Un recorregut de 5.000 anys d’història - maresme360 - Portal de notícies de la comarca del Maresme\nInicioUn recorregut de 5.000 anys d’història\nLa Diputació de Barcelona, mitjançant l’Àrea d’Espais Naturals, ha descrit, en un fulletó, 13 elements patrimonials que pertanyen a municipis del Consorci del Parc de la Serralada Litoral. 7 d’aquests conjunts històrics estan ubicats a poblacions del Maresme. La publicació, titulada “5.000 anys d’història. Itinerari pel patrimoni arqueològic” inclou diferents testimonis de l’adaptació i l’evolució de l’ésser humà mitjançant la seva relació amb l’entorn natural, des de la Prehistòria fins a l’Edat Moderna.\nAixí, gràcies a castells, monuments funeraris, poblats fortificats i més elements, s’aconsegueix un recorregut que combina història, cultura i natura. L’itinerari inclou elements patrimonials maresmencs com el castell de Burriac de Cabrera de Mar, la cova de les Encantades de Cabrils i la de la Granota de Vilassar de Dalt, el jaciment de la Cadira del Bisbe de Premià de Dalt, la Cella Vinaria de Teià, la ruta paisatgística de la vall de Rials d’Alella o la via romana de Parpers d’Argentona. La resta de patrimoni monumental el formen elements de poblacions de la comarca del Vallès Oriental, ja que el Parc, amb més de 4.000 hectàrees, comprèn part de les dues comarques.\nA la pàgina web del Parc de la\nSerralada Litoral es pot aconseguir l’edició electrònica de la\npublicació de forma gratuïta. L’edició en paper es pot obtenir,\nde franc, a l’Oficina del Parc de Cabrera de Mar.\nPremià de Mar celebra els cent anys de l’estelada


Mitjans de comunicació. Institut Català de les Dones\nDia internacional contra la violència envers les dones\nLa presència de les dones als mitjans de comunicació com a professionals i com a protagonistes de les notícies continua sent reduïda, fet que dificulta la introducció de la perspectiva de gènere a la informació.\nL'Institut Català de les Dones posa a la disposició dels mitjans de comunicació el Cercador d'Expertes que facilita la recerca de perfils de dones d'àmbits científics, acadèmics, empresarials, culturals i d'altres. L'objectiu de l'eina és visualitzar les aportacions de les dones, especialment en aquells espais on tradicionalment no hi ha hagut presència femenina, i facilitar que els mitjans de comunicació convidin dones expertes a generar opinió en informatius, debats, intervencions i programes diversos.\nGènere i mitjans de comunicació\nL'Institut Català de les Dones, el Consell de l'Audiovisual de Catalunya i el Col·legi de Periodistes de Catalunya han impulsat el projecte "Gènere i mitjans de comunicació. Eines per visibilitzar les aportacions de les dones" que té com a objectiu promoure la reflexió crítica i ajudar a ampliar la mirada periodística des del rigor i la pluralitat. El manual promou l’anàlisi dels prejudicis de gènere que perviuen en la nostra societat i que penetren en els mecanismes de treball i finalment es reflecteixen en el relat informatiu.\nTambé s'han organitzat una sèrie de cursos per facilitar eines a professionals del periodisme per millorar el tractament de les notícies relacionades amb la violència masclista.\nGènere i mitjans de comunicació. Eines per visibilitzar les aportacions de les dones [1,55 MB ]\nTractament de la violència masclista\nLes Recomanacions sobre el tractament de la violència masclista als programes informatius i d’entreteniment dels mitjans de comunicació van ser impulsades, l'any 2009, per l'Associació de Dones Periodistes de Catalunya, el Col·legi de Periodistes de Catalunya, el Consell de la Informació de Catalunya, l'Observatori de les Dones en els Mitjans de Comunicació, la Diputació de Barcelona, l'Ajuntament de Barcelona, el Consell de l’Audiovisual de Catalunya i la Generalitat de Catalunya.\nPer altra banda, la Generalitat de Catalunya va elaborar, amb la col·laboració del Col·legi de Periodistes i del Consell de l'Audiovisual de Catalunya, el manual Com informar dels maltractaments infantils. Manual d’estil per als mitjans de comunicació, que fa incidència en la necessitat de fer visible que la violència masclista també afecta els infants.\nRecomanacions sobre el tractament de la violència masclista [231,6 KB ]\nCom informar dels maltractaments infantils. Manual d’estil per als mitjans de comunicació [1,08 MB ]\nEl tractament de la prostitució i el tràfic d’éssers humans amb finalitat d’explotació sexual als mitjans de comunicació\nAquestes recomanacions han estat impulsades per l’Agència ABITS de la Regidoria de Dona i Drets Civils de l’Ajuntament de Barcelona, amb la col·laboració de l’Associació de Dones Periodistes de Catalunya (ADPC) i la participació, entre altres, de l'Institut Català de les Dones. El tractament de la prostitució i el tràfic d’éssers humans amb finalitat d’explotació sexual als mitjans de comunicació recull quinze recomanacions amb l'objectiu de ser un pas endavant en la millora del tractament informatiu de la prostitució i del tràfic d'éssers humans amb finalitat d'explotació sexual.\nEl tractament de la prostitució i el tràfic d’éssers humans amb finalitat d’explotació sexual als mitjans de comunicació [3,64 MB ]\nEl tractament de la prostitució i el tràfic d’éssers humans amb finalitat d’explotació sexual als mitjans de comunicació (resum) [152,9 KB ]\nSexisme i/o bones pràctiques als mitjans de comunicació\nL’Institut Català de les Dones posa a disposició de la ciutadania la bústia de contacte per denunciar casos on es discriminin les dones o bé per felicitar bones pràctiques que puguin ser exemples a seguir.\nFes-nos arribar una queixa o reconeixement\nL'Institut Català de les Dones va produir la sèrie "Donasses" formada per deu entrevistes a dones rellevants en diferents àmbits. La sèie va ser emesa per VilawebTV i dirigida per la periodista Sandra Balagué.\nGaleria de vídeos de la sèrie Donasses\nCol·laboració de l'Institut Català de les Dones amb la revista Sàpiens per a la divulgació de les dones oblidades o poc reconegudes que hi ha hagut al llarg de la història de Catalunya.\nDones amb història a la revista Sàpiens\nData d'actualització: 07.11.2016


22 obres de poesia i 21 de narrativa opten als I premis literaris Vila de Porreres — manacormanacor.com\nS’han presentat obres de Catalunya, Comunitat Valenciana i Illes Balears.\nUn total de 43 obres s’han presentat a les dues modalitats de la primera edició dels premis literaris Vila de Porreres que organitza l’àrea de Cultura de l’Ajuntament del municipi. Concretament, s’han presentat 22 obres de poesia i 21 de narrativa. Destacar que 2 de narrativa i 1 de poesia han estat desqualificades perquè varen posar el nom de l’autor, contravenint el que marcaven les bases del concurs.\nLes obres han arribat de diferents indrets del territori de parla catalana: 6 de Catalunya, 4 de València i 10 de les Illes Balears en poesia. De narrativa, 16 d’Illes Balears i 7 de Catalunya.\nEl jurat de la modalitat de narrativa estarà format per: Pere Morey Servera escriptor, Guillem Rosselló escriptor i editor i Joan Melià Professor del Departament de Filologia Catalana de la Universitat de les Illes Balears. Pel que fa a poesia, el jurat estarà format per Lluís Servera, Guillem Rosselló i Agnès Vanrell.\nEstà previst que a principis de desembre els membres del jurat comuniquin les valoracions definitives. Els premis es lliuraran per a les festes de Nadal de 2017.\nEl regidor de Cultura de l’Ajuntament de Porreres, Gaspar Mora, valora de forma “molt positiva” la quantitat d’obres que s’han presentat en aquesta primera edició: “És la primera edició i no sabíem com aniria però amb més de vint obres de cada modalitat, trob que podem estar satisfets”.\nMora recorda que l’objectiu d’aquests premis és consolidar “el compromís de la nostra vila amb la cultura i la llengua i l’enteniment d’ambdues com a patrimoni i com a actiu a potenciar, creador de riquesa i de cohesió social”, explica el regidor de Cultura.\nEls premis convocats són de novel•la breu (80 a 100 pàgines) i que està dotat amb 4.000 euros l’edició del llibre i de poesia (mínim de 300 versos) dotat amb 2.000 euros més l’edició de l’obra.


La FIC condemna les amenaces a la regidora Bàrbara Peris\nLa FIC condemna les amenaces a la regidora de Platges del Vendrell\nLa Federació reconeix a Bàrbara Peris com la seva representant al Vendrell\ndilluns, 2 de desembre 2019 - 16:44h\nLa Federació d'Independents de Catalunya (FIC) ha emès un comunicat de condemna a les amenaces de mort rebudes per la regidora de Platges del Vendrell, Bàrbara Peris, ara fa deu dies al seu domicili. Des de la FIC afirmen que accions com aquesta, que consideren «covardes», no poden tenir lloc «sota cap pretext» i han de ser «erradicades d'arrel». Per això demanen que siguin «rebutjades públicament i sense ambigüitats per tothom».\nLa Federació d'Independents també deixa clar que Bàrbara Peris és «la representant d'aquesta Federació» a l'Ajuntament del Vendrell, com a regidora de l'AVP-FIC. Per aquest motiu, afegeix que no farà seu «cap comunicat de FIC-AVP que no sigui signat per la senyora Peris o la persona en què aquesta delegui». Aquesta menció fa referència a la situació de divisió que viu l'AVP des de fa uns mesos, amb un sector crític que no se sent representat per la regidora.\nEn la seva nota, la FIC també afirma que espera «una prompte resolució de la investigació policial oberta, i que s'imposi la justícia davant d'aquests fets», alhora que comuniquen a l'Ajuntament del Vendrell «tot el suport» a Bàrbara Perís «i coratge per seguir amb la ferma gestió del municipi, que les urnes li han encomanat». Bàrbara Peris va agafar el càrrec de regidora com a número dos de la llista de l'AVP-FIC a les eleccions municipals, després de la renúncia del cap de llista, Seve Galván, el passat agost.\nLa Xarxa Vendrellenca també condemna les amenaces\nTambé han fet arribar un comunicat de condemna de les amenaces a Bàrbara Peris per part de la Xarxa Vendrellenca. Aquesta entitat que agrupa diverses associacions de veïns del Vendrell ha deixat clar que no es pot admetre «de cap de les maneres que això passi a la societat actual, amb el qual creuen «molt necessari fer pública la nostra indignació, la nostra preocupació i el nostre suport incondicional a la regidora davant del que li ha passat». Peris va denunciar que va rebre al seu domicili una carta on se li deia que dimitís i hi havia dibuixada una diana.\n"🚨ALERTA: Veïns d'un bloc de pisos al Vendrell, assetjats per una immobiliària" "La Biblioteca del Vendrell ofereix sales d'estudi pels mesos d'exàmens"\nAjuntament del Vendrell El Vendrell FIC-CAT AVP Vendrell


València viu de ple les Falles 2017, un any especial en ser el primer des que la Unesco reconegués la candidatura de les festes a ser patrimoni immaterial de la Humanitat. La ‘plantà’ dels monuments de les falles principals suposa el tret de sortida oficial als dies grans de les festes. Des de primera hora del matí els carrers de la ciutat s’han omplert de monuments, que despleguen la seva càrrega satírica centrada en l’actualitat política. Turistes i veïns, música i petards per tot arreu així com les tradicionals parades de xurros i bunyols conformen l’habitual ambient faller d’aquests dies, que tindran la seva culminació amb la ‘Cremà’, aquest diumenge, on seguint la tradició els ninots seran engolits per les flames. Només se salvarà el ninot indultat d’enguany, una composició que amb el nom de ‘La peixatera’, homenatja el centenari del Mercat Central de València, i que es pot veure a la falla Almirall Cadarso-Conte Altea.\nL’actualitat política centra la mirada dels artistes fallers durant aquests dies. Així per exemple, els acords per a la investidura de Rajoy es reflecteixen a la falla Convent de Jerusalem, on es representa una ‘Boda entre castes’ amb el president espanyol i la presidenta andalusa Susana Díaz com a nuvis d’una cerimònia que oficia Felip VI. Al seu voltant apareix un Pedro Sánchez cremat per Felipe González mentre Albert Rivera reverencia els nous casats, portant els anells.\nA l’altra banda Pablo Iglesias i Iñigo Errejón es barallen amb un soldat que duu el logo del grup Prisa i que els impedeix d’entrar al casament. Al fons, el diputat d’ERC al Congrés Gabriel Rufián llença fletxes enverinades com un Cupid que porta banyes de dimoni. En la mateixa falla es pot veure un faquir que fa ballar unes serps que porten les sigles dels quatre principals partits espanyols amb un cartell on es pot llegir ‘L’encantament electoral.\nTambé a la Falla de la plaça del Pilar de València s’al•ludeix a la situació política. Amb el lema ‘Que li tallin el cap’, es retrata la corrupció amb ninots d’Urdangarín i Rodrigo Rato, al mateix temps que la situació del PSOE es reflectida amb Susana Díaz, Pedro Sánchez distanciats, mentre Rajoy i Rivera són coronats. Mentre, a la Falla Na Jordana, el president valencià Ximo Puig i la vicepresidenta Mónica Oltra són representants com ‘Els malcasats de València’.\nAmb el tret d’inici a les Falles, València es prepara per rebre milers de visitants en un cap de setmana llarg que ha deixat la plena ocupació als hotels. El bon temps sembla que acompanyarà els dies principals després de jornades prèvies d’incertesa per la pluja i el vent. Diumenge, amb la ‘Cremà’, s’iniciarà de nou el cicle de les Falles i la construcció dels monuments, que seran exposats l’any vinent.


