activitat del menor és més senzilla i menys invasiva. Sempre, és clar, has d’indicar al noi o noia que totes aquestes aplicacions de seguiment i supervisió són activades.\n“Independentment de que els teus fills siguin adolescents o nens petits, l’app de Family Link et permet establir regles digitals bàsiques per guiar-los mentre aprenen, juguen i exploren online”. Amb aquestes paraules presenta Google aquesta funcionalitat, que s’ha convertit en imprescindible per a molts pares.\nVeure l’activitat del mòbil i administrar les apps\nAmb aquesta aplicació, pots veure l’activitat del mòbil i administrar les apps. A més, pots conèixer apps “recomanades per professors que pots afegir directament als teus dispositius”.\nLímits horaris i bloqueig\nAmb Google Family Link, es poden fixar límits horaris. A més, expliquen des de Google, “ja sigui perquè és hora de sortir a jugar, de sopar o simplement de passar temps junts, pots bloquejar els dispositius de forma remota quan sigui necessari prendre un descans”. No podia faltar, és clar, la funcionalitat de geolocalització de l’usuari.\nPer un ús més segur i responsable de l’smartphone, és absolutament aconsellable l’ús de Google Family Link per part dels pares.\nÉs una bona idea que pares i fills tinguin un model de mòbil similar. Si no és possible, és recomanable que l’adult estigui familiaritzat amb el dispositiu del menor, i amb les prestacions que ofereix.\nCompartir sistema operatiu (ja sigui Android o iOS) és una recomanació interessant. I és que facilita el coneixement de l’entorn d’Apps disponibles per al telèfon.\nUna bona manera de saber més i d’estar al dia, és parlar amb altres pares del teu entorn. Els adolescents utilitzen el mòbil seguint certs hàbits de grup i de comunitat. Entre ells comparteixen trucs, consells i generen un boca-orella d’aplicacions i funcionalitats.\nPer tot això, aquest diàleg amb altres famílies pot ser positiu. Quines aplicacions estan utilitzant altres adolescents? Per a què serveixen? Són útils i al mateix temps perilloses? En quines xarxes socials s’estan movent els joves?\nNo es tracta de ser paranoic, sinó de mantenir una actitud alerta. Ni de lluny totes les apps són negatives o amaguen perills. Hi ha incomptables aplicacions per ajudar els adolescents a estudiar, a conèixer millor el món, i a estar i a sentir-se segurs en la seva comunitat.\nEsbrinar quines aplicacions funcionen i quines no funcionen en les famílies de l’entorn, serà de moltíssima ajuda.\nEl ciberassetjament o cyberbullying és l’assetjament que té lloc a internet, a través d’ordinadors i d’smartphones. Ara bé, cal tenir molt clar que aquest assetjament podria no tenir les seves arrels en un telèfon mòbil. El bullying pot generar-se en l’escola o en qualsevol altre àmbit en què els adolescents coexisteixin. I, a partir d’aquí, es pot traslladar al món online, on el dany pot amplificar-se.\nUna altra versió de ciberassetjament és el que poden infligir persones totalment desconegudes a través de xats i d’altres plataformes de xarxes socials.\nEs tracta d’un assumpte crucial i de la més gran importància. Per això, és urgent parlar amb els adolescents sobre aquest mal ús del mòbil.\nL’objectiu és traslladar-los la confiança i el coneixement necessaris perquè sàpiguen esbrinar quan alguna interacció pot resultar perjudicial o nociva, ja sigui a Facebook, a WhatsApp o en un xat\nAixí mateix, aquest diàleg i aquest aprenentatge pot contribuir a que ells i elles sàpiguen identificar aquests comportaments anòmals quan afectin els seus amics.\nCal establir unes regles i marcar unes expectatives. La idea és fixar un terreny de joc en el qual els adolescents sàpiguen quins tipus de coses poden fer, i quins no. Més enllà del monitoratge que es pugui exercir, sempre sorgiran noves aplicacions, noves eines, noves funcionalitats i nous usos.\nÉs aconsellable que el jove o la jove sàpiguen per què han d’utilitzar el mòbil. I que sàpiguen també quin tipus d’apps i de jocs els deixeu utilitzar.\nLa comunicació és clau. Per molt que tinguis un bon coneixement tecnològic i sobre aplicacions, sempre hi haurà noves amenaces. A més, sempre sorgiran noves aplicacions que podrien no ser segures per a un menor.\nSens dubte, aquesta actitud també és positiva en tots els altres àmbits en què el teu fill o filla es desenvolupin.


Sobre nosaltres – Zecchino Fine Art\nZecchino Fine Art\nPlaça Duc de Medinaceli, 6, 08002 Barcelona\nRenato Zecchino és el gerent i propietari de Zecchino Fine Arts de Barcelona. Ell va néixer al novembre de 1970 a Zuric, Suïssa com a natiu italià.\nVa estudiar art, economia i tenia un Màster en Arquitectura. El seu interès i la seva passió per l’art van néixer quan ell era un nen. La seva àvia solia treballar per a la galeria d’art Meissner, coneguda a Zuric, i durant molts anys va influir en la visió que tenia Zecchino de l’art .\nLa primera vegada que va deixar casa seva va ser quan tenia 17 anys d’edat. Solia viure en el mateix edifici amb família Peyer, comerciants d’art de Zuric, Suïssa. Durant un període de diversos anys va dirigir un taller d’escultura, pintura, disseny gràfic i disseny de mobles amb Peyer Jr. En el mateix període, van pintar murals grans dins i fora de Suïssa. Aquí és on el coneixement i la passió per l’art van sorgir.\nDurant els seus estudis d’arquitecte, va tenir el gran honor i el plaer de treballar amb destacats arquitectes i historiadors com Oscar Niemeyer, Mario Botta, Harald Szeemann, Jacques Gubler, Francesco Dal Co, Carlo Bertelli i Kenneth Frampton, només per esmentar-ne alguns.\nEls nombrosos viatges d’investigació per estudiar arquitectura van portar Zecchino a Barcelona amb els seus professors Josep Acebillo, De Sola Morales, Esteve Bonell i Josep Maria Gil. Durant l’any de 2014, Zecchino va decidir instal·lar-se a Barcelona i residir en una de les ciutats més belles del món.\nDurant aquest període, Zecchino està en contacte amb més de 30 artistes que treballen principalment en el sector de l’art de carrer. La col·lecció d’art de Zecchino reflecteix una part important de la història de l’art urbà de Barcelona influenciat per artistes de tot el món.\nLa galeria d’art Zecchino, al cor de Barcelona, és una galeria que requereix cita prèvia. Si vol visitar la nostra galeria, si us plau truqui’ns.\nDe tant en tant, Zecchino organitza exposicions externes obertes al públic. Com ara l’exposició del jove i prometedor artista català Kamil Escruela.\nWe got Street Art inside\ndigerible kamil escruela\nZecchino Fine Art Sites\nStreetart Gallery Barcelona Twitter\nCopyright © 2018 Zecchino Fine Art. All rights reserved.


