Cómo hacer marketing de contenidos | Digital Hamster\nDigital Hamster/Consejos Hamster/¿Qué es y cómo empezar a trabajar con el marketing de contenidos?\n"El que fa genial un producte no és el procés, és el contingut", Steve Jobs\nEl màrqueting de continguts es basa en oferir als teus clients continguts amb interès rellevant per a ells. No se centra en aconseguir compres immediates, però sí atraure l'usuari per crear una relació a llarg termini. L'audiència va abans que el producte o el servei.\nEl contingut útil moltes vegades passa desapercebut, però és clau per a una bona estratègia de màrqueting. Pots presentar els teus productes i serveis, però també oferir contingut rellevant i interessant per al teu perfil de client i fidelitzar-lo.\nEl màrqueting és impossible si no hi ha un bon contingut. Independentment de totes les tàctiques de màrqueting que s'utilitzin, ha de formar part del procés, no tractar-se com quelcom aïllat. Un contingut de qualitat forma part de totes les estratègies que s’hagin d’aplicar en la teva empresa:\nSEO: Han d'anar de la mà. Si tens un bon contingut a la teva web, amb paraules clau de la teva marca, els motors de cerca et recompensaran fent que sigui més fàcil que el teu client potencial et trobi.\nSEM: Per a què la teva inversió en PPC funcioni, darrera hi ha d'haver un missatge clar. L'anunci ha de cridar l'atenció per a què el client s'interessi i faci clic.\nXarxes socials: És bàsica una bona estratègia de comunicació per crear seguidors reals de la teva empresa. Has de fer arribar a l'usuari informació útil i entretinguda al voltant de la teva marca.\nPR: Abordar els problemes i preocupacions dels teus clients amb una bona estratègia de relacions públiques farà que el client senti que estàs a prop seu i no només que et preocupes pel teu negoci.\nInbound Màrqueting: Utilitza el màrqueting de continguts dins d'aquesta metodologia per vendre. Ofereix valor mitjançant continguts que solucionin els seus dubtes, necessitats o preocupacions.\nÉs fonamental comptar amb una bona estratègia de continguts per saber quines preguntes fer i com desenvolupar la teva estratègia. L'èxit en vendes el tindràs si construeixes una audiència real que confiï en tu. Si aconsegueixes això, et compraran qualsevol cosa que els proposis. La gran pregunta és: com comencem?\nDefineix el teu target\nSi no coneixes el teu client, com sabràs què comunicar-li? L'essència per a què funcioni és saber quin és el teu públic objectiu o target. Depenent dels objectius que et marquis, es definirà una audiència o una altra. Si el teu contingut no atrau, és perquè t'has saltat aquest pas, però t'ajudarem a aconseguir-ho:\nQuin tipus de contingut comparteix més el teu target? Quin to fa servir? Quina longitud té? En quin format està?...\nQuè mou al teu client? Necessites descobrir els insights que fan que el teu client s'apassioni.\nOn passa el teu client més temps navegant online? En blogs, en fòrums, en xarxes socials, etc.\nCom pots arribar-hi? Quin és el millor canal? En funció de si el teu objectiu se centra en vendes o en captació, pots crear un perfil de buyer persona específic. Això implica indagar sobre el teus clients, saber com actuen quan compren o com reaccionen davant de segons quins continguts.\nTroba el nínxol per marcar la diferència\nDescobreix quins són els continguts que tenen poca competència a Internet i que reforcen les teves habilitats com a empresa. Per a això, serà necessari analitzar què fan els teus competidors per trobar el nínxol on les teves històries marquin la diferència. Rebem tanta comunicació diària que hem de lluitar per cridar l'atenció dels usuaris, i això només ho aconseguirem si pensem diferent.\nTria quin tipus de contingut s'adapta millor al teu negoci\nAra ja sabem el que vols aconseguir i a qui vols arribar per assolir els teus objectius. Falta trobar allò que farà que el teu client s'enamori del teu producte o servei:\nObjectiu 1: Branding / Notorietat de marca\nSi el que vols és generar notorietat per a la marca, serà necessari crear contingut amb un gran atractiu que cridi l'atenció, de manera que il·lustrem l'experiència alhora que sigui útil per a un públic ampli, no només per als teus clients.\nEn aquest cas podrien ser:\nCasos d'èxit de clients\nContinguts en xarxes socials\nObjectiu 2: Trànsit al web\nSi l'objectiu és aconseguir visites al web, haurem de centrar-nos en crear contingut que sigui fàcil de trobar, però que tingui, a més, una forta relació amb l'essència de la teva empresa.\nBlog optimitzat per SEO\nObjectiu 3: Registres\nPer aconseguir registres, ens centrarem en mostrar els beneficis del producte o servei al mateix temps que inclourem una crida a l'acció clara, captant l'atenció dels usuaris per a què s'inscriguin i provin les teves ofertes.\nObjectiu 4: Omplir formulari en Landing Page\nPer impulsar que el teu target deixi les seves dades, crearem contingut detallat i útil per a què els usuaris estiguin disposats a omplir el formulari.\nGuies, seminaris web\nDemostracions de productes en viu\nA punt per començar? Explica'ns els teus objectius i t'ajudarem a aconseguir-los.


fibra de madera Archives - Silvia Mallafré\nTag Archives: fibra de madera\nTenir en compte l’acústica alhora de començar un projecte de reforma és un tema a tenir en compte, en habitatges pot millorar el confort interior i el descans però en locals comercial és eina imprescindible per garantir un bon confort en l’experiència d’ús de clients i treballadors.\nA vegades només fent servir diferents materials amb textures i graus de porositat diferents aconseguim espais on el so no rebota o és absorbit segons les necessitats, les dimensions i l’ús, ¿quantes vegades no has estat sopant en un restaurant i havies de cridar perquè el teu acompanyant o acompanyants poguessin participar en una conversa? Hi ha una normativa que preveu aïllar aquest espais dels edificis i locals adjacents però no hi ha cap perquè dins del mateix local els comensals puguin tenir un bon confort acústic.\nDes de fa un parell d’anys hem començat a treballar amb clients que dins dels seus negocis necessiten un espai per fer mesures auditives, centres auditius on el nombre de decibels intern es fonamental per obtenir un bon resultat de mesura. Inicialment hem treballat amb cabines prefabricades que garanteixen aquestes necessitats però son uns espais inicialment cars i és per això que en l’últim d’aquests projecte , l’òptica90 de Parets del Vallés, hem fet una aposta atrevida per aconseguir un espai d’àudio que tingués les mateixes prestacions que les cabines prefabricades però que fos econòmicament més viable.\nDesprés de fer consultar empreses especialitzades en aquest sector hem dissenyat un espai que te fins a 6 pells diferents en parets , 2 pells en terra i 3 en sostre i que compleix els requisits necessaris per ser una bona cabina acústica i hem aconseguit reduir el seu cost 1/3 del preu d’una cabina d’àudio estàndard i un amidament interior de 28/29 decibels.\nUn altre avantatge és que amb aquest tipus d’instal·lació podem adaptar-nos al espai existent sense haver de reorganitzar els espai interiors per poder col·locar una cabina estàndard i també decidir quins colors seran representats i així alinear la imatge amb la de la marca.\nGràcies a la quantitat de productes tecnològics que tenim a l’abast podem solucionar problemes com aquest i de molts altres, atrevir-se a investigar i a provar, porta a donar passes endavant i a assolir nous reptes.\nSi t’ha agradat aquest article comparteix-lo a les xarxes socials\nLa interiorist@ malabarista\nPosted on 19th Setembre 2017 by Aina • 0 Comments


Publicat el 8 de Novembre de 2013 per Joan Roig "Dalmau"\t, null\nA mi el que m’ha deixat preocupat és la Llei de símbols i les multes que ens volen posar si no la respectam. Perquè, vegem: nosaltres vivim a foravila i cada dia ve una ambulància a cercar l’al·lot, i jo, perquè tenguin bon trobar canostra, vaig posar pedaços (com va dir un d’ells) vermells i ara pas una penada que en Bausanín o en Deladín se’n temin, vénguin a veure-ho i quan vegin allò vermell em multin.\nLa Sra. Emília Amado Picó és fiscal de sinistralitat a la fiscalia de Barcelona, membre del Consell de Fiscals i vocal de la Unió Progressista de Fiscals; ha fet nombrosos cursets sobre risc i sinistralitat laboral. Jo em deman: què punyetes fa una fiscal especialitzada en sinistralitat laboral investigant en Messi per un tema d’Hisenda? No n’hi havia cap de preparada -o preparat- dins Hisenda? O no hi havia temps? És perillós en Messi? Si s’ha d’investigar en Messi, s’investica així com toca, igual que a tothom. Si és que Hisenda vol investigar els esportistes o el seu entorn, ha de començar precisament per en Messi? Per què no comença per en Florentino i com s’ha finançat el Madrid amb els seus desorbitats fitxatges?\nO també, per què no s’investiga com va guanyar el concurs de Son Espases? O les piscines d’en Pedro Jota a la Costa dels Pins? O la d’en Florentino a Andratx? No serà, com va dir el ministre Wert, que hem d’espanyolitzar les Balears i Catalunya i ja han posat en marxa la santa inquisició madrilenya? Idò això, al·lots.\nL’any 1977 en Tarradelles va dir: “Ja sóc aquí”. Ara dubt que volgués tornar.\nAquest article s'ha catalogat com a General per Joan Roig "Dalmau" representant null. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç.


La confiança del consumidor gairebé duplica el nivell de fa un any\nLa confiança del consumidor va pujar 1,5 punts al juliol en relació al mes anterior, fins a situar-se en 63,3 punts, amb el que pràcticament duplica el nivell aconseguit al juliol de 2012, quan va tocar fons en els 37,6 punts, segons l'Índex de Confiança del Consumidor (ICC) publicat aquest dilluns pel Centre d'Investigacions Sociològiques (CIS).\nAquest repunt de l'indicador, que se sumeix a l'increment d'11 punts experimentat el mes anterior, és conseqüència de la millora de l'indicador de situació actual, que va pujar 1,5 punts, fins a situar-se en 47,4 punts, i de les millors expectatives dels consumidors. En concret, l'indicador d'expectatives va augmentar al juliol en 1,6 punts, fins als 79,2 punts.\nEl CIS ha destacat que, en percentatge, l'indicador de confiança dels consumidors es va incrementar al juliol un 2,4% respecte a juny. En termes interanuals, aquest repunt va ser del 68,4%.\nL'avanç en 1,5 punts de l'indicador de situació actual es deu, sobretot, a la valoració sobre la situació de les llars, que augmenta més de 4 punts, i sobre el mercat laboral, que puja 1,1 punts. En canvi, la valoració sobre la situació de l'economia descendeix 1,2 punts.\nEn relació a les dades de juliol de 2012, la valoració actual de la situació econòmica del país és 24,6 punts superior, les opcions que ofereix el mercat de treball es valoren 26,9 punts per sobre de l'any passat, i la situació en les llars ha millorat 17,8 punts des de llavors. El CIS destaca que la valoració de les possibilitats del mercat de treball creixen gairebé un 200% respecte a juliol de 2012.\nPERÒ ES MANTÉ EL PESSIMISME SOBRE L'ECONOMIA\nPer la seva banda, l'índex d'expectatives es va incrementar en 1,6 punts, fins als 79,2 punts, a causa de les millors expectatives sobre les llars, que van créixer 3,7 punts, i les de l'evolució de l'ocupació, que ho van fer en 1,2 punts. Novament, les previsions sobre la futura evolució de l'economia cauen 0,2 punts.\nEn termes interanuals, les dades d'expectatives mostren increments en els seus tres components. Així, es troben 31,8 i 30,2 punts per damunt respecte a la situació econòmica del país i de l'ocupació, i són 23 punts superiors a les expectatives que tenien les llars un any abans.\nEn general, el 67,9 dels enquestats pel CIS entén que la situació econòmica actual és pitjor que la de fa sis mesos, mentre que el 21,4% no aprecia canvis i el 9,1% estima que ha millorat.\nDe cara als propers sis mesos, un de cada quatre entrevistats confia que l'estat de l'economia serà millor, enfront del 50,2% que auguren un empitjorament i el 17,5% que no espera canvis.\nL'ICC de juliol, para l'elaboració del qual el CIS ha realitzat 1.400 entrevistes, mostra que al 44,7% dels entrevistats arriba just a fi de mes i que el 29% estalvia pocs diners cada mes. De fet, el 15,3% afirma que ha hagut de tirar mà dels seus estalvis per arribar a fi de mes. Per contra, només el 3,6% diu que estalvia bastant cada mes.\nPOQUES POSSIBILITATS D'ESTALVI\nEn línia amb aquestes respostes i de cara al proper any, el 40,4% dels espanyols assegura que les seves possibilitats d'estalvi seran menors, un percentatge una mica més elevat creu que seran iguals (48,6%) i únicament un 7,9% creu que dins d'un any tindran més possibilitats d'estalviar.\nL'enquesta reflecteix a més que el 46,7% dels entrevistats percep la situació econòmica actual de la seva família pitjor que fa sis mesos, mentre que el 45,7% assegura que és igual i només el 7,2% afirma que ha millorat. Entre les raons més apuntades pels quals sostenen que la situació és pitjor es troba l'alça continuada dels preus, la disminució dels ingressos familiars i la pèrdua d'ocupació d'algun dels membres de la llar.\nEntre el 7,2% dels quals asseguren que la seva situació ha millorat, el 39,6% indica que es deu al fet que un membre de la llar ha trobat ocupació, mentre que el 22,8% explica que han augmentat els ingressos familiars.\nSobre la situació del mercat laboral, un de cada cinc enquestats afirma que cap persona del seu entorn es troba en atur, mentre que el 13,4% diuen conèixer a una persona en aquesta situació, l'11,6% a dos i el 9,5% a tres. El 8% assegura que coneix a més de deu persones en atur.\nDIFICULTATS PER TROBAR OCUPACIÓ\nEl 26,1% dels entrevistats afirma que ara hi ha més persones en atur en el seu entorn que fa sis mesos, i el 67,8% pensa que la situació a Espanya per trobar una ocupació és pitjor que la de fa sis mesos, mentre que el 21,4% creu que la situació no ha canviat i el 8,2% que ha millorat.\nQuan se'ls pregunta per l'evolució de l'ocupació de cara als propers sis mesos, un 47,4% dels enquestats pensa que la situació empitjorarà, enfront del 25,6% que creu que millorarà i el 17,7% que considera que romandrà sense canvis.