Leopoldo Pomés, l’hedonista que va alegrar el gris franquisme | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nEl fotògraf, pare dels anuncis de Freixenet, escriu la seva biografia\nBarcelona 4 JUL 2019 - 11:13\tCEST\nEl fotògraf Leopoldo Pomés al Flash Flash, restaurant propietat seva. Cristóbal Castro\n“El dia que vaig descobrir la definició d'hedonisme em vaig sentir salvat. Fins llavors em pensava que vivia en pecat per sentir que el plaer era l'únic bé de la vida, per la formació religiosa dels maristes”, explica el fotògraf i publicista barceloní Leopoldo Pomés. Aquest home corpulent i presumit, malgrat que al novembre farà 88 anys, assegura que el més important de la seva vida ha estat “mirar”. Mirar i fotografiar amb un sentit lúdic i sensual, creant imatges plenes d'erotisme en la grisa i trista Espanya franquista. Cap com la de la bella amazona anant al galop per la platja per anunciar un brandi el 1966; unes imatges elegants i sofisticades que van portar Manuel Vázquez Montalbán a dir que “va erotitzar tot un país”. Pomés acaba de publicar No era pecat. Vivències d'una mirada (Edicions 62 / Tusquets), unes “memòries fragmentàries” en què, com si fos un menú —amb primer i segon plat, cafè i copa—, que denota la seva passió per la gastronomia, repassa la seva vida personal i professional.\nPomés té una trajectòria professional carregada d'èxits, com el Premi Nacional de Fotografia el 2018, per “la seva contribució a la història de la imatge a Espanya”. Uns èxits que rememora amb entusiasme i amb la mirada viva i il·luminada durant la presentació del seu llibre en un dels temples de la gauche divine que són propietat seva (a més del Flash Flash), el restaurant Il Giardinetto, presidit per Imatge blanca, del 1959, una enorme fotografia d'una dona escultural amb banyador estirada sobre la sorra de la platja. Però també al límit de la censura. Com la seva primera exposició el 1955.\nPomés a la porta del seu restaurant el dia que va presentar la seva biografia. Cristóbal Castro\n“Va estar a punt de no fer-se perquè el director de les Galeries Layetanas deia que les fotos semblava que flotaven penjades d'un bastidor. Per sort, quan les va veure el crític Juan Eduardo Cirlot va començar a dir que eren genials. Va ser el dia més feliç de la meva vida”.\nTambé va estar molt a prop del fracàs la cerimònia d'inauguració del Mundial de Futbol del 1982 que va dirigir en col·laboració amb el publicista Víctor Sagi. “El moment més acollonant de tota la meva carrera”. “Durant els assajos, el colom que sortia volant de la pilota de futbol que portava un nen es quedava sempre passejant sobre la gespa. Per sort, el dia de la inauguració va començar a volar i va fer la volta a l'estadi. Va sortir perfecte. A Pelé, que era a la llotja, li van saltar les llàgrimes”, recorda. Aquesta mateixa sensació la va tenir durant el rodatge de l'anunci de Terry a Venècia. “No hi havia manera que el cavall pugés al vaixell per portar-lo a la plaça de San Marco, tancada només unes hores als turistes. Al final, vam haver de posar-lo en un camió perquè vencés la por que li tenia a l'aigua”. També va estar a punt de fracassar quan Gene Kelly va dir que no rodaria l'anunci de Freixenet perquè les escales per on baixava ballant no tenien les mides necessàries. “En una nit, els treballadors la van refer i tot va funcionar de meravella. Kelly va ser un encant”. No diu el mateix de Gwyneth Paltrow, la protagonista de l'anunci un altre any. “Quan li vaig dir si volia mirar el que havia gravat em va dir: ‘No, podria vomitar!’, mai he tingut tants problemes en un rodatge”.\nVida d’un artista\nLa primera foto. L'hi va fer als seus pares, el 1941.\nLa primera exposició. A les Galeries Layetanas de Barcelona, el 1955.\nL'estudi de publicitat. El 1961 funda l'Studio Pomés.\nLes fites. L'anunci de Terry (1966) i el de les bombolles de Freixenet (1972). El 1982 dirigeix la cerimònia inaugural del Mundial de Futbol.\nPomés, amb dosis d'humor fi, repassa els seus primers amors, la seva primera foto, amb tot just 10 anys, que va fer als seus pares enmig d'una vinya, i la seva relació, no sempre fàcil, amb els artistes de Dau al Set, com Antoni Tàpies. “Durant dos anys vaig fotografiar tots els quadres que pintava sense cobrar-li res. A canvi, li vaig demanar una obra representativa. Un dia li vaig trucar i em va contestar: ‘Ara els meus quadres tenen uns preus més elevats i m'han recomanat que no els abaixi”. Un altre va ser Modest Cuixart. “Quan vam visitar Picasso el 1959 va insistir que era millor no portar càmera, però quan ens va rebre en va treure una de sota l'abric i va començar a fer fotos sense parar. No he passat mai tanta vergonya”. També recorda com es va comprar un Aston Martin el dia abans d'operar-se. “Li vaig dir al venedor que si sortia viu me'l quedava. Quan vaig obrir els ulls, estava assegut al meu costat amb els papers preparats. Vaig sortir de l'hospital conduint”.\nEl pa amb tomàquet, per després de fer l'amor\nPomés, que reconeix que “la fotografia ha estat la millor sortida professional que podia tenir”, i que “cap artista pot sentir el mateix que sent el fotògraf quan treballa al laboratori i veu aparèixer la imatge revelada. He arribat a cridar de plaer”, assegura que ha tingut en la seva vida personal molta sort. “He conegut dones impressionants. A la meva primera dona, la Karin, me la vaig trobar al carrer quan sortia d'una botiga. Era un espectacle. Va pujar a un autobús i la vaig perseguir amb el cotxe perquè necessitava parlar amb ella. És la mare dels meus quatre fills”. L'elegant, sensual i sofisticada Karin Leiz apareix a l'última fotografia del llibre treballant el 1990 amb Pomés al despatx de l'Studio Pomés, que tots dos van fundar el 1961. El dia de la presentació del llibre l'acompanyava, en un segon pla, com sempre. És la sensual dona del banyador estirada sobre la sorra de la platja.


+q mil Paraules: Friends: Dj Pharma, virus musical sense recepta coneguda.\nPublicat per Òscar Rodbag a 1:10\nJosep Fábrega Agea 22 de febrer de 2011 a les 9:50\nT'ha quedat un autorretrat magnífic. Pel que expliques al text no tohom pot viure la vida d'illenc, s'ha de ser d'allà.\nÒscar Rodbag 22 de febrer de 2011 a les 11:37\nJosep, no és un autorretrat sinó un retrat d'en DJ Pharma. En Pep Lluís ó DJ Pharma, explica la seva història personal amb la música. Tot i així, moltes gràcies pel teu comentari.\nJosep Fábrega Agea 22 de febrer de 2011 a les 12:00\nOstres! he llegit massa ràpid. disculpa. Ara encara m'agrada més la foto. La majoria de retratistes actuals, fan coses "ben ensopides". Yu ho has fet magníficament.\nÒscar Rodbag 22 de febrer de 2011 a les 13:45\nMerci altre cop, Josep!


El tema de la informàtica quàntica ha anat guanyant interès constantment a la criptosfera, especialment durant els darrers dotze mesos. Donada la intensitat de la curiositat i la preocupació, convé resoldre algunes preguntes obertes sobre la supremacia quàntica per a la comunitat criptogràfica, ja que hi ha una enorme quantitat de desinformació que circula en línia.\n1 Es robarà el nostre Bitcoin?\n2 Google retirarà tot el Bitcoin restant?\n3 L’única cosa en què tothom s’hauria de centrar\nEs robarà el nostre Bitcoin?\nMolta gent guarda la por que Sycamore, el de Google Processador quàntic de 54 qubit, podria enganyar el sistema i robar el Bitcoin de tothom. Si no hi hagués canvis en la implementació actual de la xarxa Bitcoin, és probable que això es fes realitat en un termini de cinc a deu anys. Per tant, tot i que actualment no cal que els usuaris es preocupin, es recomana als desenvolupadors que comencin els preparatius.\nEl que és realment alarmant és que els “negadors quàntics” refuten la realitat del problema i insisteixen en que cal frenar la preocupació. Malauradament, és exactament el contrari. Hem de centrar-nos en la resolució del problema, ja que els sistemes distribuïts complexos (la cadena de blocs sona?) Són fàcils d’actualitzar a una pila de criptografia completament nova. Després d’haver passat una dècada o dues de maduració, l’ecosistema es podria minar massivament si la informàtica quàntica avança al grau esperat.\nRelacionat: Informàtica quàntica vs. Blockchain: impacte en la criptografia\nLa seguretat al respecte prové del fet que els esquemes de xifratge actuals (inclosos els que utilitzen Bitcoin i Ethereum) ja han demostrat ser vulnerables a la falsificació de signatures executables per ordinadors quàntics..\nLa criptografia asimètrica es basa en parells de claus (és a dir, una clau privada i pública), on es podria calcular el públic a partir del seu homòleg privat, però no al revés. Això es deu a la impossibilitat de certs problemes matemàtics, com ara tenir en compte un nombre que és producte de grans primers o calcular el multiplicant del generador que va donar lloc a una clau pública, que la majoria de cadenes de blocs i sistemes criptogràfics utilitzen..\nSi el càlcul es podria fer al revés (és a dir, calcular una clau privada a partir d’una clau pública), tot l’esquema es trenca. Tot el que necessitem és més qubits i estabilitat en aquests sistemes perquè aquests atacs siguin executables.\nGoogle retirarà tot el Bitcoin restant?\nAquesta és una altra pregunta que es fa sovint, però, en realitat, els ordinadors quàntics són molt menys eficients en càlculs simètrics relacionats amb la criptografia que els asimètrics relacionats amb la criptografia. Pel que fa als números, es necessiten 2 ^ 128 operacions en un ordinador principal per localitzar una clau privada BTC d’una determinada clau pública BTC, mentre que només es necessiten 128 ^ 3 operacions en un ordinador quàntic per aconseguir la mateixa gesta.\nPer al hash, la diferència, encara que és enorme, és molt menor. En essència, hem de preocupar-nos més per les persones amb ordinadors quàntics que gasten / roben els nostres diners en lloc de preocupar-se per la mineria de Google del Bitcoin restant. Fins i tot si fos el cas, després de minar amb èxit els blocs del 2016, establiria la dificultat a un “nivell quàntic”, és a dir, que Bitcoin només seria minable per ordinadors quàntics.\nRelacionat: Està a punt Crypto per a la nova era espacial?\nLa qüestió complicada aquí és que la dificultat és arribar a tals nivells que els miners han d’esperar per poder reajustar el camp de marca de temps dels blocs donats, ja que ja van passar per totes les nonces possibles per a un bloc determinat sense trobar un resultat per sota de l’objectiu de dificultat. A la vista d’això, m’atreviria a dir que aquest problema relacionat amb la mineria és més teòric que pràctic. Ja hem observat que el temps pot ser el factor limitant per trobar una solució correcta per a un bloc, no el rendiment, fins i tot sense una mineria basada en la computació quàntica..\nL’única cosa en què tothom s’hauria de centrar\nEls titulars de Bitcoin haurien d’estar preocupats pel problema quàntic el 2020? No, però hi ha una advertència: les criptomonedes (és a dir, les seves comunitats de desenvolupadors) i les empreses haurien de centrar-se en el problema.\nQuè passa si hi ha equips quàntics ja construïts que són molt més capaços que Sycamore de Google i simplement no se’ns permet saber-los??\nHauríem de buscar i actualitzar-nos a una pila de criptografia resistent a quàntiques en implementacions de blockchain i en la resta de sistemes que depenguin de la criptografia asimètrica (per exemple, bancs, governs, etc.) tan aviat com sigui possible. La supremacia quàntica és inevitable: només és un cas de quan.\nJohann Polecsak és cofundador i cap de tecnologia de Centrum Circle i el CTO de QANplatform. Supervisa el desenvolupament tecnològic i és cripto-assessor dels projectes de Centrum Circle.


