Turisme promociona l’oferta turística de la Comunitat Valenciana en la fira del sector més important de Bèlgica – RiberaTV\nTurisme promociona l’oferta turística de la Comunitat Valenciana en la fira del sector més important de Bèlgica\nTurisme Comunitat Valenciana continua amb la promoció de l’oferta turística de la Comunitat en l’àmbit internacional. Així, des d’aquest dijous i fins al diumenge dia 10, aquesta present en el ‘Salon dónes Vacances’ de Brussel·les, el certamen turístic més important de Bèlgica, amb 61 anys de trajectòria.\nLa Comunitat Valenciana estarà en l’estand de Turespaña juntament amb les marques turístiques de Benidorm i Patronat Turístic de Castelló, així com, la Federació de Càmpings de la Comunitat Valenciana. L’oferta d’Oropesa, Elx i El Campello també estarà present.\nEl secretari autonòmic de Turisme, Francesc Colomer, ha ressaltat la importància d’assistir a aquest tipus de certàmens turístics en mercats consolidats com el belga “per a buscar l’increment del nombre de visitants mostrant la varietat de productes turístics de la nostra destinació, amb l’objectiu de desestacionalizar la nostra oferta i incrementar la despesa”.\nFrancesc Colomer ha ressaltat l’increment en un 7,5% de la despesa que el turisme belga ha realitzat en aquesta destinació l’any passat. En 2018, la Comunitat Valenciana va rebre 537.004 visitants des de Bèlgica, que van desemborsar més de 527 milions d’euros.\nPer a Colomer, “les xifres d’aquest mercat són positives, però no podem quedar-nos en la complaença, hem de treballar intensament per a garantir un flux de turisme sostenible aprofitant la bona dinàmica d’aquest mercat en la Comunitat, així com l’excel·lent connectivitat aèria”.\nAposta pel turisme de naturalesa i rural\nTurisme Comunitat Valenciana reforça en aquesta fira la imatge de la Comunitat Valenciana com a terra de valors, singular i hospitalària, a més d’una destinació d’identitat mediterrània, diversa, plural i accessible, posant l’accent principalment en el turisme de naturalesa i el turisme rural, dos sectors molt valorats pels belgues.\nAixí, facilitarà informació sobre l’oferta turística de la Comunitat, des d’allotjaments rurals, càmpings, així com enclaves Patrimoni de la Humanitat, la gastronomia, ‘birdwatching’ o rutes i excursions, entre altres.\nEl ‘Salon dónes Vacances’ està considerat el gran punt de trobada del turisme a Bèlgica, amb uns 800 expositors de 60 països diferents i 100.000 visitants cada any, segons l’organització.\nTurisme promociona l’oferta turística de la Comunitat Valenciana en la fira del sector més important de Bèlgica added by Ribera Televisió on 7 Febrer, 2019


Entre Muntanyes | La tendresa d’assistir al creixement\n28 jul. La tendresa d’assistir al creixement\nPosted at 14:34h in Postals d'AINA\tby\tPau Riera\nLa millor manera per definir la relació que es forja a AINA entre els monitors i les monitores i els infants és la figura de la roda. Una roda que no para de girar en cap moment. A voltes ha de superar sotracs en el camí. A voltes gira suau i constant.\nPerò mai deixa de girar.\nEl canvi de la Casa a la Borda més intens, però alhora menys visible per algú extern a AINA, és el respecte que es palpa en els moments més especials del torn. Sens dubte, el punt àlgid és l’acampada de la segona setmana. Una excursió de tres dies que intenta —i aconsegueix— fer encabir en un grapat d’hores a la muntanya tot el que es viu durant les dues setmanes de Borda.\nL’última nit de l’acampada és en la qual es veu el canvi que s’ha produït en tots i cadascun dels infants. Després de gairebé deu dies, estan preparats per vèncer les pors intrínseques de l’edat que tenen i obrir-se a companys que ahir eren desconeguts i l’endemà ja seran família.\nA AINA, com a la vida, tot són etapes. Aquestes no es poden cremar, i fins que no s’ha viscut la totalitat d’una etapa, no s’està preparat per passar a la següent i poder aprofitar-la i gaudir-la. Els protagonistes de l’etapa de Borda i de l’edat que tenen els nens i nenes que l‘ocupen ja no són els jocs ni les dinàmiques que serveixen únicament per divertir-se. Les confessions, les pors, començar a entendre els defectes i ser capaç de fer enlairar les virtuts van ocupant l’espai que pertoca a mesura que la maduresa s’obre camí.\nEls monitors van viure aquests moments d’incertesa i fascinació a parts iguals quan eren ells els que ocupaven les lliteres de la Borda. Llavors uns altres monitors els van acompanyar en la difícil tasca de començar a entendre’s a un mateix. Ara són ells els guies —mai l’autoritat moral— que han d’aconseguir que els nens, vora l’escalfor de l’últim foc de camp lluny d’AINA, iniciïn el gran repte de començar a entendre qui són i com volen ser.\nD’aquí a uns anys seran els nens i nenes de la Borda els que escoltin de les reflexions dels infants que s’ha d’aprofitar cada moment amb els éssers estimats, perquè qualsevol pot ser l’últim. Somriuran quan algú deu anys més jove que ells repeteixi fil per randa la frase que van dir l’última nit de la seva acampada.\nEntendran el valor del respecte i estima pels altres que van descobrir ja fa tants anys. Seran conscients dels pilars de la vida i de l’important que és superar la por a obrir-se als altres i crear un sentiment de comunitat que ja mai oblidaran. Miraran al costat i veuran un vell company de Borda amb qui van emocionar-se junts. Es donaran la mà i observaran, aguantant la barreja de nostàlgia i amor profund fets llàgrimes de tendresa, com uns nous infants creixen de la mà de l’educació en el lleure que els ha fet ser com són.\namistat, Borda, confiança, documental, entre muntanyes, foc de camp, monitors infants, segon torn


Els EUA són diferents » Tercer booster\nArxiu per a 'Tercer booster' Categories\nClassificat com a General,Mutants Covid,Tercer booster\nFa unes setmanes el President Biden, molt imprudentment, va anunciar que en un parell de setmanes tota la població dels EUA podria rebre un recordatori del vaccí, „booster“ en anglès, basat en estudis israelians promoguts per Pfizer. Biden és un molt bon senyor que dissortadament segueix mostrant proves d’incompetència, una darrere l’altre. Ell no tenia cap dret de fer aquesta promesa. De primer li faltava el vist-i-plau de la Food and Drug Administration (FDA), l’agència del medicament probablement més segura i escrupolosa del món, que en aquest cas requeria a més el consentiment d’un grup de científics experts independents de la FDA i finalment l’aprovació d’un comitè poc conegut del Centre for Disease Control a Atlanta (CDC) que és l’autoritat suprema de la Salut Pública i vigila totes les campanyes de vaccinació. No sé perquè, no obstant les protestes d’alguns experts i de la OMS, (que es pensava que això disminuiria les donacions de vaccins als països pobres), tothom ho donava per fet. Només el vaccí de Pfizer està per ara aprovat permanentment; els altres dos de Moderna i Johnson & Johnson (Janssen) segueixen tenint només l’autorització d’emergència (que si hi hagués cas, podria ser suspesa en l’acte) i encara no havien ni tan sols demanat permís per oferir un tercer booster. Segons havia dit Biden, el Govern estava oferint gratis un booster de Pfizer (pel que paguen $20) a tota la població no obstant les clarificacions i condicions pendents, gens clares. Encara embolicant més la troca, els de Moderna van anunciar que ells també oferirien (si eren aprovats) un booster però només DE LA MEITAT de la dosi original. I de J&J fins ara hom no ha sentit dir res.\nQuè han decidit els experts independents del famós comitè de consultants de la FDA? Dues coses: 1) han donat llum verda amb unànime suport a l’administració immediata d’un booster als malalts immunodeficients, que són molts i gairebé no poden formar anticossos, i també als ancians de més de 65 anys i sota discreció mèdica a qui ho necessiti; i 2) s’han negat a aprovar l’administració del booster a la resta de la població altrament sana entre 16 i 65 anys. De moment, la Casa Blanca podria començar oferint vaccins al grup inicial i més tard ja veurem. Cal afegir que l’opinió dels experts podria ser rebutjada, si els semblés oportú, pels empleats de la FDA, només que no ho fan mai i caldria donar masses explicacions.\nPerquè van dir que no a la població general? Van opinar que els estudis disponibles sobre la duració de la immunitat no eren convincents, inclosos els d’Israel, i que la duració de la immunitat induïda per mots vaccins és molt variable. N’hi ha que duren molts anys i altres només uns mesos. No havia passat prou temps per saber com és amb els nous vaccins mRNA contra el Covid perquè no n’hi hagut mai abans d’ara i de moment semblen protegir bastant bé. A més cal estudiar molts més cassos per científics no lligats amb cap companyia. Hi havia alguns que es molestaven perquè Pfizer no havia dit si oferien el mateix vaccí d’abans o si en tenen un de nou extra per la variant Delta. Fa uns anys vam sentir un científic de Moderna dir que coneixent el genoma de la variant (mot fàcil d’obtenir) ells podrien preparar un vaccí eficaç per qualsevol Covid en temps rècord. Ara diuen que el vell vaccí també va bé amb tots els mutants d’interès. Ningú n’ha tornat a parlar.\nUn altre tema difícil és la freqüència d’una miocarditis (malaltia del cor) observada sobretot entre gent molt jove després de prendre els vaccins mRNA. Per ara el problema sembla ser molt rar i fàcil de tractar però cal estudiar-ho, amb optimisme, entre un grup de molts més vaccinats.\nEl Dr. Scott Gottlieb\nSembla que ell encara era un metge resident a MtSinai a Nova York quan jo hi treballava, però naturalment no el vaig conèixer. No es va interessar mai per practicar medicina ni fer recerca, sinó pels aspectes financers, comercials i possibilitats de la indústria farmacèutica, dintre la qual tindria un èxit extraordinari. Va aconsellar sobre com resoldre problemes més de 20 companyies, fou membre d’un institut que finançava inversions arriscades (“venture capitalists”), és a dir, els milionaris que rebien i escoltaven gent amb idees bones però sense prou diners i els donaven una fortuna (mai assegurada) a canvi de co-propietat o accions a veure què passava. Són la gent que un mes perden 10 milions i el següent en guanyen 100. Així van nàixer Apple, Google, MS i mots altres. Gottlieb s’interessava només per projectes farmacèutics. Als pocs anys va entrar a la FDA amb un bon càrrec i va passar a Medicare (assegurança federal pels vells) on va ajudar a organitzar l’assegurança de medicaments pagats per Medicare, una cosa nova en aquells temps. També va esdevenir host freqüent a la cadena CNBC (una emissora TV de Wall Street) Després d’això va tornar gloriosament a la FDA, esdevenint-hi director de 2017 a 2019. Es va fer notar per la lluita contra l’addicció involuntària a opioides receptats pels metges, que ha causat molts morts i contra el “vaping”, la nicotina barata venuda en tubs per inhalar que estava esdevenint i segueix essent un perill públic, fent addictes els nens d’escola. Naturalment un home amb aquest historial era un tresor per qualsevol companyia farmacèutica i va esdevenir Director a Pfizer (vol dir membre de la Junta Directiva, no pas Conseller Delegat, però evidentment posat en càrrec de tot el negoci dels vaccins). Tingué una oportunitat d’esdevenir conseller i membre de la campanya presidencial de DJ Trump. Ara surt molt a entrevistes de Televisió i parla molt bé, a més de conèixer a fons el tema a diferència de tants altres entrevistats.\nEl record primer que jo tic de Gottlieb fou una entrevista fa més d’un any, quan el govern Trump encara oferia diners per accelerar el desenvolupament de vaccins. Ell va dir que no en volia saber res, perquè els governs sempre volen donar ordres i fixar preus. Prou que sabia que la companyia podria perdre un bilió (americà, que són només mil milions de $ aritmètics) si la cerca d’un vaccí fallava, però que ells els tenia i no passava res. Diuen que fins ara han guanyat entre 5 i 10 bilions (americans). Els èxits innegables que Gottlieb ha tingut fent aprovar els productes de Pfizer setmanes o mesos abans dels competidors és fàcil d’entendre sabent que com a ex-Director de la FDA ell coneix perfectament com cal fer les coses per ser acceptat, mentre que els altres s’entrebancaven amb les regulacions i demandes, sempre inflexibles, sovint duríssimes o fosques.\nAl començament de la distribució de vaccins, Pfizer va firmar un contracte especial amb Israel (gens fàcil d’entendre) que donava al país prioritat rebent el vaccí al davant de molts altres països (i sense palestins) a canvi d’accés a informacions sobre els vaccinats, cosa que podria estar a l’origen dels molts articles laudatoris sorgits del país. El dia abans de la reunió del comitè decisiu FDA, en va sortir un dient que el tercer vaccí Pfizer protegia 11 vegades més contra les formes lleus del virus i 20 més contra les formes greus o la mort. Podria sens dubte ser veritat, però semblava oportunista i caldrà esperar.\nEl perill dels països pobres\nNo es tracta sols de concedir o negar solidaritat regalant o retenint vaccins, sinó també de protegir-nos nosaltres mateixos. El cas és que les mutacions tenen lloc exclusivament a l’interior dels malalts infectats i la nova mutant ha de sortir a l’exterior i infectar una altra persona que aleshores infectarà molta més gent. Posem un exemple per fer entendre el perill en els grans números. Estic segur que cap lector s’absté d’utilitzar el seu cotxe per por de patir un accident greu que és molt rar i passa a poca gent. Però en canvi, si parlem de milions d’automòbils segur que hi haurà accidents. És igual amb les mutants: se’n produeixen moltes contínuament que no tenen cap importància i ningú en parla. Però i les mutants pitjors originades al Regne Unit, a Sud-Àfrica, al Brasil i sobretot la Delta de l’Índia que estem patint ara? El perill de no fer res deixant sense vaccinar milions i milions de gent pobre i refugiats ens posa a tots en perill.\nAFEGIT 20 Setembre 2021: Pfizer acaba d’anunciar que han finalitzat l’estudi del vaccí per a nens entre 5 i 11 anys amb bons resultats. Alegra molt a tothom perquè el nombre de criatures admeses a les UCI americanes anava augmentant i no hi havia cap protecció. Han afegit que d’aquí unes setmanes (sense dir quantes) presentaran a la FDA els papers per obtenir l’autorització d’emergència que cal abans de començar l’administració. Hom només pot desitjar sort. Caldrà veure, no obstant, com s’ho prenen els pares considerant el nombre de negacionistes al país.\nAFEGIT 21 Setembre 2021: Dues noticies noves. La primera surt dels laboratoris de Johnson & Johnson (Janssen) afirmant que el seu vaccí (els menys popular als EUA pero que fins ara nomes consistia d’una sola injecció) esdevé molt mes eficaç quan hom pren una segona injecció. Volen dir un booster o que ara la pauta consistirà en dues injeccions? No ho expliquen. En qualsevol cas hauran de convèncer la FDA. Segona noticia, inesperadament del CDC: Han comparat l’eficàcia dels tres vaccins aprovats als EUA evitant la hospitalització o mort: MODERNA guanya la loteria amb 93%, seguida de Pfizer amb 88% i de Janssen amb 71%. Vol dir que els tres vaccins son bons, útils i acceptables. La tercera noticia seria que Biden esta preparant un plan per fer arribar vaccins a molts països subdesenvolupats.\nAFEGIT final 23 Setembre 2021. Acabat: el Comitè del CDC responsable per vaccinacions ha publicat una ordre vinculant a tot el territori de la Unió. El booster queda aprovat exclusivement per immunodeficients, ancians i gent malalta però NO per la població general ni pels exposats als Hospitals ni a les Escoles, i això limitat només als qui havien pres un vaccí Pfizer.