El Llagostera visita l'Oviedo per sortir del descens i el Girona s'enfronta al líder a Montilivi - Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio\nEl Llagostera visita l'Oviedo per sortir del descens i el Girona s'enfronta al líder a Montilivi\nEl Llagostera i el Girona tenen partits de nivell aquest cap de setmana. Els de la Costa Brava visiten l'Oviedo amb l'objectiu de tornar-ne amb tres punts que els permetin sortir del descens. Els blanc-i-vermells, per la seva banda, reben el líder -el Còrdova- amb la voluntat de sumar la segona victòria consecutiva davant de l'afició.\n05/12/2015 - 18.00\nEl Llagostera té la mirada posada fora del descens, però per sortir-ne ha de guanyar l'Oviedo, que és vuitè amb 22 punts, sis més que els de la Costa Brava. Els blaugrana arriben amb una mica més de desgast físic que els asturians, després de disputar l'anada dels vuitens de final de la Copa del Rei amb el Dépor, però Oriol Alsina assegura que té una plantilla àmplia per fer jugar a "tothom". Qui no podrà fer-ho per sanció és Masó i Juanjo, a més dels lesionats Emilio, Ruymán i Giva. Per altra banda, Enric Pi, Mosquito i Moragón han quedat fora de la convocatòria per decisió tècnica.\n"Volem trencar la mala estadística que tenim fora de casa", explicava Oriol Alsina, i és que els blaugrana encara no han guanyat cap partit a domicili aquesta temporada i esperen fer-ho al Tartiere on l'Oviedo hi ha sumat tres victòries.\nEl Girona, test amb el líder i primer partit de dos consecutius a casa\nEl Girona té un partit difícil aquest diumenge a Montilivi on rebrà el Còrdova, que es va col·locar líder el passat cap de setmana i que pretén tornar a Primera després de baixar aquesta temporada. Els gironins, que amb l'Albacete van sumar la primera victòria davant de l'afició, volen encadenar la segona i escalar posicions. Als blanc-i-vermells els motiva enfrontar-se al líder però tenen un problema als carrils. La baixa de Javi Álamo per sanció s'afegeix al dubte de Coris, que no s'ha entrenat bé durant la setmana. Pol Llonch podria ser un bon recanvi per la posició.\nQui coneix bé el rival és Richy, Kiko Olivas i Borja, que van jugar amb el Còrdova en el passat. Aquest és el primer partit de dos consecutius a casa on Machín, que complirà el primer partit de sanció, haurà de veure l'enfrontament des de la grada.\nPrèvia Oviedo-Llagostera i Girona-Còrdova


Fasthotel Toulouse Est Balma Balma França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n2 Rue Louis Renault, Balma, Balma, França, 31130 - Veure al mapa\nDissenyat tant per oci com per negoci, Fasthotel Toulouse Est Balma està situat idealment a Balma; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nFasthotel Toulouse Est Balma ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, despertador, telèfon, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses jardí, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Balma, el Fasthotel Toulouse Est Balma és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nTots els tipus de viatgers (217) Parelles (96) Viatgers en solitari (88) Famílies amb infants petits (19) Famílies amb infants grans (4) Grups (12)


Cerca totes les ofertes d'hotels a Sulzano Entrada:\nVilla Sofia...Habitacions per nit per només B&B Il Girasole...Habitacions per nit per només Més zones a Brescia\nPopular ara mateix a Brescia Més venut Hotel Vittoria Via X Giornate, 20 Doble Estàndard reservada fa 36 minuts, Grans raons per reservar amb Agoda\nSulzano és una base excelent per a explorar en profunditat les vistes de Brescia. Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. Una destinació d'innegable popularitat , Sulzano ofereix una escapada memorable amb els seus famosos llocs i bon menjar. Planegi el seu proper viatge a Sulzano o qualsevol altra àrea a Brescia amb Agoda.com, garantint-se el millor preu possible disponible. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Empleni les seves dates d'estada i navegui a traves de les millors ofertes d'hotel a Sulzano.\nHotels destacats a Sulzano, Brescia\nConvenientment situat a Sale Marasino, Villa Sofia és una base ideal des d'on explorar aquesta...\nHotels a Sulzano: B&B Il Girasole


avisos Archive - Pàgina 2 de 7 -\nAVIS IMPORTANT: CANVI DATA ! 6 març 2020 Manteniment en els servidors\nHola, Us escrivim per a comunicar-vos que el manteniment programat per avui dijous 27 de febrer ha estat ajornat i es durà a terme la setmana vinent. La nova data programada és el divendres 6 de març. El divendres 6 de març es faran tasques de manteniment en els servidors...\nAVIS IMPORTANT: dijous 27 febrer 2020 – Manteniment en els servidor\nHola, Us escrivim per a comunicar-vos que el proper dijous 27 de febrer es faran tasques de manteniment en els servidors de Pangea. Els treballs es realitzaran durant la nit del 27 (des de les 23:00) i la matinada del 28 (7:00), durant aquest període els serveis de Pangea quedaran...\nAVIS IMPORTANT: 24 febrer 2020 – Manteniment en els servidors\nHola, Us escrivim per a comunicar-vos que el proper 24 de febrer es faran tasques de manteniment en els servidors de Pangea. Els treballs es realitzaran durant la nit del 24 (des de les 23:00) i la matinada del 25 (7:00), durant aquest període els serveis de Pangea quedaran interrumputs....\nAVIS: Tens problemes amb el correu? Mira’t això !\nHola a tots i totes, Com ja sabeu aquest cap de setmana passat s'han fet canvis en la infraestructura de correu de Pangea, aquests canvis han estat per actualitzar i millorar el servidor de correu i els serveis, així com per implementar noves mesures antispam i de seguretat. Arrel d'aquest...\nAVIS IMPORTANT: 24-26 gener 2020 – Manteniment en els seveis de correu\nHola, Us escrivim per a comunicar-vos que durant el proper cap de setmana de gener, de divendres 24 a la nit a diumenge 26 a la nit, farem tota una sèrie de treballs de manteniment i millora en la infraestructura dels serveis de correu de Pangea. Durant aquest període podeu...\nDel 23 de desembre de 2019 al 6 de gener de 2020 (ambdós inclosos) la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC) tanca les seves instal.lacions amb motiu de les vacances de Nadal, per aquest motiu l’oficina de Pangea estarà tancada durant aquest període. L'oficina de Pangea estarà tancada els dies 24,...\nManteniment en el servidor de bases de dades\nAvui estem fent un manteniment d'urgència en el servidor de bases de dades, això pot comportar alguna petita interrupció en el servei web.Preguem disculpeu les molèsties que us pugui ocasionar aquestes tasques, per les circumstàcies no les podem fer en un altre horari. Salutacions cordials,L'Equip de Pangea...\nIncidència en el servei web\nAvui dissabte 23 de Novembre de 2019 hi ha hagut una incidència que ha afectat parcialment el servei web i el servei de correuweb. La incidència ha quedat ja resolta i els serveis totalment restablerts. Preguem disculpeu les molèsties, Salutacions L'Equip de Pangea...\nHola a tots/es, Us informem que hi ha una nova campanya de correus fraudulents que tenen adjunt un document de Word amb codi maliciós. Els correus tenen com assumpte un títol genèric, per exemple: “Factura”, “Propuesta”, “Respuesta”, “Privacidad”, “Copia del archivo solicitado” , “Nueva Plantilla”, .... Porten un fitxer de...\nFem vaga general\nDivendres dia 18 d'octubre a Pangea.org fem vaga, l’oficina estarà tancada i no oferirem atenció telefònica. Si teniu alguna urgència podeu escriure al mail suport@pangea.org. També ens hem adherit al manifest de les entitats de l'economia social i solidària contra la sentència....


els 3 estils jacint francesos girlapproved que tothom necessita - Sandro\nTots els tres necessiten l'estil Jacet aprovat per a French Girl\nStory patrocinadora Sandro\nde Nayiri Mampourian\nEls flocs de caiguda més elegants estan ancorats per la perfecta jaqueta. I a l’hora de trobar la silueta perfecta per invertir en cada temporada, ens fixem en recórrer a un grup d’escenadors d’estil propiciat per al seu despreniment lent i sense esforç: les noies franceses. Segons la nostra opinió, la manera més senzilla d’aconseguir que certs je ne sais quoi és comprant una marca que porten des de fa anys: Sandro. La marca parisenca té peces de roba exterior excepcionalment impressionants que voldreu viure tota la temporada. El millor de tot, els estils es portaran amb tot el que hi ha al vostre armari, des de peces de tendència fins a les clàssiques grapades que sempre teniu en rotació.\ndesplaçament eep per buscar els tres estils jacet per invertir ara i veure com es porta la manera francesa.\nEns encanta els detalls en aquesta declaració bombardejats amb els detalls de l'estrella embellits, perquè se sentin endavant, però sense esforç, simplement mentim els francesos. Proveu de posar-lo al centre del vostre fons gastant-lo amb una minifusa i botes.\nSandro Silenci Bomber jacet (450)\nSi bé la impressió de lleopard no fa mai res de veritat desapareix, és destacable ara mateix s. Ens encanta com només es pot llençar un abric tacat i instantàniament fer una declaració que, sobretot, aparellada amb articles més neutres, és un sinyí blac i un jersei. Tres elegant.\nAbric Sandro Boma (1800)\nJa heu vist que els editors francesos porten aquest estil de capellat des de fa anys, tant si el trepitgen per les espatlles com si el combinen amb texans i un tee. Aquesta temporada, el clàssic està tenint un gran impacte, sobretot en un teixit especial aquesta versió Sandro. Porteu-lo amb un vestit de màniga: un turtlenec, uns pantalons texans deconstruïts i un cinturó al moment per a un gran toc d’oficina.\nSandro Lodger Jacet (369)\nQuin jacet francès provocat portarà aquesta temporada? Expliqueu-ho als comentaris que hi ha a continuació.\nSi el 2018 es podria resumir en una tendència, probablement seria aquest\nSigui quina sigui la teva vibració, aquests 10 outfits recarregaran les teves bateries d’estil\nVictoria i David Becham van lluir els vestits més igualats\nThe Prettiest Fashion Illustators per seguir a Pinterest\nTinc una teoria que ara mateix és el millor moment per comprar un biini\nA continuació, us mostrem com vaig convertir els meus 3 parells de texans preferits en 9 vestits perfectes per a l'estiu\n4 Tendències de tardor que es produeixen a l'H & M\nHit Pause: Això és el que els nostres editors s’abstindran de fer servir el 2019\nEls rètols de signes de lleopard barats i costosos\n4 experts en com podeu obtenir el millor possible en cada imatge\nD’aquí a un mes, tots els que ara vestireu aquest vestit