Pinta el teu món amb colors - Personalitza els nous productes a tot color amb un descompte. Veure més\nModels de samarretes de qualitat. T'oferim lliurament ràpid i servei personalitzat per a les teves promocions amb aquestes samarretes màniga curta.\nAjust mig (7)\nAjust folgat (10)\ndes de 4,54 €\ndes de 4,59 €\ndes de 1,77 €\ndes de 2,32 € 2,09 €\ndes de 2,53 €\ndes de 3,08 €\nCom aconseguir samarretes de màniga curta personalitzades que impulsin el teu negoci?\nPer a respondre a aquesta pregunta, et formularem unes altres:\nPer a què vols emprar les teves samarretes de màniga curta? Per a la teva campanya de publicitat, samarretes promocionals per a esponsoritzar un esdeveniment a l'aire lliure, per a vendre-les amb els teus propis dissenys, o fins i tot per a vestir als teus empleats i col·laboradors. Sigui quina sigui l'ocasió, tens aquí els models de samarretes personalitzades que les 'vestiran': només t'oferim samarretes de màniga curta de marques reconegudes, en talls i colors que podràs personalitzar amb molt pocs clics.\nQuin és el teu pressupost? Les samarretes de màniga curta s'empren tot l'any. Són fàcils d'emmagatzemar i distribuir, així que si vols aconseguir el millor preu, aposta per fer la teva comanda de samarretes a l'engròs personalitzades amb diferents dissenys.\nQuè vols transmetre amb el teu disseny? Personalitza les teves samarretes de màniga curta amb el teu logo, eslògan, o el motiu del teu proper esdeveniment. Empra la teva imaginació i dissenya amb la nostra eina online! A més, per a cada tipus de disseny, nombre de samarretes de màniga curta i model, t'oferim la tècnica d'impressió que assegurarà que la teva imatge destaqui i duri al llarg dels usos.


Si ets un instal·lador professional, pots guanyar 400 € instal·lant aerotèrmia BAXI. Quins passos has de seguir?\nPuja les factures de compra dels productes BAXI inclosos en aquesta promoció al compte de www.baxifidelity.es\nBAXI validarà la compra\nUn cop validades, es sumaran 400€ directament a la targeta del Club BAXI Fidelity\nPromoció vàlida fins al 15 de desembre de 2021. Tindràs fins al 15 de gener de 2022 perquè puguis justificar les teves compres en el teu compte del Club BAXI Fidelity i beneficiar-te d'aquesta promoció.\nS'admetran factures només de professionals que presentin factures de compra de distribuïdors oficials de BAXI. Promoció limitada a una unitat per instal·lador. No compatible amb la taula de punts. Queden excloses les Bombes de calor d'ACS i ofertes especials. Es premien tots els models de Aerotèrmies de calefacció “Platinum BC”.\nOferim els següents serveis per a instal·ladors de bombes de calor: Assessorament tècnic. Gran estoc de productes de calefacció, Lliuraments de material i màquines en estoc en menys de 48 hores, Serveis de finançament per les teves operacions amb particulars.


La llengua i els municipis | Articles d'opinió | Plataforma per la Llengua\nLa llengua i els municipis\nMartí Gasull i Roig Dimecres, 3 d'octubre de 2007\nAviat es constituiran els nous consistoris, s'escolliran els nous batlles i s'obrirà una nova legislatura. Des dels ajuntaments es pot fer molta feina per la llengua catalana, i és per això que la Plataforma per la Llengua treballarà d'acord amb les seves propostes perquè això sigui possible. Els ajuntaments catalans no només poden aprovar mocions diverses sobre temàtica lingüística, sinó que realment tenen competències per fer actuacions molt útils i efectives en els seu àmbit. Voldríem a continuació detallar-ne alguns exemples:\nTots els municipis, sobretot els que tenen projectes d'acolllida de nouvinguts, haurien d'utilitzar sempre el català com a llengua vehicular, tant en els cursos que ofereixen com en l'atenció a aquestes persones. El català constitueix l'eix vertebrador de la societat en el si de la diversitat actual, i el seu ús i docència s'ha mostrat molt útil per a fer que les persones nouvingudes siguin considerades d'aquí, arrelades al país d'adopció. El català és una veritable eina per evitar la discriminació i per defensar llurs drets. Cal que alguns ajuntaments abandonin els complexos de fer aquesta acollida en una altra llengua estatal diferent a la catalana.\nJa en l'àmbit socioeconòmic, els ajuntaments haurien de fer avançar molt la llengua: per exemple poden afavorir de manera clara la publicitat en català, que tanta transcendència té per l'ús social de la llengua, regulant els concursos públics per a la concessió de llicències publicitàries, o àdhuc normativitzant la publicitat en el seu àmbit territorial. També caldria que informessin sempre de la llei de política lingüística quan forneixen informacions als establiments comercials o d'oci, de tal manera que només amb això incrementaríem la retolació i cartes dels restaurants en català. Pel que fa a l'etiquetatge, només que tots els ajuntaments i les seves concessions de compra maldessin per posar com a condició de consum el si més no en català, podríem avançar de manera considerable: imagineu-vos els resultats que obtindríem si per exemple aquesta condició fos assumida pel Palau Sant Jordi de Barcelona, i tots els productes que s'hi venguessin, fossin etiquetats almenys en català.\nAquests són alguns dels exemples de les coses que es poden fer en els ajuntaments que ara es constituiran, entre moltes d'altres. Seria convenient que els ajuntaments redactessin o actualitzessin un reglament d'usos lingüístics del qual molts encara no disposen.


Suunto SK8 Console Mount Front SH comprar i ofertes a Scubastore\nDescripció Suunto SK8 Console Mount Front SH\nCompàs de busseig per instal·lar a la part frontal de les consoles combinades, equilibrades per a l'hemisferi sud.\nEl nou compàs de busseig de Suunto és el SK8 Console Mount . Un dispositiu que ofereix el màxim rendiment subaquàtic, amb una major estabilització i una millor llegibilitat. Disposa de característiques increïbles que disposen d’un busos professional encantat, com ara: bisell d’alta adherència amb un clic cada cinc graus, gran finestra de lectura lateral, equilibrada per l’hemisferi sud (SH), estabilització ràpida.\nEls models per a l'hemisferi nord o sud es poden utilitzar en una àrea més gran del planeta, gràcies a un imant millorat.\nSK 8, l'última edició de la brúixola de busseig de Suunto, ofereix un rendiment submarí encara millor amb una estabilització més ràpida i llegibilitat millorada. Tant els models del nord i el sud de l'hemisferi es poden utilitzar en una àrea més àmplia del món gràcies a un imant actualitzat.\nPanell d'empunyadura ferma amb un trinquet cada cinc graus\nGran finestra de lectura lateral\nMides: 65,5 x 65,5 x 43,7 mm / 2,58 x 2,58 x 1,72 "\nPes: 218 g / 7,69 oz\nSuunto SK 8 muntatge de la consola SH, arrencada, guia d'usuari, garantia\nA la botiga de submarinisme scubastore, trobaràs totes les talles de Suunto SK8 Console Mount Front SH i amb una gran varietat de colors. A més a més, pots completar la teva compra amb altres productes que necessitaràs per Suunto SK8 Console Mount Front SH, com per exemple Instruments de la nostra botiga online de submarinisme. Llegeix els consells i recomanacions dels nostres experts sobre material de submarinisme, així com també els comentaris dels clients sobre Suunto SK8 Console Mount Front SH.\nCaracterístiques Suunto SK8 Console Mount Front SH\nSostenibilitat Suunto SK8 Console Mount Front SH


Procés d'admissió - ISCAT · International School of Catalunya\nviagra generique prix 24 gelules lot cialis viagra en ligne validité d une ordonnance pour cialis achat viagra pharmacie sans ordonnance cialis 20 mg boite de 8 prix viagra 25 mg prix maroc antibiotique spectre large prix viagra en pharmaciem\nHome Procés d’admissió\nEns agradaria que el procés d’admisió fos el més agradable i senzill possible. Consulteu la informació, el procediment i els requisits necessaris que li serviran d’ajuda per a sol·licitar una plaça a ISCAT.\nTruqui al número de telèfon +34 938.414.077 o enviï un correu electrònic per parlar amb el Departament d’Admisions (admissions@iscat.es) i sol·licitar més informació, una videoconferència o concertar una visita guiada individual.\nContacti amb el Departament d’Admissions per mantenir una entrevista inicial amb la directora de l’escola, saber més sobre el programa educatiu i les instal·lacions, conèixer els professors i els alumnes i fer les preguntes que vulgui sobre el nostre programa educatiu.\nEnviar la sol·licitud d’inscripció i tota la documentació requerida.\nLes famílies dels alumnes que sol·liciten plaça per accedir al curs de Nursery (P3) hauria de mantenir una entrevista inicial amb la directora de l’escola i posteriorment presentar la sol·licitud d’inscripció amb tota la documentació necessària.\nLes famílies dels alumnes que sol·liciten plaça per al curs de Reception (P4), en el cas que hi hagi places disponibles, hauria d’omplir i retornar la sol·licitud d’inscripció amb tota la documentació necessària incloent, si es necessari, una còpia de l’informe de les notes del curs acadèmic anterior.\nPer a l’etapa educativa d’Educació Infantil (Early Years) no s’exigirà que els alumnes tinguin coneixements d’anglès.\nLes famílies dels alumnes que sol·liciten plaça per accedir als cursos de Primària, en què hi hagi places disponibles, hauran d’omplir i retornar la sol·licitud d’inscripció amb tota la documentació necessària incloent una còpia de l’informe de les notes de l’últim curs acadèmic.\nEn general, com a part del procés d’admisions i sense més obligacions, l’alumne/a haurà d’assistir a classe durant un mínim de mig dia. Això substitueix la tradicional prova d’accés i permet que els nostres professors puguin avaluar, d’una manera holística i natural, el nivell acadèmic, d’anglès i la disposició social de l’alumne/a. Al mateix temps, permet que oferim l’oportunitat d’experimentar en primera persona una jornada escolar a ISCAT.\nAls alumnes que vulguin entrar als cursos de Key Stage 1 (Year 1 i Year 2) no se’ls demanarà que tinguin coneixements previs d’anglès, encara que si el tenen és clarament un avantatge. Als alumnes que sol·liciten plaça per als cursos de Key Stage 2 (de Year 3 a Year 6) sí que se’ls demanarà que tinguin coneixements d’anglès.\nSECUNDÀRIA Y BATXILLERAT\nLes famílies dels alumnes que sol·licitin plaça per accedir a Year 7 i cursos superiors, en els quals hi hagi places disponibles, hauria de mantenir una entrevista inicial amb un membre de l’equip docent de l’etapa d’Educació Secundària. En cas que hi hagi una plaça disponible, els candidats hauran, com a part del procés d’admisió i sense més obligacions, assistir a classe durant un mínim de mig dia.\nAixò substitueix la tradicional prova d’accés i permet que els nostres professors puguin avaluar, d’una manera holística i natural, el nivell acadèmic, d’anglès i la disposició social de l’alumne/a. Al mateix temps, permet que oferim l’oportunitat d’experimentar en primera persona una jornada escolar a ISCAT.\nSi ISCAT determina que el nivell acadèmic i d’anglès de l’alumne/a és l’adequada per incorporar-se a aquest curs, les famílies podran inscriure al seus fills i per tant hauran d’omplir i retornar la sol·licitud d’inscripció amb tota la documentació necessària incloent una còpia de l’informe de les notes dels darrers dos cursos acadèmics.\nTots els alumnes que vulguin entrar als cursos de Key Stage 3 (Year 7 a Year 9) i de Key Stage 4 (Year 10 i Year 11) i Key Stage 5 (Year 12 i Year 13) haurien de parlar anglès adequadament.