AVÍS LEGAL | Carlit\nEl titular del lloc web www.carlit.cat és ARTESANIES CARLIT, S.A. amb NIF A17553561 i domicili situat a Colònia Salvador s / n (17520 Puigcerdà). L’entitat es troba inscrita al Registre Mercantil amb les següents dades d’inscripció: EMPRESA INSCRITA EN EL REGISTRE MERCANTIL DE GIRONA, VOLUM 12,44, FOLI 16, FULL GI-21669.\nAmb l’objectiu de que l’ús del lloc web s’ajusti a criteris de transparència, claredat i senzillesa, ARTESANIES CARLIT, S.A. informa a l’usuari que qualsevol suggeriment, dubte o consulta sobre el present Avís Legal o qualsevol altre document informatiu del lloc web serà rebuda i solucionada contactant amb ARTESANIES CARLIT, S.A. a través de l’adreça de correu electrònic: carlit@artesaniescarlit.com\nTots els continguts que es mostren en el present lloc web, i en especial dissenys, textos, imatges, logos, icones, noms comercials, marques o qualsevol altra informació susceptible d’utilització industrial i / o comercial estan protegits pels corresponents drets d’autor, no permetent la seva reproducció, transmissió o registre d’informació excepte autorització prèvia del titular, ARTESANIES CARLIT, S.A. no obstant això l’usuari podrà utilitzar informació facilitada per gestionar la seva comanda i les dades de contacte corresponents.\nARTESANIES CARLIT, S.A. no assumeix cap responsabilitat sobre els enllaços cap a altres llocs o pàgines web que, si s’escau, es puguin incloure en el mateix, ja que no té cap tipus de control sobre els mateixos, de manera que l’usuari accedeix sota la seva exclusiva responsabilitat al contingut i en les condicions d’ús que regeixin en els mateixos.\nLa present Política de Privacitat ha estat desenvolupada tenint en compte el que disposa la Llei Orgànica de Protecció de Dades de caràcter personal en vigor, així com pel Reglament 2016/679 del Parlament Europeu i del Consell del 27 d’abril de 2016 relatiu a la protecció de les persones físiques pel que fa al tractament de dades personals ia la circulació d’aquestes dades, d’ara endavant el RGPD.\nEn termes de protecció de dades ARTESANIES CARLIT, SA, ha de ser considerat responsable del tractament, en relació als fitxers / tractaments identificats en la present política, concretament en l’apartat Tractaments de dades.\nResponsable del Tractament: ARTESANIES CARLIT, S.A.\nDirecció postal: Colonia Salvador s / n (17520 Puigcerdà)\nDirecció electrònica: carlit@artesaniescarlit.com\nLes dades de caràcter personal que se sol·licitin, si escau, consistiran únicament en aquells estrictament imprescindibles per identificar i atendre la sol·licitud realitzada pel titular dels mateixos, d’ara endavant l’interessat. Aquesta informació serà tractada de forma lleial, lícita i transparent en relació amb l’interessat. D’altra banda, les dades personals seran recollides per a finalitats determinades explícites i legítimes, no sent tractats ulteriorment de manera incompatible amb aquestes finalitats.\nPer regla general, previ al tractament de les dades personals, ARTESANIES CARLIT, SA obté consentiment exprés i inequívoc del titular dels mateixos, mitjançant la incorporació de clàusules de consentiment informat en els diferents sistemes de recollida d’informació.\nNo obstant això, en cas que no es requereixi el consentiment de l’interessat, la base legitimadora del tractament en la qual s’empara ARTESANIES CARLIT, SA, és l’existència d’una llei o norma específica que autoritzi o exigeixi el tractaments de les dades de l’interessat.\nPer regla general, ARTESANIES CARLIT, SA no procedeix a la cessió o comunicació de les dades a terceres entitats, excepte les requerides legalment, no obstant, en cas que fos necessari, aquestes cessions o comunicacions de dades s’informen a l’interessat a través de les clàusules de consentiment informat contingudes en les diferents vies de recollida de dades personals.\nPer regla general, les dades personals es recullen sempre directament de la persona interessada, però, en determinades excepcions, les dades poden ser recollides a través de terceres persones, entitats o serveis diferents de l’interessat. En aquest sentit, aquest extrem serà traslladat a l’interessat a través de les clàusules de consentiment informat contingudes en les diferents vies de recollida d’informació i dins d’un termini raonable, un cop obtingudes les dades, i com a molt tard d’aquí a un mes.\nLa informació recollida de l’interessat serà conservada mentre sigui necessària per complir amb la finalitat per a la qual van ser recollides les dades personals, de manera que, un cop complerta la finalitat les dades seran cancel·lats. La dita cancel·lació donarà lloc al bloqueig de les dades conservant-se únicament a disposició de les AP, jutges i tribunals, per atendre les possibles responsabilitats nascudes del tractament, durant el termini de prescripció d’aquestes, complert el citat termini es procedirà a la destrucció de la informació .\nDocumentació de caràcter laboral o relacionada amb la seguretat social 4 anys Article 21 del Reial Decret Legislatiu 5/2000, de 4 d’agost, pel qual s’aprova-el text refós de la Llei sobre infracci-ons i sancions en l’ordre social\nvideovigilància 1 mes Instrucció 1/2006 de l’AEPD\nLa normativa en matèria de protecció de dades atorga una sèrie de drets als interessats o titulars de les dades, usuaris del lloc web o usuaris dels perfils de les xarxes socials de ARTESANIES CARLIT, SA\nEls interessats podran exercir els drets indicats, dirigint-se a ARTESANIES CARLIT, SA, mitjançant escrit, remès a la següent adreça: carlit@artesaniescarlit.com indicant en la línia de Assumpte el dret que desitja exercitar.\nEn aquest sentit ARTESANIES CARLIT, SA atendrà la seva sol·licitud al més aviat possible i tenint en compte els terminis previstos a la normativa en matèria de protecció de dades.\nLes mesures de seguretat adoptades per ARTESANIES CARLIT, SA són aquelles requerides, de conformitat amb el que estableix l’article 32 del RGPD. En aquest sentit, ARTESANIES CARLIT, SA, tenint en compte l’estat de la tècnica, els costos d’aplicació i la naturalesa, l’abast, el context i les finalitats del tractament, així com els riscos de probabilitat i gravetat variables per als drets i les llibertats de les persones físiques, té establertes les mesures tècniques i organitzatives apropiades per garantir el nivell de seguretat adequat al risc existent.\nEn tot cas, ARTESANIES CARLIT, SA té implementats els mecanismes suficients per a:\nd) Seudonimitzar i xifrar les dades personals, si s’escau.\nUna galeta és un fitxer o dispositiu que es descarrega en l’equip terminal d’un usuari amb la finalitat d’emmagatzemar dades que podran ser actualitzades i recuperades per l’entitat responsable de la seva instal·lació. És a dir, és un fitxer que es descarrega al seu ordinador quan s’accedeix a determinades pàgines web. Les cookies permeten a una pàgina web, entre altres coses, emmagatzemar i recuperar informació sobre els hàbits de navegació d’un usuari o del seu equip i, depenent de la informació que continguin i de la forma en què utilitzi el seu equip, es poden utilitzar per reconèixer a l’usuari.\nPortar el control d’usuaris: quan un usuari introdueix el seu nom d’usuari i contrasenya, s’emmagatzema una cookie perquè no hagi d’estar introduint-les per a cada pàgina del servidor. No obstant això, una cookie no identifica només a una persona, sinó a una combinació de computador-navegador-usuari.\nAconseguir informació sobre els hàbits de navegació de l’usuari, i intents de spyware (programes espia), per part d’agències de publicitat i altres. Això pot causar problemes de privacitat i és una de les raons per la qual les galetes tenen els seus detractors.\nCookies publicitàries: permeten una gestió eficient d’espais publicitaris en base a una sèrie de criteris, per exemple, verificar si l’usuari ha tingut ja accés o no a una notícia per a procedir a actualitzar-la amb una altra de nova.\nLa present pàgina web està utilitzant galetes que permeten facilitar a l’usuari l’ús i la navegació a través de la mateixa, garantir l’accés a determinats serveis, així com millorar la configuració funcional de la web.\nAnàlisis Google Analytics De sessió De tercers\nEn el present apartat es du a terme una breu exposició de com consultar i dur a terme la configuració del sistema de galetes en relació als navegadors més comuns o més utilitzats pels usuaris.\nD’altra banda, l’usuari podrà permetre, bloquejar o eliminar les cookies instal·lades en el seu equip modificant la configuració del seu navegador d’acord amb les instruccions indicades en el mateix. A títol informatiu s’indica que habitualment la configuració de les galetes se sol dur a terme en el menú “Preferències” o “Eines” de cada navegador, en qualsevol cas, sempre podrà acudir a l’ajuda del seu navegador per solucionar o resoldre els dubtes que se li generin al respecte.\nConvé tenir en compte que, si s’impedeix la instal·lació de totes les galetes, el contingut de la web així com determinades funcionalitats i serveis facilitats per la mateixa es poden veure afectats.\nPer una de les nostres #FansCerdanya, Elena Garangou Sánchez, el gust del trinxat Carlit té gust a País, perquè qua… https://t.co/HqJ8qZCt6G, 19 Oct\nTot a punt per la #NitGourmet2018 amb @cataloniagurmet https://t.co/XVSTtIUe2H, 17 Oct\nRT @cataloniagurmet: Comença la 4a Edició de la Nit del Gourmet Català al Palau de #Pedralbes. Els diferents socis de #CataloniaGourmet… https://t.co/YMzeClw92H, 17 Oct\nArtesanies Carlit © 2015 All Rights Reserved | Legal | Credits\nUtilitzem cookies pròpies per millorar els nostres serveis i mostrar publicitat relacionada amb les seves preferències mitjançant l'anàlisi dels seus hàbits de navegació. Si continua navegant, considerem que accepta el seu ús.


David Paton - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: David Patton)\nMilloreu-lo amb referències que demostrin que es tracta d'un tema admissible o bé podria entrar en un procés d'esborrament o fusió. (gener de 2018)\n29 octubre 1949 (69 anys)\nBaix elèctric i guitarra\n(2011) D. L. Serventy Medal\nDavid Paton (Edimburg, 29 d'octubre de 1949) és un baixista, guitarrista i cantant escocès.\nVa créixer al sud-est de Gilmerton, Edimburg, on va assistir a l'escola secundària de Liberton. La seva primera banda s'anomenà The Beachcombers i van signar un contracte de gravació el 1968 amb CBS Records. Van canviar el seu nom per a The Boots i van publicar el seu primer single, "The Animal In Me". Això va ser seguit per "Keep Your Lovelight Burning", però després de vora dos anys, la banda es va separar a causa de problemes de diners en 1970. Després va substituir a un guitarrista als Bay City Rollers, per un curt període de temps però mai va registrar amb ells. Després de deixar-los a l'octubre de 1970, es va convertir en membre d'una altra banda anomenada Fresh, que va canviar el seu nom per Chrystian i va publicar un single, "Nursery Lane", el 1971.  Mentre encara tocava amb la banda, va treballar com a músic en un establiment nocturn anomenat Tiffanys on va conèixer Ian Bairnson.\nEn 1973, Paton va ser cofundador de 'Pilot'. Amb Ian Bairnson, Billy Lyall i Stuart Tosh, van gravar diverses demostracions amb EMI Records i van gravar el seu primer àlbum From the Album of the Same Name que es va publicar el 1974.  En ell es va incloure el seu primer gran èxit, "Magic" i Bairnson, que encara no era un membre oficial de la banda, es va unir després de l'enregistrament del primer àlbum. Van publicar el seu segon àlbum anomenat Second Flight en 1975, i el va seguir el 1976 per la seva tercera, Morin Heights que va ser gravada a Le Studio a Morin Heights a Quebec, Canadà, i produïda per Roy Thomas Baker. El mateix any, ell i Bairnson van començar a treballar amb el productor Alan Parsons i van publicar un primer àlbum sota el nom de Alan Parsons Project: Tales of Mystery & Imagination. Paton va tocar el baix i va cantar amb la banda fins a l'àlbum Stereotomy de l'any 1986, mentre continuava treballant amb altres artistes com a músic de sessió. També va tocar en els dos primers àlbums de Kate Bush en 1978, The Kick Inside i Lionheart. A la dècada de 1980, Paton va ser conegut pel seu treball amb Camel i Elton John en àlbums d'estudi i de gira. Altres crèdits inclouen el baix i els cors per a diversos àlbums de Fish, així com Rick Wakeman en els anys noranta, com The Classical Connection, African Bach, Softsword, The Classical Connection 2 i Prayers. El 1984, era membre de Keats.\nEl seu primer disc solista va ser llançat en 1991, titulat Passions Cry, i el seu segon àlbum No Ties No Strings va ser llançat el 2003. No Ties No Strings va ser un re-enregistrament del seu àlbum mai llançat des de 1980. El 1985, va participar en la partitura original de la pel·lícula Ladyhawke que va ser escrita, composta i interpretada per Andrew Powell i produïda per Alan Parsons. Entre altres músics implicats en aquest projecte van ser Ian Bairnson de guitarres, Stuart Elliott a la bateria i el propi Powell en teclats, orquestració i direcció.\nPaton també va aparèixer solista a la sèrie de concerts Countdown Spectacular 2 a Austràlia, entre agost i setembre de 2007, com a intèrpret i director musical.\n↑ «Discosgs.com» (en anglès). Equip de Discogs. [Consulta: 20 gener 2018].\n↑ «Discogs.com» (en anglès). Equip Discogs. [Consulta: 21 gener 2018].\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=David_Paton&oldid=20332866»\nArticles mancats de referències sobre la seva admissibilitat des de gener de 2018\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 21 set 2018 a les 17:44.