En català, també al Bernabéu | Esports | EL PAÍS Catalunya\nEn català, també al Bernabéu\nQue un futbolista d’Alcover que juga al Madrid com és Casilla no pugui respondre a una pregunta en català perquè és a la zona mixta del Bernabéu no té gaire sentit\nBarcelona 12 MAI 2016 - 15:12\tCEST\nKiko Casilla a la roda de premsa on no el van deixar parlar català.\nKiko Casilla va ser tan protagonista com Cristiano Ronaldo diumenge al Bernabéu, motiu de sobres perquè els periodistes reclamessin la seva presència i el club hi accedís a fi de presumir de l’exjugador de l’Espanyol. Els futbolistes són punyeters i a vegades es fan pregar molt, sobretot quan ha perdut el seu equip, cosa fins a cert punt normal perquè saben que els periodistes els esperen per burxar-los, i més ara, tal com està la Lliga.\nAixí funciona la zona mixta: no saps mai del cert qui sortirà, per bé que la normativa de la Lliga estableix que després de cada partit, com a mínim, s’han de presentar dos jugadors de cada equip per atendre els mitjans informatius, preferentment les televisions, després les ràdios i al final la premsa, perquè se suposa que els que escrivim no necessitem cap veu ni personalitzar ningú; som els últims de la cua, també al futbol.\nA nosaltres ens toca callar, escoltar i comentar el que passa després, com aquesta vegada que Casilla, envoltat de periodistes, va atendre una pregunta de Sebas Guim, el periodista de TV3 i Catalunya Ràdio. I el porter, de manera instintiva, va girar el cap a la seva dreta per demanar: “¿En catalán, puedo?”. La resposta de Carlos Carabajosa, un dels responsables de comunicació del Madrid, va ser taxativa: “No, en español”.\nI és clar, es va muntar un sidral, i amb raó, perquè no va quedar clar si el català estava prohibit al Madrid, o si la manera de fer del club impedia parlar-lo a la zona mixta, o si havia estat un error del porter, per preguntar, i del periodista del club, per dir el que no tocava i extralimitar-se en les seves funcions. Queda clar, en qualsevol cas, que tots dos van actuar de manera preventiva —per si de cas—, poruga i poc natural, fins a cert punt sorprenent.\nA cap dels dos se’ls va acudir citar el periodista per a més tard, un cop acabat el torn de preguntes en espanyol, per bé que el porter va disculpar-se amb en Guim. No va ser fins l’endemà, després de les moltes queixes i crítiques contra el Madrid, que des del club es va fer saber que s’havia vulnerat el protocol que estableix que a la zona mixta es parla castellà i que, per descomptat, el Madrid no havia prohibit el català al Bernabéu.\nUna altra cosa és la sala de premsa, on es pot preguntar en qualsevol idioma, sempre que s’hagi demanat i sigui a través d’un traductor, com passa amb Zidane. El problema és que no està clar que existeixi aquest protocol, o que hi hagi una normativa escrita, sinó que se sap que Benzema respon sovint en francès, Kroos en alemany i Bale en anglès, en funció de qui pregunta, ho hagi advertit abans o no, sigui a la Lliga o a la Champions.\nAixí ho han fet saber diferents periodistes que fan informació del Madrid, els mateixos que també expliquen que no els inoportuna que es pregunti en català. Arribats a aquest punt, tal vegada convindria que la Lliga de Futbol explicités un model d’actuació a les zones mixtes després que s’hagi perdut el sentit comú. L’excés de regles dificulta qualsevol funcionament, però ara mateix s’imposa un cert ordre per regular els espais comuns.\nHi ha models que ja funcionen, com el del Barça, que permet preguntar en tots els idiomes, i, d’altra banda, des dels temps de Guardiola s’informa els diferents clubs contra els quals juga que el seu entrenador atendrà els mitjans catalans en català durant la conferència de premsa. Així s’eviten malentesos com els que han tingut diversos tècnics catalans en alguns camps o pistes quan han estat preguntats en el seu idioma matern.\nQueda clar, de totes maneres, que hi ha llengües de primera i de segona, per més que l’Estat espanyol reconegui que el català és cooficial; que prohibir no penalitza, i que hi ha greuges comparatius entre els periodistes de mitjans catalans que treballen a Madrid i els periodistes de mitjans espanyols a Barcelona. Al Bernabéu costa que donin el torn de paraula a TV-3 i a Catalunya Ràdio, ni que sigui perquè no els agraden les seves informacions.\nAl Camp Nou, en canvi, habitualment pot intervenir tothom, o com a mínim el torn de preguntes està més obert, cosa que no agrada a Luis Enrique, com es nota en segons quines conferències de premsa. I a més a més, tothom ha sentit demanar alguna vegada al protagonista si podia dir en castellà el que havia dit abans en català, i fins i tot el president s’hi ha posat bé.\nTampoc convindria confondre el Madrid amb Espanya, i dir que el que va passar al Bernabéu passa a tot arreu. Ara bé, el que va passar s’ha de dir i denunciar, perquè dificulta la praxi periodística i obliga a replantejar-se determinades actituds. La funció d’un cap de premsa no hauria de ser només la d’acompanyar i controlar el jugador perquè no li aixequin la camisa, sinó també la de facilitar la feina,\nSi les sales de premsa i les zones mixtes s’han convertit en una selva no és tan sols culpa dels periodistes —que també, ja que cada cop s’hi aplega més gent i amb interessos ben diferents—, sinó que hi té molt a veure la dificultat creixent que hi ha per poder tenir contacte amb els futbolistes i el xou en què s’ha convertit la informació esportiva, tan necessitada ara mateix que hi hagi conflicte en cada informació que no es distingeix el que és important del que és banal.\nQue un futbolista d’Alcover que juga al Madrid com és Casilla no pugui respondre a una pregunta en català perquè és a la zona mixta del Bernabéu no té gaire sentit.\nCasilla: “El Madrid no em prohibeix parlar en català”


[ÀLBUM DE FOTOS] Egipte, anys vuitanta – LA RESISTÈNCIA\nHome / Projects / [ÀLBUM DE FOTOS] Egipte, anys vuitanta\n[Text i fotografies de Nan Orriols.]\nSant Antoni abat o Antoni el Gran o Antoni d’Egipte\nEs calcula que, actualment, el 13 % de la població d’Egipte és cristiana, principalment ortodoxa copta. Ara bé, com passa sempre amb l’inútil sàpiens en la interpretació de les bondats divines, el personal amb sotana o gel·laba es discuteix fundant ordes religiosos «com les cabres cagallons». A Egipte, 21 ordes cristians. Sembla que va ser l’apòstol Marc l’introductor del cristianisme a Egipte. Durant el viatge vam visitar molts monestirs entre el Caire i Alexandria. L’islam va arribar i es va anar imposant, i actualment els cristians tenen molts problemes.\nLa paraula copte vol dir ‘egipci’, com la paraula sàhara vol dir ‘desert’. Bé, quatre fotos del monestir de Sant Antoni que vam trobar després de travessar les muntanyes que separen el Nil del mar roig. Després de vorejar el mar uns centenars de quilòmetres, vam trencar en direcció nord-oest i vam trobar l’edifici al peu d’una cinglera. Una petita font d’aigua donava vida al monestir i servia per regar les hortes. Diuen que és el monestir més antic d’Egipte.\nSant Antoni era un personatge especial perquè va fer allò que fan els sants: als 19 anys ja va repartir els seus béns. Tenia una mala salut de ferro degut a la dieta dura que s’imposava, però diuen que va viure 105 anys. Això explica sant Anastasi, bisbe d’Alexandria, que va escriure la seva vida.\nJa sabem que la vida dels sants i les santes és complicada. Si actualment llegim la vida de Josemaría Escrivá de Balaguer, ara ja sant, també hi veiem que, en realitat, va ser poc més que el fundador d’una secta seguida per dogmàtics que fan molt mal, com totes les religions.\nBé, sant Antoni sí que té una cosa bona: és el patró dels animals de peu rodó i, per extensió, de molts animals. Diu la llegenda que va guarir un porc, i que l’animal va decidir acompanyar-lo tota la vida.\nAl monestir, els frares ens van acollir i ens vam partir un pa rodó pla com una hòstia gegant i vam celebrar un sant dinar.\nFet i fotut, entre sant Antoni, Akhenaton, Kheops i sobretot la faraona Cleòpatra, d’Egipte se’n pot treure molt de suc. De fet, els sàpiens som més egipcis que grecs o romans, i amb sotana o gel·laba, sempre acabem fent el ridícul.


El primer concert de No Falla a Llíria obre el «Mural Sonor» d’Acció Cultural - Levante-EMV\nLes actuacions s’inicien el 24 de setembre a la plaça Major de la capital del Camp del Túria\nCaratula del CD de ‘Carrer’ de la banda No Falla. | ACPV\nEl projecte ‘Mural Sonor’ ha estat la gran aposta d’Acció Cultural del País Valencià per celebrar el seu 50é aniversari. El passat mes de juny, l’entitat va assolir el finançament necessari per a dur-lo a terme mitjançant un ambiciós projecte de micromecenatge. Amb l’inici de curs, el ‘Mural Sonor’ ja és una realitat, i compta amb una imatge gràfica enllestida i la gravació dels quatre CDs en la recta final.\nAquest projecte musical, a més, es materialitzarà en diverses gires de concerts arreu del territori valencià. El primer tindrà lloc a Llíria, la capital del Camp del Túria, el pròxim divendres 24 de setembre, amb l’actuació de la banda No Falla. El concert, a la plaça Major de «la ciutat de la música», s’ha programat a les 22h i l’assistència serà gratuïta.\nLa banda No Falla ha estat l’autora del CD anomenat ‘Carrer’, dedicat a la música festiva, d’esperit alegre, combatiu i a la reivindicació. El grup, que ret tribut a les grans formacions que han fet vibrar a places i carrers (Obrint Pas, La Gossa Sorda, Orxata Sound System...), està format per Bàrbara López de Mafalda, Anna Millo de The Dance Crashers, Clara Calvo de Candela Roots, Pau Camps i Josep Bolufer d’Smoking Souls, Jota Terranegra de Funkiwis, Andreu Ferre i Joan Mayor d’El Diluvi, Lucía Bisquert de Sedajazz i Nina Dinamita i la Swing Milicia, i Tània Camacho de Freak Fandango Orchestra.\nLa imatge gràfica del ‘Mural Sonor’ ha estat desenvolupada i creada per l’artista valencià Cesc Roca. L’il·lustrador ha arrodonit un disseny jove, fresc i dinàmic que servirà per a revestir les caràtules de cadascun dels quatre CDs que conformen el Mural, així com la cartelleria dels concerts en directe.\nMés endavant, a més, hi haurà la possibilitat d’adquirir aquest material gràfic en format làmines a través d’una botiga en línia habilitada per ACPV.\nCesc Roca (1989) naix i creix a Xàtiva envoltat d’art al taller faller del seu pare, Paco Roca, on va treballar durant alguns anys després d’acabar els seus estudis. L’any 2014 va emprendre un nou camí: emigrà a Amsterdam, on va viure durant 7 anys entre graffiti, lettering i pluja. Allà va desenvolupar la seua carrera com a il·lustrador d’una forma quasi autodidacta.\nDesprés d’anys fora de casa, d’aprendre quasi tres idiomes nous i viatjant, Roca va veure renàixer les cendres i la nostàlgia cap a les seues arrels, que ha plasmat i manifestat en formes i colors. Aquest sentiment de pertinença ha servit per a il·lustrar portades de discs, cartells, llibres, revistes, logotips, samarretes i més articles que evoquen la nostra terra.