Mama, mimos i més...: LLibres infantils\nAquests són els llibres que més li han agradat al Guerau:\nEl llibre de Sol, solet va ser el primer que va tenir el Guerau al néixer. Va amb un CD i un cançoner amb les cançons tradicionals catalanes (també hi és en castellà, amb altres cançons). Incorpora unes titelles de dits per cada cançó. Des de ben petitet que li cantàvem i fèiem ballar la titella i ell la miràva embadalit, la seguia... i més tard mirava les pàgines i posava i treia les titelles del velcro.\nTat! Es un llibre tovet i interactiu, amb animals. Les orelles o mans tapen els ulls. Ideal per jugar a fer TAT! i per explorar textures.\nVa ser un dels primers llibres amb els que va aprendre a passar pàgines.\nEl llibre del Ballmanetes ha estat dels seus preferits, i és la cançó del ballmanetes escrita i il·lustrada. El vam agafar del bibliobús i quan el vam tornar el buscava desesperat. Un dia anant a l'Abacus el va veure i es va tornar boig, no el va deixar anar en tot el dia! Més o menys dels dels 9 mesos.\nCoincidint amb les festes de Nadal també vaig agafar del bibliobús aquest amb la cançó dels Reis d'Orient. No va tenir l'èxit del ballmanetes, però li agradava la portada perquè les corones brillaven.\nEl llibre de Els sentiments. El tenim en català. Li agrada molt mirar-lo perquè surten imatges d'altres nens i al final hi ha un "mirall" perquè es pugui veure. A vegades fa mimos al nen que plora i també es fa petons a ell mateix al mirall del final. :)\nEn vista de l'èxit dels animals del conte de la vaca, vam comprar aquests dos d'animals amb sons. El so funciona prement uns botons plans que té el llibre integrats a les pàgines, molt xulo! A partir dels 12 mesos i mig va començar a apretar ell sol els botons per tal d'escoltar l'animal. Ara (13 mesos) es pot passar una bona estona ell sol mirant el conte i apretant fins a la sacietat el botó de l'animal que en aquell moment li agrada més. De moment no hem hagut de canviar les piles!\nAquest és un dels llibres que més li agraden des dels 12 mesos. Imita els sons d'alguns dels animals que surten (gos, gat, peix, vaca, abella, cabra ....). Els dibuixos són molt clars. Al Guerau li encanta aquest llibre! També és del bibliobús, o sigui que haurem de comprar-lo.\nA més a més, està subscrit des de l'any a la revista Piu-Piu. Ara, als 13 mesos li agrada mirar-se els dibuixets i passar pàgines, però d'aquí un temps crec que en traurem més rendiment.\nUn llibre que vam comprar per Sant Jordi. Més detalls a l'entrada sobre el llibre Qui fa pessigolles?\nA partir de 18-24 mesos\nUn llibre delicat i espectacular. Els nens saben tractar amb delicadesa als llibres i crec que si els agraden els vehicles gaudiran d'allò més amb aquest llibre. A partir dels 2 anys, més o menys. Més informació al enllaç del bloc.\nUns llibres que recomano especialment són els diferents llibres de les estacions de Susanne Berner.\nFotos i situacions precioses. Per parlar de la maternitat, paternitat, vincle, emocions, el joc, l'afecte, la familia, la diversitat...\nUn llibre per jugar amb les siluetes. Més informació a l'enllaç del bloc. També l'hem vist amb animals de granja.


Biografia Abigail Ogle, Wiki, Edat, Alçada, Marit, Família, Pares, Patrimoni net i KOCO - Persones Famoses Als Eua\nBiografia i wiki d'Abigail Ogle\nAbigail Ogle és un periodista nord-americà i filla del presentador nord-americà Kevin Ogle. Va néixer el 19 d'agost de 1988 a Edmond, Oklahoma, Estats Units. Actualment, Abigail treballa a KOCO 5 a Oklahoma City com a presentador de notícies del matí. Anteriorment, abans d’incorporar-se a KOCO-TV, va treballar com a reportera d’ancoratge i esports a ABC a OKC.\nEdat de l'Ogle Abigail\nAbigail té 32 anys a partir del 2020, va néixer el 19 d'agost de 1988 a Edmond, Oklahoma, Estats Units. Ella celebra el seu aniversari el 19 d’agost de cada any.\nAbigail Ogle Height\nAbigail es troba a una alçada de 2 peus (2,33 m) d'alçada i té un pes de 54,5 kg 120 lliures.\nAbigail és un orgullós graduat de l’Edmond Memorial High School i de la Universitat d’Oklahoma, del Gaylord College of Journalism and Mass Communication.\nPares Abigail Ogle, família\nAbigail va néixer i va créixer a Oklahoma pels seus pares Ginger Renae Burns i Kevin Bowman Ogle, que és un presentador de notícies de la televisió nord-americana i que actualment serveix com a presentador principal de KFOR-TV (canal 4), una cadena de televisió afiliada a la NBC a Oklahoma City. , Oklahoma. Abigail té una germana que es diu Katelyn Ogle (nascut el 1993), que és l'Alch Desk Anchor for News 9.\nLa família d’Ogle té arrels profundes a Oklahoma. Abigail està orgullosa de seguir els passos del seu avi Jack Ogle, que també era una personalitat de KOCO 5 en antena. El seu oncle,Kent Ogle, són ancoratges de l’afiliada local de NBC,L’altre oncle d’Abigail, l’ancora de News 9, Kelly Ogle, és a pocs passos del seu escriptori. ancora News 9 a les 17, les 6 i les 22 h.\nFoto Abigail Ogle\nAbigail Ogle Husband\nAbigail està casada amb el seu marit Jeff Ewing. La parella va lligar la seva nota el 4 de juny de 2016. El casament de Jeff i Abigail va tenir inspiració esportiva i es va celebrar a Oklahoma al Coles Garden. Segons les núvies d’Oklahoma, Jeff i Abigail no s’haurien conegut si no fos pel seu amor compartit pels esports.\nEls dos es van conèixer el juliol de l'any 2013, quan Abigail era presentador / reporter d'esports mentre Jeff planejava un important torneig de golf a Oak Tree National a Edmond. Es va demanar a Abigail que organitzés un esdeveniment a Edmond on Jeff era un dels panelistes.\nA Abigail li agrada passar temps amb el seu marit, el seu gos i és voluntària amb una societat activa. A favor de la Societat Americana del Càncer, The Children's Hospital, el Saló de la Fama d’Esports d’Oklahoma i Make-A-Wish, dedica tot el seu temps lliure. Abigail contribueix a fomentar diverses activitats i recaptacions de fons que beneficien els veterans i els nostres homes i dones amb discapacitat amb uniforme. També ajuda els serveis locals de rescat i rehabilitació d’animals.\nSalari Abigail Ogle\nAbigail té un salari anual d'entre 24.292 i 72.507 dòlars o un salari mitjà horari d'entre 10,15 i 31,32 dòlars. Això és segons les nostres estimacions de salari mitjà per a un periodista als Estats Units.\nAbigail té un valor net estimat d’1 a 5 milions de dòlars a partir del 2020. Això inclou els seus actius, diners i ingressos. La seva principal font d’ingressos és la seva carrera com a periodista. A través de les seves diverses fonts d’ingressos, Abigail ha pogut acumular una bona fortuna, però prefereix portar un estil de vida modest.\nMesures i fets d’Ogle Abigail\nAquests són alguns fets i mesures corporals interessants que hauríeu de conèixer sobre Abigail.\nNoms complets: Abigail Ogle\nPopular com : Periodista i filla del presentador nord-americà Kevin Ogle.\nEdat / Quina edat? : 32 anys a partir del 2020.\nData de naixement : 19 d'agost de 1988\nLloc de naixement : Edmond, Oklahoma\nAniversari : 19 d'agost, cada any.\nMesures corporals d’Abigail\nAlçada / Quant alt? : 6 peus 8 polzades (2,03 m) d'alçada.\nPes : 54,5 kg 120 lliures.\nFamília i relació Abigail\nPare (pare) : Kevin Bowman Ogle\nMare : Ginger Renae Burns\nMarit / Cònjuge : Casat amb Jeff Ewing\nAbigail Networth i Salari\nÀncores Abigail per a KOCO News a les 18 h. vespres entre setmana, amb co-àncora Jessica Schambach , El meteoròleg cap Damon Lane i el director esportiu Bryan Keating. A més de fondejar a les 6 de la tarda, Abigail informa sobre les últimes notícies i les històries més importants del dia per a les 5 de la tarda. i les 22 h. informatius.\nSegons la seva biografia a KOCO, Abigail ha trencat diverses històries importants per a KOCO-TV News. La biografia també diu que va ser la primera a escena a l’enfrontament dels ostatges normands el novembre de 2014, informant en directe durant sis hores tenses mentre la policia negociava un final pacífic de l’enfrontament.\nCasa Abigail Ogle\nLa casa d’Abigail va ser destruïda en un incendi massiu la tarda del 31 d’octubre de 2019. El foc es va informar a prop de Memorial Road i Eastern Avenue. A l’incendi ningú no va resultar ferit, però gran part de la casa d’Edmond que comparteix amb el seu marit, Jeff, va ser destruïda. Van comprar la casa fa quatre anys. Els bombers van dir que es tractava d’un foc defensiu, ja que hi havia un fort foc a les golfes.\nPremis Abigail Ogle\nOgle va ser un guanyador del premi Oklahoma Association of Broadcast Award, nomenat Àncora de l’Any 2017 de la revista 405, 30 homenatjat menor de 30 anys.\nPregunta freqüent sobre Abigail Ogle\nQui és Abigail Ogle ?\nAbigail és un periodista nord-americà i filla del presentador de notícies nord-americà Kevin Ogle. Treballa a KOCO 5 a Oklahoma City com a presentadora de notícies del matí.\nQuants anys té Abigail Ogle?\nAbigail té 32 anys a partir del 2020, va néixer el 19 d'agost de 1988 a Edmond, Oklahoma, Estats Units.\nQuina alçada té Abigail Ogle?\nAbigail es troba a una alçada de 2 peus (2,33 m) d'alçada.\nEstà casat Abigail Ogle?\nAbigail està casada amb el seu marit Jeff Ewing. La parella va lligar la seva nota el 4 de juny de 2016.\nQuant val Abigail Ogle?\nAbigail té un valor net estimat d’1 a 5 milions de dòlars a partir del 2020.\nQuant guanya Abigail Ogle?\nAbigail té un salari anual d'entre 24.292 i 72.507 dòlars o un salari mitjà horari d'entre 10,15 i 31,32 dòlars.\nAbigail està mort o viu?\nAbigail està viu i té bona salut. No hi ha hagut informes sobre que estigués malalta o que tingués cap problema relacionat amb la salut.\nOn és ara Abigail\nContactes Abigail Ogle a les xarxes socials\nquant pesa Clint Walker