ARA Barcelona Actualitzada el 20/10/2011 17:19\nMuammar al-Gaddafi va fer-se amb el poder a Líbia el 1969, quan tenia 27 anys, i des de llavors es va anar construint una faceta d'orador envoltada de controvèrsia i declaracions incendiàries. En discursos que sovint duraven diverses hores, Gaddafi havia deixat anar frases famoses com les que la cadena Al-Jazira publica en el seu article. A continuació en destaquem cinc de les més famoses:\n“Sóc un líder internacional, el degà dels dirigents àrabs, el rei dels reis d'Àfrica i l'imam dels musulmans, i el meu estatus internacional no em deixa baixar a un nivell inferior”\nDeclaracions a una multitud entre els quals hi havia el rei Abdullah de l'Aràbia Saudita. Els organitzadors van tallar el micròfon a Gaddafi mentre parlava, el 30 de març del 2009\n“No hi ha cap estat democràtic al món excepte Líbia”\nDurant un discurs a la Universitat de Columbia a Nova York, el març del 2008\n“Estic convençut que la solució [Israel-Palestina] és establir un estat democràtic pels jueus i pels palestins, un estat que es dirà Palestina, Isratina, o el que vulguin. Aquesta és la solució fonamental, ja que sinó els jueus seran aniquilats en un futur, perquè els palestins tenen profunditat [estratègica]”\nEntrevista amb Al-Jazira, el 27 de març del 2007\n“[Abraham] Lincoln va ser un home que es va fer a si mateix sense cap ajuda exterior ni de ningú. He seguit els seus esforços. Trobo que hi ha força similituds entre ell i jo”\nFrase publicada al diari The Pittsburgh Press el 3 d'Agost del 1986, a l'article 'Gaddafi, l'home que al món li agrada odiar”, per Marie Colvin\n“D'acord, llavors ningú pot protestar si diem a les dones embarassades que saltin en paracaigudes”\nQuan va defensar que per a ell els “defectes” de les dones signifiquen que el seu lloc és quedar-se a casa, en declaracions a la revista TIME el 23 de juliol del 1975.


Neftis Laboratorios dona productes a la Fundació - Fundació Congost Autisme\nNeftis Laboratorios, empresa situada en Santa Eulalia de Ronçana, va fer una donació de 4.451 unitats de gel de bany a 10 entitats socials, entre elles, la Fundació Congost Autisme. La donació fou gestionada a través de la plataforma Pont Solidari de la Fundació Banc de Recursos, que actua com un pont entre entitats coordinant ofertes d’empreses i peticions d’entitats socials del nostre país.\nNeftis Laboratorios, com ells mateixos descriuen, portaven temps pensant com podien oferir quelcom a la societat. Finalment, van decidir produir una línia de cosmètica solidària per qui la pogués necessitar.\nAquest ha sigut el primer acte de la línia de cosmètica solidària, que pretén tenir una continuitat trimestral.\nPerquè com ells mateixos diuen, es tracta de sumar, de col.laborar, d’aportar un granet de sorra.\nPodeu veure la notícia que van publicar en aquest enllaç.\nLa resta d’entitats receptores del donatiu van ser: Arrels Fundació, Centre Català de Solidaritat, Fundació Ànima, Fundació Estimia, MALLA – Associació Catalana Tutelar de persones amb discapacitat psíquica, Obinso – Obra d’integració social, Obra Social Sant Joan de Déu, Residència La Pau i Senior Centre Residència.\nEls nois i noies que viuen a Llar Cottet i Llar Cau Blanc, ja gaudeixen de la donació. Moltíssimes gràcies Neftis!\nNotícia anteriorPrevious post:TEA i trastorns funcionals de la conducta30 de novembre de 2019Ja està disponible el número 6 de "monografies" dedicat als trastorns funcionals de la conducta.Notícia següentNext post:Acomiada l’any corrent per l’autisme! Cursa de Sant Silvestre31 de desembre de 2019El Club Atlètic Les Tortugues organitza una cursa solidària en benefici de dues entitats de la Garriga


Notícies - Com evitar robatoris a persones jubilades quan cobren la paga extra\nEvitar treure grans quantitats, fer-ho en caixers interiors i vigilar que cap desconegut s'acosti són algunes de les recomanacions de Mossos\nel 22/nov/19 Martí González Societat PDF\nLes persones jubilades cobren a partir d'aquest dilluns la paga extra de Nadal, el doble de la quantitat que els ingressen la resta de mesos, i moltes d'elles tenen per costum treure grans quantitats de diners en metàl·lic dels caixers. Els Mossos d'Esquadra reforcen amb un seguit de consells la seguretat en aquestes situacions per evitar robatoris. Anar-hi acompanyat d'una persona de confiança, treure diners en caixers interiors sempre que sigui possible i desconfiar de persones desconegudes que s'acostin són algunes de les recomanacions.\nDe fet, el caporal en cap de Policia Comunitària dels Mossos d'Esquadra a Sant Cugat, Joan Ferri, assegura que les persones que intenten fer aquest tipus de robatoris solen tenir habilitats socials, són simpàtics i s'acosten molt, amb confiança, a les possibles víctimes.\nSovint, els autors actuen en parella o en grup, tot i que només s'hi acosta un a la víctima. L'altra persona és l'encarregada de fer la maniobra de distracció.\nQuan es treguin diners\nEn la mesura del possible, fer-ho en caixers interiors i que es puguin tancar.\nEvitar retirar grans quantitats de diners de cop.\nAnar-hi, sempre que sigui possible, acompanyat d'un familiar o amic de confiança.\nQuan sortiu del caixer\nEstar alerta amb desconeguts que s'acostin i preguntin alguna cosa, demanin informació, vulguin ajudar a netejar una taca, donin algun cop o llencin monedes a terra. Pot ser una maniobra de distracció.\nGuardar els diners en un lloc segur.\nÉs convenient portar la bossa de mà creuada davant del pit i amb una tanca segura, que sigui difícil d'obrir.\nParar atenció perquè ningú us segueixi fins a casa.\nEls autors normalment són gent afable, s'apropen molt, et pregunten alguna cosa. De vegades utilitzen el sistema de la taca: els taquen, els ajuden a netejar-ho i els sostreuen el sobre o la cartera on han guardat els diners.\nMolts jubilats treuen grans quantitats de diners en metàl·lic quan cobren la paga extra / Foto: Cugat Mèdia


Paraules d’amor senzilles i tendres? | Les Pomes de la Pomona\nEsta entrada fue publicada en Uncategorized y etiquetada Catalonia, Catalunya, Joan Manel Serrat, Paraules d'amor senzilles i tendres, Pensament únic, Serrat por @pepo_bcn. Guarda enlace permanente.\n4 pensamientos en “Paraules d’amor senzilles i tendres?”\nMartí Pardo en 22 diciembre, 2015 en 8:02 dijo:\nHe estat intentant trobar a les xarxes socials aquests suposats “insults” que en Serrat va rebre per declarar-se obertament unionista. No n’he trobat cap. En canvi, curiosament, sí que he desenes de proves d’insults a en Serrat per haver cantat en català en un acte de Televisión Española.\nTal com vostè mateix pot comprovar, senyor de Barberà, a la notícia que jo cito hi ha exemples claríssims del que dic. En canvi, la notícia original que vostè cita (http://www.eltriangle.eu/cat/notices/2015/10/la-revolucio-dels-insults-maltracta-joan-manuel-serrat-41613.php) no conté ni un sola prova que corrobori els fets descrits. Per tant, com és natural, m’inclino a pensar que això que vostè intenta fer veure no és res més que una nova intoxicació de l’unionisme per intentar treure’n algun tipus rèdit polític.\nPer sort, les martingales dels socialistes ja no colen, ja no enganyen ningú. Els resultats del 27S i del 20D en són l’evidència més colpidora.\nL’acompanyo en el sentiment, senyor de Barberà.\npepobcn en 22 diciembre, 2015 en 10:02 dijo:\nLi adjunto com exemple algun enllaç http://www.mon.cat/cat/notices/2014/11/serrat_el_9-n_no_anire_a_votar_104346.php també pot entrar a racocatalà.cat abans que esborrin els comentaris. Ja se que segueixen la teoria Göebbels d’una mentida repetides 1000 vegades es converteix veritat, però avui en dia la xarxa ens ofereix el que alguns volen amagar.\nPer cert gràcies per acompanyar-me en el sentiment, suposo que és per la mort del meu amic que ha fet que no seguís gaire el meu bloc. Si ho diu per les meves opcions polítiques… mostra un profund respecte democràtic per opinions diferents a les seves… potser vistes les ultimes eleccions…. no sigui pas per a mi ni els meus aquest desagradable condol. La següent entrada serà quan em dirà botifler o em convidarà al “paseillo”?.\npepobcn en 7 enero, 2016 en 7:00 dijo:\nEt pot donar la seva opinió de la darrera onada d’insults i desqualificacions que ara hi ha en el mon independentista?, li adjunto un article ja que te tendència a negar la major. A per cert li dono el condol per totes les víctimes col•laterals que en les files independentistes esta deixant la ràtzia indy per foc “amic”.\nMartí Pardo en 22 diciembre, 2015 en 8:23 dijo:\nSenyor de Barberà, he comentat aquest article seu i el meu comentari no apareix aquí. El primer cop m’he pensat que no ho havia fet bé, així que he copiat el text de nou. Ara veig que tampoc hi apareix.\nPotser és que aplica vostè algun tipus de censura als comentaris que els lectors fan als seus articles? Perquè això sí que ja no m’ho esperava.