Carcaixent - signa acord d’agermanament amb la ciutat belga d’Eeklo - Diari La Veu\nEscriba el número 686516\nCarcaixent - signa acord d’agermanament amb la ciutat belga d’Eeklo\nLa proposta per agermanar-se va ser aprovada per unanimitat en una sessió plenària durant l’anterior legislatura\nL’alcalde de Carcaixent, Paco Salom, viatjarà demà dijous junt a les regidores de Turisme, Paula Lozano i de Fira i Festes, Rosa Nicolau a la localitat belga d’Eeklo per signar l’acord d’agermanament entre les dos ciutats. La proposta va ser aprovada per unanimitat de totes les forces polítiques en un ple el passat 26 de febrer. A banda de la formalització de l’acord, l’objectiu del viatge de la delegació de Carcaixent és iniciar acords en matèria de promoció econòmica, centrant-se en la difusió del turisme i festes locals. Tant l’alcalde com les dos regidores han renunciat a percebre alguna compensació referent a dietes i s’allotjaran en domicilis particulars, sent el cost del desplaçament l’única despesa de la que es farà càrrec el consistori.\nLa primera part de la signatura de l’agermanament tindrà lloc el dissabte 25 en un acte oficial a la Plaça del Mercat en la que participaran totes les autoritats locals. L’acord serà signat pels dos alcaldes i no estarà complet fins que es realitze un acte de formalització semblant a Carcaixent. La nostra localitat té una llarga trajectòria en matèria d’agermanament ja que des de 1982 està vinculada amb la localitat francesa de Bagnols-sur-Céze. Durant aquestos anys són molts els beneficis que el vincle amb Bagnols-sur-Céze ha comportat per a Carcaixent, és per això que l’alcalde Paco Salom valora molt positivament el futur l’acord amb Eeklo ja que “pot suposar la creació d’uns lligams reals entre Eeklo i Carcaixent que marcaran l’inici de la nostra voluntat de compartir reptes, valors i proyectes amb aquesta ciutat”. A més, ha volgut destacar que des del consistori continuarà treballant-se per a enfortir i desenvolupar al màxim les relacions amb Bagnols-sur-Céze i Feltre (ciutat agermanada amb Carcaixent en 2013), però que sobretot es buscarà establir noves i fortes vies de contacte amb elles.\nA banda de l’acte de signatura de l’agermanament, des del comité organitzador s’han preparat una sèrie d’activitats per a conèixer la cultura i el folklore local, com visites guiades al Mercat Local i altres llocs emblemàtics d’Eeklo. Des de les dos regidories s’ha remarcat que, més enllà dels aspectes lúdics de l’encontre, estan previstes diverses reunions de treball amb el seus homònims per poder establir acords de col·laboració entre les dos poblacions. Paula Lozano, regidora de Turisme, ha explicat que el seu objectiu és ampliar el mercat potencial de turistes que visiten Carcaixent “actualment la nacionalitat dels turistes és sobretot anglesos i francesos, per això volem donar a conèixer la diversitat del patrimoni paisatgístic i cultural de Carcaixent en nous països”. Per la seua part, la regidora de Festes, Rosa Nicolau, a banda de la promoció de les festes locals, vol aprofitar el viatge per tancar l’encontre de famílies que se celebrarà al mes d’octubre en Carcaixent, “creguem que el contacte directe amb la gent d’Eeklo aquestos dies pot servir-nos per establir relacions positives i traure el major benefici per a Carcaixent en la visita d’octubre”.\nJunt a la delegació municipal també viatjaran membres de l’Associació Municipal d’Agermanament de Carcaixent (AMAC), ja que aquesta entitat ha sigut l’encarregada d’actuar com a intermediària en representació de l’Ajuntament en matèria d’agermanament. L’AMAC també serà l’encarregada d’organitzar la segona part de l’agermanament que tindrà lloc a Carcaixent del 14 al 18 d’octubre d’aquest any. En aquest encontre està prevista la participació de 60 famílies carcaixentines i 110 ciutadans provienents de les ciutats de Bagnols-sûr-Céze (França), Feltre (Itàlia), Braunfels (Alemanya), Newbury (Anglaterra), Klskunfelegyhaza (Hongria), Eekle (Bèlgica) i Kikinda a (Sèrbia) que, junt a Carcaixent, conformen una xarxa europea creada per fomentar el respecte als valors democràtics, de pau i convivència, així com fomentar la coneixença i l’estima de les diferents llengües i cultures de la Unió Europea.\nEscriba el número 673604


Casal Infantil Casal Infantil 3 | Centre Cívic Urgell\nTROBADA 8 Avui hem vist què passa a cada fase de l’infant, tot són canvis i descobriments. Quines són les joguines adeqüades pel desenvolupament infantil?\nLes mil possibilitats de jugar amb teles!\nA continuació us proposem crear un espai a casa amb diferents mocadors, grans, petits, mitjans, amb diverses textures i colors!\nEn aquesta entrada trobareu instruccions per crear la vostra pròpia taula de llum!\nAvui us volem presentar una App per jugar amb les marionetes, tot creant diferents escenaris i personatges.\nOriol Ripoll: Propostes de joc\nBon dia famílies! Us volem proposar un vídeo de l’Oriol Ripoll, especialista en jocs, en el qual ens mostra sis propostes de joc 10 minuts.\nEn motiu del dia internacional del joc que es celebra el 30 de maig, diferents entitats, incloses nosaltres, hem decidit fer una jornada virtual amb diferents propostes de joc perquè pugueu fer a casa durant el dijous 28 de maig!\nPer què no podem decidir amb por?\nUs presentem una conversa amb el biòleg i professor David Bueno, director de la Càtedra de Neuroeducació UB-EDU1ST\nInfancia i confinament\nAvui us volem presentar un artícle de la Rosa Sensat en el qual parla sobre l’infancia i el confinament.


El Salouenc: El Tunning contra el Feng Shui\nPublicat per Josep (sl) a 17:33\nNo es pot permetre que un president es gasti més de vint milions en cotxe. El blindatge és una excuisa. No pot ser Josep. Bé que pot anar amb un Ottavia en comptes d'un Audi A8. nO HI HA EXCUSA. sENTO SER TANT RADICAL PERÒ EL HORNO NO ESTÁ PARA BOYOS...SALUDUS\nÉs una guerra bruta. Tanmateix el problema no radica en un televisor o en 9000 euros d'accessoris. El problema és la manca de transparència. Qualsevol organització, en el moment que comença a moure quantitats importants de diner, s'ha de controlar. Això és l'auditoria.\nEls ciutadans, com a "accionistes obligats" d'aquesta empresa que es diu "estat" (m'és indiferent que sigui Estat central, Generalitat, Ajuntaments, etc...) tenim també el dret i l'obligació de vetllar pels nostres interessos i a tal fi l'auditoria verifica que els comptes, les inversions, les despeses, s'hagin fet de forma adient.\nEl tribunal de comptes és un invent dins dels formalisme legalista de "tapar l'expedient" de la transparència.\nUna recomanació: el llibre de Xavier Roig "La Dictadura de la Incompetència" és un manual bàsic per a saber com funciona el país. La depressió, després de la seva lectura, és una possibilitat no molt llunyana. Val la pena.\nNo vull ser tant radical. Aquesta és una guerra bruta de desgast a les institucions catalanes.\nLa transparència és una de les mancances de les administracions. Agrairia sempre una auditoria als comptes de les administracions com a "usuari" d'aquestes. Perquè si fos un accionista; no hi posaria als diners en una empresa que no audites.\njo és que no sé ben bé a què ve tanta polèmica. L'emprenyament és normal, però el Benach no ha fet res pitjor que el Saura i sembla que els votants no el castiguin per això. A més a més, com diu el Cesc al seu bloc, Espanya té tants cotxes oficials com els EUA. No está el horno para bollos, és cert, però no veig res de nou sobre la cap del cel. Salutacions\nDe fet No és cap gran escàndol. Jo trobo més escandalós que el govern amb els pressupostos prevegi la incorporació de 6 nous alts càrrecs.


Soy tu gatita – Azures\nPublicat el Juliol 19, 2016 Juliol 19, 2016 Categories Dones, Sexe\nNo parlaren gaire, a la discoteca. Al principi, va ballar amb ell, pensant que en realitat ella no li interessava, sinó l’amic, assegut al costat, a la barra, mostrant la barba espessa com qui mostra l’entrecuix, i amb una cervesa a la mà. Quatre passes, quatre braços enlaire, dues vegades a la cintura. Li va dir que sí sense pensar-s’ho i sense alçar els muscles, com altres vegades. Sa casa devia ser-hi a prop, perquè quan isqueren, no demanà un taxi, que passaven com formigues esperant els que sortien de la discoteca. Cap a casa. Les coses són així, ella ho sap.\nLa finca estava al costat de la plaça Sant Agustí, o just davant de l’església o del centre comercial. Ara a veure com tornaria d’aquest barri fins al poble, va pensar mentre pujava a l’ascensor, perquè un lleuger rot li va fer d’avís. El rot d’ell, clar. Que bonica ets, li va dir mentre sonava Soy tu gatita, mitja hora abans, i els amics, una mica més enllà, se’n fotien potser perquè ell desconjuntava braços i cames, que ja s’havia empassat tres o quatre cubates. Suaven. A la discoteca s’hi sua més que al gimnàs. S’havien enfugit sense dir-ne res, als amics. La germana d’ella i l’amiga espantaven mosques d’alé de cervesa, i ella els va dir adéu amb la mà per no haver d’explicar-se. No era l’amic, el del pèl arrissat a la cara, qui havia d’escapar-se amb ell cap a la casa propera just enfront del centre comercial? O potser amb ella? Que no li proposaren fer un trio encara, aquestes coses són així.\nFeia dos mesos que havia tornat a ser soltera, i això, i les espentes de les amigues per eixir, que la nit era com una boca oberta, sempre li ho havia semblat, un forat que t’engul per arribar un lloc nou, un lloc nou i suat, va fer que acabara pintant-se els llavis de fúcsia, els ulls amb la ratlla negra, i el cabell solt. No s’havien vist mai, per això. Potser ell també era un novençà, en aquesta discoteca, un novençà que busca la parella.\nI aleshores, la situació va empitjorar. Va pensar-se que seria un sonso més, que quines coses, del trajecte fins a sa casa no va amollar cap paraula, i ara enfront d’una bandera republicana, un pòster d’Obrint Pas i quatre llibres de sociologia, el va veure obrir la boca com una grossa fruita porpra. Perdona, deia cada vegada que vomitava una font de beguda barrejada amb kebab. No passa res, no passa res. Són coses normals. La gent s’emborratxa i vomita, és la nit, la boca oberta que sua alcohol. Deixem-ho estar, va dir ella. Però ell feia l’intent, allargava les mans per tocar-li els mugrons, i amb cada espenta, que semblava que li faltava l’alè, emetia un so i perbocava una mica més de pasta feta de carn i gin. La lluna es colava per la finestra. Si es repenjava del seu muscle, podia fixar la mirada en el glaçó gris i tacat i pensar. Ja entenia perquè l’havia convidada, i ara es veia fent de cuidadora, una infermera maquillada de nit, amb veu amorosa i sol·lícita.\nAl tercer intent de començar el ball, va adormir-se. I ella va tocar-li el muscle, va comprovar que respirava, i va enfilar-se cap a l’esquerra buscant la porta d’eixida. Però tornà al punt de partida, al llit amb ell dormint i l’olor de vòmit escampant-se, i aleshores, va anar cap a la dreta, però el pis era un laberint de portes que donaven a la cuina, a despatxos amb mobles de fusta fosca, a un balcó envidriat. Va tornar a pegar la volta, esquerra i dreta, va mirar els quadres, les fotos de comunió (ell i el germà, dues mans enganxades i uns ulls mirant a Déu), les restes d’una pizza al banc de la cuina. Mitja hora va estar-se allà fins que va entrar una parella, que suposà que eren els pares. I ella va seguir les veus, va amagar-se com un lladre, i la porta estava allà, havia passat per davant el primer cop, i començà a riure i el riure li durà fins que la nit es va engolir la mateixa nit.


HOTEL INDIRA - eBook - Laie\nÉs la història d?en Nicolau Comagran Serch, més conegut com el poeta Nic Serch, un jove que retorna a Mallorca després d?una fallida carrera literària. A Mallorca, comença a treballar pel seu tiet a l?Hotel Indira, un establiment un pèl decadent, que pertany a la seva família des del temps del seu avi. Aquest canvi de vida el precipitarà en un nou món, presidit per vells fantasmes i per la fascinació envers la família de qui resultarà ser el seu rival en l?amor i en l?èxit.\nLa novel·la és sobretot una història d?amor foll i descobriment entre en Nico i la Natàlia, una relació marcada pel passat, pel secret, per la insatisfacció, la fatalitat i les mentides. Hotel Indira és una novel·la sobre la difícil acceptació d?un mateix, sobre la corrupció i el dolor de la pèrdua, sobre la necessitat de consol, sobre la tragèdia de les limitacions a les que estem abocats i sobre les ingovernables penes de la vida.