ACN Les Avellanes i Santa Linya.-Investigadors del Centre d’Estudis del Patrimoni Arqueològic de la UAB han trobat a la Cova Gran de Santa Linya (Noguera) les restes d’una homo sapiens de 14.000 anys d’antiguitat. La troballa correspon al Paleolític Superior Final, un període en què les restes d’humans moderns són molt escasses a la península Ibèrica. “Coneixem més bé als neandertals que als humans moderns, perquè d’aquests últims no hi ha jaciments a Catalunya”, ha explicat el responsable de la investigació a la Cova Gran, Rafael Mora. Aquestes són les primeres restes òssies humanes que s’hi han trobat des que es va descobrir la Cova Gran, ara fa 20 anys.\nEls investigadors saben que les restes trobades l’estiu passat a la Cova Gran són d’una dona, a qui han batejat com a Linya, per la pelvis, de la qual se n’ha recuperat la meitat. Ara, caldrà trobar l’altra meitat per fer una anàlisi forense i poder saber les seves condicions de vida, les causes de la mort i l’edat, tot i que apunten que es tracta d’una dona adulta jove.Les restes estan actualment en fase de conservació al laboratori i s’han fet treballs paleoantropològics com ara impressions en 3D de falanges recuperades. Precisament una falange va ser el primer que es va localitzar durant un sondeig fet a 2 metres de fondària. A partir de la falange va començar a aparèixer part de l’esquelet com ara ossos de les cames i part de la pelvis. Després els braços i alguns fragments de crani i costelles. “Això feia indicar que teníem un esquelet pràcticament sencer”, ha explicat Mora, que ha afegit que, “per la posició del cos deduïm que ha estat dipositada allà intencionadament”.Tal com expliquen els investigadors de la UAB, la Cova Gran de Santa Linya és un jaciment referent al mediterrani i “inigualable” ja que és un jaciment on mai s’havia fet cap intervenció perquè no es veia via satèl·lit. A més, afegeixen, es tracta d’un jaciment de 50.000 anys en què s’ha trobat la petjada tant de neandertals com d’humans moderns i per tant “és excepcional perquè pots estudiar les transicions”, destaca Mora. “Totes les cultures que van acompanyant als homínids estan representats a la Cova Gran, com ara l’evolució del tractament de foc o dels utensilis”, afegeix.Per la seva banda, l’investigador Jorge Martínez, ha destacat que la Cova gran és un lloc “singular, excepcional i únic” i que la troballa de la dona homo sapiens va ser “inesperada”. Tot i això, no descarta que apareguin més restes tot i que reconeix que és “difícil”. Martínez destaca que les condicions de treball han estat complicades i que falta trobar la gran majoria del crani, costelles i vèrtebres, que creuen que deuen estar per sota de les restes ja trobades. Martínez ha explicat que ara estan treballant amb un institut genòmic per veure si poden reconstruir la genètica de les restes trobades a través de l’ADN per saber si la dona té lligams amb llinatges europeus. També s’han recollit sediments per saber si la dona estava coberta d’algun teixit. “Si ho trobem, seria molt important per avançar en la idea de l’enterrament, ja que no són habituals els enterraments més enllà dels 5.000 anys. Tot i així és la nostra principal hipòtesi”, ha explicat. L’acte de presentació de les restes ha comptat amb l’assistència de la cap del Servei d’Arqueologia del Departament de Cultura de la Generalitat, Maite Miró; de la vicepresidenta de l’Institut d’Estudis Ilerdencs, Estefania Rufach, i del president del Consell Comarcal de La Noguera, Miquel Plensa.


Aprender Tecnología Jugando | TIC i Entorns Educatius\nPosts de ‘Aprender Tecnología Jugando’\nNo, la resposta clarament és no! Però encara més, són una realitat, ja formen part del present en l’aula. I cada dia que passa hi són de forma més intensa. Quan alguns encara es pregunten si són adients o no en el procés d’aprenentatge, a l’aula ja hi tenen una gran implantació. A tall d’exemple aquest article de El Periodico “Youtube a l’aula” on expliquen un sèrie d’experiències en les …[ seguir leyendo ]\nTe atreves a diseñar aplicaciones, juegos, etc. para tus alumnos? Si los recursos que encuentras en la red no son lo suficientemente buenos para tus …[ seguir leyendo ]\nM’agradaria donar a conèixer als companys que estan fent el Màster de formació del professat de secundària en la especialitat de Tecnologia, l’Aula de recursos …[ seguir leyendo ]\nEducació amb videojocs: desenvolupament visual\nContinuem desmentint els mites sobre els videojocs amb altre entrada sobre”Educació amb videojocs”. Aquest cop també relacionada a amb la salut. Sembla ser que el …[ seguir leyendo ]\nContinuo amb un altre entrada sobre l’Educació amb videojocs, aquest dedicada a la salut dels nostres joves. Si sempre s’ha relacionat els videojocs amb una …[ seguir leyendo ]\nEls que heu visitat el meu blog , ja sabeu que m’ agraden els videojocs. Crec que, a més d’oci, poden donar molt més de …[ seguir leyendo ]


Pugen lleugerament els indicadors de rebrot i propagació a Lleida - Teleponent\nInici Coronavirus Pugen lleugerament els indicadors de rebrot i propagació a Lleida\nPugen lleugerament els indicadors de rebrot i propagació a Lleida\nCatalunya suma1.266 nous casos de covid-19 confirmats per PCR i 14 morts, amb descens de sis punts del risc de rebrot\nEl darrer balanç amb els indicadors i xifres del Departament de Salut mostren que a la regió sanitària de Lleida, hi ha acumulats 11.005 casos confirmats per PCR, 14 més que el dia anterior.\nSón 11.631 si es tenen en compte totes les proves. Un total de 299 persones han mort per coronavirus des de l’inici de la pandèmia (les mateixes). Pel que fa al risc de rebrot, puja 17 punts i se situa en 151,47, lleugerament per sota del registrat la setmana anterior (154,7).\nLa velocitat de propagació puja lleugerament en 24 hores i està en 0,97, més alta que la setmana del 29 d’agost (0,68).Per tant, ambdós indicadors han augmentat poc. La taxa de confirmats per PCR del 5 a l’11 de setembre és de 73,62 per 100.000 habitants. Hi ha 41 pacients ingressats (-1), 11 a l’UCI (-2).\nAlt Pirineu i Aran: 89 punts més d’increment en el risc de rebrot, que ja supera els 300\nLa regió sanitària de l’Alt Pirineu i l’Aran ha registrat 778 casos confirmats per PCR (25 més en les últimes hores) i 930 sumant totes les proves. Un total de 29 persones han mort des de l’inici de la pandèmia (cap defunció reportada en les últimes 24 hores). El risc de rebrot es dispara uns 89 punts en 24 hores i està en 311,03.\nLa setmana del 29 d’agost, la regió presentava un risc de 157,38. L’Rt puja fins a 1,58, mentre que la taxa de confirmats per PCR és de 137,38 per cada 100.000 habitants. Les últimes dades assenyalen que hi ha 10 pacients ingressats (+1), un a l’UCI (igual).\nArticle anteriorVida, preu i treball com cal!\nArticle següentLa CUP denuncia que la Paeria accelera la privatització de serveis públics