Apartament amb jardí en una ubicació excel·lent en venda a Andorra, a Els Vilars\n€1,250,000 Pis Venut/uda\nApartament amb jardí i 4 dormitori molt espaiós i en molt bon estar en una de les millors ubicacions d'Andorra. Aquesta propietat amb vistes espectaculars i moltes hores de sol està situada en una zona tranquil·la i privilegiada, a prop del centre de la ciutat, fet que la converteix en una llar molt especial. Es troba a prop de col·legis i serveis, i a només 5 minuts de l'accés més proper a les pistes d'esquí andorranes.\nRebedor espaiós, lavabo de convidats, sala d'estar-menjador lluminosa, cuina independent totalment equipada, rentador, dormitori individual o despatx, dormitori principal amb cambra de bany completa i vestidor, 2 dormitori dobles amb armaris de paret i una cambra de bany (dutxa). Des de la cuina, la sala d'estar-menjador i el dormitori principal, es pot accedir al jardí ben cuidat. Totes les estances donen a l'exterior.\nVistes panoràmiques espectaculars i amb sol tot el dia\nPiscina comunitària, sauna i gimnàs\nTraster ampli de 67 m2 convertit en una sala de jocs, amb parquet i lavabo\nPlaça d'aparcament espaiosa amb dues portes per control remot i una zona oberta de pàrquing\nCalefacció per terra radiant a tot l'apartament\nLa zona d'Els Vilars està situada al mateix vessant que Can Diumenge, conegut com la zona més prestigiosa d'Andorra. Una de les característiques principals són les vistes panoràmiques tan espectaculars i l'orientació cap al sud. A més, es troba a prop de tots els serveis, col·legis i centres comercials. Tot això en un entorn tranquil i molt ben conservat.\nEn venda, Pis €1,197,557\nPis de 190m² en venda a Andorra la Vella, Andorra\nPropietat de luxe de 204m² en venda a Estació Esqui Grandvalira\nEn venda, Pis €1,188,120\nPropietat de luxe de 189m² en venda a Estació Esqui Grandvalira


RUTH TROYANO | vimomentspersones\n«Y el vino te va conociendo poco a poco a tí…» Alicia Estrada\nQuarta edició del llibre d’Alicia Estrada «Los 100 mejores vinos por 10 euros 2016» publicat per Geoplaneta. Un volum sincer, generós i desmitificador. Es presenta a la Llibreria Laie de Barcelona la setmana passada i hi tinc l’honor de col·laborar amb unes paraules:\nExplico que el món del vi afronta 3 reptes globals aquest segle XXI, estudis internacionals ho defensen. I són el canvi climàtic, el repte d’incorporar nous consumidors (joves) i la comunicació. Aquest llibre va en aquesta direcció i contribueix decididament a trencar tòpics. Aquests dos especialment:\n– El bon vi ha de ser car. No! «Disfrutar de un buen vino no tiene por qué ser un lujo» diu Alicia Estrada\n– Se n’ha de saber per beure’n. Tampoc!\nDeia Josep Pitu Roca a la presentació d’Ilusión+ que «No hace falta orgullo en 1botella, se puede beber 1vino +sencillo con 1mensaje +profundo».\nNo ens obliguem a analitzar el vi, gaudim-lo. Com una bona obra d’art, una pintura, una peça musical. No cal saber-ne per emocionar-se. És important acostar-se al món del vi amb tastos hedònics, atansar-nos-hi amb els cinc sentits, per gaudir i per conèixer, el que Alicia Estrada reivindica al llibre. Deixem el tast tècnic per als professionals.\nCal tenir però una actitud proactiva per descobrir, aprendre, però no tant de varietats sinó de les perosnes, dels paisatges i de les històries que amaga cada referència. Il·lusions, conviccions, relacions amb la terra… El millor lloc per descobrir-ho és el celler i al costat de l’elaborador. I això és possible pel despertar creixement de l’enoturisme.\nVolem vins amb relat, però autèntics, honestos, sincers…\nAmb aquest llibre, Alicia Estrada – especialista en comunicació i comercialització del vi i enoturisme- ha fet un treball ingent. El món del vi va ser per ella la manera d’introduir-se a la societat catalana quan va arribar a Barcelona procedent de Bilbao. Ens proposa 100 referències en un exercici de GENEROSITAT i AUTENTICITAT, les ha tastat, triat, comparat i ens ha suggerit un moment per degustar-les. Sols o amb companyia.\nEl vi són moments i són persones. Hi ha vins introspectius, vins de tardor, vins per compartir, vins per sorprendre, però sempre que hi ha vi hi ha optimisme. Diu Alicia Estrada que el vi és «un estat d’ànim».\nÉs un llibre que vol despertar en el lector la CURIOSITAT i la INFIDELITAT, en el món del vi està permés, s’ha de ser infidel! Tastar, comparar, aprendre, gaudir, sentir…\n100 vinos, 100 bodegas, para descubrir la amplia y excelente oferta de vinos españoles en 2015, por menos de 10 euros. Su enfoque lúdico y experimental se aleja del puramente técnico, acercando el mundo del vino a todos aquellos que quieren vivir una experiencia única ante un caldo sin arruinarse. Cada ficha incluye, junto a la descripción del vino, notas de cata comprensibles, los momentos ideales para degustarlo, vinos similares y propuest as de enoturismo para vivir una experiencia única con cada propuesta presentada.\nLa comunicació és fonamental per donar a conèixer el que tenim i per estimar-ho. Tenim vinya, tenim enòlegs, tenim investigació al voltant del món del vi, tenim indústria surera, tenim, tenim, tenim,… però no ho expliquem encara prou. M’interessa en aquest moment de canvi social, econòmic, cultura i polític el COMPROMÍS en la comunicació.\nHi ha vins compromesos amb\n– La sostenibilitat – Nou +500 del Pla de Manlleu (ecologia en paratge natural i recuperació de la montònega)\n– La solidaritat – Cooperativa l’Olivera DO Costers del Segre (treball amb persones amb dificultats)\n– La supervivència – Ermita del Conde (vinificació de la centenària varietat albiyo mayor)\nEls manllevo, els treis compromisos del discurs del sommelier Josep Pitu Roca a San Sebastian Gastronomika durant un tast inèdit. Sense fer-ho a consciència, els tres projectes que Alicia Estrada selecciona per tastar durant la presentació, recuperen el mateix fil conductor.\n(Fotografia de Núria Martí – Pretty Wines)\nEn la seva intervenció Alicia Estrada posa l’accent en l’estat dànim i en el moment de prendre el vi. El vi com a refugi, com a dinamitzador de les passions, com a company de viatge, el viatge… Aquests són alguns dels seus moments i algunes de les reflexions més destacades d’una intervenció plena d’humor, coneixement i experiència:\nMomentos de desnudez del alma\nMomentos de radicalidad absoluta\nMomentos carpe diem masculino vs femenino\nVinos para momentos de pasiones tranquilas\nPero hay vinos también para momentos de pasiones radicales. «Vinos que buscan la insinuación o la provocación desde el nombre, como el riojano “Viuda Negra”, un vino excelente para que ella seduzca a él, son vinos que te arrebatan rápido, sensuales desde el primer momento. Excelentes para situaciones“beso o muerte! Kiss or Kill. Yo creo que ante una cena de este tipo la elección del vino y el escenario se torna fundamental. El vestido es importante pero mucho menos. Llegado este punto la clave no es el vestido que te pones esa noche, es el estilo con el que te lo quitas…»\nVinos de lecturas tranquilas\nVinos rebelión cotidiana, vinos desalterantes\nVinos para momentos de conversación y filosofía\nVinos de las musas\nVinos de reflexión\n«Es indiscutible que estos momentos son absolutamente personales como los vinos con los que los llenamos y en este libro de los Cien mejores vinos por menos de 10 euros, os sugiero, entre historias de vinos, notas de cata, notas de enoturismo… un itinerario de situaciones para disfrutar del vino en cualquier momento y hacer de cualquier momento una situación de celebración»\n(Fotografia de Carlos Aguila)\n«Y el vino te va conociendo poco a poco a ti y tú vas conociendo al vino, y tú vas domesticando tus vinos, haciéndolos tuyos, y con cada botella se produce una especie de acercamiento místico, ¡qué digo místico, eucarístico!»\n«Comer y amar, cantar y digerir son los cuatro actos de una ópera bufa llamada vida que se desvanece como la espuma de una botella de champagne. Lo escribió certero Rossini que era un señor al que le gustaban mucho la ópera y los canelones. Si la vida es humo en lugar de toser, quizás toque ahumar el salmón, el bacalao, el hígado de rape… y buscar una botella de un buen blanco con madera que acompaña a las mil maravillas a estos ahumados«.\nMarta Arañó/ Tinta i Vi\nLa tècnica de la pintura amb vi és el resultat d’un seguit de transformacions que es produeixen i juntament amb el camí d’una pinzellada, acompanyada de la negror de la tinta, fan d’un joc amb tanta interacció del qual en resulta el naixement d’una obra d’art»\n«Quan desmontes l’exposició, et quedes amb l’amistat», explica la il·lustradora i pintora Marta Aranyó. Pinta quadres amb vi de cellers catalans des de fa un any i mig, tot i que la seva relació amb la pintura es remunta a l’any 1986. El que va començar sent un hobbie s’està convertint en una professió. El primer projecte de Tinta i Vi es va veure al celler Ca N’Estella, on el grup d’artistes ART ViU de Sant Esteve Sesrovires hi feia una exposició col·lectiva. Les seves primeres inspiracions van ser els ceps, els pàmpols i les bótes del vi. Li cal vi reposat per poder pintar amb les diferents varietats de raïm negre -en ocasions blanc- del país i li agrada especialment fer-ho amb les autòctones, tot i que la seva devoció és pel merlot. En funció de l’oxidació, obté tons més clars o més foscos. Treballa primer el dibuix a llapis, després a tinta i finalment comença el traçat amb pinzell tacat de vi, capa a capa, sumant degradats. Amb el sol, l’obra final va adquirint tons més freds. La pintura no deixa d’evolucionar tot i estar finalitzada, com quan el vi reposa a l’ampolla.