Sianoja arriba a la XVII edició amb artistes residents i internacionals | Bonart\nSianoja arriba a la XVII edició amb artistes residents i internacionals\nEl Palau de Albaicín de Noja acull del 21 de juny a l’1 de juliol de 2017 la XVII edició de Sianoja, una experiència única que en 11 dies de gran activitat reunirà en un mateix espai al públic i als actors de l’art; crítics, directors i conservadors de museus, poetes, músics i artistes i arts de diferents parts del món; múltiples propostes des d’òptiques, disciplines, llenguatges i generacions diferents.\nL’edició d’enguany compta amb artistes de destacat nivell i gran representació de l’art asiàtic, en què participaran 3 artistes xinesos: Jiang Huan famós pintor i dissenyador gràfic del realisme xinès; Shixiong Wu, pintor, escultor i ceramista, president de l’Associació d’Investigació d’Art de Shenzhen i professor de l’Institut de ciència i tecnologia de Xiamen; i la col·laboració especial de la videoartista també xinesa Wu Deyijia. Del Japó, artista del Museu i Galeria Sudoh, amb qui Sianoja porta col·laborant des de 2006, la pintora Yuko Sugimoto professora a la Universitat de Kobe.\nMarisa Coppiano, arquitecta i artista italiana, qui a més del seu treball creatiu farà una presentació el diumenge 25 titulada “Realitzacions museogràfiques” centrada en la seva faceta de dissenyadora d’espais i grans esdeveniments, per la qual és internacionalment reconeguda. Jože Subic, d’Eslovènia, pintor, dibuixant, escultor i ceramista i Justyna Warwas, fotògrafa i pintora polonesa, guanyadora dues vegades de la Beca Artística de l’Alcalde de la Ciutat de Czestochowa, tanquen la representació estrangera.\nSandra Suárez Izquierdo, pintora, nascuda en Els Corrals de Buelna, Premi internacional “Platinum, A Design Award 2015”, és aquest any l’única artista resident de Cantàbria, encara que estarà acompanyada per la col·laboració especial del gran gravador i pintor santanderí Joaquín Capa qui donarà una classe magistral de gravat i treballarà uns dies amb els altres artistes, i per la intervenció el divendres 23 de juny del pintor i poeta nojeño Mariano Card Azcona, amb la seva lectura “Museu virtual. Poemes per als que no llegeixen poesia”.\nSeran també artistes espanyols residents a Sianoja 2017: Àngel Hurtado de Saracho, (Gijón, 1973) pintor amb gran domini dels procediments tècnics, que destaca per una figuració molt personal; Darío Basso, (Caracas, 1966, nacionalitzat a Espanya), pintor mereixedor entre altres de les Beques de l’Acadèmia Espanyola a Roma, de la Vaig citar donis Artistes a París, i de la Fullbright, a Nova York; Dora Piñón (Nascuda a Cuba, nacionalitzada a Espanya), pintora lliurada, atrevida i valenta, membre de l’equip docent del Curs Superior de Paisatge d’Albarracín; Eduardo Alvarado (Miranda d’Ebre, 1972), pintor participant en Sianoja 2007 i finalment Soraya Triana Hernández (Palència 1987), elegida pel departament d’escultura de la Fac. De Belles Arts de Madrid com l’alumna més destacada.\nEntre els ponents que intervindran en Sianoja 2017 cal esmentar especialment a Silvia Lidner, directora del Museu Wurth la Rioja, que dilluns 26 de juny, impartirà la conferència “Història d’una idea. 10 anys del Museu Würth La Rioja “.\nA la imatge, escultura de Joze Subic.


El nostre mar. La Mediterrània al Festival de Torroella de Montgrí (1) | Emporion\nper Manuel Forcano\t el nov. 23, 2018\nAl·locució feta pel professor Manuel Forcano en l’acte d’inauguració del 38è Festival de Música de Torroella de Montgrí.\nEs publicarà a la revista en dues parts. En aquest número transcrivim la primera part\nEmbarqueu-vos sense por. La mar ha causat la meva mort.\nPerò d’altres, aquell mateix dia, són arribats a port.\nTeòrides, Tomba d’un nàufrag, s. III aC.\nEl nostre mar. Aquesta expressió tan comuna pels que vivim a les ribes de la Mar Mediterrània, no és sinó la traducció de l’expressió llatina Mare nostrum, encunyada pels antics romans al segle II aC., després d’arrabassar les illes de Còrsega, Sardenya i Sicília als cartaginesos al llarg de les Guerres Púniques i aplicada, al principi, a les aigües de la Mediterrània occidental. A partir d’aquelles dates, les conquestes imparables dels romans des d’Hispània fins a Egipte van fer que, pels volts dels anys 30 aC., l’expressió de Mare nostrum s’apliqués a la totalitat de la Mediterrània, deixant el terme d’oceanus per al mar ample i paorós que s’estenia més enllà del cap de Gibraltar. El cèlebre historiador romà Sal·lusti (86-35 aC.), també va anomenar-lo Mare internum perquè des de la sortida de les Torres d’Hèrcules a l’oest fins a les costes llevantines de Fenícia i Síria estava rodejat de terres. Els grecs, abans que el romans, van anomenar el mar que travessaven d’illa en illa Mesogeios, ço és “entre terres.” Aquesta traducció, finalment, seria la que, en llatí, acabaria per imposar-se: el mare medi terrae (segons esmenta Isidor de Sevilla al segle VII) és la nostra Mediterrània.\nA banda de les cultures nascudes de la romanització, les altres i diverses cultures que s’han desenvolupat tot al llarg dels seus 46.000 Km de costa, han anomenat el Mare nostrum de maneres diferents al llarg dels segles. Els antics egipcis li donaren el nom del “Gran Verd”, potser perquè veien com el Nil hi desembocava canyissos i nenúfars i el tacava de fangs i sediments arrencats i arrossegats des del cor d’Àfrica. Els antics israelites als textos de la Bíblia l’anomenen de molt diverses maneres: el “Mar posterior” o “darrer” (Dt 11,24, Jo 2,20, Zc 14,8), el “Gran mar” (Nm 34,6, Jos 1,4, Ez 47,10), o bé el “Mar dels Filisteus” (Ex 23,31) perquè era aquest poble no semític qui ocupava d’antic una gran part de la costa palestina a la qual ells no tenien l’accés gaire fàcilment. A la Bíblia a voltes també se l’anomena el “Mar de Yafo” (Ez 3,7, 2P 2,15) per l’antic port avui part de l’actual ciutat de Tel-Aviv. Els israelians moderns, però, l’anomenen Yam ha-Tikhon, que vol dir “Mar central” o “del mig”, adaptació literal hebrea del terme alemany Mittelmeer.\nEls àrabs anomenen la Mediterrània al-Bahr al-Abiad al-Mutawàssit, ço és “la Mar blanca del mig”, i els turcs Akdeniz, la “Marc blanca”, o també traduïble com “Mar del sud”, car antigament els turcs designaven els punts cardinals amb colors: el blanc era el sud, el verd o el groc eren l’est, el negre era el nord (d’aquí el nom de Mar Negra) i el roig l’oest. Els berbers, al Magrib, l’anomenen Ilel Agrakal, és a dir, “Mar entre terres.”\nLa Mediterrània és un mar que cobreix una extensió aproximada de 2.500.000 km2, però és expansiu i va més enllà de les costes que l’encotillen per terra: ha estat el bressol d’algunes civilitzacions antigues que han depassat clarament els límits d’allò que podríem anomenar els països mediterranis. Les primeres civilitzacions neixen en aquest mar nostre: l’Egipte dels faraons va estendre’s per tota la vall del Nil fins a les seves misterioses fonts a l’altiplà etiòpic i els llacs profunds de la falla del Rift. Les civilitzacions mesopotàmiques també van ensenyorir-se del llevant mediterrani, i a l’Àsia Menor van sorgir imperis com l’Hitita que s’estengueren Anatòlia endins i al Càucas. A Creta florí la cultura minoica, i a Fenícia, les ciutats-estat de Sidó, Tir i Biblos es feren senyores del mar i controlaren les rutes comercials amb Grècia, Sicília i el nord d’Àfrica on havien de fundar la cèlebre Cartago i les ciutats de Cartago nova, Gadis i Malaka (avui Cartagena, Cadis i Màlaga) a la Península Ibèrica. Explica el mite que la raó d’aquesta expansió dels fenicis vers l’occident no fou sinó per mirar de trobar la nimfa Europa, raptada amb engany pel déu Zeus disfressat de brau blanc quan ella passejava el seu ramat per la platja de Tir. Tan lluny sembla que van a anar a cercar-la que, alguns documents, com el Periple de Hannó el cartaginès (s. VI aC.), ens parlen d’expedicions fenícies per les costes atlàntiques del Golf de Guinea a Àfrica “més enllà de les columnes d’Hèracles“, i les restes de vaixells fenicis davant les costes sud-americanes obliguen a replantejar algun que altre supòsit històric.\nTambé els antics grecs s’expandiren més enllà del seu mar d’illes vers la Mar Negra i la Mediterrània occidental on van fundar ciutats com Massàlia (avui Marsella) i Empúries a la costa catalana. L’imperi greco-macedònic que, amb Alexandre Magne al segle IV aC. havia d’ensenyorir-se de tota la Mediterrània oriental, estendria els seus dominis fins al cor d’Àsia i les ribes de l’Indus, i amb la fundació d’Alexandria, aixeca la ciutat que es convertiria en la segona gran metròpoli de la Mediterrània després de Roma. Els romans, però, seran els qui, d’antic i des del mateix centre de la Mediterrània, afaiçonaran d’una manera perdurable el caràcter i el futur dels pobles al voltant de les ribes del Mare nostrum: ells estandaritzen la trilogia del blat, la vinya i l’olivera, d’una manera de menjar, de viure i de ser, així com de parlar tot imposant el llatí a l’administració, tot consagrant el grec com a llengua de cultura, eina per a la transmissió de coneixements científics, literaris i filosòfics. El seu imperi abandonarà les costes per endinsar-se nord enllà, cap a les illes i planes fredes del nord d’Europa, cap als deserts de Síria o del Sàhara, cap als cims de les muntanyes d’Armènia o dels Balcans, i travessarà les fronteres naturals dels grans rius com el Danubi, el Rin, l’Èufrates.\nAl baix imperi, però, tot s’esfondra: nous pobles envaeixen Europa i sobre les runes del món clàssic i d’un cristianisme encara jove basteixen un nou món, una nova Europa, una nova Mediterrània: sueus, vàndals, alans, saxons, francs, gots, ostrogots, alamans i eslaus, tribus arribades dels països de la boira i sorgides dels boscos sense llum atenyen la mar transparent i els pobles emblanquinats, les fruites de colors, el vi, el clima amable, la joie de vivre. I s’hi queden, com no? El món que en sorgeix a partir del segle V és un mosaic cultural i lingüístic multiforme, però que manté en comú la fe cristiana que havia uniformitzat els darrers segles de l’imperi i que només quedarà trencada a partir de l’expansió dels àrabs i l’islam al segle VII pel Pròxim Orient i pel nord d’Àfrica. Amb la irrupció de la fe musulmana a la Mediterrània s’establiran dues ribes clarament diferenciades: la nord-oest cristiana davant la sud-est musulmana. I aquest és el tauler d’escacs que ha perdurat fins avui dia.\nLa Mar Mediterrània ha estat de sempre un espai de diàleg i de trobada entre pobles diversos, i per tant, de coneixement transmès i compartit: d’una riba a una altra, d’una època a una altra, les diferents tradicions culturals del Mare Nostrum donen testimoni del seu caràcter comunicatiu i transmissor. Durant molts segles aquest mar ha estat una cruïlla, una plataforma immensa d’intercanvis rics i diversos, d’escolta i d’aprenentatge mutu. Els contactes entre els pobles que habitaven les diferents ribes i les illes van fer evolucionar els alfabets, les llengües, les civilitzacions i, per damunt de tot, doncs, les persones. Les aigües mediterrànies han estat camins per a l’oli, el vi, el blat, les espècies, la seda, els papirs, l’ambre, les tècniques de conrear, d’escriure, de teixir, de cuinar, d’esculpir, de cantar, de fer música, d’entendre i estimar la bellesa; han estat vies obertes per als ensenyaments dels savis i els filòsofs, per a les profecies dels oracles, de les sibil·les, dels profetes, per a les paraules de consol de pregàries i de llibres sants, de cultes, de mites, d’històries, de noms de déus, de pecats i de miracles; han estat canals de transmissió d’idees, d’invents, de llibres de càlculs i de fórmules, d’astrolabis i de brúixoles, de noms d’estrelles i de núvols, de la rosa dels vents, de mapes.\nPerò no sempre aquests intercanvis van ser pacífics: la Mediterrània, com un cos, guarda encara en la pell de la seva memòria les cicatrius de cruentes batalles que van marcar la història dels seus pobles: el 1274 aC., els exèrcits dels dos imperis aleshores més grans de l’orient, el del faraó egipci Ramsès II i el de l’emperador hitita Mutawalis II, es van enfrontar a la batalla de Cadeix per veure qui imposava el seu poder sobre Síria i les rutes que comunicaven la Mediterrània amb la Mesopotàmia. El combat va acabar en taules, però els relleus del temple de Karnak ens mostren l’enorme violència de l’enfrontament. L’any 480 aC., durant la segona Guerra Mèdica, les polis gregues es van enfrontar a l’enorme exèrcit persa de Xerxes en la cèlebre batalla naval de l’illa de Salamina, a l’estret del Pireu, davant d’Atenes, i van vèncer clarament al Rei de Reis persa que va veure des de la costa com tota la seva flota era destruïda. El 332 aC. l’exèrcit greco-macedoni d’Alexandre Magne va sotmetre la ciutat de Tir a un tràgic setge de sis mesos: furiós amb la resistència tossuda dels tirians, Alexandre va unir l’illa de la ciutat a la costa amb una llengua de terra per on va poder acostar a les muralles la maquinària de guerra que havia de fer caure’n les defenses. La ciutat va ser totalment arrasada i tots els seus habitants capturats i venuts com a esclaus. I encara roman lligada al continent i mai més no ha tornat a ser una illa. L’any 146 aC. Roma, a les acaballes de la seva tercera Guerra Púnica contra els cartaginesos, va aconseguir conquerir, destruir i sembrar sal sobre les runes de la capital enemiga, Cartago, i complir amb el desig expressat insistentment per Cató el Vell al senat: Carthago delenda est, “Cartago ha de ser destruïda.”\nL’any 31 aC., en plena guerra civil romana, a la batalla d’Actium, a Grècia, Octavi vencia la flota del seu rival Marc Antoni. Cleòpatra, aleshores la seva fervorosa amant, havia d’auxiliar-lo, però un malentès va fer virar les seves naus en retirada vers Egipte. Marc Antoni, humiliat, acabaria amb la seva vida travessant-se amb una espasa, i Cleòpatra, per no desfilar presonera en mans d’Octavi August, es va suïcidar deixant-se picar per escurçons. Així va acabar la república romana i va començar l’imperi. L’any 70 dC. el general Titus, fill de l’emperador Vespassià, va conquerir i destruir Jerusalem i el seu cèlebre temple dedicat a Jahvé, déu d’Israel. Així va quedar esclafada la revolta jueva contra el jou de l’imperi romà, i s’inicià la tristament cèlebre diàspora del poble jueu primer per la Mediterrània i després per tot el món. L’any 312, en la batalla de Pont Milvi sobre el Tíber, l’emperador Constantí va tenir una visió en la qual va veure el crismó al cel amb les paraules “Amb aquest signe venceràs.” Va obligar tots els seus soldats a pintar aquell signe als seus escuts i va creure que la victòria que va obtenir va ser perquè el déu dels cristians l’havia ajudat. A partir d’aquell moment afavorí el cristianisme i permeté que tot l’imperi adoptés lliurament aquesta religió.\nEl 711, en la batalla de Guadalete, el cabdill àrab Tariq ibn Zyad travessa l’estret de Gibraltar i derrota l’últim rei visigòtic d’Hispània. El vençó va ser tan complet que va suposar la implantació dels àrabs a la Península Ibèrica i la creació de l’Àndalus. El 1099, les tropes dels cavallers croats a Orient comandades per Godofred de Bouillon conquereixen a sang i foc la ciutat de Jerusalem i la matadissa general de la seva població àrab i jueva inaugura la creació del reialme croat de Jerusalem que havia de perdurar dificultosament dos segles. El 1282, la flota de l’almirall català Roger de Llúria, en la batalla del Golf de Nàpols, conquerí Malta i Sicília als francesos i coronà l’expansionisme català pel sud d’Itàlia i la Mediterrània. Les cròniques apunten “que a partir d’ara no hi haurà peix que s’atreveixi a treure la cua si no porta lligada la senyera amb les quatre barres del nostre senyor rei d’Aragó.”\nL’any 1453 les tropes otomanes encapçalades pel soldà Mehmet II tomben les defenses de la mítica Constantinoble: la caiguda d’aquest darrer bastió del més que mil·lenari imperi bizantí va commocionar profundament l’Europa cristiana del segle XV, però va donar lloc a la naixença d’una nova i rutilant urbs: Istanbul. L’enfrontament entre cristians i turcs otomans arribaria al seu punt àlgid en la batalla de Lepant de 1571 on la “Lliga santa” de nacions cristianes van aturar l’expansionisme turc per la Mediterrània. Napoleó, al 1798, derrota a la batalla de les Piràmides les tropes mameluques i s’empara del Caire i d’Egipte. Allà pronunciarà la seva cèlebre frase: “Quaranta segles us contemplen des del cim d’aquestes piràmides.”\nEl 1942, en la batalla d’El Alamein, les tropes nazis del mariscal Erwin Rommel van ser derrotades per l’exèrcit anglès que defensava Egipte. Avui aquella part del desert és un enorme cementiri. El 1967, el jove Estat d’Israel va entrar en conflicte amb els seus veïns àrabs d’Egipte, Síria, Jordània i Iraq: dels combats lliurats en aquesta guerra anomenada “dels sis dies”, Israel va fer recular les tropes àrabs que l’havien envaït i s’annexionà els territoris palestins que avui encara esperen entre no poques dificultats i sofriments ser proclamats independents. Entre els anys 1991 i el 2001, les antigues repúbliques que conformaven Iugoslàvia, s’enfrontaren en una cruenta guerra ètnica entre serbis, croates, bosnians, macedonis i albanesos que van avergonyir tota Europa i van tenyir de sang les costes de Dalmàcia i l’Adriàtic.\n(Continuarà al pròxim número)\nFestival de Torroella de Montgrímediterràni\nManuel Forcano 2 posts


