Torna Barrinant – Barrinant la plaça\ni torna fent una altra mutació d’aquestes a que aquest bloc ens té acostumats des de fa anys. Primer amb un “subtil” canvi de nom: Barrinant la plaça. I segon, torna altre cop com el bloc/web de l’Assemblea Veïnal de la Plaça de la Vila de Madrid i entorns, que inclou, a més de la pròpia plaça de la Vila de Madrid, els carrers Bertrellans, Duc, Francesc Pujols, Bot, Canuda (entre Rambla i Bertrellans), Portaferrissa (entre Duc i Rambla) i Rambla (entre Portaferrissa i Canuda costat Besòs).\nDonat el seu caràcter netament assembleari no tindrà una junta directiva formal i actuaran a manera de portaveus segons cada cas, i mentre l’assemblea no digui el contrari, els membres del nucli constitutiu inicial: Pere Fàbregues, Alfred Comín, Josep Arranz, Montserrat Gibert i Ferran Serrano.\nTant l’AVPVM com Barrinant la plaça no som aliens a la resta de problemàtiques de Ciutat Vella i del país, així doncs donarem cabuda també a aquella informació veïnal, cultural o de dinamisme social que poguem compartir.\nDurant les properes setmanes anirem recomposant el bloc i el seu contingut i mirarem de recuperar el material documental de l’activitat de l’AVPVM dels darrers anys. I el que és més important, intentarem tornar a plantar cara al desinterès per allò que anomenem bé públic i comunitari. Sembla una amenaça?, sí, ho és.\nI és clar, al bloc li ha sortit el seu germà espavilat en forma de pàgina al facebook amb el mateix nom i que serà l’espai habitual per al batec habitual de la plaça.\nEsperem comptar amb la vostra col·laboració i participació activa.\n10 Octubre 2013 11 Març 2017 can PVMGeneral\nOne thought on “Torna Barrinant”\n11 Octubre 2013 at 10:10\t Respon\nBentornats..!—–“Barrinant la pla�a” <comment-reply@wordpress.com> ha escrit: —– Per a: modesto.masides@upc.eduDe: “Barrinant la pla�a” <comment-reply@wordpress.com> Data: 10/10/2013 09:37PMAssumpte: [New post] Torna Barrinant\ncan PVM posted: “i torna fent una altra mutaci� d’aquestes a que aquest bloc ens t� acostumats des de fa anys. Primer amb un “subtil” canvi de nom: Barrinant la pla�a. I segon, torna altre cop com el bloc/web de l’Assemblea Ve�nal de la Pla�a de la Vila de Madrid i entorn”\nEntrada anterior23 de gener de 2013: Catalunya es proclama sobirana


Reflexions des de l'esquerra independentista · Tribuna.cat\nDivendres, 23 d'octubre del 2015 | 12:42\nOpinió, Josep Maria López Llaví\nCap al 20D en ple trasbals per aplicar els resultats del 27S: No vull pas entrar a especular sobre les negociacions del programa, del Parlament, del govern ni menys encara les de la presidència de la Generalitat\nen la legislatura, que voldríem constituent, que el Parlament de Catalunya ha d'obrir el dilluns dia 26.\nFer-ho avui seria com una travessa, una aposta en què sovint no és la lògica el que triomfa. I a més, d'opinadors, tertulians i especuladors en aquest tema no és pas que en faltin.\nD'altra banda, per molt que molts i moltes ja tindríem ganes d'haver-la fet, la desconnexió de Catalunya de l'Estat espanyol és encara més un estat d'ànim i un desig que una realitat. En la construcció de les estructures d'estat, del tot necessàries, en què hem de creure que es treballa, sembla evident que queda més per fer que el que hi ha fet. Quan fa uns quants dies el president de l'ANC deia que el procés constituent no es podria començar fins després de les Eleccions Generals, molts ens vam sentir contrariats. I a sobre, un darrera l'altre, ens plouen totxos des dels aparells de l'Estat -el d'ells, que aquest sí que existeix i que dia a dia des de la seva legalitat va tancant portes a la construcció de la nostra. En aquest concert homofònic s'hi conjuguen acordadament l'executiu, el legislatiu i el judicial. Que uns i altres ho neguin forma part de la mateixa estratègia i no fa altra cosa que ratificar la nul·la qualitat democràtica del Regne d'Espanya.\nCatalunya podria ser decisiva per a la formació del Govern d'un estat del qual estem decidits a sortir, però amb el qual, sisplau per força, haurem de tractar de superar ple d'esculls per aplanar el terreny a l'edificació de la República Catalana"\nI en aquest estat convuls de coses, per complicar-nos-ho encara més, ens trobem a dos mesos vista amb les Eleccions generals espanyoles. A cop calent, a mi i a gran part del món independentista ens fan nosa. Però és el que hi ha. I a l' Estat espanyol, mal que ens pesi encara hi som i ben bé divuit mesos encara ens queden de ser-hi. La desconnexió real pot anar-se accelerant a partir d'aquí... i previsiblement amb xoc de trens. De tal manera que el que passi a aquestes Eleccions no ens pot ser gens indiferent. Per molt que no vulguem subordinar el procés sobiranista català a la política espanyola, venint les coses com vénen, que les majories al Congrés i al Senat espanyol siguin unes o unes altres i que la composició del Govern corresponent sigui una o una altra -per molt que en cap cas no podem somniar en un gabinet favorable a Catalunya- els obstacles i les possibilitats sinó d'un acord d'una negociació que en algun moment caldrà que faci poden ser més o menys durs i menys o més civilitzats.\nEl mal és que els horitzons que s'albiren com a més possibles apunten als tàndems PP-Ciudadanos o Ciudadanos-PP o al PSOE-Ciudadanos o Ciudadanos-PSOE. No és que inspiri gaire confiança -més aviat poca- l'altre pretendent en discòrdia, Podemos, que a les Eleccions catalanes fins a la patacada final no va començar a entendre què era i com és això de Catalunya; però en aquest cas, més que allò de més val boig conegut que savi per conèixer, vist el que hem viscut -i rebut- dels actuals ocupants de La Moncloa i el que promet l'oposició major psoecialista, no fóra tan forassenyat apostar pel desconegut... Això però a tall de conjectura i situats en clau espanyola. Que aquí esperem disposar de baralla pròpia i de millors cartes.\nComptant que contemplar-ne una de sola és impensable, amb dues o amb tres candidatures catalanes manifestament sobiranistes a aquestes Eleccions, Catalunya podria ser decisiva per a la formació del Govern d'un estat del qual estem decidits a sortir, però amb el qual, sisplau per força, haurem de tractar de superar ple d'esculls per aplanar el terreny a l'edificació de la República Catalana.


Ursula K. Le Guin, tota una vida fent brollar imaginació desbordant - directa.cat\nManel Sivera La_Directa\nUrsula Kroeber Le Guin és una escriptora nascuda l’any 1929 a la ciutat de Berkeley, Califòrnia. Amb 88 anys és una de les més brillants autores nord-americanes. Des del 1959 viu a la ciutat de Portland, Oregon, amb el seu marit. La seva extensa obra, publicada des del 1961, inclou 20 novel·les, desenes d’històries curtes, una dotzena de llibres de poesia, catorze llibres infantils, un grapat de treballs com a traductora i vora deu textos de prosa o crítica. A més, manté de fa anys un blog.\nEl gruix de la seva escriptura s’ubica en els gèneres de la fantasia i la ciència-ficció, un camp fèrtil per donar ales a la seva profundíssima imaginació. Le Guin crea mons aliens i desconcertants que ens plantegen visions alternatives sobre temes com l’ecologisme, el gènere, la religió, la sexualitat, la política i l’organització social i comunitària. Durant anys va donar classes d’escriptura, però fa temps que s’ha retirat de l’ensenyament.\nÉs filla d’un antropòleg cultural i d’una investigadora que treballà sobre la desaparició de les tribus natives americanes. Les vacances d’estiu a un vell ranxo a la Vall de Napa eren un punt de trobada i de tertúlia les diverses amistats dels seus pares: científics, escriptors, estudiants i nadius americans de la zona. Allà, entrà en contacte amb les històries d’altres cultures i relats mitològics. A l’edat de 9 anys redactava la seva primera història de ciència-ficció i als 11 aconseguia la seva primera publicació a la revista Astounding Science Fiction.\nUna obra prolífica i influent durant més de quaranta anys\nHa guanyat els premis Hugo, Nebula, Locus i World Fantasy, tots ells en més d’una ocasió. És membre de l’American Academy of Arts and Letters i la Library of America està publicant la seva obra. El 2014 rebia la medalla de la National Book Foundation. L’any 2003 obtingué el títol de Science Fiction Grand Master, sent una de les sis dones que han rebut el màxim guardó d’aquest gènere literari -a comparació, l’han guanyat 27 homes. Tota una victòria per Le Guin i les seves contemporànies, ja que començà a publicar quan moltes autores de ficció encara empraven un pseudònim masculí per aconseguir que se les escoltés i llegís sense prejudicis.\nPerò Le Guin desconfia dels guardons i de la indústria literària, per “l’ús dels premis com a estratègia de màrqueting del capitalisme corporatiu i, a vegades, com esquer polític”. Malgrat tant reconeixement, la seva obra és difícil de trobar i molts dels seus llibres estan descatalogats.\nL’any 2003 obtingué el títol de Science Fiction Grand Master, sent una de les sis dones que han rebut el màxim guardó d’aquest gènere literari -a comparació, l’han guanyat 27 homes\nAixò sí, moltes de les seves idees han inspirat obres cèlebres. És el cas de la pel·lícula Avatar (2009), que sembla un calc profund de la novel·la The Word for World is Forest (1976), tant pel que fa a l’argument com al món en què se situa -la colonització capitalista d’un planeta verge amb nadius profundament interconnectats amb la natura del bosc. Quelcom semblant passa amb l’obra de George R. R. Martin, A Song of Ice and Fire (1996), on es dóna un peculiar cicle d’estacions que no duren mesos sinó dècades. Calcat al món que Le Guin descriu a Planet of Exile (1966), en què a les acaballes d’una tardor d’anys, diverses civilitzacions humanoides afronten el risc espantós d’una guerra i el cada cop més pròxim mortal hivern que durarà vides. També Orson Scott Card prengué l’ansible, un artefacte de comunicació instantània ideat per l’autora l’any 1961, i l’incorporà a la seva novel·la Ender’s Game (1985).\nActualment hi ha dos projectes en marxa, liderats per dones, que volen homenatjar i explicar l’univers d’Ursula K. Le Guin. El primer és un documental de la cineasta Arwen Curry que està en fase de postproducció. L’altre projecte és un llibre al voltant de l’escriptura i la maternitat de Julie Phillips, on el perfil de K. Le Guin encaixa a la perfecció, com a mare de tres criatures i que va escriure la seva obra compaginant les tasques reproductives i de cura. Alhora, Phillips està documentant-se per fer una biografia de l’autora.\nInterseccionalitat: gènere, raça, naus espacials i dracs\n«La ciència-ficció no és predictiva: és descriptiva.»\nLes seves primeres obres, com Rocannon’s World (1961), segueix els patrons d’uns gèneres altament masculinitzats. Le Guin triga uns anys a iniciar la seva particular deconstrucció del cànon androcèntric a la literatura scifi i de fantasia. És amb The Left Hand of Darkness (1969), una de les seves novel·les més icòniques i revolucionàries, que comença a trencar motlles polítics, sexuals, culturals, socials i de gènere.\nEn aquesta rebenta tota convencionalitat sobre sexualitat(s) i gènere(s) al convidar-nos al planeta glacial Gethen, on els humans no tenen una genitalitat permanent sinó períodes curts, anomenats kemmer, en què expressen un o l’altre sexe. Com tothom pot ser home o dona, la societat assumeix la responsabilitat d’una criança.\nLa dècada dels 60 també és el punt de naixement de l’univers fantàstic d’Earthsea. De Ged, el mag, i de Tenar, la sacerdotessa rebel, que durant sis llibres ens mostra les entranyes d’aquest món format per illes i en què la paraula, el llenguatge, és el material del qual es compon la realitat. Earthsea és una societat patriarcal en diversos àmbits, un statu quo que serà desafiat i desmuntat pels personatges femenins que apareixen als sis volums.\nUn altre aspecte revolucionari és la raça: els seus protagonistes són de pell fosca, personatges negres que irrompen en un gènere fantàstic de pells clares ideades des de l’experiència monolítica caucàsica\nUn altre aspecte revolucionari és la raça: els seus protagonistes són de pell fosca, personatges negres que irrompen en un gènere fantàstic de pells clares ideades des de l’experiència monolítica caucàsica. Tots els habitants de les illes de l’Oest d’Earthsea són de pell bruna. En canvi, els bàrbars Kargs dels arxipèlags Kargad de l’Est són de pell blanca. Aquest petit gran canvi en la ideació d’un univers fantàstic o d’scifi també apareix en el cicle Hainish: la majoria dels viatgers intergalàctics són de pell fosca, contravenint un cànon no explicit però que ha esborrat a la població no caucàsica.\nA finals dels 70 Le Guin s’interessa per corrents feministes occidentals i escriptores invisibilitzades. “Vaig haver de reflexionar sobre mi mateixa, sobre què significa escriure sent dona i per què fer-ho era aterridor. Va suposar molt d’esforç alliberar la meva obra de la dominació de l’experiència masculina, per tal d’aconseguir una millor comprensió de l’experiència humana”.\nEl viatge i els xocs culturals\n«Aquest és l’encant de la novel·la com a tal.\nEs tracta de viure a un altre món en detall.»\nLe Guin salta el mur entre els mal anomenats gèneres menors i la Literatura (amb majúscules erectes), fusionant-los. Sovint, el protagonisme el tenen les escenes quotidianes, fent de la rutina una oda als petits instants que passen desapercebuts entre grans afers i qüestions de vida o mort. La Natura, incontrolable o misteriosa, és un personatge més a les seves novel·les.\nSovint, el protagonisme el tenen les escenes quotidianes, fent de la rutina una oda als petits instants que passen desapercebuts entre grans afers i qüestions de vida o mort\nL’actualitat sociopolítica, sovint, també ha estat una font d’inspiració. Per exemple, escriu The Word for World is Forest arran de la Guerra del Vietnam, amb la invasió nord-americana del territori asiàtic. D’altra banda, la seva Berkeley natal va ser escenari de la conquesta de l’Oest americà: allà va ser exterminada la pràctica totalitat d’un conjunt de clans nadius a causa de les epidèmies i del colonialisme occidental. L’explotació humana i ambiental és un dels fantasmes vigents que inspiren l’obra de Le Guin.\nEl tema del viatge, de la transició entre espais i temps, entre identitats i estats, és un dels seus temes recurrents, sumat al tropos del xoc de cultures. Le Guin ens planteja els dilemes de la identitat individual versus la memòria. De descobrir qui som, quan tot allò que ens ha constituït -família, parents, amistats, el planeta natal- queda enrere en aterrar a un món desconegut. Seguim sent nosaltres mateixos, si la realitat d’on partíem ha desaparegut?\nI qui som nosaltres, si l’espècie humana pot canviar tant de món en món? Qui és humà, si n’hi ha amb ales, hermafrodites o telèpates, si alguna civilització encara no ha inventat la roda i d’altres viatgen a la velocitat de la llum? Aquesta benvinguda a escenaris en què tot allò que donem per descomptat deixa de tenir valor ens ajuda a emmirallar la nostra realitat i a acceptar que “el fet universal” no és més que una fal·làcia.\nAnarres, imaginant la utopia llibertària\n«Què és una persona anarquista? Aquella que, en escollir, accepta la responsabilitat de la tria.»\nUn dels llibres més famosos i, potser, més explícitament polítics de Le Guin, és The Dispossessed: an ambiguous utopia (1974) dins el cicle Hainish. L’autora hi condensa, a través de la narrativa de ciència-ficció futurista, les seves idees anarquistes i pacifistes, fortament influenciades per l’anarcosindicalisme, el mutualisme antiautoritari de Piotr Kropotkin, el municipalisme llibertari i ecologista de Murray Bookchin i el feminisme d’Emma Goldman -a qui considera “una dona excepcional”.\nA través dels ulls de Shevek, el científic i filòsof protagonista, se’ns presenten dos mons oposats: Urras, un planeta ric, de societats jeràrquiques i organitzades en el capitalisme i Anarres, la seva lluna, molt pobra en recursos naturals, on una societat anarquista ha aconseguit desenvolupar-se arran d’una revolució al planeta mare, encapçalada un parell de segles abans per una lluitadora quasimítica, l’Odo.\nAl relat, l’autora posa èmfasi en detalls de la vida quotidiana i l’organització social d’Anarres, amb la intenció de mostrar a les lectores que “l’anarquisme és realment una idea molt simple. No és difícil d’imaginar”. Però, com el títol original alerta, l’utopisme de Le Guin presenta ambigüitats, ensenyant-nos que una societat edificada sobre els principis llibertaris no està ni molt menys lliure de conflictes i opressions. Entre les motivacions d’aquesta novel·la, explica que no coneixia cap utopia ni obra de ciència-ficció anarquista, ja que “sembla que tots els autors escriuen sobre imperis!”. Alhora, tampoc tenia constància de cap utopia “escrita per una dona”. Per sort, ella es va atrevir a trencar aquest motlle i tants altres.\n« Podem viure de manera saludable sense recórrer a les vacunes?\n“Sense ser un cant llibertari, l’obra de Víctor Català posa en dubte les normes tota l’estona” »