\nAl celler Oller del Mas de la DO Pla de Bages recorda haver tingut una rebuda que no s’esperava. Hi tornarà aquest mes d’octubre. Amb una mostra de 28 pintures elaborades amb vins de tots els cellers i que porta per nom «Els colors del vi». «Va ser molt maco malgrat l’esforç que em va representar», comenta la Marta; mentre que a Mas Llunes, celler de la DO Empordà, hi ha pintat més recentment amb Fem Ruràlia i ha incorporat terres i argiles a les pintures amb vi. L’art, que costa de vendre o de comprar segons com es miri, li ha donat sorpreses agradables a aquesta artista en aquests pocs mesos d’atreviment, deixant els olis i les temperes de banda per la pintura. Dues obres seves ja han viatjat a l’estranger, una copa sobre gotims pintada en una escorça d’arbre a Kansas i la senyera amb les 4 barres pintades amb vi, a Londres. Totes dues van ser exposades a Caves Vilarnau.\nTambé ha tingut ocasió de pintar i exposar a Cal Feru, Xerigots, i als cellers cooperatius de Falset i Gandesa, que admira profundament per la seva imponent arquitectura modernista. És capaç de pintar en directe i ho ha demostrat en reiterades ocasions: a la Fira del Vi de Falset i en el marc de la VinitFest de Nulles, per exemple. Pocs mesos per una obra tan prolífica; compta ja amb més d’un centenar les pintures traçades amb vi. «No coneixia ningú que pintés amb vi quan em va començar a interessar posar-ho a prova, tan sols tenia alguna referència d’una pintora italiana, però res més», reconeix mentre conversem amb una copa de vi a la Bodega Lo Pinyol, en plena Festa Major de Gràcia.\n«M’agrada treballar durant la matinada. Anar pintant capes de vi reposades… És quan tinc el meu moment de tranquil·litat i motivació. Estic relaxada i aleshores la pintura flueix», confessa. «Amb música tranquil·la de fons i vins i caves que em donen amb les seves tonalitats la inspiració per crear una nova obra d’art», afegeix. A la Marta li agrada pintar amb vi de taula però també amb referències de gamma alta. «M’emociona quan els cellers trien el seu millor vi perquè hi pinti; tinc molta responsabilitat i intento retratar la il·lusió, les persones, les històries… M’agrada molt interactuar amb els elaboradors abans d’iniciar un treball i conèixer a fons el celler i els estils de vins».\nLa Marta Arañó és una persona propera, senzilla, agraïda amb el tracte rebut pels elaboradors amb qui ha col·laborat fins el moment i amb qui guarda una estreta amistat. «Et cedeixen vi, un aliment, un producte que per a ells és molt important, i tens un alt sentit de la responsabilitat amb l’obra final», assegura. En els propers mesos seguirà vinculada a aquesta nova faceta artística perquè no li paren de ploure propostes; aquests dies ha estat a la 35a Mostra de Vins i Caves de Catalunya participant en un taller de pintura amb vi. Té diferents encàrrecs pendents però també il·lusions personals que li agradaria satisfer. Conèixer els vins de la DO Empordà, per exemple, i pintar-hi. L’atrau el clima i amb Mas Llunes hi ha fet una primera incursió. Es pregunta com seran els tons dels vins tocats per la tramuntana, perquè a cada territori, a cada finca, la mateixa varietat s’expressa diferent a la paleta de colors… Ho ha comprovat recentment amb l’exposició «Els colors del Vi DO Pla de Bages» fent una immersió a la regió del picapoll.\nTé com a repte personal, també, pintar amb tots els vins de gamma alta de Jean León. La personalitat de l’home que va portar al Penedès les varietats internacionals i la seva connexió amb Hollywood l’ha seduït i vol saber quin sentit adquirirà un conjunt d’obres pintades amb les seves referències. «A casa tinc tots els pantones de tots els cellers amb què he treballat, ja és un mostrari important…». I m’avança feines que té encarregades per a l’any vinent com la pintura amb vi de quadres de gran format amb Castell del Remei de la DO Costers del Segre. «Pintar el paisatge de la vinya amb vi en 1×1 ha de ser impressionant», rebla. Mostra interès per altres cellers catalans que destaquen per la innovació en la imatge i la solidaritat: el Celler Mas de les Vinyes de Cabacés amb el glamurós «Traca i Mocador» d’Oriol Elcacho i el vi del Masroig Solidari, fruït de la col·laboració dels cellers de la vila per recollir fons i invertir en la recerca del càncer infantil.\nDiuen que la pintura és poesia muda. El joc de transformacions de la tècnica de pintar amb vi, també. Però acabada l’obra, com el vi, es revela sincer i honest, sigil·lós, però també noble i altiu.\n«5 merlot de Bodegues Abadal»\n«Escoltant jazz en un chill out amb llum d’espelmes»\n«Amb l’Emili, la meva parella»\n«Sientes que eres parte de algo»\nQuan el temps i la capacitat del mòbil m’ho permeten, vaig penjant a Instagram imatges de persones que viuen envoltades de vi i que identifico amb l’etiqueta #retratsdevi. «El remolino del paisaje» de Benedetti em va inspirar per fer la primera entrada. Humanitzar el món del vi i de la cuina és una obsessió que comparteixo amb companys i amics de viatge, fonamental per entendre com s’elaboren els productes i quines filosofies de vida hi trobarem a cada ampolla. Aquesta segona tanda de fotografies d’Iphone les acompanyo amb dos fragments d’una lectura que convé revisar sempre, la de Ferenc Máté a «La sabiduría de la Toscana. Los sueños pueden hacerse realidad».\n«Aunque en cualquier oficio artesanal se trabaja muchas horas, al menos uno puede dormir tranquilo de noche, porque sabe que sus manos y su mente han producido algo, lo mejor que han podido. Ninguno de estos oficios hará rico a nadie, pero ¿qué tiene eso que ver con la vida?\n«Y después uno vuelve a casa por el oscuro camino de tierra que serpentea bajo las estrellas, notando el vino y una especie de contacto con todo lo que te rodea: los amigos, el valle silencioso, los animales en los establos, el vigorizante frío del invierno o el calor de una noche de verano. Sientes que eres parte de algo«\nRubén Parera/ Finca Parera (DO Penedès)\nPosted by Ruth Troyano Puig | DO Penedès | No Comments\n«A la natura hi trobo la vida», escrivia la poeta Joana Raspall. Sovint tenim prejudicis i imatges preconcebudes de les persones que no coneixem. Pel que ens han dit i/o explicat, pel que hem llegit, per la ignorància en definitiva. Conèixer és saber. I per valorar amb justícia se n’ha de saber abans. Tot el que havia intuït d’en Rubén va canviar quan vam intercanviar les primeres paraules. A vegades les «etiquetes» no ajuden a conèixer la persona i fins fa uns dies només havíem tingut un contacte fugisser per un projecte anterior. Hospitalitat per davant de tot. Allò d’en Sisa que diu «casa meva és casa vostra si és que hi ha casa d’algú…».\nLes persones que fan vi tenen quelcom d’especial. Ell ho ha begut del pare, en Jordi Parera, viticultor, n’estic convençuda, i la relació estreta que mantenen el vincula encara més al territori a on li apassiona viure. Als 13 anys el van enviar a Sant Emillion, ara sí que pot entendre el valor d’aquella distància i d’aquell aprenentatge. Aleshores hi era sense la consciència de l’esforç que significava i la recompensa que n’obtindria. Cirerers (grand premier) i oliveres plantades a pocs metres de distància de les finques de vinya que conreen. L’ahir i l’avui de l’agricultura. L’evolució natural. La selecció natural. Les noves generacions.\n21 hectàrees de conreu ecològic, un tracte exquisit, delicat i precís a cada parcel·la de vinya, amb una filosofia molt clara, assolir de manera natural l’alta expressió. Els vins són biodinàmics i expressen el terrer que els ha vist créixer. «Viticultura de precisió-ecològica i enologia sense clixés», explica en Rubén, enginyer agrícola i enòleg de Finca Parera. A Sant Llorenç d’Hortons (Alt Penedès), les vinyes formen una mar verda d’interior, amagada entre la frondositat penedesenca, en sòls d’argila, gres i conglomerat. Entre les varietats blanques es reivindica el xarel·lo i dues parcel·les, una d’elles plantada al 55 (la plana del xarel·lo) i l’altra la llengua del pou, al 78 . Però també la garnatxa blanca i la gewürztraminer, i en negres l’ull de llebre, el merlot, el cabernet sauvignon, la garnatxa tintorera, el syrah i el sumoll, que és autòctona.\nEl pare del Rubén va ser el primer productor ecològic de cirera amb certificat del CCPAE i a la vinya la reconversió arriba el 2004. Neix el 1999 com a Celler Minguet i evoluciona fins a l’actualitat. Amb ganes de plantar noves varietats, seguir experimentant, i endinsar-se en la pràctica biodinàmica. Buscant la fertilitat dels sòls, respectant els cicles naturals, elaborant un producte de gran qualitat i expressió natural.\nEn tots els processos, ja siguin a la vinya o al celler, hi ha pràctiques experimentals de biodinàmica. Nosaltres ho vam veure in situ i dies enrere difonia a través de Facebook: «Amb el privilegi d’acompanyar l’Associació TERRA DINÀMICA, l’equip de Finca Parera desenterra el P-500 (fems de vaca) i elaborem el P-501 (silici). A la tarda rebem una excel.lent jornada astronòmica, per compendre el calendari biodinàmic i el cicle lunar. Seguim endavant en l’aprenentatge!». Com també els preparats de «Maria Thun», el peu de cup amb llevats indígenes de la mateixa vinya, l’absència de sulfurós en les pràctiques al celler, etc.