Miquel López Crespí - Memòria històrica | Història del Moviment Obrer: els hereus del POUM a les Illes\nHistòria del Moviment Obrer: els hereus del POUM a les Illes\npobler | 29 Abril, 2016 09:27 | Compartir:\n1935 el Bloc Obrer i Camperol i l'Esquerra Comunista s'unifiquen en el POUM\nEl Partit Obrer d'Unificació Marxista (POUM) va ser fundat a Barcelona, en plena clandestinitat, el 29 de setembre de 1935, sobre la base de la fusió del Bloc Obrer i Camperol i d'Esquerra Comunista. Entre els seus dirigents Joaquim Maurín, Andreu Nin, Jordi Arquer i Saltor, Pere Bonet i Cuito, Enric Adroher, Julián Gorkin, Juan Andrade, Albert Masó i Salvador Clop.\nEn el moment de la seva fundació el POUM tenia uns 8.000 militants i prop de 40.000 simpatitzants, i comptava amb una organització juvenil, la Joventut Comunista Ibèrica, que era ja bastant forta a Catalunya i el País Valencià, organització que anava a conèixer un ascens considerable alguns mesos després.\nEs va convertir ràpidament el primer partit obrer de Catalunya. Després, amb relativa rapidesa, sobre la base de les posicions que ja tenia al País Valencià, Madrid, Astúries, Andalusia i Extremadura, es va anar estenent per tot l'Estat.\nPrenent com pretext les Jornades de Maig de 1937, els consellers estrangers del PCE (Palmiro Togliatti, Stepanov, Ernő Gerő, Codovila, etc.) van començar per derrocar el govern de Francisco Largo Caballero, que s'havia oposat reiteradament a les seves exigències, i van obrir pas a la "fórmula de Negrín", que els oferia gairebé totes les garanties que Stalin reclamava per a prosseguir la seva "ajuda a la República Espanyola".\nEliminat Largo Caballero els objectius van ser la limitació dràstica de l'autonomia de Catalunya, la neutralització de la CNT i la destrucció del POUM, sota l'acusació de trotskisme.\nDe fet, Andreu Nin, un dels mes coneguts dirigents del POUM, va ser detingut per agents soviètics i assassinat prop de Madrid.\nContràriament al que han sostingut alguns historiadors, el POUM no va desaparèixer després del cop del 16 de juny de 1937. Al contrari, les organitzacions del POUM i de la Joventut Comunista Ibèrica es van mantenir en la clandestinitat fins a la fi de la guerra. La millor prova d'això són les seves publicacions, en particular La Batalla i Joventut Obrera, que es van publicar amb una regularitat sorprenent fins a maig de 1938, setmana després setmana, provocant la irritació pública dels dirigents del PCE, del PSUC i de les JSU.\nLectures recomanades: Cronologia del POUM: Primers anys de clandestinitat de Manel Alberich; El POUM durant la transició democràtica de Pelai Pagès (1998).\n30 minuts - POUM: UNA VIDA PER LA UTOPIA\nMallorca antifeixista: els hereus de la Federació Comunista Catalano-Balear, del BOC (Bloc Obrer i Camperol) i del POUM (Partit Obrer d'Unificació Marxista).\nEn el Diccionari vermell de Llorenç Capellà (Moll, 1989) podeu veure (pàg. 102) una famosa fotografia d'esquerrans mallorquins a punt de partir d'excursió. És, segurament, un Primer de Maig dels anys trenta. A part de la famosa dirigent comunista Aurora Picornell (assassinada a Porreres el dissabte de Reis del trenta-set), la fotografia ens mostra el conegut activista Ateu Martí (primer director del setmanari comunista Nuestra Palabra), en Jaume Campomar i en Gabriel Picornell, tots tres afusellats igualment pel feixisme en temps de la guerra.\nSi ens hi fixam bé comprovàrem com alguns dels militants que hi surten retratats porten, obert, un famós setmanari. Es tracta de La Batalla, revista obrera d'orientació comunista (no estalinista) que prengué nom del grup polític del mateix nom. La Batalla s'imprimia a Barcelona i es venia al preu de 15 cèntims. Els articles editorials eren generalment de Joaquim Maurín. Els col.laboradors més assidus eren Hilari Arlandis, Pere Bonet i Jordi Arquer. A la tardor de 1923 es constitueix a Ciutat de Mallorca la Federació Comunista Catalano-Balear (el primer nucli comunista mallorquí data de l'any 1921). Ignasi Ferretjans, des de El Obrero Balear, afirma que a primers de març del 1926 ell formava part del comitè de la FCCB. La Federació té, doncs, un fort nucli de militants a Palma de Mallorca (¿els lectors de La Batalla de la fotografia abans esmentada?). Els revolucionaris reunits al voltant de La Batalla estaven en desacord amb la passivitat de la direcció del Partit Comunista (que feia poca cosa contra la dictadura de Primo de Rivera). Hem parlat abans de Joaquim Maurín, que era el dirigent de la Federació Comunista Catalano-Balear. Pel novembre del 1930, aquesta s'unificà amb el Partit Comunista Català per donar origen al BOC (Bloc Obrer i Camperol).\nLa Federació Comunista Catalano-Balear no volgué condemanar Trostki i els bolxevics soviètics perseguits per la nova burgesia "roja" instal.lada a Moscou\nLa Federació Comunista Catalano-Balear en realitat era un nom que, en la pràctica, es confonia amb els Comitès Sindicalistes Revolucionaris i\nLa Batalla. Quan l'estalinisme començà a depurar els comunistes del partit bolxevic (assassinats en massa, farses judicials, etc), Maurín i el grup de La Batalla no volgueren condemnar Trotski i els trotskistes, com havia esdevingut obligatori per als dirigents dels partits afiliats a la Internacional. D'altra banda, els dirigents comunistes catalans i mallorquins podien prendre aquesta posició perquè no havien estat nomenats per Moscou i, de fet, els Comitès i La Batalla eren el Partit Comunista, a Catalunya. En la pràctica ens trobam amb dos partits comunistes (i cap és d'obediència soviètica!). El Partit Comunista Català edita Treball, mentre que la Federació Catalano-Balear publica La Batalla. A començaments de l'any 1930 la Internacional decideix expulsar la Federació Catalano-Balear del partido (el comunisme oficial) perquè Moscou volia unes organitzacions submises i uns dirigents obedients.\nL'any 1923 les agrupacions comunistes de Barcelona i Ciutat de Mallorca decideixen organitzar la Federació Comunista Catalano Balear (vegeu El Bloc Obrer i Camperol, 1930-1932 de Francesc Bonamusa, pàgs. 184-186). Més tard, el nucli dirigent de la FCCB a Mallorca no romprà amb el PCE quan aquest expulsi els partidaris de Trotski i de la Revolució Permanent. Els oficialistes editaran Nuestra Palabra, que a mitjan del 1931 se subtitula "Órgano de la Agrupación Comunista Palmesana (Sección Española de la Internacional Comunista)". Els simpatitzants de La Batalla (més tard militants del BOC, organització comunista no sotmesa a Moscou) s'agruparan entorn d'un dels fundadors de l'Agrupació Comunista de Ciutat de Mallorca: Antoni Bauzà.\nEls comunistes de les Illes (OEC) no tenguérem mai cap relació amb l'estalinisme ni amb el carrillisme (P"C"E)\nPer a aprofundir encara més en l'origen del comunisme a les Illes cal estudiar dos "clàssics" de la història del moviment obrer com són els llibres editats per Curial El Moviment obrer a Mallorca, de Pere Gabriel (Curial-Lavínia, Barcelona 1973) i El Bloc Obrer i Camperol (1930-1932), de Francesc Bonamusa, igualment editat per Curial l'any 1974. Cal explicar que, si hem parlat abans de La Batalla, de la Federació Comunista Catalano-Balear, de Joaquim Maurín, és per fer entendre una mica l'origen d'organitzacions revolucionàries del tipus OEC i d'altres que no tenien cap tipus de vinculació amb l'estalinisme (ens referim al P"C"E de Carrillo-Pasionaria). Per posar-ne uns exemples: així com partits tipus PTE, PCE(ml), etc, provenen de successives escissions de l'estalinisme, organitzacions com l'OEC no tengueren cap relació, ni remota!, amb els hereus de Stalin a l'Estat espanyol. Nosaltres, amb altres corrents del moviment obrer (LCR, PORE, AC o fins i tot Germania Socialista i el Movimient d'Alliberament Comunista [MAC] del País Valencià), ens consideràvem hereus de l'oposició bolxevic als botxins de Stalin que liquidaren les conquestes socials de la Revolució d'Octubre.\nL'OEC i el procés d'unitat amb el PSM(PSI)\nL'Organització d'Esquerra Comunista (OIC a nivell estatal fins que cada organització nacional anà adoptat un nom adient a la història de cada país) fou un dels partits de militància més nombrosa, amb els quadres dirigents, militants i publicacions més interessants, de tots els grups revolucionaris existents en temps de la clandestinitat. Si exceptuam els defensors del carrillisme, no trobarem entre els partits d'aquells moments cap altre que si li pugui comparar. L'OEC és, sense dubte, l'organització comunista més gran de les Illes (hem de tenir en compte que feia anys que la direcció del P"C"E ja no portava endavant una política comunista havent renunciat, a les acaballes de la dictadura, a la lluita pel Poder Obrer, per l'autodeterminació i independència de les nacionalitats, abandonant qualsevol mobilització contra la monarquia, etc, etc). L'OIC (la posterior OEC de les Illes) era el resultat del procés de creixement polític i organitzatiu dels Cercles d'Obrers Comunistes (COC) sorgits l'any 1970 al Principat. Els COC es fusionaren l'any 1974 amb els Nuclis Obrers Comunistes d'Euskadi i en pocs anys arribaren a tenir una forta implantació a totes les zones de l'Estat. A les Illes tengué militants i simpatitzants en quasi tots els pobles de Mallorca i Menorca. A Eivissa hi començava la implantació quan, a causa de determinats problemes polítics derivats de la transició que analitzàrem més endavant, la majoria de l'OEC decidí obrir un procés d'unitat amb el PSM(PSI). De totes maneres, cal anar a cercar l'origen primer de l'OICE (després OEC) en el FLP-FOC i, també, entre els nombrosos grups de cristians pel socialisme d'aleshores.\nL'OEC a nivell internacional mantenia contactes amb el Partit d'Unitat Proletària d'Itàlia, amb la Lliga Comunista Revolucionària i l'Organització Comunista de Treballadors de França; igualment s'establiren contactes amb Mandel i el Secretariat de la Quarta Internacional, però no ens integràrem dins aquesta perquè consideràvem que encara (començaments dels anys setanta) no existien les bases d'una nova organització internacional. També es mantenien estretes relacions de col.laboració amb el Moviment d'Esquerra Socialista de Portugal, i amb el Moviment d'Esquerra Revolucionària de Xile (MIR). Si l'OEC, abans i en temps de la transició, no va ser (a nivell de diaris) tan coneguda com, per exemple el PTE, l'ORT, el mateix MC, va ser senzillament perquè mai no participàrem en els fantasmals muntatges "unitaris" promocionats pel carrillisme (P"C"E) i sectors del franquisme reciclat. En aquell temps -darreries del franquisme- bastava que formassis part d'una "taula per a la democràcia" o de qualsevol "junta democràtica" sense incidència en el poble o en la lluita enmig del carrer, per a sortir retratat a tots els mitjans d'informació que promocionaven la reforma del règim i el manteniment de la monarquia que ens llegava el dictador.\nCultura i Antifranquisme. (Barcelona, Edicions de 1984, 2000). Pàgs. 109-112.\n"...reafermar, construir i defensar totes les formes i processos d'autoorganització. Les assemblees de secció i de fàbrica, de barris, de la pagesia, de la universitat, d'aturats, de col.legis i instituts. Per a nosaltres, les assemblees i organitzacions d'afectats per qualsevol problema havien de prendre en les seves mans la decisió de quins eren els seus objectius i quins mitjans es podien emprar per tal d'aconseguir-los"\n1977. Presidència del II Congrés estatal de la Organización de Izquierda Comunista (OIC). Posteriorment els militants de cada nació de l'estat mudaren les sigles del partit. En els Països Catalans es digué Organització d'Esquerra Comunista (OEC).\nCom explicava (vegeu l'article "Els comunistes de les Illes I, publicat en aquest mateix blog), era molt difícil "sortir" a la fotografia perquè no participàvem en cap instància unitària amb partits fantasmals, opusdeistes, burgesos i/o franquistes reciclats. A part, l'OEC i altres partits consellistes teníem una concepció molt especial, i completament diferent a la de tots els altres partits d'esquerra, del que era el "partit" o "fer política". En el fons -i tots els exmilitants d'OEC ho poden confirmar- nosaltres lluitàvem per una nova manera d'intervenir en la societat. He contat en altres ocasions (L'Antifranquisme a Mallorca, 1950-1970, El Tall Editorial) que, més que practicar una política d'estricte proselitisme, el que ens interessava era estar enmig del poble, sense protagonisme de sigles, per tal d'anar elevant els nivells de consciència i d'organització autònoma de la classe obrera i el poble treballador. Érem, per tant, ben lluny del messianisme i el "consignisme" burocràtic dels grups que es creien -i es creuen!- detentors de la "Veritat" (inclòs el P"C"E carrillista).\nBen cert que no negàvem que el nostre objectiu estratègic era la consecució d'una societat comunista en la qual, desaparegudes les classes socials i l'Estat (forma d'opressió d'unes classes sobre d'altres), s'eliminarien les diferències de poder entre persones, entre nacions, etc, etc, i es passaria realment a l'exercici d'una autèntica llibertat. Enteníem que la classe obrera, tots els sectors explotats pel capitalisme, eren els més interessats en aquest objectiu igualitari. Per a nosaltres la lluita per a la transformació de la societat de classes només era possible si es basava en un projecte social, en un autèntic projecte de construcció del socialisme on el poder radicàs en les masses treballadores organitzades en Consells. És a dir, no res de democràcia delegada. La nostra concepció de la participació popular anava molt més enllà de la possibilitat d'exercir el dret al vot cada quatre anys; lluitàvem per un tipus de ciutadà capaç de dirigir ell mateix l'Estat sense necessitat d'intermediaris costosíssims.\n1977: militants de l'Organització d'Esquerra Comunista (OEC) i de la OIC en una de les primeres reunions legals del partit.\nPer l'autonomia obrera i la democràcia directa\nEnfront de la delegació de poder que impulsava el reformisme, tant burgès com obrer, ens esforçàvem, com a tasca prioritària, per reafermar, construir i defensar totes les formes i processos d'autoorganització. Les assemblees de secció i de fàbrica, de barris, de la pagesia, de la universitat, d'aturats, de col.legis i instituts. Per a nosaltres, les assemblees i organitzacions d'afectats per qualsevol problema havien de prendre en les seves mans la decisió de quins eren els seus objectius i quins mitjans es podien emprar per tal d'aconseguir-los. Per als comunistes d'OEC (i molts d'altres grups revolucionaris no reformistes) la democràcia obrera era una de les armes principals contra la política burgesa que, ja en aquella època, intentava -avui ja quasi ho ha aconseguit completament- dur la passivitat i l'individualisme al si dels sectors populars explotats pel capitalisme, com a forma d'allunyar-los de qualsevol possibilitat de decisió sobre el seu propi destí, delegant les possibles alternatives en els sindicats pactistes i en els partits electoralistes, en els polítics professionals que només lluiten per una bona poltrona al costat del poder i un bon sou que els allunyi del treball quotidià (i per altres privilegis molt més "sofisticats", com són, per exemple, les orgies que dirigents pretesament "socialistes" com Roldán es pagaven amb els nostres impostos).\nL'autonomia obrera i la democràcia directa esdevenien, doncs, l'eix central de tota la intervenció dels comunistes illencs (OEC) i de la resta de les distintes nacions de l'Estat espanyol.\nAquest nou tipus de democràcia popular que portàvem diàriament a la pràctica (a fàbriques, barris, instituts, universitats, etc) en contra de l'opinió dels grups reformistes que només volien l'actual tipus de democràcia burgesa, es concretava en anar impulsant una estructura d'assemblees com a òrgans màxims de decisió dels treballadors, veïns, estudiants, pagesos (el que anomenàvem el Bloc Històric Anticapitalista i Revolucionari). Aquestes estructures flexibles i operatives de delegats obrers i d'altres sectors explotats pel capitalisme, elegits i revocables en tot moment (per tal d'impedir la consolidació d'una capa parasitària de polítics professionals que visquessin a costa del poble). Allunyat de les concepcions etapistes dels estalinistes (P"C"E i grupets afins) que dividien les lluites del poble en infinitat d'"etapes" per les quals forçosament s'havia de passar (primer la democràcia burgesa, després la democràcia popular avançada, després el socialisme, després...), nosaltres pensàvem que en el capitalisme actual l'enfrontament entre burgesia i classes i nacions oprimides es presentava obertament i definitivament, amb la qual cosa apareixia el socialisme, el poder dels treballadors, com a única solució real a la crisis de societat que ens plantejava la dictadura de la burgesia.\nEra evident -i amb això també ens diferenciàvem dels partits molt més economicistes -tot i que nosaltres ho érem molt!- que pensàvem que tan sols la lluita per les reivindicacions concretes era "lluita de classes", oblidant els aspectes polítics, culturals, ideològics, etc, de la mateixa lluita de classes. Per a nosaltres, els comunistes de l'OEC, l'enfrontament amb les diverses formes de dominació del capitalisme avançat, com dèiem abans, no podia donar-se parcel.lat, separat en els seus aspectes econòmics, polítics, ideològics o culturals. Aquell era un enfrontament global o indivisible que el poble treballador assumia en les seves lluites més avançades, perquè allò que de veritat es plantejava en aquells anys de la transició era la transformació de totes les relacions socials. El nostre concepte (en parlàrem en altres capítols) de Bloc Històric Anticapitalista i Revolucionari -"tots els oprimits amb la classe obrera, la classe obrera amb tots els oprimits"- era conseqüència d'aquesta teorització del bloc de classes populars objectivament anticapitalistes; i en la pràctica diària significava que s'havien d'assumir, i lluitar per acabar amb elles, tot tipus d'opressions específiques -especialment l'opressió de les nacions de l'Estat-, així com unificar els esforços dels joves, dones, els homosexuals i lesbianes, presos polítics, amb els interessos generals de la classe obrera i altres sectors populars.\nCultura i Antifranquisme. (Barcelona, Edicions de 1984, 2000). Pàgs. 112-114.