Stromboli, el videoclub que resisteix el pas del temps - À Punt\nStromboli, el videoclub que resisteix el pas del temps\nAquest negoci, ara convertit en videoteca, ofereix a la seua clientela cinèfila unes 17.000 pel·lícules\nDani Gascó, gerent del videoclub Stromboli / À Punt Media\n23 de novembre 2021 - 19:37\nDefinit pel seu propietari com "l'antivideoclub", Stromboli és un dels pocs negocis de videoclub que resisteixen el pas del temps, així com l'arribada de noves modes i la invasió de les plataformes –les que per streaming ofereixen tota classe de productes audiovisuals–. Aquest negoci en perill d'extinció, ubicat al barri de Russafa de València i regentat per Dani Gascó, és dels pocs que queden a tot Espanya.\nStromboli representa un model de negoci que en la dècada dels huitanta i els noranta del segle passat va estar de moda. Eren uns anys on els reproductors de vídeo lluïen orgullosos en moltes cases, al costat del televisor. Aparells, els reproductors, que pràcticament ja han desaparegut de la vista.\nTot i que el mercat porta altres direccions, el propietari de Stromboli, un apassionat del seu treball, ni es planteja abaixar la persiana. Com ha explicat a Les notícies del matí, ell defén el "criteri propi, plantar-li cara a l'algoritme i també a la puntuació de Filmaffinity". Com ha explicat, veure només les pel·lícules que ixen ben puntuades a les plataformes "pot fer que et perdes altres pel·lícules interessants".\nA totes aquelles persones que busquen més producte del que ofereixen les plataformes les espera Dani al carrer dels Centelles, 17. En un espai dedicat a la cultura audiovisual, que ofereix 17.000 títols i que, com ell mateix defineix, "és més una cinemateca que un videoclub. De fet, col·labore amb la Filmoteca Valenciana".\nStromboli, un dels pocs videoclubs que queden\nEscoltar el començament de l'entrevista a Les notícies del matí i el que Dani Gascó conta pot portar a extraure conclusions equivocades. Cal esperar cap al final, i escoltar el que diuen els seus clients incondicionals, per a comprendre millor la convicció d'aquest jove que ja ha superat, com diu, unes quantes crisis econòmiques i que viu amb nostàlgia els temps passats, encara que no es defineix com a romàntic i sí com a revolucionari.\nCita Ací hi ha pel·lícules de 1920, i el cinema més rar. És un lloc on s'aprén. Ací he descobert directors japonesos i grans pel·lícules. Hauria de ser declarat BIC. Paco Orovitg Cita\n"Aquest és el paradís del cinema"\n"Jo sols seguisc el meu propi camí. Cal conéixer el videoclub per a entendre'l. Sempre he tingut les pel·lícules que no tenien altres videoclubs. Aquest és el paradís del cinema. Ací està la història del cine, ací es troben pel·lícules del precinema i altres d'importació que no estan a les plataformes", explica el propietari de Stromboli.\nUna visita a l'Stromboli potser, en si, tota una experiència. Passejar per corredors amb 17.000 títols de pel·lícules. Una rara avis en perill d'extinció, per a la qual alguns clients demanen la declaració com a Bé d'Interés Cultural. És el que ha dit al programa Les notícies del matí Paco Orovitg, un client assidu des de fa anys, enamorat del cinema coreà i asiàtic en general.\n"Aquest és un lloc de trobada que vaig conéixer mitjançant un catedràtic d'Història de l'Art. Ací hi ha pel·lícules de 1920, i el cinema més rar. És un lloc on s'aprén, que hauria de ser declarat BIC. Ací he descobert directors japonesos i grans pel·lícules. No em moleste a buscar a les plataformes. M'estime més vindre ací i que Dani m'oriente. Em resulta més còmode", ha explicat Paco Orovitg.\nUna altra clienta incondicional de Dani i de Stromboli és Pilar Utrilla. Ha explicat a Les notícies del matí que "el lloc és increïble. Ho té tot. És com un museu del cinema. I tindre Dani com a crític de cinema, que t'ensenya, t'aconsella amb un tracte tan agradable, és tot un luxe. Fins i tot la música del local m'agrada. Jo no entre en les plataformes. Dani és la meua plataforma".


El Lleó Jardiner | Librería Online TROA. Comprar libro\nUna petita au migratòria es troba en arribar a Àfrica , procedent d'Europa , amb què , sota l'arbre on ha construït el seu niu , s'ha acomodat un enorme lleó . Al principi té molta por a ser caçada , encara que més tard descobreix que la fera , tot i el seu aspecte i les seves singulars ulls blaus , és un animal pacífic . La seva major sorpresa arriba en observar que , quan ningú el veu , el lleó agafa amb la boca un vell cub que manté amagat , l'omple d'aigua i rega les flors del jardí d'una granja abandonada i ruïnosa . Ja més confiat , s'acosta a ell i cada dia mantenen llargues i amistoses converses en les quals s'expliquen mútuament els seus secrets . L'imminent canvi d'estació significa per l'ocell acomiadar-se del seu nou i entranyable company, ja que ha de tornar a creuar el cel rumb al nord . No obstant això , tots dos mantenen l'esperança de tornar a trobar-se l’ any vinent , sota el mateix arbre. L'obra és una faula senzilla i càlida sobre l'amistat i el que significa d'ajuda i comprensió mútua . A més proporciona dades científiques , elementals però interessants , sobre el fenomen dels ocells migratoris . Ben escrita , en termes poètics impregnats de tendra afectivitat , l'obra és de molt grata lectura .


Aquest estiu, vacances de proximitat amb vehicle elèctric - Som Mobilitat\nAquest estiu, vacances de proximitat amb vehicle elèctric\nDes de Som Mobilitat promovem una forma de moure’ns més sostenible i això té a veure, també, amb la forma com fem les vacances i els desplaçaments d’oci. Aquest estiu, més que mai, volem facilitar unes vacances de proximitat i amb un impacte positiu sobre el nostre entorn.\nPer això, hem dissenyat una nova tarifa de lloguer de llarga durada pensada especialment per a les teves vacances de proximitat. Rebaixem el cost de lloguer del cotxe per dia i cobrem tots els km que realitzis:\nDe 5 a 15 dies = > Cost lloguer Renault Zoe 40 kWh: 25 € / dia + km*\nMés de 15 dies = > Cost lloguer Renault Zoe 40 kWh: 20 € / dia + km*\nMés de 30 dies = > Cost lloguer Renault Zoe 40 kWh: 16 € / dia + km*\nMés de 90 dies = > Cost lloguer Renault Zoe 40 kWh: 14,5 € / dia + km*\n*Cost km = 0,12 €\nConsulta aquí els preus per als diferents models de vehicles i totes les condicions d’aquesta tarifa.\nAmb aquesta nova tarifa promovem el turisme de proximitat i, alhora, facilitem l’accés als nostres vehicles elèctrics compartits (el preu/dia de lloguer és inferior a la resta de tarifes).\nEl cost del km (0,12 €) equival a la despesa que es realitzaria en benzina: si carregues en punts de càrrega públics o al lloc d’estada de les vacances estalviaràs molts diners.\nSimulació: llogar un Renault Zoe 40 per 20 dies de vacances. Si fas 1.000 km, el cost total del lloguer/dia surt a 26 € (IVA inclòs).\nDesglossat: 20 dies * 20 € + (1.000 km * 0,12 €) = 400 + 120 = 520 €\nSi vols contractar aquesta tarifa, escriu-nos a carsharing@sommobilitat.coop. Aquesta proposta està condicionada a tenir vehicles disponibles.\nSi ja ets soci de Som Mobilitat, al llarg dels propers dies rebràs un correu amb tota la informació. Si encara no ho ets, pots fer-te soci de la cooperativa per 10€ i gaudir també d’aquestes tarifes durant tot l’estiu.\nAquest estiu, fes vacances de proximitat amb vehicle elèctric de Som Mobilitat!