Augmenta la cobertura de les prestacions per desocupació al Baix Llobregat | Consell Comarcal del Baix Llobregat\nNota conjuntura desembre 2017\nUn total de 23.115 persones reben algun tipus de prestació d’atur al Baix Llobregat el tercer trimestre de 2017. Aquesta xifra representa el 55% en relació amb el total de persones registrades a les oficines d’ocupació com aturades. Les prestacions contributives guanyen pes respecte de les assistencials.\nDades que indiquen millora. Tot i que ens trobem molt lluny del 2007 (amb una cobertura superior al 81%), augmenta, respecte el 2016 la cobertura de les prestacions per desocupació. En la tipologia de les prestacions observem, des del 2015, un constant increment de la cobertura de les prestacions de nivell contributiu. Des del 2015 continua creixent la proporció dels aturats de curta durada.\nBiaix de gènere en les prestacions per desocupació. El percentatge de dones aturades sense cobertura de prestacions per desocupació és major que entre els homes (48% en les dones, 38% en els homes).El 2016 és un dels anys on el diferencial home-dona és major. La cobertura de les prestacions per desocupació de nivell contributiu és major entre els homes que entre les dones.\nDades municipals. En tots els municipis del Baix Llobregat més del 50% de les persones en atur cobraven algun tipus de prestació per desocupació. El major diferencial entre municipis de la comarca el trobem en la cobertura de les prestacions per desocupació de nivell contributiu on el municipi amb major cobertura supera el 48% (Castellví de Rosanes) i el municipi amb menor cobertura no arriba al 23% del total de persones aturades (Martorell).


Sobre subjectivitat política i feminismes - Opinadores - Dones en Xarxa\nSobre subjectivitat política i feminismes\nHem vist , a les senyores diputades del Grup Popular aplaudir amb entusiasme la voluntat del govern de modificar la vigent llei d’Interrupció de l’embaràs, per substituir-la per una altra que facilita que el cos de la dona es converteixi en un cos "intervingut " al que molts poden manar, menys ella.\nI , veient aquest trist espectacle, i recordant les moltes batalles internes dins del partit socialista i les moltes i antigues mobilitzacions feministes per aconseguir-ho, una no pot deixar de preguntar-se si ha fet bé a propiciar la presència de dones en àmbits de poder (sigui polític, econòmic, cultural etc ) que tant condicionen la vida de la ciutadania i en aquest cas concret de les dones. Cal preguntar-se de què ha servit tant d’esforç (recordem la crítica a les quotes primer, a la paritat etc d’aquesta dreta si, fet i fet, elles es comporten com ells i accepten amb entusiasme una clara derrota per als drets les dones. I perpetuen, amb la seva actitud, la molt arrelada convicció que hi ha una sola i única manera de fer i estar en política i uns únics continguts i temes rellevants dignes de ser presos seriosament pel "públic" . Quines transformacions aporta de nou a nosaltres i al conjunt de la ciutadania el fet que hi hagi tantes diputades i algunes dones en àmbits de tanta responsabilitat?\nUna cosa està clara: el fet de ser dona - en si mateix - no vol dir gran cosa pel que fa a canvis en profunditat de continguts, mètodes de treball i estils, tot i que la societat en el seu conjunt i les dones especialment estan necessitant noves maneres de fer política, noves metes, nous continguts que s’ajustin més a la realitat quotidiana, a les necessitats de la ciutadania.\nNecessitats i drets que semblen haver desaparegut de l’agenda pública, engolits per una manera destructiva d’afrontar aquesta crisi que és alhora econòmica social i ètica.\nAlguna cosa té de bo, però la presència a la primera línia de la vida política: visualitza l’existència de dones preparades per ocupar llocs de rellevància social i mediàtica. I la seva presència i activitat compleix amb el mandat de la igualtat d’oportunitats -almenys en aquest terreny tan barallat - per a homes i dones. En certa manera compleix una cosa que és de justícia en el marc dels Drets Humans, els de la Dona. Però, i no és poc, aquí ens vam quedar.\nI no n’hi ha prou. Perquè la presència de dones resulti transformadora de les polítiques i respecti els Drets Humans de la Dona, sistemàticament negats en la vida pública i en risc constant de regressió, es necessiten veus que parlin alt, tan alt com parlen al carrer; es requereixen altaveus, llums i taquígrafs destinats no a repetir el que ells ordenen , sinó per llançar nous missatges, propostes i decisions que assegurin i promocionin el desenvolupament dels Drets Humans Universals i sobretot , els de les dones.\nD’una altra manera, no només no introdueixen res de nou, sinó que avalen amb la seva aquiescència i entusiasme partidista, la discriminació cap a les dones i els seus drets específics. I amb això, causen un dany profund a un dels principis civilitzadors: el de reconèixer i respectar el "Un altre " o a les " Altres " en les seves diferències i igualtats que no han d’implicar inferioritat de cap tipus, ampliant així la comprensió del que és l’Ésser Humà en les seves múltiples expressions de sexe, orientació, color de la pell, lloc d’origen, etc...\nI no obstant això, les dones com a subjectes polítics han aportat molt i han de seguir transformant la societat i la vida pública. Justament perquè han acumulat molts sabers vivint en els marges de la societat i els poders. Elles tenen un bagatge de qualitats fruit del seu infravalorat treball en les "infraestructures de la vida" que les fan "diferents" i en certa forma , creatives i innovadores Aquestes qualitats, que han de poder expressar obertament com a trets "humans" menyspreats fins ara, resulten absolutament necessàries per transformar la cultura pública, agressiva, competitiva i unidimensional que ha penetrat en tots els estaments socials i no diguem ja, en la vida política. Elles coneixen, saben molt de com cal cuidar la vida, les relacions humanes, són més capaços de " descentrar " per mirar al seu voltant i veure l’Altre. Aquests sabers silenciats han de veure la llum i circular en la vida pública de manera que ajudin a humanitzar. Però per a això calen dues condicions que no semblen ni de lluny acompanyar les dones conservadors que tant aplaudeixen iniciatives tan lesives per a elles com la de limitar el dret a l’avortament .\nLa primera condició perquè la seva presència i la seva activitat de fruits, és que tinguin consciència feminista: és a dir , tinguin consciència de qui són , de la seva història col·lectiva i la llarga cadena de discriminacions que les han portat al silenci públic que s’ha arribat a considerar "natural" . I que valorin les seves "diferències" (les diferències mai són neutres, s’acompanyen sempre d’una classificada jerarquia social) com una forma , de vegades igual i agosaradament diferent, de ser humanes. Sense aquesta consciència, sense els feminismes, la seva presència i la seva activitat política, no modificarà en res o en molt poc les dinàmiques dominants.\nI , segona condició: les seves accions s’han d’emmarcar en objectius universals, en programes, propostes i voluntats que tinguin com a finalitat l’avanç cap a la igualtat, la llibertat i el reconeixement dels drets humans universals, per a tots els que han estat considerats " diferents" al llarg de la història . Cal situar els feminismes dins l’ampli marc dels moviments socials i les activitats alliberadores de la Humanitat per donar-los més consistència encara i poder avançar així al costat de tants altres moviments alliberadors en la millora de les vides humanes.\nSense aquestes dues condicions fonamentals, la presència numèrica de dones en àmbits de poder - que tants esforços va costar - no servirà més que per maquillar de certa modernitat les polítiques regressives pel que fa a tots els drets humans que s’estan practicant mentrestant aplaudiment complaent femení.


