L’Atlètic Balears paga l’expulsió de Yelko Pino i empata (1-1) al camp de l'Ontinyent\nFrancesc Fullana ha marcat el gol dels blanc-i-blaus que serveix per sumar un punt i continuar líder del grup III abans de rebre el Vila-real B la pròxima setmana\n2 min. Palma 10/03/2019 13:53\n651x366 L’Atlètic Balears empata al camp de l'Ontiyent. / GUILLEM L’Atlètic Balears empata al camp de l'Ontiyent. / GUILLEM\nL'Atlètic Balears ha comparegut aquest diumenge a El Clariano amb els galons de líder i la missió de fer-se fort al cim de la classificació. Ho ha fet amb un empat (1-1) que serveix per continuar líder del grup III. Els blanc-i-blaus volen acabar primers per assolir l'ascens a la Segona Divisió. Almanco d'aquesta manera tindran la possibilitat de jugar una sola eliminatòria contra el campió d'un altre grup de la Segona B. L'ofici que està mostrant l'equip que dirigeix Manix Mandiola aquesta temporada és digne d'un equip poderós que sap llegir els partits i que té la sort necessària en els moments claus dels 90 minuts.\nUn gol de Francesc Fullana ha bastat per sumar en un duel molt complicat per als homes de Manix Mandiola, que disputaven el segon partit consecutiu com a visitants, aquest cop davant l'Ontinyent. L'Atlètic Balears ha assumit el repte de pujar el nivell respecte de la passada jornada i ha pogut atrapat un resultat molt positiu que els ha permès consolidar la seva posició de privilegi abans de rebre el Vila-real B (segon classificat) la pròxima setmana. Precisament, l'equip de Castelló ha guanyat el Barça B i ara mateix l'avantatge amb els balearics és de només un punt.\nA la segona meitat, Nuha Marong ha pogut fer el segon gol després de ficar-se dins l'àrea, però no ha arribat a trobar rematador. L'Ontinyent ha tingut una gran ocasió al cap d'11 minuts de la segona part, però Rubén ha desbaratat la jugada en el darrer moment.\nEls moments delicats han arribat quan Yelko Pino ha deixat el seu equip amb un jugador menys quan ha estat expulsat per una dura entrada a un jugador de l'Ontinyent. Finalment, els blanc-i-blaus han sabut patir i Klaus, en el darrer moment, ha salvat l'equip, que s'ha endut un punt molt important.


Boines/Escuma de coixinets Polit per a la seva planta de polit màquina - Racing Colors S.L.\nBoines / Escumes per polir, de les diferents titulacions de l'abrasió i de diferents mides. Tant marcat com a buffing.\n6,20 € 969\tProducte en estoc, a punt per vaixell.\n6,20 € 999\tProducte en estoc, a punt per vaixell.\n6,20 € 964\tProducte en estoc, a punt per vaixell.\n6,61 € 983\tProducte en estoc, a punt per vaixell.\n5,37 € 4\tProducte en estoc, a punt per vaixell.\n3,72 € 970\tProducte en estoc, a punt per vaixell.\n3,72 € 9987\tProducte en estoc, a punt per vaixell.\n3,72 € 975\tProducte en estoc, a punt per vaixell.\n4,05 € 7,02 € 986\tProducte en estoc, a punt per vaixell.\n4,05 € 7,02 € 985\tProducte en estoc, a punt per vaixell.\n3,72 € 993\tProducte en estoc, a punt per vaixell.