La qualitat del nostre Informe Integrat es consolida en l’lnforme Reporta 2017 - Fluidra\nLa qualitat del nostre Informe Integrat es consolida en l’lnforme Reporta 2017\nSom l’empresa cotitzada fora de l’IBEX 35 que ha aconseguit la millor puntuació al rànquing de l’Informe Reporta.\nSom l’única companyia fora de l’IBEX 35 entre les 10 més ben situades del rànquing. Concretament ens trobem a la 8a posició. L’estudi ha analitzat i comparat la qualitat de la informació del reporting de les 118 empreses que formen part de l’Índex General de la Borsa de Madrid (IGBM).\nL’informe remarca que les empreses que ocupen les millors posicions cada cop informen millor. Aquest és un dels objectius que perseguim cada any amb la publicació de l’Informe Integrat i, de fet, el nostre Informe de 2013 ocupava la 34a posició.\nCada any treballem per ampliar la informació i la cobertura de l’informe. El 2016 es van presentar les dades del grup a Espanya, França, Bèlgica, el Regne Unit, Àustria, Itàlia, Portugal i Austràlia. Aquest any tenim previst afegir-hi dades de Dubai, els Estats Units, els Països Baixos i Sud-àfrica.\nLa nostra aposta pel compromís i la transparència amb els nostres grups d’interès s’ha vist recompensada un any més a l’Informe Reporta 2017. Gràcies a tothom!\nEntrada més recentUna sala creada perquè la ment descansi\nEntrada antiga4YFN: idees disruptives per al sector de la piscina


Simone Manuel: rutina de cura del cabell per a nedadors negres: com rentar el cabell natural després de nedar - Bellesa\nLa nedadora olímpica Simone Manuel a la rutina de cura del cabell i per què haurien d’entrar més dones negres a la piscina\nLa primera paraula que em ve al cap quan penso en la medalla d’or olímpica Simone Manuel és “fenomenal” i és fàcil d’entendre per què.\nEl 2016, la jove de llavors 20 anys va fer història quan es va convertir en la primera dona negra a guanyar l’or en un esdeveniment individual de natació, i les seves esperances eren assolir noves cotes als jocs del 2020.\nLlavors la pandèmia COVID-19 va colpejar.\nPer primera vegada a la història, els jocs olímpics es van ajornar, cosa que va deixar comprensibles molts atletes.\nAra bé, ara que el món no té més remei que prestar atenció a les moltes atrocitats de drets humans que han estat presents des de fa temps, però que recentment han començat a bullir a la superfície, Manuel va decidir utilitzar la seva plataforma per augmentar les veus negres discurs antiracista. I Procter & Gamble, en un moment en què moltes empreses només practiquen aliança performativa, es solidaritza amb la nedadora històrica per amplificar el seu missatge a través de la seva campanya de fons Atletes per a un bon fons.\n'Com a atleta negre, sé que pot ser molt intimidant sentir que no pots fer servir la teva plataforma sense tenir cap reacció', explica Manuel En estil. 'Tenir el suport de P & G és increïble perquè realment m'inspira a parlar més fort sobre el que està passant en aquest món. Però també demostra que això és una cosa que no només és important per a mi, sinó també per a una corporació com P&G.\nHi ha moltes coses a dir sobre la decisió de la companyia de treballar específicament amb un nedador negre, tenint en compte la vil història del racisme a les piscines nord-americanes i la manca d’esportistes negres en aquest esport.\nAlguns exemples: el 1964, un gerent de l'hotel, anomenat James Brock, va llançar àcid clorhídric a una piscina on els manifestants negres havien buscat com a forma de protesta contra la segregació, deixant als nedadors cremats químics. El 2018, un home blanc va exigir a una dona negra que mostri el seu DNI per nedar a una piscina privada de la comunitat de Carolina del Nord, tot i no haver-hi normes oficials en aquell moment que indiquessin que necessitava mostrar cap forma d’identificació per entrar a la zona. Quan ella es va negar amb raó, va trucar a la policia.\n'No hi ha molta gent negra en l'esport de la natació, i això està definitivament arrelat en el racisme i està exclòs de les piscines', comparteix Manuel.\nTot i això, creu que és hora que la comunitat Negra doni la volta al guió. Sobretot tenint en compte el fet que els nens negres són més propensos a ofegar-se en comparació amb altres grups racials, és per això que l’atleta es va posar a nedar en primer lloc.\n'Jo sóc originari de Houston, Texas, i normalment fa calor a l'estiu', diu. “Els meus pares volien que jo i els meus dos germans grans poguéssim anar a la piscina a l’estiu i estar segurs a l’aigua. El seu objectiu era, primer, que no forméssim part de les estadístiques '.\nLa cura del cabell és una altra de les raons per les quals els negres, especialment les negres, eviten les piscines. Els productes químics i la sal marina que es troben a l’aigua poden ser perjudicials per a les nostres delicades cadenes d’hores extres. Tanmateix, si bé el cabell de les dones negres ocupa un lloc important a la nostra vida, Manuel no vol que es consideri un obstacle.\n'Crec que és molt important canviar la manera de pensar sobre els nostres cabells', comparteix el nedador. 'Això és una cosa que per sort va fer per mi la meva mare quan era més jove. Crec que sabia que anava a ser nedadora abans que jo, però ella (m'ho deia) constantment, & apos; Simone, només és pèl. & Apos; '\nQuan pregunto a Manuel sobre com es manté el seu propi cabell, és honesta en la seva resposta, compartint que, tot i que ha de dedicar molta feina addicional, encara no ho tindria de cap altra manera.\n'Hi ha una manera de cuidar els cabells i ser activa', explica. 'Definitivament cal feina, però sóc algú que realment sent que si voleu tenir èxit en alguna cosa, de vegades heu de fer sacrificis. I per a mi, part d’això són els meus cabells ”.\nPel que fa a la seva rutina sòlida, Manuel es manté mare a l’hora de recomanar productes, ja que els cabells de tothom necessiten alguna cosa diferent. No obstant això, sí que entra en detalls quan es tracta del seu règim de neteja.\n'Si estàs a l'aigua, els nostres cabells necessiten molt condicionament', comparteix la jove de 23 anys. 'Aquesta és la meva rutina general'.\nEls dilluns i els dijous es fa un bon esbandit amb aigua als cabells, els dimarts i els divendres es renten conjuntament. Els dimecres, netejarà i condicionarà. Mentre que els dissabtes es reserven per a un dia complet de rentat 'amb les obres', assenyala.\nTot i que la seva vida i el seu horari poden semblar dràsticament diferents de la mitjana de la dona de prop de vint anys, el nivell de treball que dedica Manuel al seu esport, juntament amb tota la resta que fa entre bastidors mai no és en va.\nA part de fer història, va camí de convertir-se no només en una nedadora amb més decoració de totes les èpoques, sinó també en una de les nedadores més decorades de tots els temps. A més, té un magnífic cap de cabell sa, deliciós i espès, que pot influir amb orgull d’un costat a l’altre mentre accepta les seves futures medalles d’or.\nPer tant, no ens ha d’estranyar que estigui tan dedicada a la seva tasca de justícia social com a perfeccionar la seva braça.\n'Només vull continuar intentant educar la gent i parlar amb més franquesa sobre la meva història i les meves experiències', diu per acabar la nostra conversa. 'Esperem ajudar els altres amb les seves experiències, però també educar els altres sobre el fet que necessitem canvis i hem de treballar contínuament i constantment per ser antiracistes'.\nÉs evident que el futur està en bones mans.


CCOO reclama un pacte per 'posar les piles' al sector de l'automòbil en la transició cap al cotxe elèctric\nCCOO reclama un pacte per ‘posar les piles’ al sector de l’automòbil en la transició cap al cotxe elèctric\nEl treball a partir del qual CCOO ha fet la seva proposta es basa en un estudi de la Generalitat que afirma que si es fan les coses bé no només es mantindrà l'ocupació actual a l'automòbil sinó que el 2030 podria augmentar en 30.000 persones més\nSalvador Clarós, Javier Pacheco i Josep Maria Hernández en la roda de premsa sobre el futur del sector de l’automòbil a Catalunya foto: Tomeu Ferrer\nCCOO reclama un pacte que posi les piles a la transició del sector de l’automòbil al futur elèctric. El sindicat veu inexorable la transformació de la indústria de l’automoció en els pròxims deu anys. Això afectarà Catalunya que, si fa els deures en aquesta situació, no només podria mantenir l’ocupació sinó que fins i tot la podria incrementar en 30.000 llocs de treball en la indústria, encara que en el procés es podrien perdre, en l’horitzó de deu anys, fins a 13.000 llocs de treball, afirma un estudi de la Generalitat, segons van indicar en roda de premsa Javier Pacheco, secretari general del sindicat a Catalunya, Josep Maria Hernández, responsable de l’àrea industrial i Salvador Clarós, tècnic en política industrial de CCOO.\nEn roda de premsa, els responsables de CCOO han constatat que el sector de l’automòbil, estratègic a Catalunya, viu un procés imparable de transformació. Les regulacions sobre control de contaminació i el canvi en les tendències de mobilitat fan pensar que el futur del sector serà el del vehicle elèctric.\nEls nous tipus d’automòbils suposen un canvi radical en la cadena de valor respecte als vehicles de combustió. El valor afegit es distribuirà en un 40% en bateries, un altre 40% en connectivitat i electrònica i un 20% en muntatge i components mecànics.\nEl càlcul del sindicat és que el progressiu abaratiment dels costos en les bateries farà que el 2025 el preu del cotxe de combustió i el de l’elèctric sigui semblant. El 2030 es considera que l’electrificació serà la tecnologia dominant.\nSector de components\nDavant d’aquesta situació com es posiciona Catalunya? Els dirigents de CCOO distingeixen entre les grans empreses fabricants, Seat i Nissan, i el sector de peces i components. En el cas de Seat, Pacheco ha valorat la solidesa de la seva producció i projecte comerciant. Però ha alertat del fet que el grup Volkswagen es reserva la totalitat de les inversions en el sector elèctric per a les plantes de producció que està remodelant al nord d’Alemanya. De manera que “el primer cotxe elèctric de Seat es farà íntegrament a Alemanya”, ha dit.\nNissan, risc i oportunitat\nEn el cas de Nissan, Pacheco constata la pèrdua de producció i ocupació de la planta de Barcelona. També que el futur depèn de la decisió que s’adopti al Japó. “Si aquesta decisió la pren un comptable, malament, però si la pren algú amb visió de futur, el resultat pot ser bo”, ha dit. En aquest sentit, el dirigent sindical ha remarcat dos aspectes clau. Un que a Nissan Barcelona, les cadenes de muntatge ja fa temps que produeixen models elèctrics i l’altra la situació estratègica de la planta: “els cotxes surten i van tot seguit al port, això no passa enlloc”, ha dit.\nPer afrontar la situació caldria que Catalunya, i per extensió l’Estat espanyol adoptessin solucions amb rapidesa- Una seria la creació d’una plataforma elèctrica a Catalunya. Una altra seria desenvolupar tecnologia per la producció al país de bateries. Així no es dependria del quasi monopoli que han establert les empreses asiàtiques, que són les que lideren el sector. En aquest sentit el sindicat avisa que “Catalunya podria perdre el tren de la mobilitat elèctrica si no s’ubiquen en el territori pactes o aliances per a la fabricació de bateries”.\nBateries catalanes i hub tecnològic\nPel que fa a l’altre 40% de la cadena de valor dels nous automòbils, el que correspon a la connectivitat i l’electrònica, Catalunya i més específicament Barcelona estarien en una bona posició per crear un hub tecnològic que aportés solucions en aquest àmbit, atesa l’expertesa existent i l’aposta per la recerca i el desenvolupament feta en aquests camps.\nLa tercera pota del sector, la corresponent a peces i components, té, a judici de CCOO una resposta ambivalent. Les grans empreses del sector com Ficosa, Gescamp, Lear o Denso, ja fa temps que treballen en àmbits amb clar futur, com la sensòrica, els circuits integrats, el cablejat i representen el paradigma de la indústria 4.0 en el sector de components. Ara bé, les petites i mitjanes empreses haurien de fer les inversions qe requereix la fabricació avançada, la robotització i la intel·ligència artificial per adaptar-se a la nova realitat del vehicle elèctric.\nEls sindicalistes van reclamar de les administracions que optin decididament per la nova indústria. Les mesures anirien des de propiciar aliances amb algun gran productor xinès o coreà fins a elaborar un mapa de riscos i amenaces que permeti conèixer com es produirà la transformació tecnològica que bé i elaborar estratègies de transició justa.\nCom a elements de fortalesa tant Hernández com Pacheco ha valorat l’alt nivell de les empreses tecnològiques que ja funcionen a Barcelona, la formació universitària i tècnica, l’existència d’instal·lacions modèliques com Idiada, i que hi ha un pacte tancat per impulsar l’escola de l’automoció, que hauria de proporcionar personal altament format per a la nova situació. En aquest sentit reivindiquen un pacte català la societat del coneixement.\nL’afiliació sindical com a element positiu\nI en l’àmbit sindical també consideren positiu l’alt nivell d’afiliació que hi ha al sector i la demostrada capacitat de les empreses i dels treballadors per adaptar-se a nous processos productius i a les condicions de mercats canviants. L’experiència negociadora dels sindicats faria que en processos de conflicte es puguin trobar mesures pactades necessàries sovint per adaptar-se als canvis, segons Hernández.\nHi ha un altre aspecte a vetllar. El canvi en la motorització afectarà les xarxes de tallers de manteniment i reparació. La menor quantitat de peces mòbils dels cotxes elèctrics podria suposar a llarg termini la pèrdua de fins al 60% del seu negoci.\nUn altre aspecte esmentat de passada però que pot tenir molta importància en el futur és el canvi experimentat en la mobilitat urbana, segons el qual molts joves fien els seus transports urbans a altres mecanismes que no són el vehicle privat, des de l’ús de plataformes digitals per optimitzar els seus desplaçaments fins a l’ús intensiu del transport públic.\nCCOO cotxe elèctric\nfutur cotxe elèctric a Catalunya\n“No podem ser el vagó de cua del gasoil, hem de ser…\nPreacord per la sortida de 67 treballadors de…