El nou passeig marítim | Badalona bitàcola\n16 Setembre 2010 Badalona, Platjapasseig marítim, Platja, portBadalona bitàcola\nTornava avui de la feina quan m’he topat amb la inauguració de les obres de l’extensió del passeig marítim de Badalona. No m’he pogut quedar perquè m’esperaven a casa, però la visió no era massa engrescadora: havia poca gent i massa parafernàlia (una carpa per a les autoritats, un muntatge per poder posar la primera pedra, altaveus, força membres de la guàrdia urbana,…)\nÉs cert que l’obra és important però no és menys cert que la majoria de badalonins té prou problemes com per a no preocupar-se massa per aquests afers.\nAixí, un acte per al qual ha vingut un senyor de Madrid (dient “ciudaz” i “proyeto” dubto que fos català) i al qual, segurament, no haurà faltat cap polític municipal, ha quedat “deslluït” per la manca de participació ciutadana.\nBé, ja he dit que no m’he pogut quedar, però sí he pogut sentir al senyor de Madrid dient que esperava que les obres durin menys dels 18 mesos en que estan previstes. A veure si és veritat.\nTorno a repetir que el fet que comencin les obres és una bona noticia, perquè al menys s’arreglarà aquella zona que, tot s’ha de dir, fa una mica de pena.\nDe tot això em queden però dues “incomoditats”:\nEm preocupa con afectaran aquestes obres a la circulació pel carrer Eduard Maristany, especialment la part on el carrer és de direcció única i que acostumo a fer al costat de la platja, en una zona on ara estarà el passeig. Espero que facin el carrer Eduard Maristany de doble circulació fins a l’estació…\nEl port fa de punt final del passeig marítim. Com no podia ser d’una altra manera, el port que trenca el front marítim, trenca també el passeig. I, de fet, no només el trenca si no també li marca el final. Una llàstima.\nPer acabar un recull de notícies:\nEl País: Badalona inicia la prolongación de su paseo marítimo, que unirá Sant Adrià y Montgat\nEl Punt: El passeig marítim inicia avui el compte enrere.\n← Badalona tindrà canal\tL’Albiol a la seva bola →\n7 pensaments sobre “El nou passeig marítim”\n18 Setembre 2010 a les 14:36\nUnes dades: l’A.VV. del Front Marítim de Badalona va organitzar una festa per acompanyar l’acte de la primera Pedra al Passeig Marítim de la nostre ciutat, va haver dos inflables per als infants, una activitat de Pompes de sabó també per els petits, també va col.laborar amb nosaltres, el Club Mira Mira d’estels, que va iniciar la seva activitat sobre les 17h 15 de la tarda, una hora i mitja abans de l’acte principal.\nPer altre banda és va fer una xocolatada amb melindros i és van repartir més de 700 racions, entre personal de l’A.VV. i els voluntaris Badalona que és van donar un cop de ma.\nAl final de l’acte varen visitar amb les autoritats la fàbrica d’Anis del Mono acompanyats per el Gerent de la Fábrica i President d’Honor de la nostre A.VV. del Front Marítim de Badalona, el Sr. Antonio Guzman.\nA l’acte van assitir representants de la Generalitat de Catalunya, el Delegat del Govern a Barcelona, representants el Ministeri de Medi ambient, que son els que pagan les obres, i autoritats locals, és va convidar també a les associacions de veins de la zona, i a la FAVB. Fins i tot va venir gent del barri de la Salut. Llastima estava enfainat i no vaig poder saludar-te.\nAh! el dia 02.11.2010 a partr de les 10h i fins les 20h30 a la plaça que hi ha devant del nou CAP de Progrés-Raval, el qual també donarà servei els veïns del Front Marítim celebraren una festeta amb diferents activitats entre diferents entitats per donar la benvinguda a aquest nou centre assitèncial, restes convidat tu i la teva bicicleta.\n18 Setembre 2010 a les 15:39\nAh! El tema de la carpa, no era només per les autoriatats, es per que dintre és va fer una exposició amb planells i fotogràfies de com quedaria el Passeig Marítim, i on l’arquitecta que va dissenyar-ho va fer una important explicació a autoritats i veïns.\nPer cert, ja pots anar preparant la propera opinió teva en contra de la llotja de pescadors que abans de reis funcionarà el Port.\n18 Setembre 2010 a les 18:25\nPompa: Acompanyament sumptuós o comitiva solemne en ocasió de festes, cerimònies o d’altres esdeveniments de la vida pública o privada. Ostentació de magnificència, aparat fastuós.\n(donar) Sabó: adular.\nActivitat de pompa de sabó: acompanyament sumptuós o comitiva per a adular (a les autoritats).\nBàsicament, el que el Badabit deia.\n18 Setembre 2010 a les 22:20\nIntentaré ser educat, encara que per el teu comentari sarcàstic anterior no hauria de ser-ho. Veuràs, els veïns d’aquesta zona de Badalona, hem lluitat per varies coses que ara per ara s’estan portam a cap, i aquesta lluita s’ha portat des de l’Associació de Veïns del Front Marítim que té només tres anys de vida, encara que molt abans ja és treballava en aquest sentit, associació de la que em sento molt orgullós de forma part.\nEn primer lloc quan van constituir l’A.VV. van pensar que hi havia dues coses primordials a defensar:\n1.- La fàbrica d’Anís del Mono, ja que molta gent vinguda de fora de Badalona a viure al nou barri, no entenia com podia haver una fàbrica en funcionament en aquesta zona, i per això quan van començar a constituir l’Associació el primer que van fer va ser parlar amb el seu Gerent per posar-nos a la seva disposició en allò que necessités i en aquest sentit li varen demanar que fos el President d’Honor de la nostre jove entitat veïnal, això ens va permetre una gran col•laboració de la qual totes dues parts estem prou contents.\n2.- Per nosaltres era importantissim la cohesió, la unitat i la defensa del nou territori, que constituïa de fet un nou barri on abans no hi havien vivendes si no industries. Aquest nou barri anava des de Sant Ignasi de Loiola fins a Sant Adrià de Besos i des de el mar fins al carrer industria banda Mar. Aquesta zona que actualment està formada per tres barris diferents, El Progrés, el Gorg i La Mora, era i ara és una nova realitat dins una gran Ciutat com la nostre, realitat complicada d’encaixar dintre del trencaclosques Badaloní, i que poc a poc, alguns partits polítics ja és van adona’m de la importància de crear un nou barri.\nEl fet de tirar endavant aquesta iniciativa va ser fonamentalment per que si no estic segur (després de 45 anys visquem en la ciutat on vaig néixer), que no hauríem aconseguir rés. Per sobre de tot ens preocupava el desenvolupament del barri de la Mora, per la seva llunyania i per que eren conscients que el ritme de desenvolupament de la zona, crearia certs desequilibris, infraestructures (Pont de Sant Lluc, CEIP, CAP, Peatge del Port, connexió amb Sant Adrià per el carrer d’Eduard Maristany, línia BD7 que connecta tot el barri per la zona de platges amb l’estació de Sant Adrià i amb el Tramvia, etc…)Per tant és van reunir amb els veïns i van tirar cap endavant l’Associació de veïns amb un President, dos vicepresidents (La Mora i C/ Industria), un secretari i un tresorer,per tal de que tots els territoris estiguin representats. A dia d’avui tenim a prop de 1250 socis, hem editat una petita revista amb una tirada de 1500 exemplars que fiquem a cada bústia individualment per tota la zona i tenim molt clar que tot el que aconseguim de bo per al barri també ho serà per Badalona, la nostre ciutat.\nLa nostre A.VV, és reuneix cada quinze dies a l’escola Progrés per que no tenim encara local i no anem demanant un, ni pressionant a ningú per que ens ho doni, com altres si que fan. D’aquesta reunió s’aixeca la corresponent acta, que està a disposició de tots els socis al igual que les comptes de l’A.VV. Intentem assistir a tots els actes de ciutat als quals son convocats des de el consell de Salut al de Mobilitat, des de les reunions de districte o en el nostre cas districtes (6 i 7) , a reunions de la FAVB aquestes últimes no nego que amb certa desgana, però intentem estar allà on creiem que hem d’estar per tal d’ajudar a tirar endavant aquest projecte que és diu BADALONA.\nEn aquest sentit Capgròs el teu desafortunat comentari, al igual que les reiterades notícies sobre el nostre barri que de forma despectiva Badabit comenta una i altre vegada en el seu blog, estan al meu entendre de més, i per això les contesto.\nEl passat dijous 16 va ser un dia important per la nostre ciutat encara que vosaltres voleu deslluir-ho. L’acte de posar la primera pedra, va culminar amb tres palades de sorra prou importants i significatives, una de l’Alcalde, una de la Presidenta de la nostre A.VV. del Front Marítim i una del Gerent de la Fàbrica d’Anís del Mono que també forma part d’una nova realitat en la que ell ha sabut encaixar una empresa que fins i tot des de Madrid volien llançar a terra. Aquesta darrera palada de sorra Capgròs va ser la culminació de molts anys de lluita i em sento molt orgullós, molt orgullós d’haver-hi contribuït una mica.\nL’únic que va fer la nostre Associació va ser intentar fer d’un dijous 16 de setembre, un dia de festa per la canalla i la gent gran de Badalona que volia gaudir d’aquest dia.\nEncara ens resten moltes fites per aconseguir i per tant és tracta de seguir treballant en aquesta direcció.\n19 Setembre 2010 a les 8:00\nEls que viviu prop de o dins dels partits polítics soleu veure la dissensió com manques de respecte, atacs personals, crides al trencament de la convivència i altres formes de destrucció massiva.\nA alguns ens agrada pensar que la democràcia va molt més enllà del mer sufragi. Ens agrada pensar que hi ha informació i hi ha debat i hi ha deliberació, i fins i tot hi ha negociació per a la consecució d’acords – més o menys equidistants – operatius.\nLa nostra societat – i la nostra ciutat no n’és excepció – viu captiva d’una política de propaganda i no d’accions, d’una política d’eslògans i no de diàleg.\nI això és el que volia denunciar amb el meu comentari i amb molts d’altres que he fet i que ens hem creuat.\nPots dissentir amb el meu punt de vista i no et consideraré maleducat en absolut.\n19 Setembre 2010 a les 10:35\nAniceto, primer, no vaig en contra del vostre barri! Ni molt menys, si penses això és que no entens un borrall del que escric.\nSegon, parles de cohesionar tot el barri, però ves però ves per on, teniu una part del barri separada del reste per una barrera que és el port, barrera, que ha impedit que el passeig marítim arribés a tot el barri.\nQui defensa el barri en el seu conjunt? Tu, que ja t’està bé que el nou passeig marítim s’acabi al port o jo que defenso que hauria d’arribar fins a Sant Adrià? Tu que consideres que no és un problema que aquella part de Badalona s’hagi quedat sense platja o jo que considero aquest fet una barbaritat?\nTu defenses els interessos teu barri o els del teu partit?\n20 Setembre 2010 a les 11:00\nBenvolguts Badabit i Capgròs,\nLes afirmacions que realitzes, sobre si “la nostre ciutat viu captiva d’una política de propaganda i no d’accions, em sembla que no s’ajusta gens a la realitat”. El fons FEIL (Estat) de l’any 2.009 i 2.010 han estat invertits en obres que ens han deixat un bon grapat d’infrastructures fetes que d’una altre forma haurien trigat anys en fer-les (rehabilitació d’escoles, teatres, polisportius, carrers (microurbanisme) i gran urbanisme com el carrer de Baldomer Solà, la CACI i(o el Pont del Petroli, o el Mercat Maignon ara al 2.010. Obres finançades per la política d’inversions del propi Ajuntament, Rambla, Clínica del Carme, nou centre cívic. Obres finançades per la Generalitat CAP Progrés -Raval, obres Finançades Per la Unió Europea “Desviació del Col•lector Llevat, nou dipòsit CLABSA a la zona de l’estrella” i moltes que ara no tinc temps de esmentar.\nEn quan a la informació i debat, de tot és fa concurs públic i és podem presentar les al•legacions pertinents i en funció del teu interès i si pertanys a alguna A.VV. o entitat cultural o altres pots demanar informació o presentar les al•legacions oportunes com la nostre A.VV. ha fet fins per defensar el Canal fins i tot arribant al Síndic de Greuges, és qüestió de preocupació individual o col•lectiva.\n2.- Badabit, va “nano” no em facis riure, no pares de dissentir en contra d’aquest barri, que si el Port és un desastre, qui si el fet de la primera Pedra important però no hi havia ningú, que si tinc interessos polítics, que si, si que si, no, que si ens obliden de la Mora, que si el barri està separat per el Port, ja t’ho explicat abans el més claret possible.\nVeuràs Badabit, el barri no està separat per el Port, el Port està dintre del barri, forma part del nostre barri i per això des de l’A.VV. del front Marítim ho defensen i col•laboren en les seves activitats de fet en les nostres festes sempre comencen per un concert d’Havaneres al Port, i per altre banda la Bicicletada popular que van fer el passat mes d’abril, per inaugurar el Pont de Sant Lluc, va ser organitzada per la nostre entitat en col•laboració amb d’altres que ens van prestar suport i evidentment amb el Port.\nRespecte a la continuació del Passeig Marítim per la banda Sud del Port, a la zona de la Mora, dir-te que tot està pendent de les famoses xemeneies de FECSA-ENDESA i que en funció de com quedi és farà una cosa ho altre. En aquest sentit dir-te per tranquil•litat teva que canal i haurà una passarel•la de fusta per passar de banda a banda del Port, i que a la zona on és farà el Passeig Marítim ara, és treballarà sobre el col•lector de Llevant que està soterrat on estan les roques, primer és farà passar el nou col•lector per sota del nou Passeig Marítim, i després es treuen les roques i s’elimina el col•lector amb el que és guanya un nou espia de sorra important, doncs el mateix a la zona de la Mora en un futur, ara bé si tu tens els 8 milions d’euros que costa això comencem demà, però jo m’esperaria a veure que passa amb les xemeneies. Gràcies per defensar també la nostre postura de que el Passeig no només ha d’arribar a Sant Adrià, si no que a més hauria d’arribar a Barcelona.\nJa he explicat per activa i per passiva que la zona de la Mora no s’hauria desenvolupat així si no és per el Port, per que de ben segur ningú s’hauria comprat un pis a la zona per tenir com principal infrastructura les xemeneies de la FECSA.\nRespecte a la meva participació política, dir-te que tothom tria on vol estar i no és la primera vegada que t’ho dit, porto afiliat al PSC local més de 15 anys i en els dos darrers anys col•laboro d’una forma més directe i crec que això és positiu per mi, per la meva ciutat i per el meu barri el d’ara i el d’abans, i de molt més abans, (45 anys donem per molt) i així ho continuaré fent si els meus companys continuen confiant en mi és clar.\nJo de fet no coneix un altre forma de participació ciutadana que la que és fa per mitjà de les Associacions Culturals, veïnals, esportives, etc. i per els partits polítics amb representació o no (LA CUP),o individualment mitjançant “consensus” o fent un blog d’opinió o dirigint escrits a l’Administració.\nSaps el que passa que pot ser soc una mica hiperactiu, em passa igual que al Falcó, només que ell és de Convergència i jo no, el te responsabilitats de Govern i jo no, a mi em queda molt per aprendre i al Ferran em sap molt. Tot un repte.


«Coses de les temperatures» | Opinió de Francesc Mauri – Comarques de Ponent\n«Coses de les temperatures» | Opinió de Francesc Mauri\nadmin Posted On junio 16, 2022\nEscric aquest article i som dimecres. Acabem de viure una temperatura brutal durant la nit en alguns indrets de Catalunya acompanyada de vents forts. Aire sufocant. Entre les 2 i les 6 de la matinada Catalunya ha enregistrat sovint temperatures per sobre dels 25 graus i en alguns punts, per sobre dels 30 graus. Al Cap de Creus, a les 2 de la matinada s’han assolit els 36,7 graus i a Portbou els 35,5 °C.\nLes entrades extraordinàriament càlides són molt capricioses pel que fa a moviments verticals que afavoreixen ventades, canvis sobtats de temperatura i també d’humitat ambiental.\nEls valors, però, podrien ser rècord en alguns punts entre dijous i divendres. Ja en parlaré, si toca, la setmana que ve.\nUs volia explicar «coses» sobre les temperatures.\nUna de les preguntes que ens fan és perquè es mesuren a l’ombra. La resposta és clara. El que ens interessa mesurar és la temperatura de l’aire que ens envolta. En canvi, no ens interessa saber, la temperatura de cada tipus de pell de persones diverses o d’animals o d’objectes experimentant l’acció de rajos solars al damunt.\nPer això, hem de posar els sensors en les anomenades gàbies o abrics termomètrics per tal que hi circuli lliurement l’aire, però no els hi toqui el sol directament. Aquest és el motiu, per exemple, que molts plafons publicitaris marquin valors que no toquen. Els sensors es col·loquen dins de caixes mal ventilades i reescalfades quan fa sol.\nLa temperatura de l’aire, per exemple, s’aconsegueix pel contacte del terreny i la temperatura resultant resulta «d’encomanar-se». El sol, quan llueix, travessa l’aire, ja que aquest és transparent als raigs solars. A la massa d’aire li és igual si el dia està ennuvolat o és assolellat. De qui obtindrà la temperatura és de la superfície terrestre.\nPer tot plegat, les mesures de temperatura, han de ser curoses i sistemàtiques per tal de no caure en errors o exageracions en l’era del «tot s’hi val» en la informació i les xarxes socials.\nLa setmana vinent, si o si, tocarà repàs de la calorada i si ha batut rècords o no. Jo m’inclino per pensar que si se n’assoliran.