Passeig de la Mestrança de Blanes i entorn - Fires, festes, oci i llocs per visitar.\nEn aquest passeig mariner queda encara alguna mostra de les cases amb les quals els americanos van protagonitzar el desenvolupament de l'Eixample de mar de la vila, com Can Vieta, al número 88, residència de Josep Vieta i Llinàs, membre d'una nissaga de mestres d'aixa, emigrat a Cuba on va invertir en tramvies i un pròsper negoci d'ous a gran escala. Però també és un espai urbà caracteritzat per d’altres edificis i escultures. En aquella zona hi vivien i donaven classe varis mestres, d’aquí que el passeig s’anomeni actualment “de la Mestrança”.\nBlanes - Capella de Nostra Senyora de l'Esperança\nLa capella de Nostra Senyora de l’Esperança apareix ja citada amb aquest nom l’any 1657. Al començament era de petites dimensions i davant seu hi havia un porxo que a voltes va servir als jurats de Blanes per fer-hi les reunions reglamentàries. A la façana principal de l’edifici, trobem la porta adovellada d’entrada, d’arc escarser i dues finestres a banda i banda en forma d’ull de bou. L’acabat de la façana està resolt amb un estucat raspat, amb dibuixos i motius mariners (cavallets de mar, vaixell) a la porta i decorativo-florals als ulls de bou i a l’espadanya. El campanar d’espadanya es troba ubicat als peus de la nau i sobre el capcer de la façana, i consta d’un arc de mig punt amb coberta de vèrtex arrodonit i dues vessants acabades amb rajola de ceràmica.\nEs tracta d’un edifici de nau única rectangular, dividida en tres trams per sengles arcs. Presenta absis semicircular, cobert amb cúpula de ¼ d’esfera i volta. La resta de la nau es troba coberta amb una estructura de bigues de fusta sobre una jàssera de fusta que descansa sobre els arcs de diafragma que arrenquen directament de las parets de tancament, un dels quals és d’arc ogival i l’altre de mig punt, ambdós rebaixats. L’absis és transformat en un cambril, que està dividit en dues plantes per un senzill forjat i es troba separat del presbiteri per un altar que conté dues fornícules, amb sant Elm o Telm i Sant Antoni abat. L’accés al cambril es fa a través de la sagristia i per mitjà d’unes escales es pot pujar a l’altell on hi ha la imatge de la Verge de l’Esperança. A l’interior de la capella trobem diverses ofrenes de vaixells en miniatura, com a símbol de la devoció que sentien els mariners envers el culte a la Mare de Déu de l’Esperança.\nL’any 1936, va ser profanada i feta servir de magatzem. Un cop acabada la Guerra Civil, els veïns van duu a terme unes reformes en la capella, i l’any 1940 es va restituir el culte, beneint-se la imatge de la Verge. La capella va ser restaurada pel cèlebre arquitecte Francesc Folguera.\nBlanes - Casa Saladrigas\nL’empresari Manuel Saladrigas Freixa, industrial que tenia una fàbrica tèxtil al Poble Nou de Barcelona i estiuejava a Blanes va encarregar a l’arquitecte Isidre Puig Boada, deixeble de Gaudí, la construcció del seu habitatge, la casa Saladrigas. L'edifici, construït entre 1926 i 1931 presenta façana a tres carrers i és de planta rectangular, amb tres pisos i golfes.\nDestaquen els timpans que decoren les entrades principals, les balconades a les dues cantonades amb baranes de ferro forjat molt ben treballades i les cobertes a diferent nivell. Al tercer pis s'obren set finestres d’arc de mig punt. A la cantonada de mar, per sobre la balconada entre el primer i el segon pis, hi ha un rellotge de sol. A l’altra cantonada hi ha una estrella.\nLa casa va ser conservada per la filla de Manuel Saladrigas, Teresa, i va resistir a l’embat constructiu dels seixanta fins que fou protegida per l’Ajuntament als vuitanta i adquirida pel mateix Ajuntament a finals dels anys noranta. El 13 d’abril de 2003 es va inaugurar la restaurada Casa Saladrigas com a Sala d’exposicions municipal.\nDel 2012 data l’escultura Treball de Formigues, una creació de l’artista colombià Julián Cerón Bolaños, lligat amb Blanes com a responsable d’una parada a la Fira d’Artesania del passeig de la Marina, que reprodueix en gran format una de les peces més característiques de la seva producció i que ven a la seva parada: una formiga.\nL’escultura d’acer al carbó, instal·lada al passeig de Mar, que té una rèplica a Santiago de Cali (Colòmbia), pesa més d’una tona. El més laboriós és la tècnica per poder donar forma a aquesta espècie de fil continuat que mesura en total 250 metres de llargada. Foren necessàries 33 barres de 6 m de llargada i 2’5 cm de diàmetre que es van anar soldant una a una.\nUn mes i mig de feina amb la col·laboració desinteressada de molts amics que ajudaven en el difícil i complicat procés de creació fou el motiu pel qual l’escultura porta per nom “Treball de formigues” perquè ha estat l’esforç d’un gran nombre de persones el que la van fer possible.\nBlanes - Escultura Treball de Formigues\nBlanes - Escultura El Frare\nAmb l’escultura en bronze El Frare, obra de l’artista reusenc Joan Rebull Torroja, l’any 1958 es commemorava el centenari de l’escriptor Joaquim Ruyra Oms, que havia passat la seva infantesa a Blanes. L’escultura representa el personatge de l’obra de Ruyra “Les coses benignes”, fra Sadurní dels Ocells.\nBlanes, com tantes d’altres viles del nostre país, ha dedicat una escultura a la Sardana dansa pròpia de Catalunya. Així, l’any 1999 es va inaugurar al passeig de Mar, al costat de la platja, l’obra feta amb planxa de ferro de l’escultor local Francesc Ros i Portas, que mostra dues parelles de sardanistes.\nBlanes - Escultura La Sardana\nBlanes - Monument a l'Avi Bagué\nEl monument a l’avi Bagué en bronze de Sergi Ros Escobar de l’any 2001 és un homenatge a Josep Vieta Burcet (1788-1874), àlies l’avi Baguer, i pare de Josep Vieta Paset representant de la tercera generació de la més important nissaga de mestres d’aixa, conegut popularment com l’hereu Baguer, que entre 1830 i 1880 regentava la més important de les drassanes blanenques, que ocupava la platja enfront de l’ermita de l’Esperança el carrer de la Font.\nLa represa del comerç amb Amèrica a partir del decret de Carles III el 1778 comportà que la navegació a vela de la marina catalana visqués una època daurada com mai havia experimentat, principalment entre els anys 1830 i 1880, esperonada pel decret diferencial de bandera, que imposava aranzels força més elevats a les mercaderies importades per vaixells estrangers.\nLes drassanes de Blanes en aquests anys van registrar una enorme activitat per construir els velers que encomanaven els comerciants i naviliers. L’arribada de troncs de pins, roures i avets procedents del Montseny i les Guilleries era continua per tal de donar l’abast i cobrir les necessitats de les tres grans drassanes que hi havia el 1867, a més de l’existència de petites drassanes.\nBlanes - Passeig de la Mestrança\nEls monuments que ornen i expliquen el passat de la població de Blanes no són sempre obres destacades d’un autor reconegut. Aquest és el cas de dos elements característics del passat i present mariner de la vila, com són un canó i una àncora que han format part de tantes i tantes embarcacions, unes nascudes de les mans dels mestres d’aixa blanencs i d’altres formant part de l’intens trànsit marítim d’aquesta costa.\nLa quantitat dels vaixells construïts a les drassanes de Blanes des de l’any 1827 al 1864 fou realment espectacular: 224 embarcacions de rem, 257 vaixells de vela, 192 de creu amb un total de 673 naus. D’entre els vaixells construïts a Blanes cal destacar el vaixell “Gàndil” destinat a la neteja del port de Barcelona (1861) i una fragata de 720 tones matriculada a Barcelona i el “Remolcador Catalán”, un vaixell de gran potència (1864).\nCom arribar a Passeig de la Mestrança de Blanes i entorn ?


La tradició s'imposa - blogs.flog.cat\nLa tradició s'imposa\nEsgarrifa llegir el relat de l'agressió que van patir fa uns pocs dies dues dones, dues animalistes, a Mas de Barberans, on van anar a enregistrar un correbous. I és que més enllà de la violència física, hi ha detalls que no hauríem de passar per alt:\nEn primer lloc, la violència física pròpiament dita. Malament rai quan la reacció davant d'alguna cosa que no combrega amb les nostres idees és aplicar la violència, en ple segle XXI i en un país civilitzat. Doncs això és justament el que va passar. Davant de dues dones contràries a l'espectacle, agressió salvatge.\nEn segon lloc, la complicitat. Fins i tot més que l'agressió, fa angúnia la reacció de la gent del voltant; com si l'agressió no anés amb ells. Certament no hi anava, perquè ni rebien ni pegaven, si ens ho volem mirar així, però es veu que ja els estava bé el que passava. Això, quan no animaven el agressors a seguir amb els cops. Molt cívic i molt festiu, tot plegat.\nEn tercer lloc, i no menor, el masclisme. Les festes dels toros són profundament masclistes. I ho dic amb un cert coneixement de causa. El paper de la dona no sol passar de dama de companyia o de decoració davant de qui exhibir tot el ventall de tradicionals virtuts cavalleresques. Es veu que una d'aquestes virtuts és la força contra l'enemic, i més si el tal enemic és una dona que no sap estar-se al seu lloc.\nI per acabar, que algú m'expliqui per què un país que prohibeix les curses de braus i que fa croada contra els circs amb animals permet el maltractament dels correbous. Per allò de la tradició, potser? o per por a perdre un grapat de vots a determinades localitats?\nLamentable tot plegat, i impropi d'un país que es vol lliure, democràtic i civilitzat. Però és clar, són massa coses alhora, i massa ancestrals.\nComentaris (1)07-05-2016 06:33:35\nmiquelpuga , 07-05-2016 12:53:00\nHo sento molt,però jo no els tinc per a bons catalans...potser a Roma han de recuperar el circ?