Com canviar el model de servei al client utilitzant capacitats digitals - masvoz\nmasvoz Blog Contact center intel·ligent Com canviar el model de servei al client utilitzant capacitats digitals\nCom canviar el model de servei al client utilitzant capacitats digitals\nEls bloquejos causats per la pandèmia han creat un escenari únic pels consumidors. A l’igual que en altres recessions, la gent s’ha tornat més primmirat i busca més valor quan fa compres. Moltes persones, fins i tot quan s’han afluixat les restriccions, es mostren rebecs a sortir de casa seva per comprar, sopar i socialitzar. En canvi, han recorregut als serveis digitals, com les compres online i les videoconferències, per satisfer aquestes necessitats.\nLes empreses han de respondre estant on estan els seus clients. Això no només vol dir intensificar el màrqueting online o la presència en les xarxes socials, sinó també proporcionar un servei d’atenció al client digital que s’adapti a la creixent adopció d’estils de vida digitals per part dels usuaris.\n1) Modificant el comportament del consumidor\nAquestes són algunes de les formes en què la pandèmia ha canviat el comportament del consumidor, almenys a curt termini.\nMés compres online: Com les empreses no essencials es van veure obligades a tancar físicament, les persones van recórrer a Internet per comprar el que necessitaven. Però fins i tot quan els negocis, com les botigues de comestibles, encara estaven obertes, molts consumidors no volien arriscar la seva seguretat comprant en persona.\nMés socialització en línia: La majoria de les persones són éssers socials, no destinats a estar confinades soles a les seves llars. Per tant, la gent va recórrer a mitjans digitals per satisfer la seva necessitat d’interacció humana.\nEs difícil predir quin d’aquests comportaments tornarà als hàbits pre-pandèmics un cop que hagi passat l’amenaça de la COVID-19, però és probable que activitats com les compres online, es mantinguin. Independentment, tornar a la “normalitat” sembla ser en un futur llunyà, pel que les empreses han de seguir adaptant-se per seguir sent viables.\n2) Canviant per sobreviure\nSatisfer les necessitats dels usuaris és una forma d’abordar l’entorn empresarial actual, però algunes organitzacions també es centren en reduir els costos de forma creativa. Per exemple, la firma d’investigació International Data Corp. estima que el 40% de les empreses a tot el món estan augmentant l’ús de l’automatització com a resposta al brot.\nLes empreses han tingut cert èxit a l’augmentar la seva publicitat digital i la seva activitat a les xarxes socials, arribant a més usuaris que ara passen més temps online. A més, les pimes han adoptat la tecnologia digital per oferir serveis i estan invertint en eines de col·laboració digital per ajudar als seus empleats remots a ser més productius.\n3) Impulsant l’atenció al client digital\nLes organitzacions necessiten incorporar més canals digitals, com xat i xarxes socials, en els seus models de servei al client. Si hi ha més usuaris en línia, augmentarà la demanda de suport digital. Oferir aquest tipus de canals és una forma per a què les empreses es diferencien i millorin l’experiència del client.\nPer exemple, els xat bots poden automatitzar part o la totalitat de les interaccions individuals en llocs webs i dins de les aplicacions de missatgeria, el que la converteix en una opció molt rendible. I fins i tot els canals digitals de major tacte, com el xat, poden ser més econòmics que l’assistència telefonia perquè els agents poden gestionar diverses sessions alhora.\n4) Modificant el model de servei al client\nSi bé la implementació de canals de suport digital té sentit donades les circumstàncies actuals, no va ser el primer que van fer els call center, ja que havien de preocupar-se per continuïtat a molt curt termini. Com donarien suport als clients quan les seves instal·lacions no essencials haguessin de tancar temporalment? Per a moltes operacions, això va significar una transició ràpida a un model d’agent remot.\nPerò per algunes empreses això no va ser suficient. Van continuar remodelant els seus models de servei al client mitjançant la implementació de canals digitals. Aquests canals inclouen:\nEmail. El correu electrònic és el més “antic” dels canals digitals. Permet als clients proporcionar una gran quantitat de detalls sobre els seus problemes (incloses fotos).\nXat. El xat és una excel·lent opció de suport pels usuaris de llocs web perquè permet als clients connectar-se de manera immediata amb agents o xat bots quan necessiten ajuda. A l’igual que el telèfon, el xat implica interacció en temps real, el que té implicacions per a la capacitació dels agents.\nAplicacions mòbils. Encara que les aplicacions mòbils no tenen sentit per a tots els models de negoci, poden ser molt eficaces per facilitar l’autoservei del client, el que, per suposat, és bo pels resultats finals. Segons una investigació, les aplicacions mòbils són el canal digital d’autoservei més emprat i el que té la segona puntuació més alta de satisfacció.\nLloc web. Los sitios web de las empresas son una parte importante de toda estrategia de servicio al cliente, ya que a menudo son el primer lugar al que los clientes acuden para obtener respuestas. Por tanto, han de tener características como preguntas frecuentes (FAQs) efectivas para ayudar a los clientes al autoservicio.\nXat bots. Els xat bots estan començant a ser més efectius i més àmpliament adoptats, gràcies als avenços en intel·ligència artificial (IA). Són bons per respondre preguntes bàsiques i realitzar tasques estrictament definides, com ajudar als clients a verificar l’estat de les comandes. I quan no poden ajudar a un client, poden entregar-los sense problemes a ells i a les seves dades a un agent en viu.\nText (SMS). Els SMS no s’usen tan àmpliament com a molts dels altres canals digitals, però té bones puntuacions de satisfacció.\nXarxes socials. Són utilitzades com a suport a la resta de canals digitals en el servei al client.\nLes empreses que utilitzen software de contact center al núvol poden afegir nous canals digitals amb facilitat i rapidesa. Centrar-se específicament en les capacitats digitals per automatitzar la gestió de contactes o augmentar les oportunitats d’autoservei és l’enfocament correcte quan el volum de trucades és alt i els usuaris necessiten ajuda immediata.\nEn conclusió, la pandèmia ha estat una prova dura dels plans de continuïtat i la resistència organitzativa per a les empreses. Els contact center estan millorant els seus plans per implementar software basat en la núvol perquè la pandèmia ha demostrat la capacitat del núvol per oferir a les organitzacions la flexibilitat que necessiten per gestionar una crisi.\nTambé és probable que molts dels altres canvis en el servei al client es tornin permanents. Ara que més empreses i usuaris han vist el valor del suport digital, les organitzacions perfeccionaran aquests serveis i ampliaran el seu ús.\neines de col·laboració, productivitat, autoservei, servei al client, xat bots, automatització, apps mòbils, xat en viu, empleats remots, capacitats digitals, compres online, xarxes sociales, lloc web, software de contact center al núvol\n5 aspectes destacats de les solucions en el núvol per a les empreses durant la COVID-19\nEn aquesta situació sense precedents, les empreses s’enfronten a la perspectiva de la transició de part o la totalitat de la seva força laboral al teletreball i el tancament de les seves oficines físiques per ajudar a controlar la pandèmia. Abans de la COVID-19, les comunicacions en el núvol havien vist una adopció generalitzada, amb […]


Comunicació visual i interiorisme corporatiu | Cortimarket\nLa comunicació visual i l’interiorisme corporatiu són fonamentals per expressar i interpretar elements representatius de les empreses, biblioteques, restaurants, hotels o en qualsevol altra activitat . Per això la imatge, els colors , les tipografies i logotips són essencials per ser reconeguts en el nostre mercat de treball.\nL’aposta pel disseny en aquests últims anys ens ha permès elaborar propostes molt atractives tant a escala nacional com internacional. El nostre desenvolupament té el suport d’ un equip humà optimista i il·lusiona que sempre pensa com aconseguir els millors dissenys per als nostres clients.\nCortimarket ofereix el projecte i realitza la producció ulitilizant materials de primera qualitat. Un dels materials que utilitzem són els vinílics on podem combinar els colors i les imatges aplicar-los en qualsevol tipus de superfície (vidre, paret, fusta etc.).\nEls materials vinílics tenen el certificat UNI EN ISO 9001 , UNI EN ISO 14001.\nEls certificats representen una garantia addicional per al client pel que fa a la qualitat del producte.


Carabassa de fregall - Varietats Locals\nLuffa cylindrica – Recurs fitogenètic\nÉs una planta enfiladissa i es recomana encanyar-la. Es cull quan el fruit és ben sec, per poder treure’n la pell fàcilment. La fibra interior és el què s’utilitza com a fregall o esponja.\nRecomanam fer sembra directa o fer planter a partir de mitjans d’abril. La recol·lecció es fa a finals d’estiu principis de tardor. La distància de sembra és d’1 m entre plantes i 2 m entre files.\nPes del sobre: 2 g. Aproximadament 18 unitats. També disposam de llavor a granel, per comandes: comandesvarietatslocals@gmail.com / 722 782 536 / 693 066 858\nSigues el primer a opinar “Carabassa de fregall” Cancel·la les respostes


«Hem de transmetre als nens i joves que la vida és bonica i que val la pena»\nL’autora del llibre ‘Educar para amar la vida’ impartirà una conferència el dimarts 27 de febrer, a les 18h, al Col·legi de Farmacèutics de Tarragona\nActualitzada 26/02/2018 a les 09:50\n—Què hem de fer per inculcar les ganes d’estimar la vida?\n—Si el que és desitjable és encomanar als nostres fills i alumnes les ganes de fer alguna cosa positiva amb la seva vida i també alguna cosa positiva per aportar a la vida, els hem de transmetre que la vida és interessant, bonica, que val la pena. Si els donem a entendre que la vida és una fatalitat, i que n’estem desencantats, els costarà molt. Sovint ens queixem de què els nostres fills i alumnes no estan motivats. Però, i nosaltres, ho estem?\n—Fer aquesta tasca requereix d’una educació emocional.\n—Per suposat. Aquest és el punt essencial. Qui vulgui fer alguna cosa bona amb els nens i joves, el primer que ha de fer és alguna cosa amb si mateix. Si vols educar, t’has d’educar. Si vols ajudar a créixer, has de créixer, revisar quines coses estàs transmetent. Si tens qüestions no resoltes, aquestes poden ser un obstacle. La responsabilitat com a persona que educa és veure què s’està transferint i si allò que transferim ajuda o obstaculitza els objectius que ens plantegem. De vegades estem carregats d’incongruències que dificulten el creixement.\n—Com són les persones que estimen la vida?\n—No són persones a qui tot els ha anat bé, sinó el contrari. Han passat dificultats però les han sabut transitar i transmutar. De les situacions difícils n’han extret saviesa, humanitat, sensibilitat i fortalesa. No són il·luses ni pessimistes, sinó realistes en el sentit de saber que hi ha una part de la vida en què passen coses bones i es volen implicar en aquesta part, per fer que en passin més. Saben que també hi ha coses negatives, però no dramatitzen ni victimitzen.\n—Aquest realisme, l’hem de transmetre als fills? La veritat ha d’anar sempre per davant?\n—Ser optimista realista implica veure la cara desagradable de la realitat. Els pessimistes només veuen la desagradable i els il·lusos només l’agradable. Els optimistes realistes les veuen totes dues, però s’impliquen en la positiva. Amb l’educació passa el mateix: nosaltres mostrem el que hi ha, no amaguem la realitat. Això no vol dir explicar totes les desgràcies que passen. Per exemple, no cal dir als nens que es moriran. Però quan la mort ens visiti d’aprop, hem de saber afrontar-ho amb el màxim de tacte i serenor. El fet que no amaguem la realitat no vol dir que es pugui dir tot, de qualsevol manera, en qualsevol moment i en qualsevol edat: ens hem d’ajustar al que el nen pot entendre. A més, ha de ser dit per un adult que tingui aquest control emocional que dèiem.\n—El cas contrari a aquesta manera d’actuar és la sobreprotecció. És molt present, a la nostra societat?\n—Sí, està molt de moda mantenir els nens a dins d’una bombolla. Crec que això té molt a veure amb les nostres emocions. Al final, per què sobreprotegim? Perquè no volem que pateixin, perquè volem postergar al màxim que s’adonin del terrible que és la vida, i perquè el seu patiment ens fa patir més a nosaltres, i això no ho aguantem. Això, en el fons, ens està dient que estem desencantats de la vida. Però, no cal sobreprotegir. Amb protegir, n’hi ha prou. Protegir d’allò que podria posar en perill la seva integritat física i psíquica. Si mostro la cara bonica de la vida i tinc serenor per fer un bon acompanyament, sense alarmar, no tinc per què excloure la cara no tan agradable, perquè el fet de tenir-la present farà que el nen o el jove tingui recursos per afrontar-la i aixecar-se quan caigui.\n—Al seu llibre hi ha una interessant reflexió sobre com ha de ser l’educació, i la compara amb la gamba de Palamós.\n—Estava al Celler de Can Roca, i un cambrer ens va explicar que cada vegada couen menys la gamba. Ho fan, va dir, perquè la natura l’ha fet tan perfecta que no la volen espatllar. Em va fer pensar que en l’educació, sovint vulnerem l’essència del nen i espatllem allò que per naturalesa està destinat a brillar, desenvolupar-se i expandir-se. L’educació hauria de tenir aquesta sensibilitat, i crear contextos que facin sortir les qualitats naturals del nen.\nComenta el contingut : «Hem de transmetre als nens i joves que la vida és bonica i que val la pena»