“Fem Salut Mental Burjassot” convida al municipi a participar en la jornada de reivindicació del Dia Mundial de la Salut Mental – Ajuntament de Burjassot\n“Fem Salut Mental Burjassot” convida al municipi a participar en la jornada de reivindicació del Dia Mundial de la Salut Mental\nDes de 10/10/2019 fins a 10/10/2019\nEl pròxim 10 d’octubre es celebra el Dia Mundial de la Salut Mental i, amb motiu de l’efemèride, des de l’associació “Fem Salut Mental Burjassot” s’ha organitzat una vesprada reivindicativa i informativa a la Casa de Cultura del municipi. Una vesprada a la qual conviden a participar a tota la ciutadania.\nSobre les 17 hores, donaran inici les activitats de la vesprada que es desenvoluparan entre la Plaça de la Casa de Cultura i el seu Saló d’Actes. Així, l’entitat burjassotera situarà un lloc informatiu en el qual es donarà tota la informació sobre el treball que realitza; hi haurà pinta cares per als més menuts, una xarrada de promoció de la salut mental i la projecció contínua de curts relacionats amb el Dia de la Salut Mental.\nAixí mateix, “Fem Salut Mental” també situarà un photocall amb el lema “Connecta amb la vida”, “com a part de la campanya per a xarxes socials, que s’està portant a termen a nivell nacional, amb la temàtica de l’abraçada”, tal com han informat des de l’entitat.\nD’igual manera, al llarg de la vesprada, també es procedirà a la lectura del manifest del Dia Mundial de la Salut Mental, una lectura que es realitzarà en tot el país.\nactivitats, salut mental, Fem Salut Mental


Casa Vacanza Tony Calatabiano Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Pasteria 21, Calatabiano, Calatabiano, Itàlia, 95001 - Veure al mapa\nMés informació sobre Casa Vacanza Tony\nDissenyat tant per oci com per negoci, Casa Vacanza Tony està situat idealment a Calatabiano; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Casa Vacanza Tony, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Habitació familiar, àrea de TV/saló compartit són només algunes de les comoditats que fan que Casa Vacanza Tony sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Casa Vacanza Tony la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Calatabiano.


La Generalitat presenta el protocol dels centres educatius davant la COVID-19 - Noticia L'Hospitalet - lhdigital.cat\nEnviar aquesta notícia per e-mail Imprimir aquesta notícia societat 14. 08. 2020 Compartir a Twitter Compartir a Facebook\nEls departaments de Salut i d'Educació de la Generalitat han fixat el pla que determina com ha de ser la gestió dels casos de COVID-19 que es puguin produir en els centres educatius durant el proper curs. Entre d'altres mesures, el document preveu quarentenes de 14 dies i la prova PCR per a tots els membres d'un grup estable en el qual es confirmi un cas positiu entre l'alumnat o el professorat.\nA més, quan diferents grups de convivència estable -generalment una classe i el seu tutor o tutora- es relacionin entre sí o coincideixin amb membres d'altres grups caldrà utilitzar mascareta i mantenir la distància de seguretat.\nEl conseller d'Educació, Josep Bargalló, ha afirmat que "en l’actual situació de pandèmia és evident que hi ha incidències en el dia a dia, però hem d’estar preparats per afrontar-les amb la màxima seguretat".\nAixí, Bargalló ha apuntat que el document vol donar resposta a "l’emergència pedagògica en què ens trobem. El servei educatiu és més que mai un servei públic essencial pel que fa a la formació dels nostres nens i joves, que hauran estat 6 mesos desconnectats del dia a dia quotidià de l’escola, no podem tenir una generació de joves amb una desconnexió constant de l’escola”.\nQuan no es pot anar a l'escola?\nEl protocol determina que per accedir als centreses famílies han de verificar que els infants no presenten símptomes compatibles amb la Covid-19 ni una temperatura superior al 37,5ºC. Tampoc es permet anar a escola si s'està a l’espera d'un resultat de PCR, si es conviu amb una persona diagnosticada o si, òbviament, s'està en quarentena. A més, es valoraran les implicacions de reprendre l’activitat presencial als centres en aquells alumnes que tinguin una malaltia crònica d’elevada complexitat, en acord entre la família i l’equip pediàtric.\nEl retorn al centre educatiu d’un cas confirmat de Covid-19 es farà un cop passin com a mínim 72 hores des de la resolució dels símptomes, sempre que la persona no hagi requerit ingrés hospitalari, l’hagi atès l’atenció primària i hagi estat aïllada al domicili durant al menys 10 dies. Per tornar al centre no serà necessària la realització d’una PCR de control.\nEls germans o familiars d’un cas sospitós han de romandre a casa a l’espera dels resultats. En sortir negatiu, es poden reincorporar al centre. En cas que es confirmi el positiu, la resta de membres de la família hauran de fer quarantena durant 14 dies i passar el test.\nPer al personal del centre, a més, s’indica que ha de posar-se en contacte amb el Servei de Prevenció de Riscos Laborals per comunicar el seu aïllament i per tal que el servei en pugui fer el seguiment si el test dona positiu. En cas que la PCR sigui negativa, el professional es podrà reincorporar al centre un cop s’hagi recuperat del quadre clínic i hagin passat 24h mínim sense febre o símptomes.\nEn quins casos s'haurà d'aïllar el grup?\nSi es confirma un cas positiu en un o més membres d’un grup de convivència estable, el document recomana la quarantena de tot el grup durant 14 dies. Això suposarà la interrupció de l’activitat lectiva presencial per al grup, a qui se’ls farà a tots el test PCR.\nA més, si es donen dos casos positius en diferents grups de convivència però que comparteixen un mateix espai es recomana la quarantena dels grups de convivència d’aquell espai durant 14 dies. De la mateixa manera s’interromprà l’activitat lectiva presencial en l’espai afectat durant el mateix període i es farà el test a tots els membres del grup.\nSi els casos positius són en grups no convivents que no comparteixen l'espai, la quarentena de 14 dies es plantejaria només per aquells grups afectats amb testos PCR per a tots els seus membres. Es podria, a més, plantejar la interrupció de les classes presencials durant aquest temps.\nQuin protocol haurà de seguir el personal del centre?\nSi un alumne o membre del personal presenti símptomes compatibles amb la Covid-19 caldrà portar-lo en un espai separat ventilat, col·locar-li la mascareta i en cas de símptomes de gravetat, trucar al 061.\nEl director del centre haurà d'avisar a la família, mentre que el CAP, a través del pediatra o metge haurà de valorar els símptomes i decidir la realització del test PCR, indicar l’aïllament de la persona atesa i qui hi conviu fins conèixer el resultat del test, i recollir els contactes estrets de l’entorn familiar.\nD'altra banda, el Servei de Vigilància Epidemiològica avisarà a la direcció del centre educatiu del possible cas, recollirà els contactes estrets de l’entorn escolar, farà seguiment del resultat del PCR i, en cas de confirmació positiva, n’indicarà les mesures necessàries d’aïllament i quarantena.


La deixalleria de Castellterçol reobre les seves portes seguint unes estrictes mesures per evitar contagis. | Ona Moianès\nmaig 5th, 2020 Dídac Garcia Castellterçol, Moianès, Notícies, Ona Moianès, Portada Catellterçol 0 comments\nA partir de dilluns quatre de maig, l’espai recupera la seva activitat obrint les portes només tres dies a la setmana. Per tant, l’horari d’atenció al públic es limita de les quatre a les set de la tarda els dilluns i de dos quarts de nou del matí a les dues els dimecres i divendres. La decisió de reobrir la deixalleria, que estava tancada al públic des de mitjans de març, s’ha pres atenent la reducció del nombre de contagis per la Covid-19. Això s’ha sumat al fet que l’Agència de Residus de Catalunya deixés en mans dels consistoris i els diversos consorcis la possibilitat de recuperar l’activitat.\nPer evitar contagis o situacions de risc es mirarà de garantir un seguit d’estrictes mesures. Per començar, només hi treballaran dos operaris i cada dia es realitzarà una intensa desinfecció de les instal·lacions. També es limita l’aforament a una sola persona que haurà de seguir en tot moment les indicacions de l’operari. En cas que es formin cues, els usuaris no podran sortir del vehicle ni accedir a l’espai fins que els treballadors no li ho permetin. Tampoc s’acceptaran residus barrejats o que s’hagin de desballestar.\nDes de l’Ajuntament es demana a la població no saturar el servei els primers dies de funcionament. Finalment, també fa una crida a seguir amb l’ús de mascaretes i guants, així com respectar la distància de seguretat mínima de dos metres amb altres persones.\nNext article L’empresa de distribució Disterri ha donat 4.500 litres de llet a diverses entitats de beneficència humanitària de la Catalunya Central.\nPrevious article El programa 30 minuts de TV3 destaca la residència La Ginesta de Castellcir com una de les úniques que s’ha salvat de la Covid-19.