\nJustament el celler ocupa un espai de la Masia de Can Rimondet de 1520. Pocs metres quadrats per dur a terme la vinificació d’una extensa gamma de vins. La majoria són de vinya jove i el treball és sempre «infusitiu», circumstància aquesta que converteix les seves referències en diferents, netes, pures. En Rubén explica que la verema es viu fora i que el celler, feta la feina, ha d’estar sempre impecable. I ho està quan hi entrem, també. Vestit amb una taula de fusta vella, pintada pels anys però amb un blau cel que sosté les millors i més naturals viandes possibles a més dels seus vins excel·lents. Hospitalitat, humilitat, senzillesa, transparència. Clar, Roig, Fosc, Sassó, Faust, Khrónos (33% de sumoll)… I en ve un altre en camí que no puc descobrir encara però que recull una història de fortes emocions al darrere que els ajudarà a tancar un cercle. Si és que els cercles vitals és poden tancar…\nTastem «any de vespres any de vi» el Clar, «cel rogent a la tarda, la pluja és passada» el Roig, «Estrella vora la lluna, tempesta segura» el Fosc, cupejats amb diferents varietats. Frescor, magnetisme. I tastem anyades noves, un detallàs. Sassó 2012, per primer cop el monovarietal de xarel·lo s’ha elaborat en bótes d’acàcia i és 100% biodinàmic, i Faust 2010 que incrementa el percentatge de garnatxa tintorera i fa l’envelliment en un cup sota terra tot i que també passa per bóta. Innovacions amb resultat sorprenentment positiu. La creativitat no té límits. Com el xarel·lo que ara és a les «damajuanes» al sol i serena i ja apunta maneres. Poques ampolles i distribució molt selectiva. Un glop encisador que, amb la combinació dels aromes frescos i madurs de la cirera de Can Parera, és extraordinari.\nPerò el repertori acaba amunt, més amunt, amb Khrónos 2007, cupatge de sumoll, garnatxa tintorera i ull de llebre: autèntic, elegant, abellutat, hi ha finor. Un privilegi per conservar i gaudir sense límits d’espai i de temps. Acabem exhausts i complaguts per la visita, però en Rubén està a punt de tornar a la vinya. Reitera que «és el més important». I afegeix: «El pagés s’ha d’adaptar al seu ritme i no a l’inrevés».\nFaust és el primer vinyeró des de 1872, com reivindica a l’etiqueta de la darrera anyada, que és nova quant a disseny.\n«Al final d’un bon dia de feina a la vinya, content per l’ofici. Al capvespre, amb el sol caient i amb una fresca suau que acompanya. Mirant Sant Llorenç d’Hortons des de la masia en ruïnes»\nAfegeixo que és el mas on vol anar a viure, entre vinyes, observant la mar de verd salvatge que creix a les vinyes penedesenques.\n«Amb el meu pare»\n677 95 58 61\nMiquel González, periodista/ Tast de vins per a invidents DO Tarragona\nPosted by Ruth Troyano Puig | DO Tarragona, Vi·Moments·Persones | No Comments\nDiu el poema de Josep Vicenç Foix: «és quan dormo que ho veig clar». No és dormir, és aclucar els ulls involuntàriament, perquè la vida t’ha privat del sentit de la vista, però ningú pot prohibir-te el dret a exercitar-la. És possible? La DO Tarragona ho va posar a prova en el marc de la Fira del Vi, ara fa dos caps de setmana. En col·laboració amb l’ONCE, va preparar en una carpa de la Rambla Nova de Tarragona un tast de vins per a invidents. Els 5 sentits van ser-ne protagonistes? L’enòloga Pepa Menchón va dirigir magistralment la sessió i s’havia preparat a consciència el tast ja que era el primer d’aquestes característiques que impartia, tot i que s’havia informat i coneixia els tastos a cegues, amb els ulls tapats o amb ulls de professional. «Tastar en estat pur», els va dir als assistents. «Això és el que feu avui vosaltres, com quan els enòlegs tenim una copa negra i no sabem quin color té el vi, de manera que no estem suggestionats pels matisos visuals», va assegurar.\nM’interessava el desenvolupament del tast, el primer d’aquestes característiques al qual assisteixo. Va ser emotiu, divertit -vaig ser l’única a qui el vent va tombar la copa de vi- i participatiu, molt més que els tastos als quals habitualment assistim. No hi havia por, ni timidesa, però sí coratge i expressió. Ganes de comunicar-se. M’interessava l’opinió dels assistents i ningú millor per relatar-me-la que el periodista Miquel González de l’emissora Tarragona Ràdio que també hi era. Em confessa que no és consumidor habitual de vi però tampoc va ser l’altre dia el seu primer contacte: «Més enllà dels primers contactes amb el vi (a l’adolescència, amb caldos de dubtosa qualitat i procedència), en consumia principalment en celebracions puntuals. Normalment vins negres. Més cap aquí m’he anat fixant en el més que interessant món del vi, potser perquè se’n parla més i m’agrada saber quin vi estic bebent, d’on prové, les denominacions d’origen, quines propietats té, fixar-me en el gust, les aromes i les sensacions que em transmet». Immers en aquest aprenentatge, defineix d’encertat el tast de la DO Tarragona. Explicacions correctes i amenes i vins «que estaven bé al meu parer, com a no erudit en la matèria», matisa.\n«És veritat que no cal la vista per tastar vins, però potser molts companys no s’atreveixen a participar en un tast. Crec, també, que no caldria un tast únicament per a cecs, sinó que tots els tastos haurien de ser integradors i que les persones cegues participessin de manera normalitzada. Ara bé, considero que la iniciativa va ser correcta», argumenta. Em sembla encertada la seva reflexió perquè tots som iguals davant del vi i alhora de gaudir-lo. El vi és salut, el vi és vida, el vi és per a tothom i potser no caldrien les distincions, però a vegades s’ha de començar per trencar tòpics i una activitat pionera com aquesta ens serveix també per prendre no només consciència sinó també nota. Pepa Menchón, l’enòloga, em comentava a l’inici del tast que la fase visual no s’ha d’obviar en un tast per a invidents perquè les persones tenen idees mentals dels colors, les que han tingut visió durant algun moment de la seva la vida, de manera que s’han de descriure els colors del vi. En canvi, en Miquel ho matisa: «De petit, els vaig arribar a veure, els colors, però els recordo vagament i per a mi no m’aporten cap tipus d’informació, més enllà de la curiositat i del saber».\nSense descuidar aquesta fase, el tast es va impartir amb l’ordre lògic de blancs, rosats, negres, escumós i ranci, referències emblemàtiques de la DO Tarragona que els invidents van poder descobrir gràcies a una fitxa escrita per a l’ocasió en braille. Sempre hem sentit a dir que l’absència de visió accentua més el potencial dels altres sentits, perquè cal emprar-los, obligatòriament, més. En Miquel hi reflexiona: «És interessant sentir i escoltar com cau el vi al got, el sorollet dels escumosos que vam poder escoltar dins la copa, fins i tot sons que passen més desapercebuts com el simple fet d’obrir una ampolla, posar el vi a la copa, moure la copa sobre la taula, o el sorollet que fa al fregar-la amb les mans. De la mateixa manera passa amb el tacte. Molt interessant anar tocant les parts de la copa, les ampolles… Fins i tot algunes marques de vins ja rotulen en braille les ampolles». Tant l’oïda com el tacte adquireixen un protagonisme especial i són sentits on l’enòleg hi posa l’accent. Palpar la forma de les copes i estar atent al destapament de cada ampolla, entre rialles i alguna petició de reomplir la copa, senyal que el vi agrada.\nPepa Menchón va fer salivar tots els assistents insinuant en més d’una ocasió l’arribada del pernil per acompanyar els vins de la DO Tarragona. I també amb algunes de les seves receptes suggerents com un gaspatxo de síndria amb menta, per acompanyar el vi rosat que es va tastar a la sessió. Crec que va ser una de les claus del tast, compartir experiències i sensacions enogastronòmiques per obrir diàleg amb els assistents. Amb nota d’humor inclosa, en Miquel ho acaba de reblar: «Suposo que és pel fet que érem poca gent i que, els cecs, per definició, preguntem si alguna cosa no la sabem. A més a més, com que no tenim informació visual, necessitem molt més contacte oral, la paraula, l’explicació, la definició de les coses».\nEstà clar que l’ordre de prioritat i importància dels sentits s’altera en un tast per a invidents, però la força amb què la cultura del vi hi arriba és emocionant. «La fase nasal em va sorprendre molt, crec que és la gran oblidada», m’explica el Miquel. I afegeix: «Molta gent parla del gust, però les aromes i el fet de treure l’aire després de tastar el vi, t’aboca a un reguitzell de sensacions i aromes impressionants». I malgrat que a nosaltres ens pugui semblar que tots va entrar en major o menor mesura en joc, en Miquel, a qui òbviament cal escoltar, remata dient » Per a nosaltres aquest és l’únic tast: en nas i boca». Aprofitant l’avinentesa li demano pel seu maridatge ideal que segur que, essent de les Terres de l’Ebre, aprofitaria per gaudir amb una bona paella d’arròs.\n«Em quedaria amb un vi blanc, són els que més m’agraden»\n«Una nit d’estiu en una ermita o en un tros del meu poble»\n«Amb la meva parella i amb la Milena, la meva gossa pigall» -que, per cert, també va ser al tast-\nErnest Costa/ Clos d’Alè\nPosted by Ruth Troyano Puig | Cosmètica, DOQ Priorat, Vi·Moments·Persones | No Comments\n«Ara que els meus ulls entreveuen\nla serenor del meu capvespre\naprenc certesa en la veritat\nque abans endevinava:\nJo només tinc un desig d’amor,\nun poble i una barca».