que baixa de la serra\ni brandeja els camps\nreblert de tiges verdes.\nque s'abraona per la ciutat dormida\nquan l'albada, encara lívida,\nlluu els primers rajos del sol ixent.\nque embolcalla el teu cos sinuós\namb la nuesa d'un bes,\ni que ingràvid s'enlaira\nportant el perfum de la teva pell.\nde la tarda que segueix\nper l'arena les petjades\nquan camines vora el mar.\nSoc la brisa\nque t'esbulla els cabells d'atzabeja,\nque et fa riure i que t'omple d'alegria\nquan em veus venir amb els braços oberts.\nSóc la remor del ventijol\nque et parla a cau d'orella d'un amor fidel\ni tu confiada m'obres la ment\ni m'expliques els teus secrets.\nSóc el company etern\nque t'omple els pulmons de l'alè\nque et fa reviure quan caus en un deix.\nSóc el vent, que llisca lliure i suau\nAquell que t'acarona arreu,\nSòc el que viu amb tu i respira amb tu,\nmentre les estacions s'esmunyen,\nany rere any, en un desfilar etern\nfins l'últim bleix.


Les varices, les hemorroides i fins i tota la cel.lulitis i la pesadesa i inflor de les cames són trastorns més o menys molestos, que encara que en la majoria dels casos no són greus, afecten la vida de qui els sofreix. Tots aquests trastorns estan provocats per diverses causes però tenen un denominador comú: la mala circulació de la sang. I la dieta té un paper important tant en la prevenció d’aquests trastorns com en l’alleugeriment dels dolorosos símptomes.\nPer a entendre com pot influir l’alimentació en la circulació de la sang, fent-la més o menys fluida, prevenint trastorns o alleujant els símptomes que es deriven d’una mala circulació, convé conèixer succintament el paper de l’aparell circulatori.\nL’aparell circulatori està format pel cor, les artèries, les venes, els capil.lars i la sang, i s’encarrega de proporcionar oxigen i nutrients a les cèl.lules a través de la sang. El cor bomba sang oxigenada procedent dels pulmons i la impulsa a través de les artèries i els capil.lars cap a les cèl.lules de tot el cos. Després d’arribar a les cèl.lules, la sang torna al cor a través de les venes i s’oxigena de nou als pulmons. Per tant, qualsevol element que obstruïsca el pas de la sang per les artèries o les venes provoca un trastorn en la circulació sanguínia. L’arteriosclerosi deguda al dipòsit de colesterol, greix i substàncies de rebuig de la sang, és la causa més comuna d’obstrucció arterial, i si no es tracta a temps pot provocar un infart. Si la sang és molt densa, es poden formar coàguls que impedeixen la normal circulació, fet que pot donar lloc a trombosi. La mala circulació venosa pot provocar també trastorns menys greus però molestos com ara varices, hemorroides i cel.lulitis.\nDormir amb les cames una mica elevades (amb l’ajuda d’un coixí sota els peus).\nLa calor no és aliada de la circulació, produeix vasodilatació dels capil·lars, i això pot provocar més inflor, pesadesa, cansament i dolor. Per aquesta raó no són convenients les saunes o els banys calents. És recomanable dutxar-se amb aigua temperada i acabar amb un raig d’aigua freda a les cames.\nFer exercici activa la circulació: caminar, caminar de puntetes, flexionar les cames, nadar, córrer, moure les cames mentre s’està assegut.\nTriem aliments integrals: el pa, la pasta, l’arròs…\nIncloem en la dieta diària una ració de fruits secs o dessecats (cinc nous o un grapat d’altres fruits secs).\nProtegeixen enfront dels radicals lliures, substàncies causants de l’envelliment i del deteriorament de les parets d’artèries i venes. Afavoreixen el bon estat dels vasos sanguinis, tenen acció antiinflamatòria i vasoconstrictora. Els vegetals en general. Els més rics: alvocats, baies (móres, maduixes, móres roges, nabius), cols en general, pastanagues, cítrics, raïm, cebes, espinacs i les tomaques.\nAfavoreix l’eliminació d’aigua, la qual cosa és beneficiosa en cas de tenir les cames inflades o patir retenció de líquids. Les fruites dessecades, els fruits secs, el germen de blat, els llegums, les hortalisses i verdures, les fruites, els cereals integrals, els peixos i les carns.\nRedueixen el colesterol i els triglicèrids sanguinis, fet que evita l’arteriosclerosi. Fan més fluida la sang, en disminueixen la viscositat i actuen com a antiagregants, la qual cosa redueix el risc que es formen trombes o coàguls. Els olis de llavors (de gira-sol, de blat moresc, de soja), les margarines vegetals, els fruits secs (en especial, nous i ametles), els peixos blaus i l’oli de fetge de bacallà. Convé combinar en la dieta l’oli d’oliva i llavors.\nFacilita l’eliminació de toxines i la depuració de la sang, fa que la sang estiga més fluida. Sense la quantitat adequada d’aigua la velocitat de la sang disminueix. L’aigua, els sucs, els liquats, els caldos, les sopes, les infusions… Plantes amb major poder diürètic: dent de lleó, té…, amb el consell d’un professional. Cal prendre entre 6 i 8 gots d’aigua (també poden ser sucs o semblants) cada dia.\nL’excés de sodi (component de la sal) reté líquids, la qual cosa obliga el cor, el fetge i els ronyons a treballar per sobre de les seues possibilitats. Aquest excés es relaciona amb trastorns circulatoris i de retenció de líquids, i empitjora la inflor a les cames. La sal i els aliments salats: conserves de tota classe, patates fregides i semblants, sopes de sobre, salses, olives, confitats, pa, pastes dolces, galetes, embotits, formatges curats, carns i peixos salats o fumats, precuinats.\nL’excés de greix saturat tendeix a augmentar els nivells de triglicèrids i de colesterol plàsmics, la qual cosa afavoreix l’arteriosclerosi i augmenta la viscositat de la sang, fet que pot provocar trombosi. Mantega, nata, embotits, cansalada, rebosteria industrial, precuinats.