Trencalòs: Funda Premium de Thais - millores notables\nUn dels hàndicaps que tenen les furgonetes càmper de sostre elevable és la lona del sostre. Si bufa molt de vent, aquest atravessa la lona i arriba a l'interior. Si fa fred, la lona no aïlla com ho faria un sostre de fibra. I si plou, si bé la lona és força impermeable, el més probable és que, a posteriori, ens toqui assecar-la bé per evitar que es faci malbé. Bàsicament, aquest és el preu que cal pagar per disfrutar d'un dúplex escamotejable.\nCopiat de foros alemans de furgonetes càmpers (com ja sabeu, els alemans sempre van un pas per davant ...), fa uns anys l'empresa valenciana Thais va començar a fabricar unes fundes per protegir la lona dels sostres elevables. Thais va optar per utilitzar DuPont™ Tyvek®, un material fabricat amb fibres de polietilè d'alta densitat, fort, lleuger, de gran resistència a l'aigua i que permet el pas de l'aire (transpira) amb la qual cosa s'evapora la condensació i d'aquesta manera s'eviten els problemes d'humitat, floridures, corrosió, etc.\nRecordo que la funda Thais va ser un dels primers accessoris que li vaig comprar a la Cali, però després de dormir moltes nits amb la funda en condicions de fred, vent i pluja, li havia començat a trobar una sèrie d'inconvenients, o més ben dit, aspectes de millora. En primer lloc, la manca de finestres t'aïllava visualment de l'exterior. Vaja, que si estaves a dalt i volies veure quin temps feia, no hi havia més remei que sortir de sota el nòrdic i baixar al pis de baix (amb la incomoditat que això comporta). I en segon lloc, els dies de fort vent, l'aire s'escolava per la part inferior de la funda, amb la qual cosa no s'aconseguia un aïllament amb totes les de la llei.\nAquest darrer any, però, Thais ha començat a comercialitzar un nou model de funda per a sostre elevable. De fet, no es tracta d'un model nou, sinó d'una millora de la funda inicial. L'anomenen Premium, i si bé sembla que sigui molt innovadora en les seves característiques, no deixa de ser un "pseudo-plagi" (per dir-ho finament) de diferents bricos realitzats per usuaris d'aquests tipus de fundes i que es poden trobar fàcilment per internet (bàsicament en foros de furgonetes càmper). Sigui com sigui, les millores que incorpora el model Premium són prou importants com per justificar-ne la compra.\nEl que han fet amb la Premium ha estat reforçar els punts febles de la funda original. En primer lloc, utilitzant un sistema de bordons (guies) amb velcro i una sèrie de gomes amb les qual s'aconsegueix sellar la funda al chassís de la furgoneta. D'aquesta manera s'augmenta notablement l'aïllament en condicions de vent i fred. I en segon lloc, han incorporat finestres laterals de PVC tractat contra els rajos UV que casen en mida i forma amb les finestres laterals de la lona superior del sostre.\nDecidit a fer el canvi a una Premium, vaig vendre la meva funda Thais i em vaig posar en contacte amb els de Thais. Els vaig demanar el què volia exactament i vàrem "re-negociar" el preu de la nova funda. Al final, vaig tancar la compra ajustant-ne moltíssim el preu (qui ho hauria dit que em serviria de tant tot lo après al Kapalıçarşı istambulita). Igualment, vaig demanar que em realitzessin una petita modificació sobre el model Premium original, tunnejant-lo en base a les meves necessitats i al meu gust: afegint bordons llargs amb velcro a banda i banda, i no tan sols a una banda, que és com es comercialitza.\nAquest cap de setmana passat la vaig probar en condicions de pluja, vent i fred a la zona de la Collada de Tosses, i ... realment es nota substancialment la millora en aïllament. I per descomptat, despertar-se, obrir les finestres i veure quin temps fa sense haver de sortir de dins el nòrdic ... vuaaa! no té preu. :-)\nPublicado por Albert Cufí a les 13:44\nKORE 18 de maig de 2012, a les 2:08\nOstres si arribo a saber això de la negociació de preus i terminacions.......perquè jo li veig l'inconvenient que a la part de l toldo el velcro que proporcionen no és suficient, sobretot a la part de darrere.\nUna salutació de REMBRANDT!!!\nAlbert Cufí 18 de maig de 2012, a les 10:25\nBones Rembrantdt, quina gràcia veure't per aquí!, ... sí, el velcro aquell de darrera és una mica insuficient (també ho vaig pensar). En el meu cas, jo no tinc toldo, a la Premium m'hi vaig fer posar velcros llargs a banda i banda. Tu també t'has quedat una Premium?.\nT'he de dir que vaig aconseguir un preu molt competitiu perque vaig "negociar" amb els de Thais que em venguessin la que ells utilitzaven com a mostra a les fotos i vídeos de la seva web. Vaja, que els vaig comprar una funda "km0". A més a més, els vaig dir que era del foro, i a més a més, me la vaig fer portar d'una kdd (on sempre les venen més barates). I clar, amb totes aquestes martingales, el preu va acabar essent molt inferior. :-)


Posted on 16/08/2016 by Sophia Blasco\n“Love, amor, aimer, amore”, de Camdiluv AmmyLynn\nMés de la meitat de les parelles es desfan a curt, o a mig termini.\nL’altra meitat, com s’ho fan per preservar la parella?\nLa convivència en parella presenta una gran complexitat i són variades les causes que poden fer-la fracassar, entre les quals:\nMalentendre la convivència centrant-la en estar junts tothora fent la mateixa activitat; això significarà que un dels dos s’ha de sotmetre a les preferències de l’altre i la seva individualitat s’ofegarà anul·lant l’exercici de la seva llibertat.\nEntrar en l’espiral de la incomunicació comportarà acabar suposant o imaginant el que l’altre vol dir o considera; és llavors quan la distorsió de la realitat entrarà en escena.\nPerdre la confiança i el respecte. La convivència sense confiança i respecte és difícil ja que la dignitat i l’amor propi patiran agressions permanents.\nCreure en el mite “Una parella com Déu mana” impossibilita que la parella única i irrepetible de la que formem part es desenvolupi.\nImplantar la dependència econòmica, emocional, afectiva, … actuarà reforçant les relacions de poder de l’un sobre l’altre, desequilibrant, ofegant i abocant al ressentiment a un dels membres de la parella.\nAl webinar (*) L’art de conviure en parella presentarem un seguit de bones propostes que et poden ajudar a fer que conviure en parella sigui una font de satisfaccions. No t’ho perdis. Hi tens molt a guanyar!\nDilluns, 22 d’agost de 2016, de 20.30h a 22.00h (hora de Barcelona)\n‹ El poder de l’auto-benevolència\nLa vida és massa curta per … ›