\nAlè, Lluís Llach (Astres, 1986/ Verges, 2007)\nA la relació estreta i sana que endevino entre els germans Albert i Ernest Costa s’hi suma des de fa unes setmanes un nou projecte professional en l’àmbit de la viticosmètica. Enologia i farmacia estrenyen vincles i, amb la mateixa determinació que el cep busca aigua entre els sòls feréstegs de llicorella del Priorat, l’Ernest i l’Albert han esmerçat temps i costos a fer realitat un projecte que ara ja és palpable. Acaben de presentar Clos d’Alè, una crema facial antioxidant, fruït dels extractes de raïm de carinyena del celler Vall Llach de Porrera. En concert, els que han estat identificats pel Parc Tecnològic del Vi de Falset com els de més poder antioxidant de la seva verema de 2012. Són, per tant, subproductes de la vinificació que amb la intervenció d’una empresa de cosmètica han acabat esdevenint crema. La seva aplicació redueix l’estrés oxidatiu, assegura una pell sana i retarda el seu envelliment.\n“Ho comentàvem al pare i al Lluís (Llach), i al pare li feia il·lusió perquè era un projecte compartit entre els dos germans”, m’explica l’Ernest recordant l’inici de l’aventura. “Però sempre han passat per davant les inversions al celler i ens vam buscar la vida com a joves emprenedors amb un programa d’ACC10”, continua. La plataforma de la Generalitat ha esdevingut un òrgan consultor clau que ha vetllat pel projecte i que els va assignar un assessor expert (en nutrició) per poder desenvolupar-lo. En paral·lel, l’Ernest va ampliar la seva formació en el món dels productes naturals i les plantes aromàtiques. La il·lusió i la passió aviat els va motivar a no defallir en el projecte que unia vi i cosmètica i que ara surt al mercat marcant diferències respecte dels competidors.\n“Aprofitem el residu del raïm, el que queda de la llavor i la pell assecada. Net i sec, enviem l’extracte glicòlic a l’empresa de cosmètica que és qui acaba elaborant la crema. El resultat és un líquid fluid amb envàs airless de llarga durada”, explica l’Ernest. “Ens condiciona el subproducte resultant de la verema: de 2012 n’hem pogut treure 500 litres, i amb el VITEC de Falset hem treballat les diferents varietats per veure que finalment enguany la carinyena era la més antioxidant”.\nClos d’Alè ha tingut una molt bona acollida un cop posat a la venda i l’Ernest explica que “amics i clients estan contents de trobar productes de cosmètica catalans, ja que estem acostumats a veure els francesos”. Gairebé com passaria amb el vi… Clos d’Alè es pot comprar al celler Vall Llach, a la Farmàcia Costa Miralbell de Barcelona i aviat també en dues farmàcies d’amics de l’Hospitalet i Vic. Els germans Costa tenen clar que seguiran apostant per aquesta línia d’innovació i salut: “La idea és fer una gamma sencera de cremes per a cara, cos, peus, mans… Cada any provarem amb VITEC el subproducte de la vinificació i durem al laboratori extern els extractes. N’emprarem els més antioxidants per crear nous productes de viticosmètica”.\n“El pare va vetllar pel projecte des de l’inici, va ser qui va escollir el nom i també l’aroma de la crema, que és femení”, relata l’Ernest. Alè és una de les cançons de Lluís Llach que més apassionava el seu pare i ara, després de la seva mort sobtada, entenc que aquest nom no només dóna sentit a un producte sinó que també l’homenatja a ell. «Ens feia molta il·lusió treballar un projecte plegats amb l’Albert, perquè tenim passions compartides. Quan li explicàvem al pare els avenços que aconseguíem, es mostrava encantat per l’entesa dels dos germans», recorda l’Ernest. I afegeix: «la nostra és una relació estreta perquè cada dia ens truquem i ens posem al dia del que passa al celler, a la farmàcia, del que ens passa, però ara hi una connexió professional que va més enllà de la personal, i estableix un pont entre Porrera i Barcelona». En Lluís Llach va ser el primer a rebre la crema Clos d’Àlè i l’Ernest assenyala que els ha fet suport en tot moment, a més de mostrar-se satisfet perquè 7 anys després de batallar-ho, ha estat possible.\nClos d’Alè està principalment orientat a dones d’entre 30 a 45 anys -les aromes ja són certament reveladores, però hi haurà properament altres cremes nutritives per a pells més velles i nous productes amb base d’avellana i d’ametlla. «Tenim clar que hem d’anar de la mà d’un laboratori i seleccionar bé els extractes per veure quins poders té. Analitzarem el resveratrol, que es troba tant a la pell com a les pepites, i anirem diversificant la proposta», revela encoratjat l’Ernest. Per aquestes festes de Nadal, ja han fet arribar mostres a amics i clients i aviat els primers envasos creuaran l’oceà per seduir els Estats Units, com ja han aconseguit amb el vi.\n«L’Albert ja guarda el subproducte de la vinificació de la verema 2013», em diu l’Ernest. I imagino com el projecte els ha fet vibrar de nou, en un any de consolidació del celler, marcat pel naixement del vi de finca qualificada Mas de la Rosa 2010, un gran tresor que torna a posar Porrera al món. No obstant això, l’Ernest em reconeix que la seva debilitat és l’Embruix -amb independència de l’anyada- i també apunta que assaborir-lo amb el seu germà Albert vist acabat el projecte és dels millors maridatges. De la conversa que mantenim per telèfon se’n desprèn molta sensibilitat i en això s’assembla molt a l’Albert. El seu món gira entorn la ciència, la vinya, la poesia, la música i crec que no aniria errada si digués que subscriu el poema de Miquel Martí i Pol musicat per Llach per definir el seu arrelament amb la terra, que ara els ha donat una alenada d’aire fresc amb un producte que fa salut i vida, com el vi:\n«… estimo aquesta terra com un amant fidel i ardent/ aquesta terra meva que cada jorn m’encén i em pren/ pell a pell ens compartim, cos a cos ens aprenem i el desig ens manté vius els somnis…»\n«Qualsevol riesling dels que l’Albert ens porta dels seus viatges».\n«El dia que vam provar la primera crema Clos d’Alè i també el dia que la vam posar a la venda a la farmàcia».\n«Amb l’Amaia, la meva parella, qui m’ha aguantat i ajudat en tot aquest projecte».\nAccés al vídeo promocional\nAlbert Jané/ Acústic Celler DO Montsant/ DOQ Priorat\nPosted by Ruth Troyano Puig | DO Montsant, DOQ Priorat, Vi·Moments·Persones | No Comments\nEl sol cau i la foscor ens fa encara més espirituals. Cada glop i flaire d’Auditori 2009, en la seva máxima potència, profunditat i seducció, ens embriaga més i ens allibera de les ports i ens fa ser cada vegada més sincers amb nosaltres mateixos, despullant-nos existencialment davant dels amics més propers, compartint amb ells alegries i anècdotes de passat i present, il·lusions i reptes comuns a fer.\nMàgia i seducció. És el que desperten aquestes ratlles que m’escriu l’Albert Jané, enòleg i propietari d’Acústic Celler, quan li pregunto per e-mail quin seria el seu maridatge ideal. Desvetllem el que vindrà al final de l’article. El cas és que no vam tenir temps suficient de conversa el dia de la visita i això que ens hi vam passar hores, tant a la finca com al celler. Vam tastar vins, però principalment ens vam emocionar amb «plaers eterns» que s’inspiren en el paisatge. A la DO Montsant el paisatge també és un espectacle. En ple estiu, iniciat el cicle de maduració, les garnatxes i les carinyenes enfilen el camí de l’esplendor en una planície tenyida de verd, on la vegetació es reivindica en busca dels rajos de llum que encara són llargs i càlids. Coincideixo durant la visita amb Sweet Easy Winetours i encara que a mi l’anglès em costa, ho acabo entenent tot, o gairebé. Deu ser cosa de l’Albert que és un gran mestre de cerimònies. Actiu, dinàmic, incansable. Es pregunta incesament què més pot aportar al territori. És després de les cooperatives del Masroig, Capçanes i Falset-Marçà, el celler amb més producció de la DO Montsant, i no s’ha conformat amb tenir un projecte dins d’aquesta regió vitivinícola. Ha apostat també per la DOQ Priorat i ara sorprèn amb noves referències. En totes elles s’ha tingut una cura especial per la imatge. Contemporaneïtat i elegància. Música i emocions. Són els principals missatges gràfics d’unes obres posades en molt bones mans.\nFem una parada obligada al centre de la vinya on tastem totes les referències del celler. No s’està de res i ens convenç de què la millor manera de conèixer els seu projecte vitivinícola és tastar vins entre ceps. Anyades velles i noves, ensamblatges interessants per dibuixar perfils més convencionals i altres més innovadors. En tots sobresurt l’elegància, el savoir faire, la distinció. El vi és com l’etiqueta, inquietantment singular. Acústic (blanc, rosat i negre), Auditori i Braó, Ritme (blanc i negre), i els nous Plaer i Etern, reafirmant els projectes a la DOQ Priorat i fent una aposta honesta i sincera pel territori amb l’ús de varietats autòctones, tot predominant la carinyena. Plaer i Etern són vins de vinyes velles (de 40 a 95 anys) que neixen «en costers de les muntanyes del Priora». Són eterns perquè són «resistents, profunds i espirituals». I és sorprenent com es passa d’aquests sòls de llicorella que endivinem a la copa, de la «seda» de la viticultura heroica del Priorat, als vins de la DO Montsant que recuperen «l’antiga tradició dels anciants pagesos». Són vins que «reivindiquen i busquen les arrels i el valor de la viticultura tradicional». Un «retorn a les arrels i a la imperfecció de l’autoctonisme expressant la majestuosa serralada del Montsant». És el paisatge que omple de valor la copa.\nUn relat fabulós a través d’anyades. Les que tastem ens permeten descobrir vins molt íntims i personals, igual com també ho són les descripcions que els acompanyen. Estem davant d’un enòleg incorformista amb el projecte familiar de Jané Ventura al Penedès que s’endinsa en un territori nou, que l’acull i a on ara se’n sent protagonista per haver sabut tractar les seves vinyes «sàvies amb naturalitat». Probablement l’èxit està en entendre com s’expressa un cep en un territori, conduir-lo, acompanyar-lo i evitar danyar-lo. Valoritzar-lo al celler. I el resultat són vins amb una relació qualitat-preu excel·lent, als quals setmana rere setmana els premis reconeixen. Per al maridatge ens trasllada a un núvol de sentiments i emocions molt personals en què s’obren tants interrogants com qual es destapa una ampolla de vi:\n«Una ampolla de 3 litres d’Auditori 2009»\n«Enmig de la finca de Capçanes amb un foc a terra, vient una posta de sol amb les muntanyes dels Ports i Serra de Cavalls i La Figuera a l’horitzó»\n«Amb amics, els millors, filosofant de la vida i de l’existència humana, de com anem arribant a la maduresa existencial de cadascú, de manera pausada, profunda i espiritual»\nC/ Progrès, s/n. Marça, 43775