Surt a la venda 'La casa de la frontera', el nou llibre de Rafael Vallbona ambientat a la Cerdanya — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / Surt a la venda 'La casa de la frontera', el nou llibre de Rafael Vallbona ambientat a la Cerdanya\nL'escriptor i periodista Rafael Vallbona (Barcelona, 1960) va guanyar aquest mes de juny el 37è Premi BBVA Sant Joan per la novel·la 'La casa de la frontera' (Edicions 62), que aquest dimecres arriba a les llibreries. Vallbona ha creat un "fresc del segle XX" que narra els fets més rellevants que han transformat la Cerdanya i Catalunya des de la Setmana Tràgica, passant per la Guerra Civil i arribant fins a l'auge del turisme i la perforació de túnel del Cadí, a través de cinc generacions de la família Grau.\nLa trama s'inicia el dia de la jubilació de la mare de la família Grau, que tanca per última vegada l'establiment de queviures que regentava a la duana de Puigcerdà. "Els relats sempre s'acaben construint des del centre, des de la classe mitjana, la capital i la ciutat, al segle XX també s'ha viscut des de la perifèria i no han estat menys protagonistes que els que l'hem viscut des del centre", ha assenyalat.\nEl dia de la jubilació de la Carme, ella va recordant la història d'aquesta casa fronterera. Va ser el 1882 quan dos cerdans la van comprar per instal·lar-hi un hostal. De fet, 'La casa de la frontera' és un relat de no ficció que, segons Vallbona, compta amb "realitat construïda" i que l'autor ha treballat durant nou anys. L'autor barceloní, que des de fa anys té la segona residència a la Cerdanya, va conèixer la família Grau un dia que se li va espatllar la bicicleta i va portar-la a arreglar a la seva botiga. L'avi de la família el va reconèixer perquè s'havia llegit un llibre seu "i aquí va començar tot", explica.\nEl periodista ha ressaltat que 'La casa de la frontera' és "un fresc del segle XX" des d'una nissaga amb la història de cinc generacions de la família Grau des de 1892 quan compren una fonda fins la darrera generació quan la Carme es jubila i els seus fills converteixen la fonda amb un establiment de bicicletes i d'esquís. El periodista ha assenyalat que totes les generacions anteriors de la nissaga o han hagut de marxar a Barcelona per tornar després o s'han quedat allà per "imperatiu categòric". Mentre, la nova generació dels fills, Josep i Miquel, és la primera que "ha pogut construir el seu projecte vital sense haver de marxar del seu país petit".\nAutor de més de 50 llibres, Vallbona ha construït el temps de la novel·la a base de flashbacks i flashforwards, de 1892 fins a l'actualitat. De fet, Vallbona ha recalcat que "el segle XX va passar per les portes d'aquesta casa. La van comprar un cop van passar les darreres carlinades, van viure el canvi de segle, la Primera Guerra Mundial, la Guerra Civil, la Segona Guerra Mundial, els refugiats i els fugitius..."\nTambé ha apuntat que el tema del territori és fonamental en aquesta història. Ha apuntat que els relats sempre s'acaben construint "des del centre, des de la classe mitjana, la capital i la ciutat, però el segle XX també s'ha viscut des de la perifèria i no han estat menys protagonistes que els que l'hem viscut des del centre".\nRafael Vallbona ha assenyalat que construeix aquesta idea com un relat perquè creu que "una història no és res, una història està allà quieta, però aquesta té sentit i pren una dimensió literària quan la convertim en un relat".\nTambé ha recalcat la importància de la frontera. "És un no lloc, no està tampoc massa documentat, no està molt clar i on hi pul·lula molta gent bastant estranya, gent que ha anat a parar allí i moltes eren client del lloc". Així mateix, Vallbona ha apuntat que "la frontera és un territori i és un espai en la ment, que defuig del pensament oficial, dels llocs escrits i queda allà com perdut".\n'La casa de la frontera' (Edicions 62)


Mor el futbolista de la selecció de Turquia Ahmet Calik en un accident de trànsit als 27 anys\nAhmet Calik @wikipedia\nEl futbolista turc Ahmet Calik ha tràgicament mort en un accident automobilístic. El jugador de 27 anys, que va jugar vuit vegades per al seu equip nacional i més recentment va jugar per al club Konyaspor, ha estat involucrat en un accident de trànsit dimarts al matí a Ankara , la capital de Turquia .\nCalik també va jugar per a altres equips com el Galatasaray després de passar els seus primers anys amb Genclerbirligi. Els informes de Turquia diuen que l'incident va passar al voltant de les 9 am al districte Hacilar de Golbasi.\nEs diu que l'automòbil del defensa va perdre el control a l'autopista Ankara-Nigde abans de bolcar. Calik estava sol al vehicle.\n"Estem profundament entristits per la pèrdua del nostre futbolista Ahmet Çalik , que es va guanyar l'afecte de la nostra afició i de la nostra ciutat des del primer dia que va arribar", explica el seu equip en un missatge a les seves xarxes socials.


Els lords, en sac de dormir a Westminster\nLa Cambra dels Lords del Regne Unit viu aquesta setmana escenes surrealistes. Els lords, que no són escollits democràticament pels ciutadans, debaten a la cambra fins a altes hores de la matinada, dormen al parlament amb sacs i es dediquen a parlar del Facebook o de futbol. Tot plegat, una estratègia per allargar el pas per la cambra alta de la llei per a la reforma del sistema electoral promoguda pel govern de coalició de conservadors i liberaldemòcrates. La minoria laborista de la cambra està bloquejant la legislació amb debats maratonians. Conservadors i liberaldemòcrates acusen els laboristes de "filibusterisme".\nLa Cambra dels Lords ha d'aprovar la legislació per al canvi del sistema electoral que permetrà la celebració d'un referèndum. El govern tenia previst organitzar la consulta el 5 de maig, coincidint amb les eleccions locals a Anglaterra i generals a Escòcia i Gal·les, però el bloqueig dels lords amenaça la consulta. De fet, segons la comissió electoral britànica, la normativa sobre el nou sistema electoral ha d'esdevenir llei abans del 16 de febrer perquè el referèndum es pugui fer al maig. Si no, s'hauria d'ajornar.\nEl procés de boicot dels lords ha motivat que el govern de coalició de David Cameron acusi els laboristes d'utilitzar tàctiques de "filibusterisme". De fet, dilluns centenars de lords van dormir a la cambra alta, alguns fins i tot amb sacs de dormir, en un debat maratonià sobre la llei de la reforma electoral que va durar 21 hores. El bar del parlament va arribar a servir alcohol fins més tard de l'habitual, i es van preparar llocs per descansar separats per als homes i les dones. Els lords, que solen ser polítics o personalitats d'edat generalment avançada, han mantingut durant la matinada de dimecres a dijous un altre debat maratonià de 10 hores.\nEls lords han de debatre fins a una cinquantena de propostes d'esmenes a la llei que va aprovar la Cambra dels Comuns. Per tal d'allargar el debat, alguns lords simplement fan discursos sobre el Facebook, el futbol o el canibalisme. La cambra fins i tot ha emès una "guia" amb els entreteniments per a la nit, segons la BBC. El primer ministre ha criticat l'actitud dels lords "rebels" i ha acusat el líder laborista, Ed Miliband, d'haver "perdut el control" del seu partit. A més, Cameron ha assegurat que no farà cap "concessió" per a la llei.\nEl principal escull en el procés de reforma del sistema electoral que enfronta govern i oposició és que la llei aprovada a la Cambra dels Comuns contempla, a més del referèndum, una modificació del nombre de circumscripcions electorals de 650 a 600. El partit laborista està a favor de fer la consulta per modificar el sistema electoral, però considera que la inclusió del canvi en el nombre d'escons en la mateixa llei afavoreix els conservadors, que podrien així obtenir més diputats. A més, els d'Ed Miliband creuen que la llei es va aprovar a la cambra baixa de Westminster "massa ràpid". El partit considera que s'haurien de fer dues lleis separades, una per al referèndum i una altra per a la reducció o modificació de les circumscripcions.\nEl proper dilluns els lords continuaran amb els debats sobre la llei de la reforma electoral, que poden tornar a allargar-se de forma inesperada. Un cop els lords proposin totes les esmenes, la llei haurà de tornar als comuns per a la seva aprovació definitiva. El procés, si s'allarga gaire, posa en perill la celebració del referèndum pel canvi del sistema electoral majoritari actual per un model que exigirà un 50% dels vots als candidats per guanyar un escó. La modificació del model electoral és una de les principals propostes del partit liberaldemòcrata de Nick Clegg i, de fet, la celebració del referèndum va ser la condició indispensable perquè el partit decidís formar una coalició de govern amb els conservadors.\nEls britànics es troben amb la sorprenent situació que un grup de polítics no escollits democràticament boicotegen el procés definitiu d'aprovació d'una normativa de la Cambra dels Comuns. Una situació similar també es va produir el 2005, amb l'aprovació de la llei antiterrorista. Les tàctiques de filibusterisme permeten, en determinats parlaments i cambres com el dels Lords a Anglaterra o el Senat dels Estats Units, que un membre parli sense límit tota l'estona que vulgui –això sí, sense callar i dempeus. L'estratègia d'obstrucció sol ser l'últim recurs per frenar normatives d'un govern des de la minoria.


En aquest apartat de la web del Servei Educatiu del Gironès donem pautes i documents i també suggerim eines als centres per tal de facilitar el respecte als drets d'imatge i veu de l'alumnat.\nPer començar, cal tenir present que a la introducció de l'apartat Protecció de dades personals, ús d'imatges, propietat intel·lectual i Internet (23/06/2016) de la Normativa d'inici de curs podem llegir:\nL'accés de tots els centres educatius a Internet i l'ús de les tecnologies per a l'aprenentatge i el coneixement faciliten que molts centres disposin de web i de mitjans de reproducció digitals, mitjançant els quals l'activitat educativa va més enllà dels estrictes límits físics de les aules i pot ser compartida per les famílies, l'entorn i les comunitats d'aprenentatge d'arreu.\nEn conseqüència, són presents a la xarxa la imatge o altres dades que poden identificar els alumnes.\nPer publicar o usar imatges, dades personals o materials, la propietat intel·lectual dels quals recau en els alumnes i professors, cal disposar de la corresponent autorització signada.\nEs poden tractar les dades dels més grans de catorze anys si es té el seu consentiment, excepte en els casos en què la normativa n'exigeixi l'assistència dels titulars de la pàtria potestat o tutoria legal per a la prestació.\nEn el cas dels menors de catorze anys, es requereix sempre el consentiment dels pares o tutors. L'autorització ha d'especificar de la manera més concisa possible el següent:\nLa finalitat a què es destinaran les dades, imatges/veu o materials.\nLa durada de l'autorització (període de validesa): es recomana renovar les autoritzacions cada curs escolar.\nEl mitjà de difusió: cal especificar explícitament els mitjans de difusió o entorns on es publicaran les dades i les finalitats concretes de la difusió (anuari del centre, web del centre, intranet del centre, web del Departament d’Ensenyament, publicacions, fires, jornades, exposicions, televisió local, etc).\nEl tipus d'accés: cal especificar si l’accés a les dades estarà restringit, mitjançant credencials (usuari i contrasenya o mecanismes assimilats), a les persones que formen part de la comunitat educativa d’acord amb el seu perfil, o bé seran accessibles a través d’Internet sense restriccions.\nAquesta informació s'ha d'expressar en un llenguatge que sigui fàcilment comprensible.\nCal recordar que la imatge i la veu són dades de caràcter personal i, per tant, el seu tractament ha de complir la normativa vigent en aquesta matèria.\nAquesta informació queda emmarcada dintre del document més extens sobre protecció de dades personals\nRecomanacions per als centres i serveis educatius\nque es pot trobar al Portal de centres del Departament d'Ensenyament.