Laura Alcalde presidirà la nova junta de la demarcació de Lleida del Col·legi de Periodistes | Col·legi de Periodistes de Catalunya\nInici / Actualitat / Laura Alcalde presidirà la nova junta de la demarcació de Lleida del Col·legi de Periodistes\nLaura Alcalde presidirà la nova junta de la demarcació de Lleida del Col·legi de Periodistes\nLa lleidatana Laura Alcalde és la nova presidenta de la Demarcació de Lleida del Col·legi de Periodistes de Catalunya, en substitució de Rafa Gimena que ha estat al càrrec els últims 8 anys.\nLa periodista Laura Alcalde serà la nova presidenta de la Junta de Girona del Col·legi de Periodistes de Catalunya. Alcalde encapçala la candidatura “Som periodisme”, integrada per Montse Palau (vicepresidenta), Estela Busoms (secretària), Albert Guerrero (tresorer), i Lourdes Ballarín i Francesc de Dios Sans (vocals), que manté la línia de continuïtat dels darrers anys a la demarcació. La Junta sortint, de la que Alcalde, Palau, Busoms, Guerrero i Ballarín ja formaven part, es completa amb Francesc de Dios Sans. El traspàs de càrrecs i poders entre la Junta sortint i la nova es farà efectiu en les properes setmanes.\nL’equip de “Som periodisme” ha estat l’únic que ha presentat candidatura a la demarcació de Lleida, i ha quedat automàticament proclamat després que la Junta Electoral Central del Col·legi de Periodistes de Catalunya l’hagi certificat validant la documentació i els avals que havia aportat, de conformitat amb el que estableixen els Estatuts Col·legials i el Reglament Intern de Règim Electoral.\nIgualment, al Deganat del Col·legi es va presentar una única candidatura, la de Joan Maria Morros, que ha revalidat automàticament el càrrec. El periodista, que es va estrenar com a degà a finals del 2019, ha encapçalat la candidatura “Som periodisme” a la demarcació de Barcelona, i ha presentat 339 avals vàlids (132 més del 207 que calien per optar al deganat).\nMorros és l’onzè degà del Col·legi de Periodistes en els 35 anys d’història d’aquesta institució que, actualment, representa més de 4.200 col·legiats. Abans que ell, han ocupat el càrrec els periodistes Carles Sentís, Josep Pernau, Salvador Alsius, Montserrat Minobis, Joan Brunet, Sebastià Serrano, Josep Maria Huertas, Josep Carles Rius, Josep Maria Martí i Neus Bonet.\nPel què fa a la resta de demarcacions del Col·legi de Periodistes, també s'ha presentat una única candidatura a cadascuna, que han quedat automàticament proclamades després que la Junta Electoral Central les hagi certificat. Així, Esteve Giralt presidirà la Junta de Tarragona; Josep Baubí, la de les Terres de l'Ebre; Laura Alcalde, la de Lleida; i Mar Martí, la de la Catalunya Central.\nLaura Alcalde Cañizares, nascuda a Alfarràs (Lleida) és llicenciada en Periodisme per la Universitat Autonòma de Barcelona. Vinculada a la ràdio local des del 2009, a través de l’emissora Emun FM i amb La Xarxa de ràdios i televisions locals. Ha estat corresponsal del Segrià i les Garrigues de Catalunya Ràdio a Lleida i també ha escrit des de la demarcació pel Periódico, La Vanguardia digital i l’Agència EFE. Ha estat conductora de magazines de ràdio d’àmbit nacional des del territori com La Tarda i també de televisió com Paiskm0 i 1mon.cat, tots ells de La Xarxa. Ha treballat a l’Agència Catalana de Notícies a Lleida, Rac1 i en l’actualitat treballa a la ràdio local del municipi de Rosselló, emissora que forma part de La Xarxa.\nMontse Palau és llicenciada en Ciències de la Informació i Magíster en Comunicació Empresarial i Institucional per la Universitat Autònoma de Barcelona, es va iniciar en el camp del Periodisme en l’empresa privada. L’any 2003 va emprendre la seva pròpia agència de comunicació, on va implementar diverses accions en el camp de la comunicació empresarial a petites i mitjanes empreses. Del 2009 al 2018, va gestionar la Demarcació de Lleida del Col·legi de Periodistes. Actualment, treballa a l’IRTA (Institut de Recerca i Tecnologia Agroalimentàries), com a tècnica de Transferència Tecnològica i organització de Jornades; Estela Busoms és llicenciada en periodisme per la Universitat Autònoma de Barcelona i s'ha format en Social Media i Community Management. Ha exercit de redactora de l'Agència Catalana de Noticies (ACN) a Lleida i actualment treballa a Catalunya Ràdio; Albert Guerrero és llicenciat en Periodisme per la Universitat Autònoma de Barcelona. Redactor de Societat i especialista en Successos i Tribunals del diari Segre des de 2013. Anteriorment, ha treballat com a cap de redacció del diari Bon Dia Lleida i ha estat corresponsal de COM Ràdio a Lleida; Lourdes Ballarín és llicenciada en Periodisme per la UAB i Doctora en Periodisme per la UPF. Actualment, redactora dels Serveis Informatius de TVE. Activitat principal que compagina amb la docència com a professora associada als Estudis de Comunicació i Periodisme Audiovisual de la UdL. Com a periodista, té experiència prèvia en premsa escrita, ràdio i gabinets de comunicació. També exerceix com a docent en la Universitat de Lleida i Francesc de Dios Sans és llicenciat en periodisme en la Universitat de Vic. Ha treballat com a tècnic de comunicació, com a locutor en Onda Ràdio i co presentador i guionista en Cadena Ser Catalunya, com a redactor en el diari La Mañana i des de fa 5 anys és el CEO de Media Ponent – Teleponent.\nJoan Maria Morros (Igualada, 1970) és cap d'Informatius de RAC1 des de l'octubre de 2008. Va començar treballant en mitjans locals: Anoia Ràdio-Cadena 13 (del 1988 al 1993) i a Televisió Igualada (1993-2000). També va ser corresponsal de Catalunya Ràdio a Igualada-Anoia del 1990 al 2000. A l'abril de l’any 2000 va entrar a RAC1, on va formar part de l'equip inicial de l’emissora, a l'informatiu matinal Primera hora. Poc després va assumir la direcció i presentació de l'informatiu econòmic Mercats, fins al 2004, quan va incorporar-se com a guionista a El món a RAC1, primer amb Xavier Bosch i després amb Jordi Basté.\nLa guerra a Ucraïna centra l'estrena del cicle de diàlegs En[raona] d’Igualada\nManel Alías explicarà a Igualada el seu testimoni com a reporter de guerra\nEl president Josep Baubí, guardonat pels Mossos d'Esquadra\nVII Simposi sobre Llibertat de Premsa a Lleida, 2 de maig\nLliurament del XVI Concurs periodístic Josep Pernau\nLa biòloga Núria López-Bigas, al cicle "SobreDones"\nApunta't gratuïtament a la jornada "El valor de la dada"\nConsulta els guanyadors dels 22ns Premis Ràdio Associació\nSessió informativa a Tarragona amb la cap de premsa de la Comissió Europea a Barcelona


Confirmada una altra condemna de dos anys i mig a Pablo Hasél per amenaçar un testimoni - Diari de Girona\nConfirmada una altra condemna de dos anys i mig a Pablo Hasél per amenaçar un testimoni\nLa pena podria sumar-se als nous mesos de presó que està complint per enaltiment al terrorisme\nefe | barcelona 18.02.2021 | 16:23\nPablo Hasél en el moment de ser detingut dimarts · Oriol Bosch (ACN)\nPablo Hasél en el moment de ser detingut dimarts\nL'Audiència de Lleida ha confirmat una altra condemna de dos anys i mig per al raper Pablo Hasél per amenaçar un testimoni d'un judici contra un guàrdia urbà de Lleida, pena que podria sumar-se als nou mesos de presó que està complint per enaltiment al terrorisme.\nEl tribunal ha confirmat les penes de presó que el jutjat penal número 3 de Lleida va imposar a Hasél pels delictes d'obstrucció a la justícia i amenaces, en una sentència notificada dos dies després que el raper ingressés a la presó per complir una condemna de nou mesos per enaltiment al terrorisme que l'Audiència Nacional va descartar suspendre'l.\nEl jutjat de Lleida haurà de decidir ara si obliga el raper a complir aquesta nova pena de presó, que se sumaria a la de nou mesos per la qual va entrar el dimarts al centre penitenciari de Ponent, encara que la sentència pot ser encara recorreguda davant el Tribunal Suprem.\nL'empresonament del raper -que acumula altres condemnes, una d'elles de dos anys que li va ser suspesa el 2019- ha originat una onada de protestes que en els dos últims dies han desembocat en greus disturbis en diverses poblacions catalanes i que ahir es van estendre a Madrid.\nConcretament, la sentència condemna a Hasél per haver amenaçat en un missatge de Twitter un testimoni la declaració del qual va ser favorable a un guàrdia urbà en un judici per una agressió a un menor de la qual l'agent va ser absolt.\n"La Guàrdia Urbana de Lleida va comprar a aquest testimoni fals per declarar contra un company al qual van donar una brutal pallissa. Han estat absolts", resava el tuit, que adjuntava una fotografia del declarant.\nDos dies després, afegeix la sentència ara confirmada, Hasél, acompanyat d'un gos, es va dirigir a aquest testimoni quan estava assegut en la terrassa d'una cafeteria de Lleida i li va etzibar "tu ets amic dels urbans? Has vist el que has fet!", després de la qual cosa va intentar donar-li una puntada que no el va tocar.\nDiverses persones van intervenir per apartar l'acusat, que, segons la sentència, va advertir al testimoni: "Et mataré, fill de puta, ja t'agafaré".\nA més d'aquesta sentència i la que ha motivat el seu ingrés a la presó, Hasél acumula altres condemnes: la primera, de dos anys de presó per enaltir en les seves cançons el terrorisme d'ETA, els Engrapo, Terra Lliure o Al-Qaeda, és de 2014, encara que l'Audiència Nacional va decidir en 2019 deixar-se-la en suspens.\nSuma dues condemnes més, fermes i dictades el 2018, per violació de local i resistència i desobediència a l'autoritat, i un altre pendent de recurs per agredir a un càmera de TV3 que cobria una tancada d'estudiants a la Universitat de Lleida.\nLa Fiscalia està estudiant encara si sol·licita al jutjat que Hasél compleixi ara la nova condemna de dos anys i mig -una vegada liquidi la de nou mesos- o quan la fallada sigui ferma, encara que la nova pena ja podria tenir efectes en la classificació penitenciària del raper, encara pendent d'avaluació, i el seu accés al règim de semillibertat.