Robert Cortell BLOC-QUEIG: MORIR D'AMOR ("EL CAPITÁN TRUENO")\nMORIR D'AMOR ("EL CAPITÁN TRUENO")\n“Mire de nou el cel: no es saben mai les intencions del temps!”\nAquest enamorament meu tan extremat m’esperona a fer coses que abans m’haurien paregut increïbles. Sempre havia estat una persona assenyada; un jove madur que sabia controlar els seus sentiments. Ara, en canvi, perilla la meua fama ben guanyada d’estudiant seriós. El meu capteniment no s’adiu amb el rigor que imposa ser fill del notari Francesc Ventura i Flor, il·lustre jurista de prestigi nacional.\nDes que he conegut Sara, tot ha canviat. He deixat de manar de mi, és ella qui disposa al seu antull de la meua voluntat. Per això, sempre acabe fent allò que em demana, per desficaciat que siga: si cal fer la figuereta, la faig de bon grat, per tal que no s’enfade amb mi.\nMon pare, el notari, està seriosament preocupat pel meu futur. D’ençà que vaig començar a fer el babau darrere Sara, no estudie gaire ni m’interesse per les mateixes coses que abans; en aquest moment de la meua vida, no m’importa gens ni miqueta la naturalesa jurídica de la llegítima en el Codi civil, que és un dels temes més envitricollats del programa de notaries. Si estic preparant aquestes oposicions, és més per mon pare que no per mi, perquè m’he fet jurista a la força, per tradició familiar, no per la meua afecció, que sempre ha estat més decantada cap a la literatura o la història.\nUna de les coses que he d’agrair a Sara, encara que ella no en siga conscient, és que m’ha fet sentir-me amo del meu destí. L’amor m’ha donat ales, i ara mateix no estic disposat a seguir el camí que m’ha traçat mon pare. Seré jo qui decidirà el que vull fer en la vida.\nEl que més m’agrada d’ella és la seua capacitat de meravellar-me amb coses inesperades. Amb Sara no t’ensopeixes mai, vas de sorpresa en sorpresa. La seua audàcia és cada vegada major. Aquesta nit m’ha fet disfressar-me de “Capitán Trueno”, tal com fan els cobradors d’una empresa molt coneguda especialitzada en morosos, a fi de recitar-li una poesia d’amor sota el balcó de sa casa. Vol que tothom s’assabente que l’estime. A parer seu, l’amor exigeix dels amants fer el ridícul en públic. Quan acabe amb els meus versos, ella s’abocarà al balcó i em saludarà. Ah, i tot això ha de passar al carrer Sant Vicent, un dels més transitats de tot València!\nSortosament, en una tenda pròxima a ma casa, he pogut manllevar una disfressa que s’ajustava a les meues necessitats. Qualsevol que haja llegit les històries del “Capitán Trueno”, lloaria el meu paregut tan fidel al model. Fins i tot m’he encasquetat una perruca d’allò més semblant a la cabellera de l’heroi del còmic.\nBé, ja són les dotze de la nit. És l’hora acordada perquè comence a recitar el poema. No sé si li agradarà. Com que no he tingut temps d’inspirar-me, he tirat pel dret i he recorregut a uns versos que vaig escriure quan estava enamorat de Maria. L’amor és així d’inconstant!\nEn fi, ja no puc demorar més la meua eixida del cotxe. Veig claror al finestral que dóna a la seua habitació. De segur que m’hi espera!\nSí que ha vingut! Ho sabia! Està boig per mi! Ara em fa pena veure’l. S’ha disfressat molt bé. Sembla el “Capitán Trueno” personificat. Mira que els humans som capaços de fer barbaritats per amor. Encara com no ens dura gaire la passió, perquè si s’allargara en el temps acabaríem tots caçant mosques.\nEl molt bleda, encara no s’ha adonat que he perdut la xaveta per la seua culpa. Ara es trau el paper, on porta la poesia que m’ha escrit. El sent proper, com si anara a parlar-me a cau d’orella. La gent que passa pel seu costat es fa creus en veure’l. Pobres! Han oblidat el que significa estar enamorat, ser la víctima d’una passió arrossegadora. Així m’agrada, que diga la poesia en veu alta, que tot el veïnat s’assabente que al carrer hi ha un boig! Quan acabarà, pense cridar amb tota la força dels meus pulmons que l’estime. Així sabran que som dos els bojos.\nSempre he pensat que l’amor vertader es demostra fent el ridícul en públic. Els que amaguen els seus sentiments no són gens de fiar. Qui no és capaç als vint anys de dir t’estime als quatre vents, no mereix viure cap amor de pel·lícula. Les meues amigues no m’entenen, perquè són unes dessaborides incorregibles.\nL’edat de les persones no hauria de comptar-se pels anys viscuts, sinó per la major o menor curiositat que necessiten satisfer. Qui no renuncia a saber noves coses, a viure altres experiències, a relacionar-se amb tota classe de gent, és jove. Qui té por a la novetat, i s’agafa a la seua veritat com si no poguera haver-n’hi d’altra, és vell.\nQuin poema més bonic! No sabia que escriguera tan bé. És molt romàntic. Ara diu que, en arribar al final de la seua vida, mirarà els meus ulls i, aleshores, se sentirà feliç: serà la victòria de la carn sobre la mort.\nJa està! Ara em pertoca a mi entrar en escena. Però... Què passa al carrer? És el senyor Martí, el constructor arruïnat que deu diners a tothom. S’acosta amenaçador a Joan! Porta una pistola! Eh! No! Per favor...! Li ha engegat un tret!\nJoan, amor meu, no et muires, que això no estava previst!


Un total de 25 persones o 19 màquines especialitzades treballen per restablir la normalitat a Peníscola després del temporal – Vinaròs News\nUn total de 25 persones o 19 màquines especialitzades treballen per restablir la normalitat a Peníscola després del temporal\nPEÑÍSCOLA 29 gener, 2020 Vinaròs News\nL’ampliació dels dispositiu de neteja que s’ha desplegat a Peníscola des del primer dia després del temporal Glòria ha facilitat la recent obertura a...\nL’ampliació dels dispositiu de neteja que s’ha desplegat a Peníscola des del primer dia després del temporal Glòria ha facilitat la recent obertura a la circulació de tots els vials del municipi. Les tasques de neteja en el Passeig Marítim han sigut constants a Peníscola al llarg de l’última setmana.\nEl regidor de l’àrea de Serveis de l’Ajuntament, Jorge Rovira, ha visitat aquest matí diferents zones afectades per comprovar els grans avenços que s’han produït en matèria de neteja per part dels operaris i maquinària especialitzada. Màquines agranadores, camions cisterna, maquinària pesada, “BoBcats” i maquinària mixta s’han sumat a les 6 aportacions de l’Ajuntament i a les 4 màquines facilitades dels del Servei de Costes.\n“L’empresa concessionària Fobesa ha ampliat la plantilla provisional en 16 persones i ha prolongat la jornada d’altres 9, amb la qual cosa ha sumat un total de 25 operaris de neteja, que s’afegeixen a l’equip habitual”, ha enumerat Rovira. Pel que respecta a les màquines utilitzades, el regidor destaca la labora realitzada: “gràcies a la participació de 19 màquines en les tasques de neteja, 4 d’aquestes de Costes, hem pogut restablir la circulació, tot i que amb algunes restriccions, en tot el municipi en tan sols una setmana i ja podem observar a la gent passejant pel Passeig Marítim”, ha declarat Rovira. Concretament, es troben alguns trams de l’Av. del Papa Luna, que discorre paral·lela al Passeig Marítim, tallats de forma intermitent per garantir l’avanç dels treballs de neteja i desenrunament, així com la mobilitat veïnal.\nLa tinent d’alcalde, María Jesús Albiol, ha estat revistant amb el cap de la Brigada d’Obres els treballs pendents de realitzar i ha anunciat noves actuacions de neteja en la zona sud, després d’haver garantit l’accessibilitat a les diferents urbanitzacions la setmana passada “seguirem duent a terme tasques de neteja en el litoral i accessos sud, així mateix, en la platja Sud i en els accesos a la platja de les Viudes” .\n“El procediment és molt senzill: el particular ha de sol·licitar l’informes a l’Ajuntament, a través del SAC, amb el registre d’una instància, i l’Ajuntament ho sol·licitarà a l’empresa gestora del servei de meteorologia municipal per facilitar-lo a l’afectat” ha explicat Albiol. Amb aquest registre, l’Ajuntament disposarà, a més, de xifres sobre la dimensió dels danys causats pel temporal també a particulars.


Vols barats de Almeria a Chicago des de 562 € a Iberia\nVols barats EUA Chicago Almeria-Chicago\nVols barats de Almeria a Chicago (CHI) de Almeria a Chicago Almeria-Chicago, EUA\nVols barats Almeria-Milwaukee\nConsulta l’oferta de vols de Almeria a Chicago i reserva el teu bitllet d’avió en línia. Iberia et garanteix els millors preus d’última hora per a la nostra oferta de vols barats de Almeria a Chicago.\nEls preus mostrats corresponen a cerques de vols a de Almeria a Chicago fetes recentment per clients. Poden canviar segons la disponibilitat de places, possibles variacions de tarifes, taxes i altres suplements en el moment de fer la consulta. Els preus per trajecte són aplicables comprant bitllets d’anada i tornada.


Endesa accepta pagar quatre milions als perjudicats per l'incendi del 2009 - Teleponent\nInici Actualitat Endesa accepta pagar quatre milions als perjudicats per l’incendi del 2009\nEndesa accepta pagar quatre milions als perjudicats per l’incendi del 2009\nL'incendi que va cremar 5.000 hectàrees a Ponent. Tres directius de la companyia reconeixen que un pal elèctric va caure i va causar el foc el juliol de 2009.\nEndesa ha acceptat pagar quatre milions d’euros a la setantena de perjudicats per l’incendi que va cremar l’any 2009 més de 5.000 hectàrees de conreus i massa forestal a les comarques de l’Urgell, la Segarra i la Noguera. Tres responsables de la companyia a Lleida quan es va originar el foc; concretament el cap de zona, el cap de manteniment i el cap de control, s’han assegut aquest dijous al banc dels acusats al jutjat penal 2 de Lleida encausats per un delicte d’incendi per imprudència greu. Tots tres han reconegut els fets i han acceptat també el pagament d’una multa de 900 euros cadascun. L’advocat dels perjudicats (ajuntaments i particulars), Manel Busquets, s’ha mostrat satisfet amb l’acord assolit ja que implica, ha dit, el reconeixement de la culpa per part d’Endesa. Busquets ha destacat la “bona feina” dels agents rurals, que moments després de l’inici del foc ja van apuntar que un pal elèctric deteriorat de l’any 1937, que havia caigut, havia causat l’incendi. Els afectats ja han rebut la meitat de les indemnitzacions (un milió i mig) i està previst que rebin l’altre meitat en un màxim de trenta dies.\nAixí Endesa pagarà tres milions d’euros als setanta perjudicats (65 particulars i 5 ajuntaments) per l’incendi que va afectar els municipis d’Agramunt, Vilanova de l’Aguda i Oliola i un milió més a la Generalitat en concepte de despeses d’extinció (400.000 euros) i danys mediambientals (600.000 euros). Segons una de les parts, el milió de la Generalitat està en dipòsit judicial i l’administració el rebrà en els pròxims dies.\nÉs per això que l’advocat de l’acusació particular diu que l’acord suposa una satisfacció per la sentència penal i també una satisfacció “moral” per tots els afectats i per la Generalitat. A més, creu que aquesta sentència “crea un precedent perquè aquestes situacions no tornin a passar més“.\nEl coordinador de l’Agrupació d’Agents Rurals de CCOO, Manel Vidal, ha explicat que un tècnic d’Indústria de Lleida va reconèixer que la línia elèctrica de la companyia era de “tebeo”, que estava “lligada amb nusos” i que incomplia la normativa però que “no ens ho donaria per escrit ni ho repetiria en un judici”. Vidal ha afegit que Endesa va plantejar altres causes però que l’informe que els Agents Rurals van fer i tots els elements de convicció que es van recuperar sobre el terreny apuntaven que la relació causa-efecte era el pal elèctric caigut. En aquest sentit, Busquets ha elogiat la tasca dels Agents Rurals que van fer un informe en menys de 24 hores, van trobar proves clau per determinar què havia passat i el seu informe va motivar que s’obrissin diligències penals.\nL’alcaldessa de Vilanova de l’Aguda, Montserrat Fornells, ha reconegut, després del judici en què s’ha arribat a l’acord, que des que és alcaldessa (ho era llavors i encara ho és ara) ha estat “el fet més tràgic” al qual ha hagut de fer front, per la “sensació d’impotència“. Fornells ha explicat que el nucli de Vilalta va ser el més afectat de Vilanova de l’Aguda i que amb els diners que rebrà l’Ajuntament els veïns decidiran en ple en què els volen invertir.\nPer la seva banda, l’alcalde de Sanaüja, Josep Condal, ha reconegut estar satisfets; primer pels diners rebuts i, segon, perquè “no quedarà ningú indemne“. Condal ha explicat que el seu municipi va ser un dels més afectats i que van patir danys a camps, cultius, algunes masies, magatzems i senyalitzacions.\nL’incendi va afectar principalment hectàrees de conreu, el 89% de les quals eren de rostoll i palla per empacar, però també va afectar terrenys d’oliveres i ametllers així com diverses hectàrees de massa forestal. Durant l’incendi, causat per la caiguda d’un pal elèctric d’Endesa, va morir un veí de Guissona de 86 anys quan anava a veure els seus terrenys a Cabanabona (Noguera), quan va sortir de la carretera i va bolcar amb el seu vehicle. No hi ha però, segons fonts judicials, cap causa oberta al respecte.\nArticle anterior“Per això et pago, subnormal!”: provoca la ira d’un professor\nArticle següentLa Plataforma d’Entitats Culturals de Lleida en contra la descatalogació de les obres de Sixena