Montseval: Com una ameba gegant\nCom una ameba gegant i maligna l’Hospital Clínic va englobant tot el barri. No content en pujar en vertical, s’expandeix, estén els seus pseudopodis i es fa cada vegada més gran. Desprès d’haver assimilat edificis del carrer de Casanoves, ara està fagocitant el carrer de Rosselló entre Urgell i Villarroel.\nHi havia una zona d’interior de cases típica de l’eixample entre aquests tres carrers i Còrsega.\nÉs el pati d’eixample que jo veig des de casa meva, del menjador, de la meva habitació i de la terrassa.\nPrimer va haver-hi terrats, un marbrista i unes petites cases interiors. Desprès un parking a l’aire lliure. De fet, fa molt que l’ajuntament de Barcelona hagués hagut de fer un jardí o una biblioteca, alguna altre cosa, o totes plegades, doncs hi havia un llei que deia que en el pati s’havia de fer alguna cosa per als veïns. Però no feia res i se n’anava embutxacant els diners del parking.\nUn mal dia, sembla ser que un "Pessa" d’investigació del cínic va parlar amb una Koplovich per fer un centre d’investigació i deixar l’edifici de Casanoves, on estan ara, només per a malalts. En el seu afany ameboide, van pensar en el “meu” pati.\nI com que la investigació no és cap cosa que puguem dir aprofiti directament als veïns de la zona, doncs, ni curts ni mandrosos, que diria en Josep, van canviar la llei. El que no se (i m’agradaria molt saber-ho) és si va ser al final de Clos o al començament d’Hereu.\nI aquí està ja la construcció, immensa, més alta que totes les altres cases, que puja i puja encara i que ocupa una gran part del pati. Entre parèntesi, a en Leo li agrada veure la pala i la grua, li encanta mirar les obres quan ve a casa.\nQuè aviat que canvien les coses al seu gust els poderosos.\nPublicado por Montse Vallmitjana en 8:33\nEtiquetas: Rosselló Hospital Clínic


El present avís legal regula l'ús del lloc web www.fdelmoral.com (en endavant, el web), del qual és titular Frigoríficos del Moral SA (en endavant, el propietari de la web).\nL'usuari s'obliga a fer un ús correcte del lloc web de conformitat amb les lleis, la bona fe, l'ordre públic, els usos del tràfic i el present Avís Legal. L’usuari respondrà davant del propietari de la web o davant de tercers, de qualssevol danys i perjudicis que poguessin causar com a conseqüència de l’ incompliment d'aquesta obligació.\nEl seu domicili social està a: Carrer Migdia 3-5 de Fornells de la Selva (C.P. 17458).\nEl lloc web i els seus serveis són d'accés lliure i gratuït, no obstant això, el propietari de la web condiciona la utilització d'alguns dels serveis oferts a la seva web a la prèvia cumplimentació del corresponent formulari.\nEn definitiva, els usuaris que accedeixin a aquest lloc web poden visualitzar-ne els continguts i efectuar, si s’escau, còpies privades autoritzades, sempre que els elements reproduïts no siguin cedits posteriorment a tercers, ni s'instal·lin a servidors connectats a xarxes, ni siguin objecte de cap tipus d'explotació. Així mateix, totes les marques, noms comercials o signes distintius de qualsevol classe que apareixen al lloc web són propietat del propietari de la web, sense que es pugui entendre que l'ús o accés al mateix atribueixi a l'usuari dret sobre els mateixos.


Bambú porta persianes i marc de bambú per a porta de decisions proveïdors i fabricants Xina - fàbrica de productes a mida - AUGMENT per SEMPRE\nCasa > Productes > Junta de mobles de bambú > Porta de bambú\nPorta de bambú PX o panells per a porta que tots estan fets de qualitat multiplicar bambú panells-bambú superposició panell Vertical,\nCortines de bambú porta i el marc de bambú per a decisions porta\nMides Finishd porta de bambú sòlid estàndard:\nLongitud 2000 x 800 x 40 mm\nLongitud 2030 x 760 x 40 mm\nLongitud 2000 x 900 x 40 mm\nAltres mides poden ordre com a requeriment del client.\nPorta de bambú PX o panells per a porta que tots estan fets de qualitat multiplicar bambú panells-bambúPanell Vertical de superposició,que diferents propietats físiques i mecàniques del material equivalent o millor que la fusta d'alta qualificació.\nAixí la nostra porta de bambú és d'alta porta planitud i fermesa i bambú més característiques de rigidesa, pesat, fort contra capacitat temps, panells de bambú té aplicació àmplia gamma en porta i el marc de la porta.\nPorta de bambúalta resistència, duresa bona, alta densitat, gens d'esquerdar, sense deformació, estructura estable, textura natural i generosa,que és la millor opció per a la decoració d'interiors avantatges de porta de bambú:\nA:natural força de fusta dues vegades com llarg, ja vida de servei\nB: flexió força és més alt que la fusta, la tracció és 1,5 vegades més alt que el woodis 2 vegades que la fusta de cirerer i Sugiki 2,5 vegades.\nC:Selection de pintura de protecció del medi ambient, original diluent, no tòxic de mal gust, contingut de formaldehid és a menys de l'estàndard nacional.\nTornar a la natura:\nA:Bamboo mobles rica textura natural i sabor natural, de la ciutat bulliciosa, corrent de carretera, ocupat,\npressió de treball, la pressió de la vida, a tot arreu és una peça de l'escena complicada, veure el bambú porta pot leta persona sentir és més intimista i natural, alleujar la pressió de treball i el cansament físic i mental i portarà somni inacabable i tranquil. B:Bamboo esperit: obert i emprenedor, estada tranquil, ferma i decidida, exemplar conducta i noblesa de caràcter, l'esperit de dedicació tranquil.\nEquipat amb una fàbrica professional, SEMPRE RISE es dedica a la fabricació i comercialització de qualitat bambú porta persianes i marc de bambú per a decisions porta fets a la Xina a preu raonable. Som un dels principals fabricants a la Xina. I tots aquests productes són de disseny excel·lent i preu competitiu.\nHot Tags: Cortines de bambú porta i el marc de bambú per a porta fent, Xina, fabricants, fàbrica, proveïdors, personalitzat, preu, a la Xina\nPanells de bambú de capes de bambú horitzontal i Ver...\nPanells de bambú respectuosos de capes horitzontals ...\nCreu tauler de bambú Vertical vertical per a Junta d...