Per què mai falsaré un altre orgasme - L’Orgasme | Gener 2021\nPer què mai falsaré un altre orgasme\nEmportar: No tots els encontres han d’acabar amb l’orgasme, però falsar-lo només et fa mal a tu i a la teva parella.\nVaig falsificar tots els orgasmes dels 18 als 32 anys. Tots ells. Història real. Canviar de manera em va ensenyar algunes coses al llarg del camí.\nFa poc, vaig veure que un amic meu tenia una experiència molt sexual i sensual amb un home que conec capaç de donar a la dona un orgasme sensible. Alguna cosa dels sons que va fer i la manera com es movia el cos em va impactar.\n& ldquo; Has falsat el teu orgasme '>\nLa seva mirada de xargrin em va dir tot.\n& ldquo; Don & rsquo; no facis això! Si creu que alguna cosa funciona per a tu, ho seguirà fent. Només digueu-li! & Rdquo;\nDesprés que va acabar de ruboritzar-se i va esbufegar, va dir que mai no ho havia pensat així.\nTampoc m'havia quedat fins que vaig tenir els meus orgasmes a les meves mans fa uns anys.\nOrgasmes - gairebé totes les dones (i alguns homes) han falsificat almenys algunes. Tant si volem intentar acabar amb les coses ràpidament amb una parella sexual que no és meravellosa o si pensem que és una cosa que hauríem de fer, els orgasmes falsos fan molt més del que pretenem. Cada vegada que la falsifiquem, ensenyem a la nostra parella que gaudim de qualsevol cosa que fem, cosa que vol dir que tinguem relacions sexuals no tan bones. També ens ensenya que el nostre propi plaer sexual és d'alguna manera menys important que no ferir els sentiments de la nostra parella. Jo vaig fer una promesa fa anys. Mai més falsaré un altre orgasme.\nPer què falsem orgasmes\nEn realitat falsem orgasmes per diverses raons, i no tots tracten de mal sexe.\nTenim moltes ganes de passar el moment.\nEns adonem que no volem tenir un orgasme, però no volem decebre la nostra parella.\nPensem que hem de fer allò que hem de fer.\nTenim por o no sabrem dir-li al nostre soci què volem.\nNo sabem de debò com se sent l'orgasme, però això és el que sembla la gent a les pel·lícules (tant porno com mainstream).\nDurant anys, vaig falsificar els orgasmes perquè realment només volia acabar amb el sexe (trist, però cert) i, sincerament, no vaig saber què sentia els orgasmes, així que vaig fer el que pensava que havia de fer. Va haver-hi trontolls. Hi va haver gemec. Hi havia un munt de & ldquo; Oh, sí, Déu, & rdquo; crits, però no es va acumular Sense llançament. Sense dits de punta enrotllats. Res del que avui atribueixo a un orgasme.\nVaig estar fent sexe terrible i no volia dir res al respecte. Tenia relacions sexuals per mantenir els combats al mínim. Definitivament, volia que s’acabés i sabia que, si feia un munt de sorolls, pensaria que hauria fet alguna cosa bé. L'infern, durant molts anys, el meu pobre exmarit probablement va creure que totes les dones poden orgasme simultàniament amb la seva parella.\nA tots aquests orgasmes falsos no em va fer cap favor.\nComunicació = Més orgasmes i millor sexe\nSuposem que els orgasmes falsos són perquè la vostra parella no us toca de la manera que vulgueu. No estan aconseguint el lloc correcte. L'infern, potser el tornaran a colpejar, però renuncien massa aviat. De qualsevol forma, no teniu orgasme durant el primer exercici, durant el sexe o en qualsevol moment que torni junts amb la vostra parella. Hi ha una solució per a això que és senzilla i difícilment difícil (almenys al principi).\nHauràs de dir-li a la teva parella què ha de fer bé.\nPerjudicar-los per haver oblidat el seu clítoris quan et dediquen és un mètode, però no és un recomanable. Pots donar la mà i dir: & ldquo; Aquí. & Rdquo; El sexting també és una bona manera. Vosaltres canvieu la conversa bruta i us diuen que us acaricia el clítoris, pessigueu-vos els mugrons, pegueu-vos el cul, o qualsevol cosa que sigui per a vosaltres.\nLa meva manera preferida d’ensenyar a algú a com tocar-me de la manera correcta és mostrar-los. La masturbació mútua és eròtica, però també és molt educativa. Si teniu un hàbit de masturbació habitual (sí, no?), Ja sabreu com tocar-vos millor que ningú. Mostra a la teva parella allò que t’agrada. En cas contrari, tindreu almenys un orgasme garantit.\nSi el vostre soci no es preocupa pel vostre plaer, per què hi esteu?\nHeu explicat a la vostra parella el que necessiteu. Els heu mostrat com tocar-vos. Heu mutat la mà, la cara i el cos en la seva posició. No hi ha manera que no saps què fer.\nell corre ràpid\nI, tanmateix, no ha canviat res.\nNo es prenen el seu temps per escalfar-se i estar a punt. Es neguen a fer coses que li agraden. No estan disposats a provar noves tècniques o joguines si vol dir que no tens orgasme.\nTinc una pregunta per tu.\nPer què segueixes amb aquesta persona? El sexe hauria de ser plaer mutu. En les millors relacions on he estat i en vaig ser testimoni, cada persona gaudeix de l’altre plaer tant com el seu, de vegades més.\nSi encara estàs falsificant orgasmes per mantenir feliç algú, potser és hora de preguntar-te per què i de reavaluar la relació.\nQuè fer en comptes de falsificar-ho\nNo heu de falsificar els orgasmes. Teniu opcions.\nPer a mi, vaig trobar una parella que es preocupava pel meu plaer. També vaig deixar de falsificar-ho. Això és & rsquo; s. Vaig parar.\nSembla radical, no?\nCreieu-me, si heu estat falsificant-lo amb un company i de sobte us atureu, ho notareu. Estigueu preparats per parlar-ne en algun moment, idealment quan tots dos tingueu la roba de nou.\nÉs una conversa estranya i dura per tenir, sobretot si heu estat fotent-la i falsificant-la durant un temps, però és necessari. Digues-los que vols provar coses noves i diferents. Aquesta, per cert, és una oportunitat fantàstica per provocar qualsevol fantasía que heu tingut o tingueu coses curioses que vulgueu provar.\nMostra a la teva parella com et toca. Masturba’t per ells. Feu-ho junts. Agafa la mà i guia. Que sigui divertit per a tots dos.\nDit d’una altra manera, deixa de falsificar-lo i posa’t a treballar per fer que el fet real passi.\nla posició del sexe bressol\nCom vaig millorar la meva vida sexual el moment que vaig deixar de comentar-la\nNo va ser fins després del meu divorci que vaig tenir la meva primera experiència sexual recentment única i finalment vaig decidir que ja no faríem orgasmes falsos. Ell, o bé, feia alguna cosa diferent o bé, no ho veuríem junts, però ja no podríem calmar els sentiments que podríem ferir o gestionar la impaciència amb el plaer fals.\nCom va sortir això?\nM'he quedat tranquil durant el sexe i el preselecció. Si no em va moure, no em va fer res. La majoria dels homes amb els quals he tingut relacions sexuals amb els anys sembla que van gaudir del repte. Si em sortien una mica de soroll (sabent que sóc una persona naturalment alta), en volien més.\nVan experimentar i provar coses noves. Es van girar i van convertir els nostres cossos en posicions estranyes i meravelloses. Van llepar, van xuclar i li van clavar la boca. Van posar tot el cos en l’esforç de portar-me plaer. Era gloriós.\nOh, no us equivoqueu, jo vaig fer el mateix per a ells. Mans sobre galls. Ungles ratllant l’esquena. Els malucs tirant endavant. Arxiu posterior. Absolutament. El plaer és un carrer a dos vies.\nUna vegada que vaig deixar de falsificar-ho i, a mesura que em vaig sentir més còmode, vaig començar a comunicar el que m'agradava i no m'havia aconseguit. Vaig tenir experiències sexuals més satisfactòries. Sens dubte vaig tenir més orgasmes.\nEl que cal recordar amb orgasmes falsos és que ens ensenyes una informació dolenta a la teva parella. Els estàs ensenyant que els agrada el que estan fent. Els ensenyes que certes accions et porten a l'orgasme quan no et donen. Els ensenyes que no els haureu de fer res diferent per sortir d’una reacció. També t’ensenyes a tu mateix que el vostre plaer d’alguna manera no és important ni mereix cap esforç.\nNo totes les trobades sexuals acaben en un orgasme, i això està bé. Però tampoc haurien d’acabar amb orgasmes falsos. No ajudeu a vosaltres mateixos o a la vostra parella quan la falsifiqueu. Després d’haver experimentat orgasmes reals, veritable satisfacció sexual i molt de plaer, no tornaré a falsificar un altre orgasme.\nEl millor tipus de lubricació per a tots els escenaris sexuals\nDits a la vagina (FIV)\nPunys amb suspensió\nCom utilitzar el sexting per provar els talons FemDom


La muntanya russa: La innocència del vianant\nConscientment o inconscient tenim assumit que el vianant, el ciutadà no motoritzat, és innocent de tot allò que succeeix al seu voltant o, si és culpable, ens hem de conformar amb una simple reprimenda. Aquesta setmana un home de 60 anys ha agredit una treballadora del servei de neteja de Manresa quan li ha demanat que recollís la caca del seu gos. De fa anys que Manresa disposa dels mecanismes que preveuen multes pels casos dels excrements de gossos, però la policia local o els seus responsables polítics es centren només en aquells ciutadans usuaris de vehicle de tracció motriu.\nDiàriament veiem gossos sense corretja, gossos sense morrió, gossos que defequen al carrer i ningú recull les caques, però també veiem gent que baixa les escombraries a les 12 del matí, que deixen les escombraries al costat del contenidor (quan encara s’hi acosten), gent que circula amb bicicleta sense complir les normes dels cotxes, ni dels transeünts, gent que tira brossa per terra, gent que trepitja zones amb gespa, que no respecta les zones comunes ni el mínim de silenci per les nits. Com a màxim ens conformem amb recriminar l’acció. En alguns casos avisem la policia local. Ells també es conformen amb recriminar l’acció (això quan es presenten).\nNo entenc perquè quan som conductors de cotxe o moto hem de respondre, en l’últim cas, fins amb la nostra vivenda i el nostre sou de les infraccions que cometem mentre els vianants, o quan som vianants, podem fer el que volem amb l’únic condicionant de la nostra pròpia vergonya.\nJa està bé de tolerar les actituds incíviques dels transeünts i perseguir el conductor fins a límits ridículs i l'extenuació. Crec que és més greu deixar una cagarada al mig de la vorera que endarrerir-se mitja hora en la zona blava. És més greu baixar l’escombraria a mig dia l’agost que aparcar cinc minuts en una zona de càrrega i descàrrega.\nAra que l’ajuntament de Manresa cobrarà 12 euros l’any pel manteniment del clavegueram seria el moment de deixar a banda l’infantilisme eco –progressista de pintar el vianant com a bo i el conductor sempre com a dolent per naturalesa irrenunciable. A vegades sembla que només votem com a transeünts i no com a conductors. Senyors de l’ajuntament apliquin la llei ja.\nPublicat a Regió7 el 18 d'octubre de 2007