ECOTURISME | Federació d'Esports de Muntanya i Escalada de la Comunitat Valenciana\nLa idea de www.ecoturismorural.com naix en la primavera de l'any 1997, quan internet era un mitjà desconegut per a la majoria de les persones i el seu ús començava a estendre's fora dels centres de recerca i les universitats, per a convertir-se en el mitjà de comunicació i informació universal.\nNo obstant açò, no va ser fins a l'any 2001, quan el propietari crea una xicoteta empresa familiar (TurismoRural Internet s.l.), per a desenvolupar partint de zero, la qual cosa ara, després de 6 anys, presentem amb un nou portal més pràctic i funcional.\nAmb açò pretenem seguir creixent a poc a poc i sense presses, i seguir donant un tracte personalitzat als nostres clients, amb tarifes adaptades als diferents tipus de negocis rurals perquè fins i tot els més xicotets puguen tenir l'oportunitat d'anunciar el seu allotjament amb les tarifes més baixes de tots els portals de turisme rural que actualment exisiten. Tots els nostres clients gaudeixen dels avantatges d'un gran nom de domini que els servisca de plataforma per a donar-ho a conèixer al món: www.ecoturismorural.com\nEl nostre sistema per a anunciar els allotjaments, el contacte directe entre el propietari i l'inquilí, per la nostra experiència, és el que la immensa majoria prefereix. Ni el propietari ni la persona que cerca l'allotjament vol que un intermediari es porte una comissió que fa que els preus s'incrementen per a la persona que va a contractar els serveis i que reduïsca els beneficis del propietari. Per açò hem creat un sistema equitatiu de tarifes per als allotjaments en funció de la seua capacitat i que al seu torn ens permet tenir unes de les tarifes més baixes d'Internet i que siguen de les més efectives.


El barri de casa, al carrer de Còrsega 333... - Endrets - Geografia Literària dels Països Catalans\nEl barri de casa, al carrer de Còrsega 333...\nObra:Caritat (p. 80-81)\nIndret:Turó Park (Sant Gervasi-Galvany)\nEl barri de casa, al carrer de Còrsega 333, era molt lluny d'aquesta ciutat propicia a la imaginació. Llavors era un lloc força excèntric. La Diagonal, plena de fang, il·luminada per petites bombetes i ben deserta, al vespre. Una casa de pagès, entre Claris i Llúria, d'on cada vespre sortia el ramat de cabres que donava el tomb pel barri i acompanyava el carret que duia la llet a casa. Encara vaig poder anar, potser una sola vegada, amb el tramvia de cavalls que de la plaça de Catalunya ens conduïa fins al Cinc d'Oros.\nEl lloc més extraordinari de la meva Barcelona d'infant era el Turó Park, que era més gran que ara i tenia un parc d'atraccions. Trobava emocionant el tobogan amb barca, que acabava al llac que encara subsisteix, i on mai no vaig poder pujar perquè em deien que era perillós. Per contra, les nits de Sant Joan, l'única nit que era possible de sortir, anàvem amb el turment plaent de les Muntanyes Russes, el fuet, les onades mecàniques o la roda centrífuga i ens assèiem a una tauleta a beure cervesa barrejada amb gasosa. Els diumenges a la tarda m'agradava molt de veure el llançament de l'enorme globus, la Bomba. Un dels diumenges, vaig veure enfilar-se amb la bomba la dona, vestida de mariner, que feia acrobàcies amb el trapezi, que no hi va poder pujar, per a seure, quan la bomba era ja molt amunt, i que va acabar caient, enmig de l'esglai, els crits i els desmais.\nEm van voler fer creure que no era una persona de veritat, que era un ninot, però jo havia vist ben clar que ho era.\nVan prohibir-ho. La primera vegada que van tornar-ho a autoritzar, molt més tard, era un dia que tallàvem ginesta, amb el pare, a Sant Pere Màrtir. Vam anar mirant la bomba, tota la tarda, i vam veure com se n'anava cap al mar, on acaba caient. També aquesta vegada morí el tripulant. Aquesta vegada, ofegat.\nEl Turó Park va ésser també un lloc impressionant quan va ésser-hi inaugurada la primera Exposició de l'Automòbil, motiu de molts dibuixos meus i d'un interès pels cotxes i les marques, que ens divertíem a identificar pel carrer Gran i, els diumenges al matí, pel Passeig de Gràcia, on anàvem a fer goma: Renault, Bugatti, Amilcar, Berliet, De Dion Bouton, Hotchkiss, Chevrolet, Opel, Ford, Delahaye, Lancia, Elizalde... i els minúsculs David.