8 companyies i 2 distribuïdores de les arts escèniques de les Illes Balears són a Mercartes - Arts Escèniques | TalentIB\nMercartes, Mercado de las artes escénicas se celebra del 7 al 9 de novembre a Valladolid\nLa Conselleria de Cultura, Participació i Esports dona suport, per segona vegada, a la participació de les arts escèniques de les Illes Balears a Mercartes. Un tècnic de l’Institut d'Estudis Baleàrics (IEB), juntament amb 8 companyies i 2 distribuïdores, són a Valladolid per promocionar i donar difusió d’aquesta disciplina artística que es desenvolupa a les llles Balears.\nL’IEB hi participa amb un estand paraigua amb la presència de diversos professionals de les Illes: les companyies Andrea Cruz, Baal, Clownidoscopio Teatre, El Somni Produccions, Hermanos Picohueso, La Mecànica, Té a tres i Tshock Cultura Emocional; a més de les distribuïdores Carmen Buelohá -Artes Escénicas- Comunicación y Marketing i Joana Peralta Distribución.\nL’assistència de l’IEB a aquest mercat s’emmarca en la presència continuada en els esdeveniments clau dels diferents àmbits de les arts escèniques, tant a la resta d’Espanya com arreu del món. Amb la participació a Mercartes, l’IEB continua complint la seva tasca de difusió de la creació contemporània de les Illes Balears, de les línies de subvenció a la projecció exterior de les arts escèniques de les Balears així com promocionar la cinquena edició de Fira B! 2019.\nMercartes és un mercat de les arts escèniques que principalment cerca potenciar la trobada i les relacions entre professionals del sector, posar en valor tots els seus agents públics i privats, i generar oportunitats de mercat. És una cita bianual i enguany té lloc a Valladolid del 7 al 9 de novembre. Les diferents activitats que s’organitzen estan orientades a establir la trobada entre els professionals i afavorir la creació de xarxes de contacte entre els assistents al mercat.


Abans de les flames, el foc s'apaga amb bona gestió forestal\nLa tràgica pèrdua de vides humanes i la meritòria i sovint heroica tasca dels cossos de bombers no ens poden fer perdre de vista que la millor política contra els incendis forestals és la prevenció. I al costat de l'educació cívica, la millor prevenció és una gestió forestal i agrícola responsable, concebuda necessàriament a llarg termini, i duta terme en paral·lel a una política urbanística rigorosa, que marqui bé la diferència entre camp i ciutat. Per desgràcia, Catalunya no és un bon exemple. L'abandonament del camp i el bosc, tant per part dels propietaris -que han vist com en unes dècades el bosc passava de ser un negoci a ser un llast- com de les administracions públiques, que no han sabut o no han volgut actuar per revertir aquesta pressió del mercat, han creat les condicions per afavorir incendis letals com el que encara crema a l'Alt Empordà.\nEn un territori mediterrani, procliu per tant als incendis, ignorar aquesta realitat és enganyar-se. Com s'ha remarcat aquests dies, per molts mitjans tècnics de què es disposés, era materialment impossible aturar les flames: la tramuntana, la sequedat provocada per un hivern poc plujós, l'orografia i l'estat del bosc -en molts casos encara amb branques i arbres caiguts a causa de les nevades de fa dos anys- ho impedien. Malgrat les retallades dels últims temps en les dotacions per als bombers, a Catalunya s'han fet notables esforços públics durant anys en aquest apartat necessari de la lluita contra el foc. En canvi, la gestió forestal i la política agrícola integral no han rebut una atenció equiparable. Els nombrosos estudis i propostes tècniques per actuar al bosc han quedat sempre als calaixos.\nSempre resulta més vistosa i mediàtica l'èpica lluita contra un incendi que la pedagògica feina diària d'ajudar propietaris i pagesos, i de convèncer el ciutadà de la necessitat de treballar i respectar el paisatge natural. Hi ha molta feina per fer i, si no es fa, continuarem havent d'apagar dramàtics incendis.


Cinquanta anys de vida a BASF | FET a TARRAGONA\nCinquanta anys de vida a BASF\nUpdated: 14 d'octubre, 2019\nEls vuit protagonistes de la trobada amb el FET. Drets, d’esquerra a dreta: Gustavo Alonso. Josep Maria Rovira, Alexandre Seguí, Paco Sierra i Andrés Romero. Asseguts, Cristina Fuster, Aitor Rovira i Laura Passiti. Foto: David Oliete.\nUn operari fa equilibris sobre bidons en una fotografia en blanc i negre. És una de les que decoren el centre de visites de la BASF, que commemora el mig segle de la seva planta tarragonina. Vuit persones lligades a l’empresa química la comenten, sorpreses per una imatge que ara sembla inversemblant però que no era tan estranya quan molts d’ells van començar a treballar-hi. Una imatge que evidencia l’evolució que en molts sentits ha seguit la companyia durant aquestes cinc dècades i que detallen cinc treballadors actuals i tres de jubilats en la trobada organitzada pel FET A TARRAGONA.\n“La «BAF de les cintes», en deien al principi”, coincideixen els protagonistes, evocant uns anys en què l’empresa encara era poc coneguda a Tarragona i s’identificava amb una pronúncia simplificada i amb un dels pocs productes de la marca que arribaven directament al públic final. Un producte, les cintes de casset, que de fet no es va fabricar mai a la planta tarragonina, consolidada de seguida com la més gran del sud d’Europa i centrada en els productes químics per a la fabricació de detergents, cosmètics, plàstics, tecnologia agrícola… La magnitud que de seguida va agafar la indústria no la va privar de tenir, en les primeres dècades, un ambient molt familiar. O potser, precisament, per la seva dimensió, que la convertia en una petita ciutat, en un microcosmos en què l’aspecte social hi tenia un pes molt gran.\nVuit empleats de la companyia alemanya analitzen els canvis en seguretat, el respecte al medi ambient i el paper de la dona\n“Jo vaig arribar a la planta de Tarragona als anys 80 des de Barcelona, on la BASF tenia bàsicament oficines. El xoc va ser gran, per la mida de la fàbrica i per l’ambient, més informal, més casolà. Actualment aquest clima familiar s’ha perdut bastant, perquè en general també s’ha perdut fora”. Ho explica Gustavo Alonso, jubilat parcial des de fa un any després de més de tres dècades amb responsabilitats al departament de personal.\nEls dinars populars i les celebracions, les tradicions nadalenques, les diverses seccions d’esports, reforçaven els vincles entre els treballadors. “Era com una gran família”, afirma Josep Maria Rovira, sempre vinculat a recursos humans des que va entrar a l’empresa, el 1976, fins que es va jubilar, el 2014. El seu fill, Aitor Rovira, ja havia trepitjat l’empresa de petit, anys abans de començar-hi a treballar com a estudiant en pràctiques el 1996.\nJosep M. Rovira va entrar a Recursos Humans el 1976 i s’hi va jubilar el 2014. El seu fill, Aitor, treballa al departament d’informàtica. Foto: David Oliete.\nHo recorda també Paco Sierra, que va entrar a la companyia el 1992 i que també és fill d’un antic treballador: “Abans, per Nadal, les famílies dels que treballaven a la fàbrica hi podíem entrar i visitar-la. Vèiem els pessebres que es feien a cada unitat, hi havia paella per a tothom… La gent caminava per la planta, un fet que avui en dia seria impensable per temes de seguretat”.\nAnys més tard, tots dos estan consolidats a la companyia. Aitor Rovira, que sempre ha estat vinculat al departament d’informàtica, està actualment enfeinat amb el projecte de transformació digital de l’empresa, mentre que Paco Sierra, que ha passat per diverses plantes i s’ha involucrat en el comitè d’empresa, ara treballa al Cluster AP de solucions per a l’agricultura: “Recordo com una cosa extraordinària el dia de Reis, en què passàvem a recollir els regals de mans de Melcior, Gaspar i Baltasar. M’impressionava que els Reis vinguessin expressament al lloc on treballava el meu pare”. De fet, mogut per aquell record d’infantesa, Sierra va ser un dels impulsors de la recuperació d’aquest acte, al voltant del 2000. “És de les millors iniciatives sorgides mai del comitè d’empresa”, afirma picant l’ullet Gustavo Alonso.\nEntre les iniciatives socials, destaquen l’arribada dels Reis Mags a la fàbrica i el Nàstic Genuine\nMés enllà de la diada de Reis, però, avui en dia costa donar continuïtat a iniciatives socials dins de l’empresa. Anys enrere, molts treballadors hi practicaven esports, com ara el futbol, el tenis, el pàdel, el senderisme, la pesca, el tir al plat… “És normal que moltes coses desapareguin perquè la mateixa societat ha canviat, amb moltes oportunitats d’oci fora de la feina. T’ho mires amb recança, però com una etapa que, tot i que s’ha acabat, l’hem gaudit”, explica Alexandre Seguí, a l’empresa des del 1985 i actual responsable de Seguretat, Salut i Medi Ambient. Seguí recorda el camp de futbol que hi havia –“un pedregar en què era impossible jugar rasa la pilota”, descriu–, i que la primera visita que va fer a la planta principal de BASF, a Alemanya, no va ser en qualitat de tècnic. “Formava part de l’equip de treballadors que havia guanyat el torneig de futbol i el premi era anar a la planta d’Alemanya i disputar-hi un campionat”, explica.\nDel futbol, precisament, sorgeix una altra iniciativa que, malgrat tot, permet que actualment l’empresa mantingui viva la seva dimensió social. Es tracta del Nàstic Genuine, l’equip del club grana format per noies i nois amb discapacitat intel·lectual i que BASF subvenciona i promociona. Gustavo Alonso i Aitor Rovira hi col·laboren. “Gràcies a la companyia he començat a viure una segona vida, anant cada setmana com a voluntari als entrenaments i als partits”, explica Alonso. “Aquestes són les iniciatives entranyables que mouen la gent, que la motiven”, destaca Sierra.\nGustavo Alonso, al costat de Laura Passiti i Cristina Fuster, dues de les dones amb més trajectòria professional a BASF. Foto: David Oliete.\nCristina Fuster, a l’empresa des del 1992, gairebé sempre al departament de logística, també tenia el pare treballant a BASF. N’evoca, sobretot, la gran dimensió. “La veia immensa, tot i que llavors no era tan gran com ara”, puntualitza ella mateixa, recordant que als anys 80 tenia uns 400 treballadors i que ara en té el doble, després d’haver passat pics, fins i tot, de mil.\nDe la grandària, i del tracte proper dels primers temps, també en pot donar fe Laura Passiti, que ha repartit les tres dècades que porta a l’empresa entre el departament de finances i el seu actual càrrec d’administrativa a PDH: “El dia que vaig començar a treballar em van presentar tot el personal de la fàbrica. Em van passejar per tots els departaments mentre pensava que era impossible que me’n recordés, de tots els noms.”\nLa presència de la dona a l’empresa s’ha anat normalitzant, però la maternitat encara es veu com un obstacle\n“Però ells del teu segur que sí que se’n recordaven, que era l’objectiu, sobretot tenint en compte que hi havia poques dones, llavors”, apunta Aitor Rovira. Les dones a l’empresa, en els primers temps, eren comptades i concentrades en llocs concrets, com ara la recepció i administració. “N’hi havia molt poques que volguessin fer torns”, recorda Gustavo Alonso, que també explica que des del sector es van oferir a anar als instituts d’FP a explicar que les dones podien dedicar-se a la química. No era una època fàcil per trencar estereotips de gènere.\nAra, la situació a l’empresa està més normalitzada, com en la societat, tot i que són tendències que no són fàcils de trencar. “A les dones encara els costa fer torns, sobretot perquè mantenen molta responsabilitat en el tema familiar”, apunta Cristina Fuster. En aquest sentit, Laura Passiti admet que és la mateixa dona la que encara s’imposa barreres pel que fa a treballar com a operadora.\nPer continuar caminant cap a la igualtat de gènere, Gustavo Alonso apunta que la societat ha d’ajudar a saltar els obstacles, “com ara la maternitat, que s’ha de veure com un parèntesi”. “En qualsevol cas, agafant perspectiva, l’evolució és clara”, afirma Seguí, que considera que també s’ha avançat molt en temes de seguretat i respecte pel medi ambient, “encara que de vegades es puguin produir petites derrotes en el dia a dia”.\nAquesta és una part del ampli reportatge que publiquem al número 37 de la revista FET a TARRAGONA coincidint amb els primers 50 anys d’existència de la planta que l’empresa alemanya BASF a Tarragona, una instal·lació imprescindible per entendre i conèixer l’evolució de la ciutat i del sector.