L'arquebisbe de Barcelona critica l'avortament fins i tot si és fruit d'una violació\nL’arquebisbe de Barcelona critica l’avortament fins i tot si és fruit d’una violació\nJoan Josep Omella també ha lamentat els 'atacs' que rep la 'família tradicional'\nL’arquebisbe de Barcelona, Joan Josep Omella, ha demanat avui recuperar el respecte pels éssers humans, que considera que s’ha perdut. Ho ha dit en conferència de premsa després de ser preguntat per les polèmiques declaracions del bisbe de Vic, Romà Casanova, que va comparar l’avortament amb un genocidi.\n‘Hem de fer un treball més fort de respecte i d’amor a tota persona humana que surt com a fruit d’un amor, i fins i tot diria, d’una violació’, ha dit Omella. ‘És un ésser humà que té tota una dignitat que hem de respectar’.\nLamenta els ‘atacs’ a la ‘família tradicional‘\nL’arquebisbe ha lamentat també els ‘atacs’ que rep la ‘família tradicional’ a través dels mitjans de comunicació, que parlen d’altres models de família, i ha posat d’exemple les pel·lícules en què apareixen persones separades enlloc de famílies unides.


dilluns, 13 / de febrer / 2017 12:25\nDel 15 al 23 de febrer l’Escola Oficial d’Idiomes celebra la setmana cultural, amb diverses activitats que es portaran a terme a La Cúpula c/ Pere Alsius, 12 3a.\nSón obertes a tothom. Podeu consultar el programa en el següent enllaç:\ndilluns, 13 / de febrer / 2017 12:10\n“La fi es el principi” és una exposició itinerant que, per primera vegada presenta una síntesi de les pràctiques funeràries a la prehistòria, a partir de la mostra de més de 300 objectes de 20 museus catalans. Aquesta exposició vol ser una via d’aproximació al nostre passat a través de la rica cultura material que ha perviscut de la prehistòria a Catalunya: l’arqueologia de la mort.\nL’exposició es compon d’un preàmbul i una introducció que dóna pas a vuit àmbits temàtics i alhora cronològics, acompanyats de quatre recreacions de diferents tipus d’enterrament característics de la prehistòria.\nOrganitzen: Museu d’Arqueologia de Catalunya-Arqueoxarxa, Museu Arqueològic de Banyoles, Ajuntament de Banyoles\nVisites lliures per a grups escolars:\nConcertació prèvia al 972574467 o museudarder@ajbanyoles.org\nHorari de visita: dimarts a divendres, de 10:30-13:30 i de 16 h a 18:30 h\nGrups de màxim 30 alumnes\nDurada de la visita: de 30 minuts a 1 hora (segons el criteri dels professors)\nCOM CREAR ENTORNS D’APRENENTATGE MOTIVADORS? Com construir una escola amb la generació de nadius digitals. Debats d’Educació. Inscriu-te a l’acte o a l’streaming\ndivendres, 20 / de gener / 2017 11:08\nEl proper 31 de gener podreu sentir i dialogar amb Kirsti Lonka, professora de Psicologia de l’Educació de la Universitat d'Hèlsinki (Finlàndia), de l'Optentia Research Focus Area de sud Àfrica i de la Universitat Nacional de Ciència i Tecnologia de Taiwan.\nUn dels reptes centrals de tots els sistemes educatius és com mantenir interessats, vinculats i motivats els infants i adolescents. Quins són els ingredients bàsics per a generar un Entorn d’Aprenentatge Motivador (Engaging Learning Environment - ELE) que combati la desafecció escolar i connecti amb l’alumnat, molts dels quals són nadius digitals que no se senten atrets per pràctiques pedagògiques que senten alienes a la manera com aprenen.\nLa professora Lonka ens presentarà diverses experiències que ens interrogaran sobre: Quins són els buits i tensions entre les pràctiques quotidianes de l’alumnat i l’escola? Com poden l’escola i les pràctiques docents connectar millor amb les necessitats dels adolescents, la major part dels quals s’han socialitzat en un entorn d’intensa activitat tecnològica? Quins espais generen dinàmiques mentals i virtuals orientades a l’aprenentatge?\nSegueix el debat en directe a través de la web de la Fundació o per Twitter amb l'etiqueta #debatseducacio o bé @UOCpsicoedu i @FundacioBofill.


Angle | Ortodòncia Font Dental\nReunió de la Societat de Angle, EUA. 2011\nEl programa científic de l'última Reunió de la Societat d'Angle va ser d'un ampli temari, i els conferenciants , com és de suposar en aquestes reunions, del més alt prestigi i nivell. El Dr. Jim Mc Namara, I el professor de la Universitat de Michigan Catedràtic, Ann Arbor,parlo de l'actualitat mediàtica per preparar exposicions científiques, comunicacions entre múltiples professionals, és a dir, tota una posada al dia dels més nous sistemes operatius ( finestres 7), igualment dels diferents tipus d'arxius com el pptx, el ppxs i el pdf. També va exposar diferents formes de disseny, animacions, visuals, formats i transparències; tot per buscar l'excel lència en els treballs clínics i la seva presentació. El departament dirigit per Jim és reconegut mundialment pels seus estudis i investigacions en creixement i desenvolupament, i és actualment un dels més significatius científics en el camp de l'ortodòncia.\nSempre és un plaer compartir amb el Dr. Gene Roberts seus coneixements sobre biologia òssia i implants per l'ancoratge de tractaments ortodòntics, sent un pioner en els TAD `S ( Dispositiu d'ancoratge temporal). El Dr. Roberts ha estat Professor i Catedràtic de la Universitat d'Indiana , i el seu departament d'ortodòncia ha tingut el major reconeixement en totes les seves tesis doctorals sobre el moviment dentari i la seva biologia adjunta.\nEl Dr. Jim apostes, Professor de la Universitat de Tennessee, President dels Boards Americans d'Ortodòncia i de la Fundació de Tweed, presentar resultats clínics després de 24 anys de tractament ortodòntic. En la seva presentació manifest la seva famosa reputació com un dels millors clínics dels EUA.\nDr. Marcar Hans\nEl Dr. Hans Marcar presentar la comunicació ” I l'ús clínic de la tomografia computada de feix cònic(CBCT) per a la rutina del diagnòstic i pla de tractament”. En aquesta presentació demostra com es poden saber els graus de inclinació i torsió de les dents anteriors i posteriors, i al seu torn, es poden calcular els graus necessaris per aplicar a cada dent en funció del que requereixi el cas,sabent per visualització de la imatge tridimensional quants graus té el pacient en cada un dels seus dents. El Dr. Hans és professor i cap del departament d'ortodòncia de la Universitat Case Western Reserve, Cleveland; aquest sempre ha estat un departament pioner en el diagnòstic per imatge perquè té adjunt el Broadbent Bolton Center, el qual és un dels centres de creixement i desenvolupament més importants dels EUA.\nDr. Richard Kulbersh, Professor i cap de la Universitat de Detroit Mercy, ens va delectar amb una magistral conferència sobre el CBCT ( Cone Beam tomografia computada) i la seva utilització per comprovar de forma tridimensional la posició del còndil en relació cèntrica; aquest tema apassionant de l'ATM ( De l'articulació temporomandibular)i l'oclusió és un dels preferits del Dr. Kulbersh.\nDr. David Sarver, Professor Associat de la Universitat de North Carolina, Especialista en l'estètica facial , és un dels excel.lents clínics en el camp de l'ortodòncia i també un gran investigador. Aquí ho veiem en la sessió de preguntes al conferenciant.\nTags:angle, EUA., reunió, societat