cuina antiestrès: 2017\nBacallà a la mel (recepta exprés)\nUff, quant de temps sense posar res al blog....mandra, feina, vacances, etc.,etc.,etc.\nJa he anat cuinant i sobre tot menjant!\nAquest estiu hem estat 8 dies per Portugal i m'ha encantat. Aquest cop hem estat a la part nord-oest, a Trans-o-montes i he quedat encantada amb el menjar : senzill, saborós, de qualitat i molt baratet.\nAllà ja sabeu : els reis són bacallà (bacalhao) i sardines (sardinhas).\nLa meva amiga Gemma em va passar una recepta de bacallà amb mel i és la que he fet, però amb una gran diferència perquè no tenia temps: no hi he posat la ceba caramel·litzada.\nLa propera vegada serà.\nAquesta versió exprés, es fa en 5 minuts. Tenint en compte que el bacallà ja està dessalat, clar.\ndos talls de morro de bacallà dessalat\nPrimer torrem els pinyons en una paella. Reservem.\nPosem una cassola amb oli al foc. Enfarinem els talls de bacallà i els fregim, però poca estona.\nReservem en un plat amb paper de cuina per escórrer l'oli.\nEn la mateixa cassola, posem les dues cullerades de mel i el vinagre. Deixem reduir.\nMuntem el plat : els talls de bacallà, la salsa de mel i els pinyons pel damunt.\nMés ràpid, impossible. I de gust, boníssim.\nEl proper cop, com em va dir la Gemma : amb ceba caramel·litzada.\nCeràmica típica portuguesa\nPublicat per Anna Sais a 19:27 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: món, peix\nSempre m'han agradat els que feia la meva mare, amb costella de porc i botifarra negra.\nI amb fideus amb forat!! Em porta molts records...\n250 grs. de fideus perla (amb forat)\n200 grs. costella de porc a daus\n3 talls de botifarra negra a daus\ntres cullerades de salsa de tomata.\nuna mica de sucre, per treure l'acidesa de la salsa de tomata.\nPrimer daurem el porc i el reservem. En el mateix oli, sofregim la ceba i la pastanaga.\nHa de fer-se lent i força. Afegim els alls.\nAfegim altre cop el porc i donem un parell de voltes. Hi tirem la salsa de tomata amb una mica de sucre.\nAfegim els fideus en sec. Remenem.\nTirem un litre d'aigua.\nEs fan en 9 minuts (segons instruccions del paquet). A mitja cocció afegim la botifarra.\nApaguem el foc i deixem tapada la cassola uns minuts.\nL'endemà encara estan més bons!! NYAM!\nPublicat per Anna Sais a 17:34 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: a mà, carn, cocotte, tradició\nUna mica avançada, però és que la coca de Sant Joan m'encanta!. Tots els brioixos, vaja.\nVolen temps, perquè han de fer tres llevats. Així és com queden flonjos i gustosos.\nHe utilitzat la mateixa recepta que la del tortell de reis, de Velocidad cuchara. No falla!\nJo la faig amb la meva mycook i en dos dies.\n50 gr de llet semidesnatada\nDesfem el llevat amb la llet que ha d'estar a 40º (tèbia). Posem la farina al vas i afegim la llet. 1 minut, vel. amassat.\nHa de reposar entre 1 i 3 hores. Jo l'he fet al matí, abans d'anar a treballar, i l'he deixat a la nevera, embolcallada amb un plàstic.\nla pell de 1 taronja\nPosem el sucre al vas i el polvoritzem amb el turbo. Afegim les pells i triturem 15 segons a vel. 10. Reservem\nPer a la llet aromatitzada\n80 grs de llet semidesnatada o sencera\nPosem tot al vas i programem 5 minuts a 90º, vel. 2. Deixem refredar. Molt important! comproveu que el pes de la llet, després de coure és de 80 grs. Com que evapora, afegiu el que falta. Si no, la massa quedarà massa dura.\n80 gr de llet aromatitzada\n60 g de mantega (tova)\n30 grs d'aigua de tarongina ( jo utilitzo la de la marca Vahiné)\n340 grs de farina de força\nEs posa tot al vas i programem 30 segons a vel. 6 . I després, 3 minuts, vel. amassat.\nTraiem la massa del vas i el posem en un bol tapat.\nS'ha de deixar llevar entre 1 i 2 hores. Jo ho he fet quan he tornat de treballar i l'he guardat a la nevera fins a l'endemà.\nun sobre i mig de preparat per a flams Royal\nPrimer barregem en un bol el flam royal i el sucre.\nAnem afegint els ous, d'un en un. No incorporem el següent fins que l'anterior està ben integrat.\nAfegim la llet i vainilla i remenem bé. Aquí m'ha anat "de perles" la batedora de varetes elèctrica.\nHo posem al foc suau, i remenem constantment fins que espesseixi.\nHo posem en una mànega pastissera i deixem reposar. Millor d'un dia per l'altre, perquè ha d'estar molt freda.\nAl matí, l'he trobat la massa així. El "ulls" indiquen que ha llevat bé.\nPosem una mica de farina i, al damunt d'un paper de forn, l'estirem amb un corró. Ha de quedar de la mida de la plata del forn.\nDeixem reposar unes 2 hores, que pugi una mica, tapada amb un drap.\nPassat el temps, ho pintem amb un ou batut.\nDecorem la coca amb tires de crema. Utilitzeu una mànega amb el broquet estrellat, que quedi ratllat, vaja.\nAfegim els pinyons i tirem generosament sucre pel damunt.\nAl forn, a 170º, escalfor a dalt i a baix (compte que no es cremi!), durant uns 17 minuts.\nHa tingut molt èxit. Ha quedat molt flonja, i el regust de la pell de llimona i taronja més l'aigua de tarongina li donen molt de perfum.\nPublicat per Anna Sais a 10:24 Cap comentari:\nLassanya de verdures i pollastre\nHe trobat la recepta a Webos fritos i, com que tenia un pit de pollastre a la nevera i unes plaques de lassanya, m'he animat a fer-la. Ha quedat espectacular!\nL'ingredient "original"? poma! . Li ha donat un gust suau i dolcet que combina molt bé amb el pollastre i el sofregit de verdures.\nun carbassó petit tallat de daus\nmitja albergínia tallada a daus\nuna ceba tallada a daus\nla meitat d'un pot de salsa de tomata\nuna poma tallada a daus\nun pit de pollastre -o gall dindi- tallat a daus.\nsal, pebre i sucre -per a la salsa de tomata.\nbeixamel feta amb la Mycook\n7 grs. de farina\nEn una paella amb oli, posem a estovar la ceba tallada a daus petits. Quan agafa color, el carbassó. Minut més tard, l'albergínia. Ho deixem que cogui una estona i afegim la poma.\nUn parell de voltes i tirem el pollastre. Quan ja està cuit, afegim la salsa de tomata amb una cullaradeta de sucre.\nPosem les plaques de lassanya amb aigua calenta perquè s'estovin. Només calen uns minuts.\nEls posem a assecar en un drap de cuina net.\nEn una plata d'anar al forn, posem al fons una cullerada de beixamel - així no s'enganxen les plaques.\nPosem un primer pis de plaques, cavalcades unes sobre les altres aproximadament 1 cm.\nPosem al damunt la meitat del sofregit. Afegim unes cullerades de beixamel.\nAltre cop un pis de plaques i més sofregit. Acabem cobrint-ho amb tota la beixamel.\nAfegim formatge ratllat i ho gratinem al forn amb el grill, fins que quedi torradet.\nUf! què bona ha quedat!!!\nPublicat per Anna Sais a 18:46 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: pollastre, verdures, Viva l' Itàlia


Robert confirma la marxa d'Alves i no aclareix si fitxarà un substitut - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nRobert confirma la marxa d'Alves i no aclareix si fitxarà un substitut\nefebarcelona 03.06.2016 | 00:00\nAlves prepara la Copa Amèrica JAVIER ROJAS/efe\nEl secretari tècnic del FC Barcelona, Robert Fernández, va confirmar ahir que el lateral dret Dani Alves abandonarà la disciplina del club aquest estiu i que el club no percebrà res a canvi. No va deixar clar, però, si fitxaran algú al seu lloc, ja que, segons ell, el tècnic, Luis Enrique, confia en Aleix Vidal i Sergi Roberto.\nSegons Robert, l'estiu de l'any passat "la renovació d'Alves era lògica i normal per la molt bona temporada que havia fet. Dani ha decidit marxar, és una decisió molt personal". Segurament serà a la Juventus, tot i que encara s'ha de confirmar la contractació.\nRobert va revelar que el lateral va fer efectiva la clàusula que li permet marxar unilateralment i va indicar que el fet que marxi gratis és degut a la situació "complicada" de l'estiu passat, quan el Barça no va poder inscriure jugadors a causa de la sanció de la FIFA. "Perquè el jugador estigués content, vam haver de buscar situacions favorables" per a ell. En tot cas, va destacar el "comportament fantàstic del futbolista" en les vuit temporades al club.\nEl que no va voler fer Robert és donar pistes sobre algun possible substitut, com ara Héctor Bellerín, de l'Arsenal.\nConfiança en Mascherano\nSobre un altre jugador que hauria expressat el seu desig de deixar el Barça aquest estiu, Javier Mascherano, Robert va explicar que "vaig parlar amb ell en el seu moment. Sap quina és l'opinió generalitzada de tots. Mascherano seguirà al Barça i li buscarem un marc que sigui positiu". També va confiar que Neymar signi aviat la seva renovació.


Mitjans de comunicació > Successió de la revista > Successió de la revista 2018-03 > Només paraules\nQuè serien les cançons sense paraules? Els compositors Schubert i Mendelssohn han escrit un gran nombre de "cançons sense paraules", però no recordo cap d'elles en concret. Quins serien els nostres serveis sense paraules? Quan cantem cançons noves, posem molta atenció en les paraules, encara que la melodia no sigui tan enganxosa. Discursos famosos, sermons en moviment, gran literatura, poesia inspiradora, fins i tot guies de viatge, històries de detectius i contes de fades tenen totes en comú: paraules. Jesús, el meravellós salvador de tota la humanitat, porta el títol de "Logos" o "La Paraula". Els cristians es refereixen a la Bíblia com la paraula de Déu.\nEn el moment de la creació, es va donar a la gent la llengua. Déu va parlar directament amb Adam i Eva, i sens dubte també van parlar entre ells. Satanàs va utilitzar paraules molt temptadores per influir en el cor d'Eve, i la va repetir a Adam en una versió lleugerament modificada. El resultat va ser catastròfic, per dir el menys.\nDesprés de la inundació, totes les persones van parlar el mateix idioma. La comunicació oral va tenir una importància crucial per a la planificació de la torre, que consistia a "arribar al cel". Però aquesta aventura estava en contradicció directa amb l'ordre de Déu de multiplicar i poblar la terra, i per això va decidir posar fi al "progrés". Com ho va fer? Va confondre el seu llenguatge, impossibilitant la comprensió de les paraules.\nPerò amb el nou pacte va sorgir un nou començament. Molts grups de persones de diferents països van arribar a Jerusalem i es van reunir el dia de Pentecosta per celebrar la festa. El festival va tenir lloc poc després de la crucifixió i la resurrecció de Jesús. Tots els que van escoltar el discurs de Pere aquell dia van quedar profundament sorpresos de sentir-li predicar l'evangeli en la seva llengua! Tant si miràvem el miracle com si parlaven, es va aixecar la barrera del llenguatge. Tres mil persones van entendre prou com per experimentar el remordiment i el perdó. Aquest dia, l'església va començar.\nLa carta de James té molt a dir sobre l'ús de la llengua. James els compara amb una espurna suficient per encendre un bosc sencer. Aquí a Sud-àfrica ho sabem prou! Unes poques paraules malicioses en les xarxes socials poden provocar una guerra de paraules que generi odi, violència i enemistat.\nEn oració, podem demanar que transmetem la veritat enamorada. De vegades l'amor pot ser "amor dur" quan és necessari no parlar. També pot significar considerar l'efecte sobre els altres i trobar les paraules adequades.\nHo recordo molt bé quan era petit, i el meu pare em va dir: "Tinc una paraula per parlar-vos". Només podia significar que seguiria una reprovació, però quan va exclamar: "Tens paraules!", Normalment significava alguna cosa bona.


El context i factors ("drivers") que ens mouen.\nVivim una realitat on la mateixa dada quasi ja pren categoria de valor per si sola navegant del mon privat i personal al públic i social, i al in revés, amb un format, velocitat i volums mai vists fins ara...\nNous models de relació, consum i negoci queden a l'abast de les persones en tal que productors, consumidors, proveïdors, gestors, distribuïdors, venedors, usuaris o pacients de bens i serveis. En tan que actors reals d'aquest nou mon i models de comportament, relació i interacció social i econòmica.\nContext on hem de moure'ns de manera estratègica, àgil, col·laborativa i competitiva. Innovant nous «Models de negoci Coopetitius» que donen resposta als nous esquemes de relació i comportament.\nEl «BigData» ha deixat de ser tendència, per convertir-se en realitat.\nMolts conceptes i tecnologies que fa poc eren incomprensibles per molts, ja formen part de la quotidianitat. Conceptes que esdevenen tant comuns que, envaeixin qualsevol àmbit de les nostres vides domestiques, publiques, professionals o lúdiques.\nUn nou món format per les xarxes socials, les Apps, els Smart Devices, la Mobility o el núvol. On la Internet de les coses (IoT), no només interconnecta tots els elements de l'entorn, si no que entra en les nostres vides, recollint dades i mesures personals, de relació comunitària, desplaçament,comportament, consum o fisiològiques. I ho fa a traves dels «portable», els «smarts», els «weareables» o fins i tot els «e-car» devices.\nAixí, es dona la circumstància que elements, tecnològics o no, interactuen i generen informació seguint nous models/patrons vitals trencant motllos «de facto», fins ara considerats «Status Quo» invariable.