1_El Gran Musical.mp3 (55.71Mb)\nIII Encuentro musical (3,4 i 5 de juliol de 1987) enregistrat per Cadena SER des de les platges de Benicàssim (Costa Azahar). Conté la retransmissió del programa el Gran Musical amb la participació de Toni Peret i ... [+]\nIII Encuentro musical (3,4 i 5 de juliol de 1987) enregistrat per Cadena SER des de les platges de Benicàssim (Costa Azahar). Conté la retransmissió del programa el Gran Musical amb la participació de Toni Peret i Jose Maria Castell. Presenta José Antonio Abellán. Inclou l'actuació de Francesco Napoli i, l'entrega de premis de les curses de karts i dels partits de futbol celebrats amb motiu d'aquesta trobada musical. A més recull unes paraules de Joaquín Castaño, alcalde de Benicàssim, una entrevista al grup musical Veni Vidi Vinci i l'actuació de Georgie Dann [-]


Participant, (amb perdó) | Hospitabulis\n« Se’n pot escriure un llibre\nSocis protectors »\nParticipant, (amb perdó)\nfebrer 26, 2014 per hospitabulis\nM’enamora veure com alguns regidors del nostre consistori entenen això de la participació ciutadana. Pengen un anunci, -perquè la llei els obliga-, sotmetent a informació pública un projecte i a continuació es posen en alerta màxima si algú vol fer ús del dret a presentar-hi al·legacions, durant el temps habilitat per a fer-ho.\nJa entenc que unes al·legacions, en els temps que corren, poden fer perdre un temps preciós, (què? un mes? un mes i mig?), en la materialització del projecte en qüestió. I entenc també que ara que entrem al compte enrere de les municipals 2015, un mes o un mes i mig són capitals, (i si no que li preguntin a en Jordi Serra i la malaguanyada inauguració de la plaça Pompeu Fabra).\nJo ho entenc tot, (o quasi tot). Però mira, resulta que els qui es posen en guàrdia per la simple possibilitat que un ciutadà faci un escrit d’al·legacions quan toca, per por que s’encallin projectes locals, són els mateixos que, dia rere dia, posen pals a les rodes a cada passa que fa el nostre país per tirar endavant un projecte nacional en majúscules. Són els que fa dos dies, per exemple, amb una argúcia parlamentària predestinada al fracàs, permetien endarrerir l’aprovació del pressupost de la Generalitat i generar de pas una pèrdua d’uns 10 milions d’euros als catalans. Per tant, cap mania. Participar no és obstruir i, si anem tard, haver-se llevat més d’hora!\nPer cert, una petita mostra d’alguns dels temes que es troben a dia d’avui en exposició pública: l’ordenança fiscal de l’IBI, el projecte de reurbanització de la Plaça Espanya, el pressupost general de l’Ajuntament i els seus organismes autònoms per aquest 2014, l’estudi de viabilitat i l’avantprojecte del Mercat Maignon, el projecte del Carrer de la Costa,…\nParticipeu, doncs. I que ens perdonin les molèsties.


Taller de pintura a Mequinensa » Temps de Franja\nEls xiquets i xiquetes de 3r i 4t de primària han participat a l’activitat col·lectiva impulsada per l’artista i on s’han combinat elements de geologia, mineria i pintura. L’objectiu de la jornada ha estat el de transmetre la tècnica que utilitza Parramón, on combina elements naturals per a reproduir imatges que l’espectador ha d’intuir.\nEntre tots han creat una obra col·lectiva inspirada en l’estructura geològica de la mina que podrà veure’s a l’exposició “Microcosmos & Macrocosmos” instal·lada a la Sala Miguel Ibarz i en què s’han utilitzat textures i colors extrets directament d’elements com el carbó i el guix.\nEls alumnes, repartits en diferents equips, han elaborat els pigments, negre, blanc i gris, que han servit perquè cadascun d’ells fes la seua pròpia obra d’art seguint les instruccions de Parramón. Finalment, les peces individuals n’han creat una de col·lectiva que simbolitza un bocí de paisatge extret directament de la galeria del Museu de la Mina.\nTres moments del taller, amb el pintor Joan Parramón i els alumnes de primària.


Posicionament de la PTP sobre el sector ferroviari: NO a la privatització del ferrocarril públic, SÍ a la liberalització – Promoció del Transport Públic\n■ La PTP és contrària a la privatització de Renfe i de les altres companyies públiques de ferrocarril, si bé és favorable a la introducció de serveis privats en algun corredor sempre sota tutela pública.\n■ L’autèntica competència no és entre ferrocarrils sinó del sistema de transport públic amb l’ús del vehicle privat.\n■ Alhora, la PTP és favorable a la descentralització ferroviària a Espanya i, per tant, a la transferència dels serveis de rodalia i regionals -incloent-hi personal i trens- a les comunitats autònomes que ho sol·licitin.\nQuè és Renfe Operadora?\nRenfe Operadora és de tots. Renfe és una empresa pública estatal dedicada a l’operació de trens de viatgers i mercaderies sobre la xarxa ferroviària d’interès general de l’Estat. El principal actiu de la companyia és el personal, el material mòbil i els tallers. D’altra banda, la infraestructura depén d’una segona empresa pública estatal, Adif (Administrador de Infraestructuras Ferroviarias), que s’encarrega de mantenir i construir noves línies de ferrocarril d’àmbit estatal. Les dues empreses públiques tenen el seu origen en la fundació de RENFE (Red Nacional de los Ferrocarriles Españoles) l’any 1941. Tant Renfe Operadora com Adif depenen del Ministeri de Foment, qui coloca el president de les dues companyies, aprova els pressupostos i en dirigeix les línies estratègiques. Malgrat tot, Renfe Operadora segueix sent la cara més visible del ferrocarril i, per tant, és l’objecte de tota mena de crítiques i frustracions, fins i tot quan aquestes estan més relacionades amb la qüestionada política d’infraestructures del Ministeri de Foment que amb la pròpia capacitat operativa de la companyia. L’excés de crítiques sobre Renfe Operadora ha impedit visualitzar els autèntics responsables polítics dels desencerts ferroviaris espanyols, situats al Ministeri de Foment.\nCom ens afecta als usuaris la liberalització del ferrocarril?\nLa Unió Europea està aplicant un calendari de liberalització en l’operació dels serveis de mercaderies i de viatgers. L’any 2006 es va liberalitzar el trànsit internacional de mercaderies; l’any 2007 el trànsit estatal de mercaderies; l’any 2010 el trànsit internacional de passatgers; i entre 2015 i 2017 és prevista la liberalització del darrer segment, corresponent al trànsit estatal de passatgers, avui servit exclusivament per Renfe Operadora en l’àmbit de la xarxa ferroviària d’interès general de l’Estat. La liberalització implica processos de competitivitat entre empreses: diversos operadors pugnen per ser concessionaris de determinats solcs de trànsit ferroviari (com els slots de l’aviació als aeroports) i s’acaba amb el monopoli de l’empresa pública Renfe Operadora. El darrer Consell de Ministres del 13 de juliol de 2012 va aprovar avançar la liberalització del trànsit estatal de passatgers a l’1 de juliol de 2013. La introducció de competència pot ser un estímul per generar una oferta ferroviària més àmplia i econòmica, sempre mantenint la infraestructura i Renfe en mans públiques i considerant algunes condicions:\ndiverses empreses concorrent sobre un mateix corredor, permetria reduir preus com ha passat amb el sector aeri i el fenòmen “low cost”.\nper reflotar línies que no hagin estat ben gestionades fins ara, amb concessions a 8-10 anys integrant transports per carretera i nous models de gestió econòmics més adequats.\nels actuals tallers de Renfe han de poder oferir serveis de manteniment i reparacions a qualsevol operador ferroviari, sense discriminació, ja que la no disponibilitat d’aquestes instal·lacions és una de les principals barreres d’entrada al mercat dels nous operadors.\nMapa de la liberalització del ferrocarril per a passatgers. Font: IBM\nCom ens afecta als usuaris la privatització del ferrocarril?\nPrivatitzar és un procés totalment diferent al de liberalitzar. Consisteix en vendre empreses públiques operadores de serveis o gestores d’infraestructures ferroviaris al capital privat. Paradoxalment, una privatizació per línies o per zones no introduiria competència sinó que es limitaria a canviar el capital de l’empresa operadora: de públic a privat. L‘únic país europeu on el ferrocarril ha estat privatitzat a gran escala ha estat la Gran Bretanya, per “evitar el permanent xantatge dels sindicats“, per millorar la qualitat del servei i per abaixar el preu per als usuaris. Però la privatització de la infraestructura va donar un resultat tan dramàtic que es va haver de renacionalitzar, i la privatització de l’operació no ha aconseguit baixar tarifes als usuaris. El que fa eficient o ineficient una empresa és la seva capacitat de captar la demanda dins d’un mercat, en aquest cas de mobilitat, així una gestió econòmica acurada. Amb qui ha de competir el ferrocarril és amb l’avió i la carretera, fonamentalment. Els models més exitosos de ferrocarril a Europa són protagonitzats per empreses públiques estatals ben gestionades (SBB-CFF-FFS o DB en viatgers i mercaderies, la SNCF en viatgers de llarga distància, o FGC en serveis metropolitans, amb una molt elevada taxa de cobertura). Ja que els models d’èxit a Europa es basen en empreses públiques, caldria reflexionar si no seria més eficient començar per canviar la política de transport del Ministeri de Foment, en comptes d’apuntar cap a una empresa operadora. No hi ha empreses públiques dolentes sinó mals gestors polítics amb equips directius inadequats. Malgrat l’experiència europea, el darrer Consell de Ministres del 13 de juliol de 2012 va aprovar dividir Renfe Operadora en quatre societats “inicialment públiques“, com a pas previ a la privatització total o parcial de l’empresa pública.\nPer què es vol privatitzar Renfe?\nCal tenir present que els costos unitaris del sistema ferroviari espanyol, quan es fan amb tracció elèctrica, tenen valors relatius baixos i un operador privat probablement no els podria millorar sense minva de la qualitat del servei o sense aplicar una racionalització de costos similar a la que podria fer Renfe si tingués una altra política comercial.\nQuins interessos hi hauria en la privatització de l’empresa pública Renfe?\nEstat: fer caixa amb la venda d’actius de la companyia, bàsicament tallers i material mòbil. Els actius de Renfe s’han construït gràcies a l’esforç de tots els contribuents d’Espanya, fins al punt de tenir la flota de trens més moderna d’Europa. La seva venda implicarà un posterior pagament per ús a través d’una empresa privada. Per tant, és fàcil concloure que aquesta operació farà perdre recursos públics, almenys en les partides que afecten el material mòbil.\nEstat: reduir les despeses de personal. Les partides de personal sí podrien veure’s reduïdes com a conseqüència de l’entrada en escena de nous operadors no subjectes als convenis col·lectius de Renfe, a canvi d’una reducció de les condicions laborals dels treballadors i treballadores.\nEmpreses: privatitzar l’única part de l’explotació que dóna beneficis: l’alta velocitat / llarga distància. Els trens de Rodalies i Regionals són serveis públics que, com l’ensenyament i la sanitat, no donen superàvit i s’haurien de gestionar mitjançant concessió i compensar econòmicament en cas de privatitzar-se. Si la gestió d’un servei públic deficitari es fes amb rigor i criteris empresarials des de l’administració pública, no hi hauria cap benefici en la privatització dels mateixos. A diferència dels serveis de carretera, els costos d’explotació del ferrocarril estan molt lligats al manteniment i ús de la infraestructura, cosa que redueix enormement el marge de maniobra dels operadors, siguin públics o privats. Altrament dit, seria com privatitzar els beneficis i socialitzar les pèrdues de l’actual empresa Renfe.\nEmpreses: entrada al mercat ferroviari madur, evitant els riscos inicials que ja han estat assumits per l’empresa pública Renfe. La xarxa d’alta velocitat espanyola és la més extensa d’Europa i suposa un mercat potencial molt important de cara al futur, en què els mitjans competidors veuran incrementats els seus costos energètics.\nCom podem incrementar la productivitat del ferrocarril espanyol?\nÉs prou conegut que la política comercial de Renfe no ha estat capaç de captar bona part del seu mercat potencial en l’àmbit de les mercaderies i dels viatgers. A Espanya s’ha donat la paradoxa que, tot i tenir la més gran xarxa d’alta velocitat d’Europa, molts trànsits de viatgers continuen fent-se en avió o per carretera perquè aquests modes ofereixen tarifes més econòmiques. Òbviament calen molts més canvis per incrementar l’eficiència de Renfe Operadora:\nEl Ministeri de Foment ha de canviar la política ferroviària i invertir amb criteris econòmics i socials, no amb clientelismes polítics (1 AVE per província).\nEl Ministeri de Foment ha de fixar objectius ambientals i econòmics de quota modal i desenvolupar mètodes de finançament i tarificació per fer-los possible (Eurovinyeta, peatges a les carreteres, reducció dels cànons d’Adif).\nEl Ministeri de Foment ha de signar un nou model de contracte programa amb Renfe Operadora que inclogui bonificacions i penalitzacions segons uns objectius de captació de clients; i que no només aporti subvencions per cobrir el dèficit tarifari d’una oferta concreta.\nCal traspassar les competències del transport regional ferroviari a les comunitats autònomes que ho sol·licitin, assignant-los la dotació corresponent pel que fa a material mòbil i personal. A tota Europa les regions NUTS2 (land, région, comunitat autònoma, etc.) s’han mostrat molt més dinàmiques que els estats a l’hora de potenciar els transports públics regionals. Per gaudir de plenes competències, les Comunitats no només han de ser l’autoritat que contracta el servei, també han de disposar dels actius ferroviaris (trens i personal) transferits a les seves empreses públiques ferroviàries o a possibles filials de Renfe governades des dels territoris.\nRenfe Operadora s’ha de regir per criteris empresarials amb una cerca activa de la demanda dins del mercat estatal dels passatgers i mercaderies, i evitant malbarataments econòmics, com l’excessiva compra de material mòbil sense una assignació clara en el passat.\nRenfe Operadora i Adif s’han de coordinar i desenvolupar un nou model operatiu més econòmic per a les línies de dèbil trànsit, capaç d’operar amb agent únic i competir en freqüència i costos amb la carretera.\nAnnex 1. Experiència del procés privatitzador al Regne Unit\nL’únic país europeu on el ferrocarril ha estat privatitzat a gran escala ha estat la Gran Bretanya. Sota el govern de John Major, successor polític de Margaret Thatcher, es va decidir privatitzar íntegrament el sistema ferroviari: la infrastructura, els trens i la seva gestió. El govern conservador va anunciar que privatitzava el ferrocarril per “evitar el permanent xantatge dels sindicats”, millorar la qualitat del servei i abaixar el preu per als usuaris. El desmembrament es va fer per lots. Al cap dels anys, un altre govern, aquest cop laborista, va fer marxa enrere parcialment i va renacionalitzar la infrastructura, atribuint la seva gestió a Network Rail, tot mantenint la gestió dels serveis en mans d’operadors privats amb un sistema de franquícies per corredors o àmbits territorials que es va estendre d’un període concessional de set anys, de l’època conservadora, a 15 amb l’anterior laborista, per tal que els franquiciadors tinguessin un marge més ample de temps per recuperar les seves inversions i ampliar-les.\nPer conèixer l’abast dels beneficis i inconvenients de la privatització del ferrocarril britànic, detallem tot seguit els principals resultats assolits.\nLa infrastructura està totalment nacionalitzada sota el control de Network Rail.\nEls serveis ferroviaris estan gestionats per concurs i per períodes de 15 anys, i tenen l’exclusiva del servei.\nPerò en alguns corredors, a petició d’altres operadors, el govern pot dictar que pot haver-hi competència-. El més normal és que els trens de la companyia ‘B’ circulin intercalats amb els de la companyia ‘A’ que va guanyar la concessió, però els bitllets de la companyia ‘B’ no serveixen per utilitzar els de la companyia ‘A’, de manera que quan un usuari perd un tren d’una companyia ha d’esperar-se al següent de la mateixa companyia, a menys que compri un segon bitllet de la companyia contrària.\nNo hi ha integració ni política tarifària comuna en el sistema britànic de ferrocarril. Cada franquícia té el seu sistema de preus, si bé el web de Network Rail informa del tots els serveis i es poden comprar tots els bitllets per a qualsevol trajecte, incloses les ofertes.\nEl preus del ferrocarril britànic continuen sent els més alts d’Europa, per bé que en alguns corredors poden existir ofertes puntualment molt avantatjoses.\nEl material mòbil es troba en mans d’algunes poques companyies que l’arrenden a les franquícies, de manera que a la pràctica els franquiciats només gestionen trens i serveis.\nEn cas d’incompliment del contracte de servei, Network Rail imposa dures sancions a les franquícies. S’ha informat d’alguns casos en què fins i tot se’ls hi ha retirat la franquícia.\nDes de la privatització el nombre de passatgers ha crescut un 70% però el motor d’aquest augment no ha estat el bon servei -les associacions d’usuaris opinen que es troba lluny de l’òptim-sinó per l’increment general de mobilitat i la forta congestió de les xarxa britànica de carreteres.\nUn model diferent de privatització de serveis és el que Transport for London, TfL, (autoritat londinenca de mobilitat) ha fet pels autobusos. A Londres la gestió de les línies d’autobús ha estat atribuïda a operadors privats però tots tenen la mateixa imatge dels autobusos vermells londinencs i tots funcionen sobre el mateix sistema tarifari.\nL’Entitat Metropolitana del Transport de Barcelona, EMT, ha seguit un model semblant al de Londres, el de concessió amb gestió interessada, però cada companyia concessionària té la seva pròpia imatge, encara que el sistema tarifari és únic.\nLiberalització. Altres països com Alemanya, Suïssa, Àustria, Dinamarca i Suècia han optat per introduir competència privada en determinats serveis, particularment els regionals, sense desmuntar el servei ferroviari públic de referència. Fins i tot en algunes zones d’Alemanya, s’ha donat alguna relació important a un operador privat, com per exemple el corredor Bremen-Hamburg a l’operador privat Metronom, amb molt d’èxit de públic, de qualitat de servei i amb preus baixos, menors que els de Deutsche Bahn.\nAnnex 2. Compareixença de la PTP al Parlament\nEl passat 20 de juny, la PTP fou convidada a comparèixer a la comissió de Territori i Sostenibilitat del Parlament de Catalunya juntament amb altres institucions relacionades amb el ferrocarril a Catalunya, per aportar elements al debat sobre la reforma de la Ley 39/2003 del Sector Ferroviario (d’àmbit estatal). La voluntat del Parlament era aprovar una moció demanant a l’Estat la modificació de la llei, per garantitzar la possibilitat de canviar d’operador ferroviari a les Rodalies de Catalunya, d’acord amb els acords de traspàs. El posicionament de la PTP va ser el següent:\n1) Més que d’operador, el que cal és un canvi de gestió administrativa del transport ferroviari, eliminant les ineficiències actuals i potenciant al màxim els serveis de viatgers i mercaderies. Les empreses referents al ferrocarril europeu, SBB i DB, són de caràcter públic però explotades amb criteris empresarials i contracte programa (bonus malus).\n2) En mercaderies, cal un lliure accés a la infraestructura ferroviària.\n3) El veritable control polític de l’operació ferroviària dels serveis públics ferroviaris de viatgerts és la propietat dels trens i del personal, així com la font financera del servei. Cap operador podria fer-se càrrec del servei de Rodalies aportant de nou aquests actius.\n4) Cal abordar el problema del finançament del transport públic, les reduccions d’aportacions de l’Estat sense alternatives fiscals, no garantirà ni la continuïtat del servei ni la seva extensió i millora, que són urgents.\n5) Sense una infraestructura molt més potenciada, el marge de maniobra és relativament baix en l’àmbit del Corredor Mediterrani i de les Rodalies.\n6) La barrera d’entrada a la operació ferroviària és el material mòbil i l’accés als tallers. S’ha optat pel desballestament de trens en comptes del mercat de segona mà per a operadors mixtes o públics diferents a Renfe.\n7) Cal avançar en l’autogovern del servei ferroviari (flota, personal i finançament) en primera instància. No es poden tenir les competències del servei i no poder gestionar un contracte programa perquè no es disposa directament dels recursos per negociar amb l’operador. La competència real sobre el servei és poder decidir qui el presta.\n8) Hi ha models que mantenen el caràcter públic però incrementen l’autonomia de les regions: Existeix la possibilitat de crear filials de Renfe més vinculades al territori, com va fer-se amb la DB amb l’S-Bahn Berlín, empreses públiques mixtes Estat-Comunitat Autònoma (com la BLS) o transferir directament els actius (maquinistes i trens) de Rodalies a FGC.\n9) En qualsevol cas caldrà una negociació i bon enteniment polític amb l’Estat:\nLa infraestructura és d’Adif\nLa compra de material mòbil és a càrrec de Renfe, qui en manté la propietat pel moment\n10) La iniciativa privada pot aportar capital i coordinació amb els transports per carretera, mantenint la participació pública majoritària.\n11) Necessitem un model “low cost” que permeti reflotar el servei al conjunt del territori català: l’actual estructura de costos pot ser la mort del servei en algunes línies.\nDescarregar presentació (PDF, 1’34 MB)\nAnteriorPublicació anterior:L’Ajuntament de Barberà torna a deixar centenars de treballadors sense poder accedir a la feina el mes d’agostSegüentPublicació següent:Creuament de cartes amb l’Alcalde Ros sobre l’aparcament i espai públic a Lleida