El Col·legi i Banc Sabadell trabajamos pensando en los PROofesionales. Por eso hemos renovado el acuerdo de colaboración con el Banco Sabadell, que ofrece ventajas exclusivas en la contratación de productos financieros a sus profesionales y familiares de primer grado.\nLeer más sobre El Col·legi i Banc Sabadell trabajan en PRO de nuestros PROfesionales\nHi ha oportunitats que no es poden deixar passar\nCom els ajuts facilitats pel Fons de Recuperació Europeu, dels quals moltes empreses es podran beneficiar. Perquè no et perdis res, te’n donem algunes claus:\nLeer más sobre Banc Sabadell PRO: Fons de Recuperació Europeu\nA Banc Sabadell treballem en PRO dels PROfessionals. Ara més que mai, volem acompanyar i oferir a les nostres empreses, pimes i autònoms les millors solucions\nper al seu negoci.\nEl Fons de Recuperació Europeu representa per a Espanya una ocasió històrica per modernitzar la seva economia en l’àmbit ecològic i digital i impulsar una recuperació econòmica inclusiva i transformadora del teixit productiu de forma sostenible.\nLeer más sobre Banc Sabadell PRO: Línies ICO d'Avals COVID-19\nAra més que mai, volem continuar treballant en pro de vostè, ajudant-lo a encarar els efectes econòmics de la COVID-19. Per això, a Banc Sabadell tenim com a principal\nobjectiu informar-lo de les línies de finançament lligades a les línies ICO Avals Inversió COVID-19, amb la finalitat d’atendre les necessitats del seu negoci.\nLeer más sobre Banc Sabadell PRO: ICO Avals Inversió COVID-19\nPer pertànyer al seu col·legi professional, pot gaudir de unes condicions preferents. I aquest és només un dels molts avantatges de treballar amb Sabadell Professional, una entitat especialment sensible als professionals com vostè.\nPer aquest motiu, en lloc d’explicar-li aquí tot el que podem fer, preferim començar a treballar.\nLeer más sobre Banc Sabadell PRO: Solucions exclusives pel seu negoci\nBanc Sabadell PRO: Et bonifiquen la teva quota de col·legiat.\nEt bonifiquem la teva quota de col·legiat.\nAbonar-te el 10% de la teva quota de col·legiat fins a un màxim de 50 euros per compte*, és una manera de promoure els teus interessos professionals, no et sembla?\nSi ets membre del Col·legi d'Enginyers Tècnics d'Obres Públiques de Catalunya i vols promoure la teva feina, protegir els teus interessos o els teus valors professionals, amb Banc Sabadell ho pots\nfer. Et beneficiaràs de les solucions financeres d’un banc que treballa en PRO dels professionals.\nLeer más sobre Banc Sabadell PRO: Et bonifiquen la teva quota de col·legiat.\nSi les seves necessitats de mobilitat han canviat les últimes setmanes, el Banc Sabadell vol estar al seu costat.\nLeer más sobre Banc Sabadell PRO: El Rènting de sempre, com mai\nLeer más sobre Banc Sabadell PRO: Estalvi periòdic\nTreballar en PRO de vostè no només és atendre les seves necessitats financeres. És anar més lluny.\nSabem que això ens obliga a innovar constantment en la nostra oferta de productes i serveis financers. Per això, avui li volem comunicar que té a la seva disposició:\nContracti una assegurança Life Care* conjuntament amb una assegurança Protecció Llar, s’ingressaran 125 euros en el seu compte\nLeer más sobre Banc Sabadell PRO: Assegurança Life Care


La Fundació Impulsa engega el curs becant 153 alumnes d’Osona, la Garrotxa, el Berguedà i el Moianès per a la seva formació professional i humana – elgarrotxi.cat\nLa Fundació Impulsa engega el curs becant 153 alumnes d’Osona, la Garrotxa, el Berguedà i el Moianès per a la seva formació professional i humana\n15 d'Octubre de 2020 Redacció COMARQUES, GARROTXA 0\nAquest curs 2020 – 2021 a Osona rebran beca 76 alumnes, 28 nous alumnes s’incorporen a primer de Grau Mitjà, que se sumen als 22 alumnes que faran 2n del Grau Mitjà i als 25 que estan fent estudis de Grau Superior.\nAquest curs 2020 – 2021 a La Garrotxa rebran beca 47 alumnes, 20 nous alumnes s’incorporen a primer de Grau Mitjà, que se sumen als 15 alumnes que faran 2n del Grau Mitjà i als 10 que estan fent estudis de Grau Superior.\nAixí, enguany s’incorporen 68 nous alumnes a l’activitat de la Fundació Impulsa, el que en total suposa que s’estan becant 43 alumnes més que el curs passat. Des del curs 2015 – 2016 ha becat més de 230 joves, dels quals més de 30% tenen informe de risc social, més del 90% finalitza els estudis de Grau Mitjà i Grau Superior (vs. el 50% de la mitjana de Catalunya), un 60% continuen els estudis de Grau Superior i un 70% s’incorpora al mercat laboral abans del sis mesos.\npresentat des del plató per la periodista Eva Torrents\namb la intervenció d’Oriol Amat, catedràtic d’Economia Financera i Comptabilitat i altres referents del teixit empresarial del territori.\nComença el termini per sol·licitar les línies d’ajut del Pla de Reactivació Econòmica


La Diputació de Castelló col·labora amb els nous Premis Literaris Ciutat de Benicarló - Castellonplaza\nCASTELLÓ. La sisena edició dels Premis Literaris Ciutat de Benicarló comptarà amb la col·laboració de la Diputació de Castelló. Així s’ha constatat en la reunió que han mantingut l’alcaldessa de Benicarló, Xaro Miralles, i el regidor de Cultura, Pedro Manchón, amb la diputada de Cultura, Ruth Sanz, en la qual han participat també Ramón París, d’Onada Edicions, i el tècnic de Cultura de l’Ajuntament, Rafa Sánchez.\nLa trobada ha servit per a confirmar la voluntat de la institució provincial de donar suport als Premis Literaris, un dels projectes més ambiciosos de l’Ajuntament de Benicarló a nivell cultural. La diputada ha reconegut "l’envergadura dels premis i la seua trajectòria, que l’han dut a ser un referent cultural a tota la província".\nPer la seua banda, l’alcaldessa, Xaro Miralles, ha subratllat que "el suport de la Diputació ens permetrà obrir la dimensió dels premis a totes les comarques de Castelló i ens permetrà disposar d’una important col·laboració a nivell econòmic però també de reforç de la difusió dels premis".


«Qui m’estima farà cas del que jo dic; el meu Pare l’estimarà i vindrem a viure amb ell.»\nL’evangeli d’aquest diumenge ens ofereix un altre fragment del bonic discurs de comiat de Jesús “explicant” i fent entendre als seus deixebles el misteri de la seva vida i del seu lliurament; és a dir, com hem d'entendre i viure la nostra fe, la “història d'amistat” amb el Déu fet home en Jesús que ens ha escollit per a estar amb Ell fins a la fi de la seva missió. Se'ns recorda que aquesta amistat, aquesta relació de fe i lliurament, es basa en l'amor concret i real que consisteix en “guardar”, conservar, mantenir, la paraula. Estimar Jesús –i estimar els altres– és escoltar de veritat, de cor, creure i posar en pràctica aquesta paraula que s'identifica amb la manera de viure de Jesús. Ell ens mostra la veritat amb el que anuncia i ensenya. Qui guarda la paraula estima i, per tant, fa l’experiència de ser habitat per Déu mateix. La nostra vida, la nostra persona, forma part d'aquest misteri diví marcat per la presència de Jesús i la seva manera de viure, estimar i servir. Es tracta d'un cercle d'accions i lliuraments, però no viciós sinó tot el contrari: la persona, la paraula i la vida de Jesús anuncien la presència del Pare, de l'Esperit, de tot allò que denominem misteri, i ens hi introdueix. S'entra, així, en aquest àmbit profund de viure mitjançant l'amor.\nCreure en Jesús i seguir el seu estil de vida, deslligant-nos de tot per a aprendre a servir, ja és estimar i viure en aquesta nova realitat. Una realitat que ja existia però que ara se’ns fa accessible gràcies al lliurament concret de temps, gestos i actituds. Això és l'amor, no els sentiments. Estimar a la manera de Jesús és encarar la nostra realitat interior, però també la dels altres, trencant les barreres que ens posem nosaltres mateixos a causa de la por o de l'egoisme i participant d'una manera completament nova, seguint l’impuls de l'Esperit, des de l'amor fidel i etern del Pare. Però aquest descobriment no és el final sinó el principi d'una nova vida, la de la fe i l'amor, un camí per recórrer amb l'impuls de l'amor de Déu i la força de l'Esperit i porta a viure i construir la pau de debò, la que es funda en amor i és un servei a la família, a la comunitat i la societat.


Pedro G. Romero (Aracena, Huelva, 1964) es va llicenciar en Belles Arts a Sevilla, ciutat on viu i treballa. És un artista polifacètic que ha dut a terme una intensa activitat a través de múltiples disciplines: escultor, pintor, performer, autor teatral, guionista, etc., a més de crític d’art i literatura, editor, assagista i expert en flamenc. El tema central del seu treball és la reflexió i la recerca sobre la imatge com a punt de resistència davant el temps, ja sia un temps històric, biològic, psicològic o verbal. En els seus treballs es constata una preocupació constant per la desaparició de l’autoria. Es podria dir que aquestes imatges i aquests escrits semblen signes que no són humans. El 1986 fa la seva primera exposició individual i el 1988 exposa Magatzem d’idees a la sala Montcada de la Fundació la Caixa, a Barcelona. Entre el 1988 i el 1992 mostra a la Galería Fúcares de Madrid exposicions com R.A.R.O. i Un mundo raro. Va projectar La sección áurea, títol de l’exposició del 1989 a la Fundación Luis Cernuda de Sevilla. Des del 1987 comença a exposar les seves sèries sobre la bomba atòmica, com El tiempo de la bomba (sala d’Unicaja, Màlaga, 1993) o El saco de la risa (Galería Tomás March, València, 1995) o El fandango de la bomba (Diputación de Huelva, 1996). També fa exposicions individuals en ciutats com Barcelona, Nova York o Milà, i països com el Brasil o Alemanya. Des de l’any 2000 treballa en els projectes de l’Archivo F.X. i Máquina P.H., en què té com a material de treball la iconoclàstia i el flamenc, respectivament. La seva obra està en col·leccions com la del MACBA, la de la Fundació “La Caixa”, el Museo Nacional Centro de Arte Reina Sofía, el Museo de Bellas Artes d’Àlaba, la Diputación de Granada i el Centro Andaluz de Arte Contemporáneo.


Castell de Montsonís Castell de Montsonís Castell de Montsonís\n...eren temps de conquestes\nMontsonís, poble medieval\nEdat Mitjana, temps de moros i cristians. A Montsonís, el Comte d’Urgell, Ermengol II “El Pelegrí” ha de protegir les terres que acaba de conquistar als musulmans i assegurar, així, la repoblació cristiana del territori.\nEl Comte ordena construir una fortalesa, el Castell de Montsonís, des d’on vigilar possibles invasions. No és l’únic. Sobre la línia fronterera que va des de Barcelona fins al Montsec s’alcen diversos castells per a protegir els territoris dels comtes.\nÉs el moment de la reconquesta. Cristians provinents de la “Vella Catalunya”, especialment de la Serra del Cadí, repoblen aquestes terres.\nVeniu a descobrir el Castell de Montsonís, un castell medieval autèntic.\nCastell de Montsonís, visita al Castell de Montsonís, entrades al Castell de Montsonís, activitats al Castell de Montsonís, visitar Castell de Montsonís, guia Castell de Montsonís, anar a cursos Castell de Montsonís, concerts Castell de Montsonís, dormir Castell de Montsonís.