Gerakini Studios Chalkidiki Grècia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nBarri Polígiros Sitònia\nAl visitar Chalkidiki, vosté es sentirà com a casa a Gerakini Studios, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Gerakini Studios, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. L'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, magatzem d'equipatge per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, balcó/terrassa, aparell de televisió, cuina americana, nevera per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Gerakini Studios.\nTots els tipus de viatgers (14) Parelles (9) Viatgers en solitari (1) Famílies amb infants petits (2) Famílies amb infants grans (1) Grups (1)


Preinscripció oberta als cursos de formació professional per a l'ocupació de Mas Carandell | La Guia De Reus\nInici Actualitat Preinscripció oberta als cursos de formació professional per a l’ocupació de Mas...\nMas Carandell obre preinscripció a l’oferta de cursos subvencionats de formació professional per a l’ocupació, adreçats preferentment a persones en situació d’atur. En total s’ofereixen 120 places en 6 cursos, la majoria dels quals permeten obtenir un certificat de professionalitat oficial que acredita una qualificació d’acord amb les exigències del mercat de treball i en base al Catàleg Nacion al de Qualificacions Professionals. Tots els certificats inclouen un mòdul de pràctiques en una empresa del territori, imprescindible per obtenir l’acreditació.\nL’oferta de Mas Carandell es distribueix en les següents famílies professionals, nivells i cursos:\nDe la família professional d’Administració i gestió trobareu un certificat de professionalitat de nivell 1 d’Operacions auxiliars de serveis administratius i generals, de 470 hores; i el programa SEFED, que ofereix el de nivell 2 d’Activitats de gestió administrativa, de 920 hores, amb el valor afegit de que utilitza la simulació d’empreses en la seva impartició i serà el primer de començar a finals d’octubre.\nEn Comerç i màrqueting es compta amb el certificat de professionalitat de nivell 3 i de 660 hores, de Gestió administrativa i financera del comerç internacional, previst per iniciar a finals de novembre.\nDe la branca Agrària podeu optar entre un certificat de professionalitat de nivell 1 d’Activitats auxiliars en vivers, jardins i centres de jardineria, de 370 hores, i un de nivell 2 d’Agricultura ecològica, de 530 hores, ambdós previstos per començar al novembre, i que es desenvoluparan a l’Institut d’Horticultura i Jardineria de Reus.\nFinalment al mes de febrer s’iniciaran per una banda el certificat de professionalitat de nivell 2 i de 450 hores, d’Operacions en serveis funeraris, de la família de Serveis socioculturals i a la comunitat, que es durà a terme a les instal·lacions del Cementiri de Reus; i per l’altra banda l’especialitat d’Anglès B1 de 280 hores que s’oferirà a Mas Carandell.\nLa selecció d’alumnes del SEFED, que té 30 places i comença a l’octubre ja ha començat, així com la dels cursos del novembre que en tenen 15 cadascun.\nEls estudis requerits per cursar cada certificat varia segons el nivell d’aquest, però en cas de no tenir els necessaris s’hi podria accedir superant una prova de nivell.\nTots els cursos són subvencionats pel Servei Públic d’Ocupació de Catalunya i finançats pel Ministerio de Trabajo, Migraciones y Seguridad Social, per la qual cosa no tenen cost per les persones beneficiàries. La preinscripció és pot formalitzar pel web mascarandell.cat, o bé presencialment a Mas Carandell, els dilluns de 9:00 h a 17:00 h, i de dimarts a divendres de 9:00 h a 14:00 h.\nArticle anteriorfiraReus acull el IV Simposi Internacional d’Enoturisme\nArticle següentSALOU PRESENTA EL 8È RALLY DE TAPES AMB 35 RESTAURADORS PARTICIPANT


COVID-19: Una epidèmia més? | UPF-BSM\nJosep Maria Vilaseca Llobet és metge de famífia, professor i antic alumne de la UPF Barcelona School of Management, on va cursar l'Executive MBA. En aquests dies d'incertesa i neguit pel COVID-19, el Dr. Vilaseca ens parla en aquest article de les diferents epidèmies viscudes a Europa i les diferències entre elles i el coronavirus i adverteix: la quarentena del focus epidèmic és sempre la millor mesura.\nUna epidèmia més?\nMentre escric aquestes línies, l'epidèmia del coronavirus encara no ha arribat a la màxima incidència ni prevalença. Ja he viscut diverses epidèmies, primer la de la SIDA com a estudiant de medicina i metge resident; i posteriorment la SARS, el grip A, l'èbola, i no ens n'oblidem del grip estacional.\nEuropa encara recorda la terrible epidèmia de pesta negra del segle XIV, i les successives del segles posteriors. I la de febre groga de Barcelona al segle XIX. I la de còlera silenciada per la dictadura. Amb tantes epidèmies que formen part de la memòria individual i col·lectiva, avui dia, a l'era d'internet, aparentment hauríem de ser uns experts per afrontar qualsevol tipus d'epidèmia.\nLa pròpia complexitat de la nostra societat ens fa vulnerables. El primer exemple és l'equilibri entre l'impacte sanitari i l'impacte econòmic, polític i diplomàtic: em refereixo a la quarantena.\nEnvers la nostra confiança desmesurada en la tecnologia, l'epidèmia de coronavirus és una lliçó d'humilitat que ens recorda la fragilitat humana i ens emmiralla com a individus i com a societat.\nÉs sabut des de fa segles que, per tal de contenir epidèmies que es transmeten de persona a persona, cal aïllar els infectats i els seus contactes durant un període de temps que antigament, per reminiscències bíbliques, era de quaranta dies. Aquest principi bàsic de l'epidemiologia no ha canviat. A l'època dels viatges transoceànics era relativament senzill posar un vaixell en quarantena. Però avui dia, qui s'atreveix a aïllar un país sencer? Qui atura el trànsit aeri, ferroviari, d'automòbil? D'entrada, una quarantena és un aïllament sense excepcions. I l'avituallament de la població? I els serveis mèdics? Aquests darrers som uns grans transmissors de malalties.\nEl confinament de les persones als seus domicilis és també una quarantena: la seguim estrictament? Què cal fer amb els que no la segueixen? Què passa amb la productivitat de les empreses i els autònoms?\nL'altre exemple és el de la novetat del coronavirus: es tracta d'una malaltia nova, i això ens costa de pair. Inicialment vam rebre una allau d'informació sobre el període d'incubació de la malaltia, de la transmissió del virus en l'aire, de la seva supervivència a les superfícies, de la seva taxa d'infectivitat, del quadre clínic que produeix... Informacions que també hem de posar en quarantena, perquè han anat canviant. Ara tenim el virus a casa nostra i el podem "observar amb els nostres propis ulls", però els nostres estudis necessiten temps. I ja no diguem les grans preguntes de quins són els individus més susceptibles, quins són els tractaments més eficaços i quines altres mesures preventives podem adoptar (inclosa la tan esperada vacuna).\nEl coronavirus: es tracta d'una malaltia nova, i això ens costa de pair. Rebem un allau d'informació que ha anat canviant. Ara tenim el virus a casa nostra i el podem observar pero els nostres estudis necessiten temps. A manca de tractaments, la quarantena és la millor mesura.\nTornem al principi: a manca de tractaments, la quarantena és la millor mesura. I aquí posem en joc les mesures que decreten els governs (centralitzadores o descentralitzadores, proteccionistes per evitar la compra d'empreses, augment de la liquidesa, disminució dels tipus d'interès, tancament – massa tard? – de fronteres, mobilització de l'exèrcit, clausura de comerços i empreses...) En quin moment calia prendre aquest tipus de mesures, i quines són les més eficaces i per què, les determinareu els experts més endavant. Però és clar que des del punt de vista mèdic, la quarantena del focus epidèmic des del primer dia és l'única que hauria pogut evitar o limitar molt la propagació del virus.\nEl darrer exemple és la resposta sanitària a la pandèmia. N'hem après prou dels circuïts per atendre una afluència massiva de pacients? Com es pot solucionar la immensa necessitat de mascaretes, desinfectants, etc.? Com es poden habilitar unitats de cures intensives d'emergència? D'on reclutarem el personal sanitari que cal? Hauríem de tenir un dispositiu d'emergència organitzat permanentment per la pròxima epidèmia?\nFinalment, les reaccions psicològiques humanes no han variat gaire del que ens explica Boccaccio al Decameron: la por, l'egoisme, la superstició, la suspicàcia... i també la generositat, l'altruisme, la compassió...