Hem visitat la Biblioteca de Roquetes | Institut Galileo Galilei\nHem visitat la Biblioteca de Roquetes\nAquest matí, els alumnes de l’aula d’acollida acompanyats de dos professors, hem anat a visitar la biblioteca de Roquetes, que es troba molt a prop del nostre centre. Hi hem anat caminant i, un cop allí, la bibliotecària ens ha fet una explicació de tot el que hi havia a la biblioteca. Les diferents seccions de llibres i audiovisulas, els espais on es poden utilitzar els ordinadors gratuïtament i, cap al final, ens ha fet una “demo” de com s’ha d’utilitzar el catàleg de la biblioteca per fer una reserva de llibres i/o dels ordinadors.\nAlguns ja la coneixien, però d’altres no, per això hem aprofitat per fer alguns carnets que ens permetran accedir-hi i fer ús dels seus continguts sempre que vulguem.\nQuan hem sortit, de tronada a l’institut, hem passat pel mercat de Montserrat i hem donat un cop d’ull a totes les parades que hi havia. Per cert, moltes guarnides amb motius relacionats amb la propera celebració de Tots Sants o Halloween.\nMés fotos de la sortida\nAula Acollida, Curs 2013-14, Portada Sortides 0


Uns defensen la mesura per "prevenció" i uns altres asseguren que hi ha "poca base científica"\nL’ús de mascareta serà obligatori als espais públics CRISTINA CALDERER\nBarcelonaL'obligació de portar mascareta en espais públics interiors i exteriors aprovada aquest dimecres per la Generalitat divideix els experts, que es debaten entre extremar la precaució i buscar una base científica que avali les mesures, quan encara hi ha algunes incerteses sobre com es contagia el covid-19.\nAixí doncs, des de l'Hospital Universitari de Bellvitge, el cap de Malalties Infeccioses, Miquel Pujol, la defensa basant-se en el fet que "sembla molt probable el contagi a través de l'aire i no només per les gotes" de saliva. Creu que "crida l'atenció el relaxament d'aquesta mesura" entre part de la població i defensa que s'hauria d'haver dut a terme abans, perquè "quan quedes amb algú no pots tenir la certesa de tots els contactes que ha tingut". "Cal una educació sistemàtica per tal que tothom porti mascareta", afirma, i posa com a exemple negatiu els Estats Units, on els casos s'han disparat i l'ús de la mascareta és baix.\nHi està d'acord la doctora Esther Calbo, cap de la unitat de malalties infeccioses de l'Hospital Universitari Mútua Terrassa. "Penso que és una mesura que pot ajudar a implementar canvis de conducta. L'impacte de la mesura quan hi ha distancia física pot ser baixa, però en canvi sí que pot contribuir a consolidar un canvi de conducta", afegeix.\nMolt més escèptic és el cap de malalties infeccioses de l'Hospital de la Vall d'Hebron, Benito Almirante, que no coneix "cap base científica" que avali la normativa i li preocupa que "pocs països del món hagin aprovat una normativa que obligui a fer servir mascaretes". A més dels que han aprovat l'ús per a espais tancats o el transport públic, països com Veneçuela, el Vietnam, Colòmbia, l'Equador o Bòsnia i Hercegovina l'imposen tant al carrer com en espais tancats. "No hi estic a favor ni en contra, però no ho entenc científicament", defensa.\nEs pregunta, a més, si els ciutadans que venen d'altres indrets de l'estat espanyol l'hauran de fer servir i si, quan un resident a Catalunya marxi a una altra comunitat autònoma, podrà deixar de fer-la servir. Sobre el contagi a través de l'aire, alerta que "només es dona en espais tancats amb poca ventilació" i a més recorda que "llavors tothom hauria de portar la mascareta FFP2, que és la que realment protegeix contra les infeccions de via aèria".\nHi ha altres contradiccions que inquieten Almirante. "Si l'ús de mascareta és obligatori, s'han de prohibir els bars, les terrasses i s'ha de portar a la platja. També hauria d'estar prohibit fumar al carrer. Si no, són massa excepcions", sentencia. Els restaurants tancats, on lògicament no es pot portar mascareta mentre es menja, inquieten també Pujol, de Bellvitge, que creu que "s'haurien d'adaptar i ventilar bé aquests espais, però no fer servir ventiladors, que el que poden fer és escampar el virus".


eCityclic, a l'Smart City Expo World Congress | Blog eCityclic\nHome / Noticies / eCityclic, a l'Smart City Expo World Congress de Barcelona\neCityclic va assistir la setmana passada a l' "Smart City World Congress" de Barcelona, on vam presentar el nostre catàleg de solucions i serveis per aconseguir una Administració pública plenament digital. Fruit de la col·laboració amb l'empresa Open Seneca , vam tenir l'oportunitat de compartir el seu estand, on van presentar el seu nou producte estrella Civiciti, una plataforma online de participació ciutadana. Per la nostra part, i de la mà de l'AOC (Administració Oberta de Catalunya), vam aprofitar la celebració d'aquest important congrés, per presentar la solució de portal de transparència i dades obertes.\nEl Congrés ha reunit durant 4 intensos dies a més de 600 representants de tot el món, que han debatut qüestions relacionades amb les denominades "smart cities". Les smart cities o ciutats intel·ligents, defineixen a les ciutats que tenen capacitat de resposta davant les necessitats bàsiques d'institucions, empreses i dels propis habitants tant en l'àmbit operatiu, el d'organització, el pla econòmic, el social o el mediambiental.\nPublicat el 17 de novembre 2016


El diumenge 11 de juny la ciutat va celebrar la Festa de la Bicicleta. Una magnífica jornada cívica i participativa oberta a tota la ciutadania, en què el vehicle de dues rodes, es va convertir de nou en el protagonista absolut amb la bicicletada popular oberta a tothom i amb un recorregut cèntric de 10 kilòmetres, i la festa amb activitats al passeig Lluís Companys, a l'Arc de Triomf.\nAquesta iniciativa promou l'ús de la bicicleta com a mitjà de transport habitual, i té com a objectiu aconseguir una mobilitat més sostenible i saludable que ajudi a millorar la qualitat ambiental i recuperi l'espai públic per a la ciutadania.\nVadebikeBcn va ser present a la festa d’entitats i empreses a l’Arc de Triomf amb un estand propi, on vàrem oferir la possibilitat als visitants d'utilitzar un dels nostres aparcaments instal·lats per a l'ocasió. Tots els que ens van visitar es van poder endur adhesius amb el lema "I am a Smart Biker" per decorar les seves bicicletes i fulletons on s'explica com funciona el servei d'aparcament VadebikeBcn per a la bicicleta privada: fàcil, segur i intel·ligent. Els més petits van guarnir les bicicletes amb uns bonics globus amb el logotip de VadebikeBcn que van omplir de groc el passeig Lluís Companys. Molts visitants van gaudir de la presència del nostre mim vestit per a l'ocasió que sobre unes xanques impressionava tan petits com grans.