Neix el Club Esportiu Hoquei Olímpic Reus | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\nEl seu principal impulsor és Xavi Cabré, que actuarà com a secretari i coordinador esportiu de la nova entitat\n15 de Juliol de 2020, per Xavi Turu\nReusdigital.cat ha tingut accés a l'esborrany de l'escut i l'equipació del nou club\nDesprés d'una una llarga temporada al capdavant de la secció d'hoquei del CN Reus Ploms, Xavi Cabré ha decidit desvincular-se de l'entitat i obrir una nova etapa esportiva amb la creació del Club Esportiu Hoquei Olímpic de Reus. El repte comença des de zero i amb la intenció de no anar a marxes forçades per poder fer una evolució favorable de tot el planter. El nou club d'hoquei sorgeix del CN Reus Ploms.\nContactes amb el consistori\nDesprés d’algunes diferències amb el seu antic club, Cabré va presentar la dimissió i va agafar forces per poder idear un nou projecte esportiu i de club. Per impulsar-lo, Cabré no ha estat sol, ja que ha rebut tot el suport dels pares dels jugadors de les categories inferiors d'hoquei dels Ploms, que han estat un factor clau. Cabré portava 15 anys vincultat als Ploms.\nL'Olímpic serà un club que neix amb una total independència del Reus Ploms. No existeix cap vincle entre els dos, i ara per ara, segons ha pogut saber Reusdigital.cat, ja s'ha parlat amb l'Ajuntament per fer tots els tràmits legals per regularitzar-lo. Aquesta nova formació arribarà de la mà de molts jugadors que s'havien format a les categories inferiors del conjunt d'hoquei dels Ploms. Tots ells, exceptuant els de Primera Catalana, passaran a formar part de l'Olímpic de Reus.\nAmb tot, hi jugaran des de la categoria d'escolta fins a la sènior, tot passant per l'equip benjamí, que competirà a la Lliga Territorial, i les categories d'alevins fins a arribar a jugar la Lliga Catalana.\nNova etapa que comença 'amb il·lusió'\nLa nova aventura de Xavi Cabré és a punt de començar, sempre que l'actual pandèmia ho permeti, això sí. El 31 d'agost hi ha la previsió de començar els entrenaments, i s'ha demanat poder usar el pavelló Cèlia Artiga de Reus. En aquestes mateixes instal·lacions, l'Olímpic de Reus també hi jugaria els seus partits com a local. El president d'aquesta nova entitat serà Pere Isern, el vicepresident, Eduard Pinyol, i la coordinació esportiva anirà a càrrec del propi Cabré.\nPel que fa a la indumentària, que encara no està del tot decidida, es planteja incorporar colors de tons fúcsies i grisos. Amb l'aparició de l'Olímpic d'hoquei, s'afegeix un nou club a Reus, per poder competir i fer créixer la pràctica d'aquest esport a la ciutat. L'Olímpic ja ha començat els treballs als despatxos esportius i ja s'han fet alguns fitxatges de jugadors del voltant de la capital del Baix Camp.\nEl nou club d'hoquei neix amb la filosofia de formar jugadors i que tinguin una bona cultura d'aquest esport. Poder fer créixer el conjunt sènior serà tot un repte per a aquest nou equip d'hoquei que s’incorpora a l'escenari d'hoquei reusenc, amb la intenció de romandre-hi durant llargues temporades, i que el seu màxim valor afegit siguin els jugadors de la casa.\nClub Esportiu Hoquei Olímpic Reus\njuan 15 de Juliol de 2020\nlos clubs no se separan, se juntan para ser mas fuertes\nque les `pasa a estos señores, no se da la sensación que como no les gusta la nueva estructura del Ploms me marcho y pongo a funcionar mi propio equipo, a simple vista malo, muy malo, siempre hay que hacer una gran piña para hacer buenos resultados y no entendemos esta separación, es una lastima