1r de Batxillerat | Llegir molt i escriure bé | Page 3\nCarta d’amor a tu, petita. No vull que pensis (substantiva) que ara m’he cansat de jugar amb les noies i per això vull tornar amb tu. És més, aquesta carta no t’arribarà mai perquè jo no et mereixo, només escric per desfogar-me, per torturar-me i patir com tu ho vas fer. Jo se que tu no em tornaràs a estimar i també se que la culpa és meva. Ets intel·ligent, bonica i simpàtica amb aquest somriure (adjectiva) que tens, massa per mi i no ho vaig saber valorar. Ara sento nostàlgia de les tardes que passàvem junts, passejant, fent coses o simplement explicant-nos les coses que sentíem… Només espero que algun dia em perdonis, encara que entendria (adverbial) si no ho fessis, i puguem tenir una bona relació, jo sempre t’estimaré i estaré al teu costat per donar-te suport. T’estimo.\nThis entry was posted in Declaració d'amor on 19 maig 2008 by agm3804.\nEstimada meva, he pensat durant molt de temps, si escriure’t aquesta carta o no.\nFinalment m’he decidit a donar un pas endavant i treure valor per dir-te tot el que sento (subordinada adjectiva).\nSempre que estic amb tu, em sento el noi més feliç del món, però cada cop què em separo, em sento molt buit i penós.\nTu ets la inspiració de la meva vida. I si te’n vas no em queda res (subordinada adverbial).\nTots els dies et penso, encara pitjor no hi ha segons en que no hi pensi, però es l’ única cosa que em treu del mon quotidià, simplement perquè hem fas més feliç.\nTe’n recordes com va començar tot? Perquè jo recordo tots els moments que em passat junts, des del primer fins avui, i espero que continuïn durant molt de temps.\nEncara me’n recordo com et vaig conèixer al institut, perquè va ser per casualitat. Va faltar un profe nostre, llavors a la vostra classe li tocava esports, i nosaltres vam decidir fer-vos una visita, i a la vegada jugar a volley amb vosaltres, però la sorpresa va ser quan tu ens vas dir que no podíem jugar, perquè no érem de la vostra classe, cosa que no et vam fer cas i ens vam quedar amb vosaltres a jugar a aquell esport que sempre recordarem. I ara qui ho diria, tu i jo junts, d’estar separats, a inseparables. Sembla mentida com canvia el món en poc temps.\nFinalment pasaré el temps restant de la meva vida al costat teu, perquè ens necessitem un a l’altre, i perquè fas que aquets moments siguin inoblidables (subordinada substantiva).\nTot això ho defineixo en dos paraules t’estimo moltíssim.\nThis entry was posted in 1r de Batxillerat, Declaració d'amor, Escrits 1B on 19 maig 2008 by icr1384.\nMai m’he plantejat escriure’t tot el que sento per tu . Per a mi l’amor no existia fins a fa uns sis anys. No me’n recordo molt bé com ens vam conèixer. Se que dit d’aquesta manera sembla una mica penós, però em sembla que va ser en l’aniversari d’una companya de classe. Jo vaig acceptar la invitació, però no va ser aquell dia que ens vam conèixer(sub.adj), només va ser la primera vegada que et vaig veure.\nEm sembla que no va sorgir l’amor a primera vista. El dia que et vaig conèixer definitivament era un dia molt calorós, de finals d’estiu. Em vaig creuar amb el vostre grup d’amics i com coneixia a uns quants em vaig apropar. Me’n recordaré tota la vida de l’hora que ens vam passar parlant tu, jo i en Rafa, al meu portal.\nA partir d’aquell dia ens vam fer inseparables, quedàvem dia si i dia també. Al cap d’un temps em vas venir a buscar tu sol i vas parlar amb mi. Jo no em podia creure tot el que m’estaves dient. En aquell moment de la meva vida no existia l’amor, no sabia que era estimar. Quan em vaig decidir em vas ensenyar a estimar com mai ho havia fet. Al cap d’un temps em vas trencar el cor, desprès de tot el que havíem viscut em deixaves sense cap explicació. Em va costar molt superar-ho, però vaig aconseguir-ho. Al cap de tres anys no se perquè, però em vas demanar un altre cop d’intentar-ho i jo no m’ho vaig pensar dos cops. Vam estar junts una temporada massa curta com per recordar-la, ja que no va passar res amb gaire interès.\nNo van passar ni vuit mesos que ja m’estaves demanant un altre cop per sortir, però en aquell moment tenia tot molt recent i crec que t’ho vaig deixar molt clar: t’apreciava, però confoníem l’amistat amb l’amor.\nVam passar un estiu sencer pensant l’un en l’altre, però sense veure’ns. La veritat es que no vaig pensar gaire en tu, però el dia que et vaig veure amb la moto parlant amb en Marc em van venir al cap moltes coses viscudes entre nosaltres dos, em van ressorgir sentiments cap a tu. No sabia com aturar els meus pensaments, m’espantava la idea de tornar amb tu, però el meu cor no parava de dir-me que havia d’estar amb tu.\nA partir d’aquell dia feia per veure’t, et trucava i t’enviava missatges, però el que més m’agradava era que trobava una resposta. Un dia et vaig trucar i vas venir a veurem, jo estava malalta y no se com, però va tornar a ressorgir aquella màgia tan especial que quan estem junts, encara que no vulguem, surt i ens envolta. Encara avui, desprès de casi vuit mesos la sento i crec que tu també la sentes amb mi(sub.adv).\nJo en veritat no creia en l’amor, mai havia estimat com ho faig ara. Ara se que aquesta vegada és la definitiva, que m’estimes i que jo t’estimo. Cada dia em demostres que mereix la pena estar amb tu i aguantar tot el que sigui necessari per nosaltres. Al principi d’estar junts em va sorgir un nou sentiment que mai havia experimentat en mi, pensava que no i havia ningú al món que tingués una relació tan especial com la nostra, que ningú podia arribar a estimar com jo ho feia en aquell moment.\nEncara quan et miro als ulls me’n recordo d’aquell dia que vam estar una hora parlant sense parar. Encara avui dia ho fem això, i m’agradaria tant que en aquests moments s’atures el temps i poguéssim estar per sempre més parlant, un al costat de l’altre. M’encanta la nostra relació perquè sempre parlem i parlem sense parar i de tot. Sobretot m’encanten quan fem el nostre propi vocabulari de paraules que només tu i jo podem entendre o quan fem coses que ningú faria al costat de la seva parella sense avergonyir-se, com per exemple quan et demano l’esprai.\nEstaria tota la vida dient el que sento per tu i tot el que t’estimo, però crec que ja ho saps prou bé perquè t’ho repeteixo moltes vegades al dia. Tu fas que la meva vida sigui millor(sub.sus). Encara que em faci molt repetitiva vull que ho sàpigues.\nDiuen que els principis no sempre són fàcils, i la veritat es que es cert, m’està costant moltíssim començar aquesta carta.\nNo se ni com començar, quan estic amb tu, trobo que tot el que m’envolta es millor, i això crec que és el mes important(substantiva). Em fas creure i sentir les coses d’una manera diferent, d’una manera que em fa sentir especial i m’agrada.\nJa fa temps que noto que hi ha alguna cosa especial entre nosaltres, però potser es una sensació meva. Seria molt fàcil dir, que se que m’estimes tant com jo t’estimo a tu i que saps que això no ho pots amagar, però la veritat es que no estic gaire segura de que això sigui així, si fós tan fàcil com dir-ho…\nEls ulls tant intensos que tens fan que pugui veure realment com ets(adjectiva), el teu somriure em transmet tranquil•litat, i la teva manera de ser quan estàs amb mi fa que vulgui estar al teu costat per sempre, però contràriament quan estem junts se’m fa tant curt.\nA vegades em poso a pensar, i si tu no hi fossis, res seria el mateix(adverbial), perquè sempre has estat al meu costat als moments difícils per treure’m un somriure, i s’ha de dir que sempre ho has aconseguit, i això ho valoro moltíssim.\nSón tantes coses les que fan que et pugui veure com alguna cosa mes que un amic que només et puc dir que m’he adonat de que t’estimo, d’una manera tant i tant especial que fins i tot em costa d’expressar amb paraules.\nThis entry was posted in Declaració d'amor on 19 maig 2008 by Yaiza.\nPotser dir-te estimat no és la paraula correcta…en aquests moments estas tan lluny de mi…i et necessito tant…no t’ho pots ni imaginar. Necessito estar amb tu com fa dos mesos ho estavam…necessito abrassar-te i poder cridar amb veu alta que tu ets la persona que més estimo en aquest món. Perquè quan estic amb tu tot és diferent, quan et tinc al costat tots els problemas que puc tenir es fan insignificants. En aquest moment tú ets la única persona que li dona sentit a la meva vida. Tú i nomès tú ets la persona que aconsegueix fer-me feliç…perquè si tu no estas res té sentit. Sento que si no estas aquí, una part de mi no existeix…i és que si t’he de ser sincera, sense tu no sóc res.Dir-te un t’estimo es fa massa petit per descriure tot el que sento…quan em poso a pensar en tu em venen al cap tots els moments que hem viscut junts, tot aquell diari que poc a poc hem anat escrivint, amb la nostra història. Tots aquests moments són els que fan que ara t’estimi tan com t’estimo, són els que han aconseguit que m’enamori de tu.Cada paraula, cada gest, cada mirada, cada t’estimo que surt dels teus llabis…és tan especial per mi…em fa sentir tan bé. I saps una cosa? Que si tots aquests gestos no fossin teus, no em farien sentir res…que si el t’estimo no vinguès de tu, per mi no tindria sentit.Nomès et vull a tú. I és que m’he adonat que per viure nomès et necessitu a tú. Perquè tú ets aquella persona que m’anima quan estic trista, aquella persona que amb una simple mirada ja em fa la més feliç, aquella persona que ha estat amb mi en els moments més difícils de la meva vida, però tambè en els més feliços, aquella persona disposada a donar-ho absolutament tot per mi.Ets la meva vida, suposo que amb això t’ho deixo tot molt clar.\nT’estimo amor. Vui passar la resta dels meus dies amb tu al meu costat, perquè sé que ets la millor persona que ha pogut passar per la meva vida.\nVerònica Beltran Juaní\nThis entry was posted in b_General, Declaració d'amor on 19 maig 2008 by agimene1.\nLa veritat és que no sé com començar aquesta carta, la veritat és que no sé (subordinació adjectival) per que estic escrivint aquesta carta, només sé que t’estimo, aquesta es la veritat, no obstant, no tinc n’idea de per que t’estimo, m’agradaria no estimar-te però no ho puc evitar. Tot és horrible, si sabessis el patiment que porto a sobre (subordinació adverbial)…no aguanto ni un minut més necessito dir-te el que sento, encara que no sàpiga explicar el per que, vaig desesperat buscant els teus somriures, tot el dia intento mantenir una connexió amb tu i l’únic que faig és patir, patir com un condemnat a viure sense menjar i beure aigua.\nDes de el primer dia que et vaig veure he intentat sorprendre’t degut a que he quedat meravellat per la teva personalitat, i lo millor a sigut veure com has arribat a tocar el meu cor, això és meravellós, però d’altre banda necessito saber la veritat, saber si m’estimes, i si no m’estimes diga-ho! Però no em torturis donant-me esperances, prefereixo morir cremat a que m’apaguin lentament i espero que ho entenguis, perquè jo entenc tot el que fas, entenc que no vulguis quedar amb mi per las nits i entenc que quedis amb altres nois més fornits que jo, però si després d’això o algun dia em fas mal, t’asseguro que no intentaré entendre’t ja que no penso entendre a una persona que fa mal a la gent. Confio totalment en tu, sé quin tipus de persona ets i que mai em faràs mal perquè d’alguna manera m’estimes però ja saps el que et vull dir (subordinació substantiva)…ningú és perfecte i jo sóc molt dèbil.\nMarc Pelegrín García o com a tu t’agrada anomenar-me: osset de peluix.\nThis entry was posted in Declaració d'amor on 19 maig 2008 by Joan Marc.\nHola Joanen! T’he de confessar un secret que guardo des de fa un temps. El primer cop que et vaig veure em vaig quedar impressionada. Ets el noi perfecte per a mi i t’ho puc demostrar. Penso en tu des de el dia que ens vem trovar. (Sub.adj) Cada cop que estic aprop teu el meu cor em fa un salt. Tu fas que la meva vida sigui millor (Sub. sus.) Si tu no em correspons jo morire d’amor. (Sub. adv) Cada dia espero la teva mirada amb impaciencia i veure els teus preciosos ulls brillants mirantme amb un somriure. Espero que em responguis, que em diguis el que penses sobre mi! Petons\nHa passat molt temps des que ens vam dirigir l’ultima paraula i, encara que no estem junts, com abans, em semblava que havia de dir-te tot el que sent-t’ho sincerament. Sé que pensaràs que escriure cartes d’aquestes (Oració subordinada adjectiva) està passat de moda o que seria millor dir-t’ho a la cara, però crec que és la manera més maca de poder declarar els teus sentiments a la persona que estimes, encara que ja saps que em costa molt demostrar-los.\nLa veritat és que no sé molt bé per on començar. Si ara mateix estiguessis aquí amb mi, et diria com t’estimo, però, des de que no estàs, em sento buida, com si em faltés la meva altra meitat i, això, no m’agrada gens. Pensava que havia superat la nostra ruptura (Oració subordinada substantiva), però ara veig que NO! Que encara que hi hagin molts nois al món, mai hi haurà un com tu (Oració subordinada adverbial), tant atent, amable, sincer… M’agradaria pensar que els teus sentiments són semblants als meus, però crec que no, que hi han molts obstacles entremig de nosaltres, però jo no et deixaré d’estimar mai, recorda-ho bé, MAI!\nSuposo que amb aquestes línies he pogut expressar suficientment els meus sentiments de manera exacta, però, per mi, el més important és que hagis entès com em sento i perquè t’he escrit.\nNomés em queda dir-te una cosa molt important. Es pot dir més alt, però no més clar…\nMaria González Sánchez.\n1r. Batxillerat B.\nThis entry was posted in 1r de Batxillerat, Declaració d'amor, Escrits 1B on 19 maig 2008 by a0082s.\nAvui em decideixo ha escriure’t aquesta carta per explicar-te moltes coses però també per no dir-te res. No se el perquè, no ho entenc, no t’ho puc dir. Tampoc costa tant, no creus? És complicat, ja ho se. Ara mateix no deus entendre res de el que t’estic dient, però és normal. Ni jo mateixa m’entenc. Tot té un principi, se suposa que el típic principi de noi coneix a noia, noia coneix a noi, i apareix l’amor. Però no, tot una llunyana realitat de la nostra, aquella on no et coneixia, ni tu a mi tampoc, mai ens haguéssim fixat un en l’altre, no m’estranya, érem tant diferents. No se sap el perquè, les coses passen,és el destí? No ho crec, tu que en penses? O nomès van ser casualitat?no t’estimo des del primer dia que et vaig veure(subordinada adjectiva), sinó que ens vam conèixer, et vaig mirar. No veia res en tu però ho veia tot, tot el que era tant diferent a mi, tot lo que, sense saber el perquè, desitjava, necessitava que estiguessis al meu costat. Que estrany, encara ara, al cap de tants anys, no ho entenc. Tot va ser una gran amistat, però era una amistat diferent, una en la que ens podíem passar hores i hores junts, sense fer res però alhora ens acomiadàvem com si ens haguéssim explicat els nostres secrets més grans. Vas aconseguir el que ningú mai aconseguí, m’ho vas dir tot amb aquella mirada, tot silenciós, esperant, pacient, sense cap pressa. No érem més que dos amics, però tu per mi eres molt més, mai et vas adonar, eres un amic al qui no m’importava res escoltar-te durant hores, eres una cosa especial per mi. Què deu ser aquest sentiment? Què ets tu per mi?que sento per tu? Mai oblidaré aquella tarda, t’enrecordes? Impossible d’oblidar. Va ser una tarda tranquil·la , simple, amb el final de cada dia, però no, tot va ser tan inesperat, tan estrany per a mi. Ara hi penso, encara no et podria explicar el que em passava per el cap en aquell moment, són pensaments inexplicables, sentiments que no es podrien descriure amb paraules, ja que aquestes es quedarien petites, no podrien expressar ni una petita part de le que va significar per mi aquella tarda. Tot això t’ho explico perquè vull, per mi ho ets tot,si tu te’n vas (subordinació adverbial) no em queda res, no ho se com explicar-ho, quan es tracta de tu les paraules s’esfumen, no queda res més que tu. Típiques paraules d’amor, però són certes, tu tens el que a mi em falta, tu has fet de mi el que sóc avui, m’has ensenyat moltes coses, coses tant simples, però que sense tu no serien com són, fas que siguin inoblidables(subordinació substantiva). Som diferents, això ja ho se,tu i jo ens estimem, aleshores quin és el problema? No és una història de prínceps ni princeses, tu no ets cap príncep muntat en un cavall blanc, però no m’importa, per mi ets el noi que em vaig trobar assegut en unes escales, un noi simple, un noi diferent, un noi del qual em tornaria a enamorar, tantes vegades com fes falta, com ho estic ara. No tot es un camí de roses, això ja se sap. No tot és tan perfecte com un voldria, jo tampoc ho sóc, però amb tu al meu costat les coses mai són impossibles, i son aquests entrebancs els que fan que cada dia al teu costat siguin millor que l’anterior. Crec que ja t’he dit tot lo que et tenia de dir, però com t’he dit al principi, no t’he dit res, res del que tu no saps. Ha passat mes d’un any, però no importa, l’important no son els dies ni les dates, sinó el que estic vivint ara amb tu, els moments en els que desitjo que el temps s’aturi, o en els que vull que passi ràpidament per tal de poder estar amb tu. No vull que pensis que nomès penso en el passat, també penso en lo que vull que en un futur siguem. Dir-te una única vegada t’estimo per tal de que amb aquesta paraula, tant simple però alhora tan complexa, puguis entendre el que sento per tu. Mai ho oblidis.T’estimo.\nNoemí Navarro 1BATX B\nThis entry was posted in Declaració d'amor on 19 maig 2008 by nng1014.