Neus Masdeu - El Corralito CCA\nNeus Masdeu, artista multidisciplinar, Barcelona.\nTreballa dins l’àmbit de l’art a través de diversos llenguatges, majoritàriament la performance, i la instal·lació.\nFa servir com a material la mateixa quotidianitat del context on es trobo, i intentar activar dins la mesura del possible certs formats d’obra que permetin la interacció del públic, als seus projectes no hi pot faltar mai la tendresa i l’humor, que són els pilars també de la seva vida.\nÉs una peça que va a cavall d’una performance i una instal·lació artística.\nUna investigació objectual, sonora i física, que prova de sonoritzar, corporitzar i materialitzar la relació que tenim amb la productivitat i els objetes que ens envolten.\nLa peça està formada per una sèrie d’accions en diàleg amb objectes quotidians, treballant els conceptes oposats d’obligació i desig, treball i lleure, mecanització i llibertat a través d’un humor àcid, i amb un punt nostàlgic i tendre.\nL’estètica de la proposta està basada en l’estètica de basar, objectes innecessaris, de plàstic i molt de color. La contemplació és un punt clau en el ritme del projecte. El ritme és com un mantra, una repetició mecànica i alhora relaxant, generant espais quasi bé de meditació, enfrontant-nos amb els ritmes de les peces comercials. No hi ha inici, no hi ha final, és u cicle infinit, com la vida mateixa, que és precisament des d’on parteix el projecte


Arxiu de la Democràcia - Notícies publicades en Juliol, 2009. Arxiu de la Democràcia\nArxiu de la Democràcia - Notícies publicades en Juliol, 2009\nNotícies publicades en Juliol, 2009\nNous ingressos de documentació de juliol de 2009\nEMILIO SOLER ha ampliat el seu subfons documental amb una audiovisual que conté una manifestació en Caldas i Barcelona el dia 11 de juliol de 1977 i les pintades en els barris d'Orihuela amb motiu de l'homenatge dels Pobles d'Espanya a Miguel Hernández en 1977.\nMARIO AMORÓS Ha donat un exemplar de la seua última obra Novelda: la Transición en la memoria (publicat per l'Ajuntament de Novelda al maig del 2009), Que analitza a partir dels testimonis de Quinze persones entrevistades per l'autor la dècada dels anys 70 en esta localitat alacantina.\nDANIEL CLIMENT I GINER ha donat una col·lecció de publicacions periòdiques de la Transició Espanyola, entre les que cal destacar alguns títols de periodisme d'investigació català i basc. A més ha Donat una selecció de llibres dels anys setanta sobre autonomia, comunisme, reformisme i ruptura.\nFRANCISCO MORENO ha donat més publicacions periòdiques i documentació electoral de 1986 i 1987.\nNIEVES GOMIS ha donat dos audiovisuals que contenen, per un costat la narració de Carlos Gomis (pare de la donant) sobre les seues vivències de la Guerra Civil Espanyola i, d'un altre, ell i un grup d'amics es barallen per la fortalesa de Santa Bárbara i rememoren els mesos en què van estar tancats allí amb comentaris xenòfobs sobre l'Esplanada.\nMAMEN MORENO MONTERO ha donat un llibre sobre El Cas Grimau de 1963; El llibre: Aportacions a la Qüestió Femenina de 1977; El llibre de Federico Engels: del Socialisme Utòpic al socialisme Científic de 1976; Dos fullets del 50 aniversari del vot de les dones de la Comissió Feminista per a la Commemoració del Cinquantenari del vot de les dones a Espanya de 1981; Un retall de premsa sobre el Dia Internacional de la Dona; el NÚM. 7 de la revista: Cap al Socialisme de 1975; Un tom enquadernat que conté informació confidencial (NODE) de febrer de 1946 del Ministeri d'Assumptes Exteriors; una col·lecció adhesiu dels anys setanta d'Esquerra Unida, de la Comissió antiOtan i altres.


SOMNIS D’UNA NIT D’ESTIU - Els dies i les dones\nPublicat el 25 de juliol de 2011\nSota els til·lers la llum no hi arriba. Queda empresonada pel verd de les fulles. Pel gris dels troncs. Ja fa tres anys que passa. Tres estius, tres juliols. No hi ha cap misteri. O potser hi és tot. Representar una obra de Shakespeare en un parc de Barcelona. Concretament al de l’Estació del Nord. No s’inventen res. A l’anglosaxònia ja és usual que aquestes coses passin. Sense cap mena de suport institucional, van decidir posar-s’hi perquè sí. I nosaltres perquè sí, perquè hi xalem com a camells, perquè ja és com una petita gran tradició, els seguim la veta. Continuen, però, sense rebre ajuda oficial.\nEnguany l’obra a redescobrir era El somni d’una nit d’estiu, paraules majors! Però tractant-se dels Parking Shakespeare ja ens podíem esperar que no hi serien ni gases, ni tuls, ni vaporositats. Abillaments que sempre s’han vist en muntatges d’aquesta obra i que ja cansen, sincerament. I no ens van decebre, no. Treballadors dels parcs i dels jardins. Granotes verdes. Glamur operari. Excel•lència obrera. Però és clar hi ha més coses rere les cremalleres. Això no ho direm, no. S’ha de veure i ja està.\nL’obra transcorre, com sempre, amb les trapelleries de Puck desant l’amor als ulls de qui no toca. Els rei i la reina de les fades fent-la ballar als mortals i aquests, empaitant-se els uns altres: tothom enamorat i desenamorat de qui no toca. Com passa sovint a allò que en diuen la quarta paret nostra de cada dia. Joan Maria Segura, qui signa la versió i la direcció aquest cop, ha optat per la mateixa minimalitat d’altres vegades. Només que el joc dels actors, és molt més físic. A vegades feien patir tan per terra, tan arrebossats, però aquestés el ball que s’hi dóna. Ballem, doncs. I funciona. Com sempre, funciona. La farsa de la representació de la colla de Bottom és divertídissima i si ens posem ulleres per veur-hi en blanc-i-negre, s’hi entreveuen pinzellades del millor Fellini. Tendresa i somriure, tomba i tomba.\nPerquè mireu que n’arriba de ser de barat fer viatjar a la gent per palaus ducals i per boscos perduts! Aquí no hi calen ni postes ni albades de sol espectaculars. Ni tossetes ni fregadís de caramelets d’eucaliptus se senten. El que no cal, no cal. I una colla d’actors s’entesten a no abandonar el fet de jugar, de divertir-se, de passar el ribot, un any més, per un text del geni anglès. I mireu que enguany, n’hi havia per plegar vist l’escàndol de Mataró.\nAneu-hi, que hi són fins aquest diumenge dia 31. Aneu-hi amb el cor disposat a deixar-se treure la pols amb la baieta del somriure –jo no conec millor medecina cardiovascular. Aneu-hi també per demostrar que els qui es disfressen i surten a explicar històries, com els qui guixen papers amb tinta, són imprescindibles. Perquè que et facin riure amb intel•ligència, va directament a incrementar la partida pressupostària d’allò més preuat que tenim: la capacitat de somiar, ja sigui una nit d’estiu o de l’hivern. Sota els til·lers o directament sota les estrelles.