D’Instagram a WhatsApp: l’assetjament masclista es dispara a les xarxes | icag.cat\nD’Instagram a WhatsApp: l’assetjament masclista es dispara a les xarxes /\n“Si em parles et prometo que et parlaré amb amabilitat i respecte”, “T’estimo”, “Ets tonta?”, “Deixa d’enfadar-me d’una vegada”, “No vull tornar a escoltar que no t’agrado”, “Que sàpigues que et parlo així perquè t’odio”, “Si no em contestes, em suïcidaré”. Arriba un moment que els missatges de WhatsApp que rep d’ell són una metralladora. Pling, pling, pling. N’arriben durant tot el dia. Qui els escriu és un company de classe que se li va declarar fa més d’un any, però ella ja ni els obre. “Tu, contesta’m”, apareix de tant en tant a la pantalla bloquejada de la Laura (és un nom fals perquè no vol que se la reconegui). Ella tenia 17 anys quan els missatges habituals del noi es van començar a intensificar, els mesos següents ho va parlar amb companyes i la família, que la van animar a denunciar-lo; però mai ho va arribar a fer. Quan explica la seva història en cap moment pronuncia la paraula “assetjament”. Els missatges fa gairebé dos anys que duren. “Em costa considerar-me víctima, segur que hi ha gent que ho ha passat molt pitjor que jo”.\nHi ha poques dades de l’abast d’aquestes noves modalitats de violència en què l’agressor s’aprofita de la protecció que ofereixen les xarxes socials, però els experts adverteixen que cada vegada més dones acumulen als seus mòbils el rastre de casos de violència masclista com aquest. Un estudi d’Amnistia Internacional del 2017 diu que una de cada cinc dones espanyoles n’ha patit un de semblant. Però la xifra podria ser més elevada: aquests nous canals estan “multiplicant” i “facilitant” la violència que s’exerceix contra les dones. “La xarxa dona oxigen als agressors, alguns dels quals potser no s’atrevirien a fer en directe segons quins comentaris”, explica la psicòloga especialista en victimologia, Alba Alfageme.\nDins d’aquesta bossa de violències masclistes que han trobat oxigen a les xarxes socials hi ha delictes com l’assetjament virtual, el sexpreading (quan l’agressor amenaça la víctima de publicar fotografies íntimes per fer-li mal), la sextorsió (quan l’objectiu és econòmic) o la suplantació d’identitat. Totes elles son modalitats d’assetjament tipificades al Codi Penal espanyol des de la reforma de l’any 2015 que, tot i no recollir-les sota el paraigües de les violències masclistes, sí que va incrementar la protecció davant d’aquests casos. Però la majoria de situacions no acaben en denúncia perquè es “minimitza” la gravetat dels fets. Hi ha casos en què la víctima se sent culpable perquè pensa que va donar peu enviant alguna fotografia o contestant un missatge o perquè, simplement, no va ser prou clara a l’hora de tallar l’assetjador. “Cal tenir clar que, si ens passa, en cap cas la responsabilitat és nostra sinó de l’agressor, que ens està privant de la nostra llibertat de viure amb tranquil·litat, i que optar pel silenci ens condemna a seguir patint situacions semblants”, sosté Alfageme, que explica que una via és anar a la comissaria a explicar el cas.\nAra bé, malgrat que aquestes violències a prioripoden semblar “més subtils”, la psicòloga insisteix en la seva gravetat. “Fins ara les víctimes sabien almenys que tenien llocs on sentir-se segures [com ara el domicili], però amb la xarxa aquest control traspassa qualsevol límit, cosa que afavoreix que s’acabi perpetuant en el temps i un dia sigui insostenible”, apunta Alfageme, mentre recorda el cas de la treballadora d’IVECO, que es va suïcidar quan un vídeo sexual d’ella es va fer viral.\nLa Marta també va patir l’assetjament d’un home que es va allargar diversos mesos. Ell li doblava l’edat, el va conèixer en un dinar i el que semblaven uns missatges cordials de l’endemà van començar a ofegar-la. Ella primer el va bloquejar del WhatsApp, de l’Instagram, del Facebook i fins i tot del mòbil. Però ell sempre trobava la manera de contactar-hi. No va ser fins que la jove va posar-lo a l’spam del correu electrònic que va deixar d’assetjar-la directament. Després ho provaria també a través de tercers. “Vaig sentir molt menyspreu aquells mesos perquè, en el fons, quan algú fa això és perquè considera que la seva voluntat està per sobre de la teva llibertat”, explica. Un any després encara s’està recuperant de l’impacte que li va provocar aquest assetjament, que ella tampoc mai va denunciar. “He estat un any molt hater [enrabiada]amb els homes, m’he tancat emocionalment durant dotze mesos tant a l’hora de conèixer amics homes com possibles parelles sexuals”. La Marta no ensenya cap missatge: un dia va necessitar eliminar-los tots per poder seguir endavant.\nJa fa mesos que la Laura no respon cap missatge del seu assetjador, que va crear-se fins a dos comptes falsos d’Instagram per seguir contactant amb ella. L’scroll de la conversa de WhatsaApp ja feia mesos que era un monòleg de xantatges, amenaces i disculpes enverinades. “Si poso al cercador paraules com «guarra» o «puta»segur que trobo més missatges forts”, explica la Laura després d’enviar algunes captures de pantalla. I aquest és, precisament, un dels pocs avantatges que té la xarxa quan es torna còmplice de la violència masclista: que deixa rastre.


Detingut a Terrassa durant un altercat amb la policia - Diari de Terrassa\nIncident nocturn a l’avinguda d’Angel Sallent\nUn incident nocturn a Terrassa ha acabat aquesta nit de dimarts amb un individu detingut.\nUn ciutadà va trucar la Policia Municipal a les 23.06 hores d’aquest dimarts. L’avís alertava de les molèsties ocasionades per un grup de persones a l’avinguda d’Angel Sallent, a l’alçada del carrer d’Antoni Torrella.\nEl grup estava cridant i causant inseguretat. Agents locals es van desplaçar a la zona indicada pel testimoni i van localitzar dos individus. Un d’ells estava força alterat.\nEl sospitós no feia cas a les indicacions dels policies i es va resistir a la intervenció. Va ser detingut, acusat de desobediència i resistència.


Hospitals Privats en Auchi - Directori - Llistat - Guia - hospital - Privats - Edo (Província) - Edo - Nigèria - Hospitalsworldguide\nPàgina d'inici › Per categoria › Privats › Nigèria › Edo › Edo (província) › Auchi\nHospitals privats en auchi Edo > Edo > Nigèria\nT'ha passat un accident domèstic? Vols saber quin hospital és el més proper a la teva llar? Si viu a Auchi, ja no us haureu de preocupar, perquè aquí us mostrem una guia completa de tots Hospitals Privats en Auchi.\nSi estudia medicina, infermeria, fisioteràpia, nutrició, farmàcia o qualsevol altra carrera en ciències de la salut i planeja realitzar pràctiques en Auchi, aquí podeu trobar una llista de tots Hospitals Privats en Auchi perquè pugueu contactar-los.\nSi teniu un hospital i voleu atraure més clients, recordeu que és molt important estar presents a Internet, així que no demoreu massa i registreu-vos a la nostra guia de Hospitals Privats en Auchi, gràcies a això, és possible augmentar Clients molt més.\nveure Hospitals en Auchi\nLlistat de Hospitals Privats pròxims a Auchi\nDonga Hospital- (Situat a 422.50 km)\nAbuja Clinics- (Situat a 255.70 km)\nNordica Fertility Centre Lagos- (Situat a 321.71 km)\nNeuropsychiatric Hospital Aro Abeokuta- (Situat a 326.70 km)


Augmenta un 10% l’interès pel centre de naixements de la FHSJDM - Fundació Hospital Sant Joan de Déu de Martorell\nAugmenta un 10% l’interès pel centre de naixements de la FHSJDM\n30 Juliol 2020 | Notícies\nInici | Notícies | Augmenta un 10% l’interès pel centre de naixements de la FHSJDM\nAquest espai, creat per facilitar el part natural, ha donat la sensació de més seguretat a les gestants durant la pandèmia de la Covid-19.\nEl centre de naixements de la Fundació Hospital Sant Joan de Déu de Martorell (FHSJDM) ha despertat un major interès entre les gestants durant l’estat d’alarma. Les consultes per parir al centre de naixements han augmentat un 10% respecte el mateix període de l’any passat (dels mesos de març a maig).\nL’espai, creat per facilitar el part natural, ha donat la sensació de més seguretat a les futures mares durant la pandèmia de la Covid-19. La llevadora referent de la FHSJDM, Roser Palau, explica que “en un moment de màxima protecció i seguretat per evitar contagis, moltes gestants han volgut allunyar-se de l’hospital com a tal, i han buscat alternatives i s’han adreçat el centre de naixements”. I afegeix: “Ara bé, no totes les dones compleixen els criteris establerts per entrar o acaben donant a llum al centre de naixements”.\nA diferència d’una sala de part natural, el centre de naixements de Martorell s’ubica fora del bloc obstètric de l´Hospital. Les mares, acompanyades en tot moment per una llevadora, es troben en una habitació, que podria ser la d’una casa, amb diferents espais per treballar el procés del part: una banyera, un llit, unes lianes, una cadira de parts, un matalàs o llums regulables (en intensitat i color).\nAixí mateix, arran de la Covid-19, la FHSJDM ha ofert atenció telefònica les 24 h per a aclarir dubtes a les futures mares i les parteres han fet més feina de preparació i dilatació a casa per evitar haver de fer aquest treball al centre hospitalari. Palau ha destacat: “L’equip de llevadores ha realitzat una sèrie de vídeos per ajudar a les mares en la preparació pel part que es troben disponibles a la web de l´Hospital”.\nDes de la seva obertura el novembre del 2017, 151 dones han donat a llum al centre de naixements. D’aquestes, el 60% esperaven el seu primer nadó. La més jove tenia 24 anys i la més gran, 42. Cada cop, hi ha més famílies que opten per aquesta opció.\nEl centre de naixements de la FHSJDM és un espai pioner en el sistema sanitari públic de Catalunya\nEl centre de naixements creat per la FHSJDM és un projecte innovador, pioner i únic en el sistema sanitari públic de Catalunya. L’objectiu d’aquest projecte és atendre totes aquelles mares que volen viure el part sense intervencionisme, promovent el procés fisiològic i amb una atenció centrada en les necessitats de cada dona i de la seva família, però sempre amb totes les necessitats assistencials garantides.\nLa FHSJDM ha desenvolupat el projecte del centre de naixements de la mà del Departament de Salut, des d’on es pretén actualitzar el model d’atenció a la maternitat i orientar-lo a donar resposta a les dones que, cada cop més, demanen participar en el seu part i poder tenir diferents opcions, com l’atenció en un centre de naixements.\nEl model, que inclou centres de naixements gestionats per llevadores, ha mostrat ser una opció segura i de qualitat als sistemes de salut on s’han implantat. En aquest sentit està previst estendre unitats com el centre de naixements de Martorell a altres hospitals públics de Catalunya com l’Hospital Germans Tries i Pujol, Sant Pau o el Parc Taulí.\nMés informació sobre el Centre de naixements de la FHSJDM: https://fhsjdm.cat/atencio-al-part/\nLa FHSJDM us convida a veure el vídeo que han creat els col·legis professionals de l’àmbit de la salut: #RaonsperVacunarme\n22 Gener 2021 Notícies\nLa FHSJDM ha començat la vacunació dels seus 630 professionals enfront la COVID-19\n12 Gener 2021 Notícies\nLa FHSJDM dona part de l’excedent de fàrmacs no usats pel tractament de la Covid-19\n04 Gener 2021 Notícies


Comunicats - 11/06/2014 » La Cala RTV\n11 . Jun, 2014 a les 10:30\nEl grup Escènic de la Societat presenta per dissabte dia 14 a les 22.30h i diumenge 15 de juny a les 19h l'obra de Federico Carcía Lorca "YERMA" a la Sala de la Societat.\nLa Regidoria de cultura comunica que dissabte dia 14 de juny a les 7h de la tarda al CIP tindrà lloc la inaguració de l'exposició de pintura de Canducha Astorga.\nL'Àrea municipal d'esports comunica que divendres dia 13 de juny a les 7.30h de la tarda tindrà lloc al pavelló poliesportiu, la 13ena Nit de l'esport, amb el lliurament de premis i reconeixements als esportistes, col·laboradors i agents de l'esport local durant la temporada 2013-2014.\nConcert de primavera de la Banda de la Cala, divendres 13 de juny a les 10h de la nit a la Sala de la Societat.\nl' Associació El Racó dels Joves organitza unes colònies d'aventura, esport i contacte amb la natura a L'Alberg Poble Nou de Deltebre del 2 al 6 de Juliol adreçades a nois i noies d'entre 12 i 16 anys.\nEl preu és de 225€ amb descomptes pels joves del Racó.\nLes inscripcions finalitzen el divendres dia 20 de Juny.\nTrobareu fulls d'inscripció a l'Institut Mare de Déu de la Candelera, a l'Ajuntament, i al Racó dels Joves.\nRecordem que s'han de portar abans del dia 20 de Juny a l'oficina de Festes i Joventut, al 2n pis de l'Ajuntament de 9h del matí a 2h de la tarda.\nLa regidoria de Formació i Treball informa que ja estan obertes les inscripcions al telecentre per apuntar-se als cursos d'estiu d'ordenografia i informàtica adreçats a joves de edats compreses entre 10-16anys. Places limitades.\n-La farmàcia de guàrdia fins les 20h del dia 13 de juny és la farmàcia Pedrola -Olivella.


El Clínic reduirà més d'un 30% les operacions en algunes especialitats\nCatalunyaPress.- UGT ha informat aquest dijous que la direcció de l'Hospital Clínic ha presentat als representants dels treballadors la sèrie de retallades que pretén dur a terme per ajustar-se a les peticions de la Conselleria i que, entre altres coses, reduirà en un terç les operacions de genoll o maluc.\nMaria José Molina, delegada d'UGT a l'Hospital Clínic, ha declarat a CatalunyaPress que "la disminució de l'activitat és un autèntic despropòsit" i ha assenyalat que la direcció de l'hospital els ha informat de les retallades, però en cap cas se'ls ha donat l'opció de participar en la concreció dels mateixos.\nEntre els programes que sofriran les retallades destaquen, la unitat de genolls, que reduirà les 775 intervencions que realitza actualment en 245 menys, la qual cosa suposa una reducció del 31%; o les de pròtesis de maluc, de les quals fins ara posen 245 i de les quals se suprimiran 95 operacions, la qual cosa suposa un 38% menys.\nAquests són només alguns exemples de les especialitats que es veuran afectades i que provocaran un augment de les llistes d'espera. A més, també s'ha optat per tancar 71 llits i les urgències del carrer València.\nDes de la direcció de l'Hospital s'ha promès als treballadors que no es procedirà a la supressió de llocs de treball, però que si que s'aplicaran reorganitzacions d'horaris. A aquest efecte, dilluns vinent, se celebrarà una nova reunió en la qual els sindicats creuen que se'ls presentarà una proposta de vacances diferent a la dels anys anteriors, per poder adaptar-se als canvis que es produiran aquest estiu.