Holiday home St. Andreasberg 20 Sant Andreasberg Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nHoliday home St. Andreasberg 20-, Sankt Andreasberg, Sant Andreasberg, Alemanya, 37444 - Veure al mapaExcel·lent9,0Basada en2comentarisHoliday home St. Andreasberg 20Veure més fotosPiscinaVeure més fotosVeure més fotosVeure més fotosBanyVeure més fotosMolt bona ubicació 8,8Veure el mapaVeure totes les 25 fotos8,8UbicacióParticularitats que li encantaransaunaaparcament de cotxes\nVeure les fotosCasa de Vacances de Dues Habitacions (Two-Bed...64 m22 habitacionsFixa les dates per veure preus\nSobre l'allotjamentDescripcióHoliday home St. Andreasberg Venus IV, ubicat a Sankt Andreasberg, Sant Andreasberg, és una destinació popular per a viatgers. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. A Holiday home St. Andreasberg Venus IV, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, nevera, forn microones per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com sauna. Holiday home St. Andreasberg Venus IV és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Sant Andreasberg.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetZones públiques amb Wi-FiWi-Fi gratuït en totes les habitacions Desplaçamentaparcament de cotxes Coses a fer, maneres de relaxar-sesauna Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaparell de televisiórentadorasecadoraforn microonesrenta vaixellesempolles d'aigua de cortesianeverareproductor de DVD/CD Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantCal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. NOVASOL t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus. En arribar, cal abonar un dipòsit de 200 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.Mostrar més


The Queen and I – Cinescola\nDesprés de 30 anys a l’exili per haver-se enfrontat el règim de Khomeini, la cineasta iranianosueca Nahid Persson Sarvestani torna al seu país d’origen de visita i decideix enfrontar-se al repte de fer una nova pel·lícula centrada en Farah Diba, la viuda del xa.\nL’exreina rep a la Nahid en la seva vida però aviat descobreix les posicions polítiques d’esquerra que va tenir la cineasta en la Revolució de 1979 i comença a sospitar de les seves intencions. La gravació s’atura, però després de pocs mesos, la Nahid torna a guanyar-se la confiança de l’exreina. La cineasta haurà de confrontar la Farah Diba amb els defectes del règim del seu marit, sense posar en perill la pel·lícula.\nEn el procés de gravar l’antagonista del seu passat revolucionari, Nahid i la reina emprenen un viatge imprevisible a través del qual dues dones a l’exili descobreixen que tenen més en comú del que mai no haurien arribat a imaginar.


Can Magí és una masia dedicada a la celebració d’esdeveniments únics, situada a Sant Cugat del Vallés, a tan sols 10 minuts de Barcelona. Us ofereix un entorn idoni per a qualsevol esdeveniment corporatiu o particular.\nLa multitud d’espais que proposa, amb exteriors i interiors perfectament condicionats, permet adaptar-se a infinitat de posades en escena.\nCan Magi compta amb un terreny exterior de més de 4.000 m2 de gespa i arbres centenaris on podreu gaudir d'un marc tranquil per a la vostra celebració.\nDe la façana principal de la casa pengen unes garlandes de llums que permeten il·luminar tota aquesta zona del jardí en posar-se el Sol. Cada arbre té també il·luminació pròpia, oferint una imatge veritablement acollidora al llarg del vostre aperitiu o recepció.\nL'antic jardí privat de la casa s'ha convertit en un fantàstic saló, envoltat de murs de pedra i pavimentat amb marbre de Carrara.\nEl Saló de Vidre és el cor de Can Magí i destaca per la seva amplitud i la seva lluminositat. La gran claraboia transparent que fa de sostre oferirà als vostres convidats unes vistes privilegiades dels arbres majestuosos que envolten la casa.\nUn espai sense columnes, que us permetrà dur a terme tot tipus de muntatges i formats sense perdre visibilitat de cap punt del saló.\nAquest antic celler modernista que en els seus orígens va servir com a espai per fermentar el vi, en els últims anys s'ha reinventat convertint-se en aquest original entorn ple de curiositats i elements decoratius únics, coronat per fusta i ceràmica.\nEl Celler presenta un estil més aviat rústic, en contraposició amb el Saló de Vidre, i destaca per les seves grans vidrieres que donen accés a les cubes de vi. En dies de pluja, aquest és el racó ideal per traslladar l'aperitiu o la recepció dels vostres convidats.\nEl Celler i el Saló de Vidrees troben connectats al mateix nivell, separats per una porta corredissa, permetent als vostres convidats traslladar-se del banquet a la festa amb un sol pas.\nEl Pati de tarongers\nAquest singular pati presenta un passeig amb olor a flor del taronger que conduirà als vostres convidats des dels jardins fins al Saló de Vidre. No importa en quina època de l'any ens trobem, els tarongers sobreviuen a totes les estacions, oferint en tot moment una entrada càlida i acollidora al saló.\nEn cas de pluja, el pati queda cobert amb tendals que permeten gaudir d'un clima ideal.


Els “Oscars” 2008 de les aplicacions per Mac i per iPhone | mossegalapoma\nEls “Oscars” 2008 de les aplicacions per Mac i per iPhone\nby Tomàs Manzanares Balsells | 13 Jun 2008 | Altres, Apple | 1 comment\nDurant la WWDC’08 s’entreguen els premis “Apple Design Awards 2008” a les millors aplicacions desenvolupades per Mac i, novetat d’enguany, per iPhone.\nI, igual que passa amb els Oscars, generalment, podem estar-hi d’acord o no amb el criteri aplicat per a determinar els guanyadors.\nEl que es valora i reconeix en aquests premis són l’excel·lència tècnica, la innovació i l’èxit reconegut pels usuaris.\nAnem a comentar-les amb una mica de detall.\nScreenFlow, la nova aplicació per a crear screencast (i amb la que es va fer el darrer screencast de mossegalapoma) és la guanyadora absoluta d’aquests premis i ho fa en dues categories: en la de millor aplicació gràfica i vinculada als “mitjans”, i en la de millor aplicació per “Leopard”.\nHe provat i pagat una llicència de ScreenFlow i, tot i quei encara li manquen, al meu judici, algunes millores (per exemple la possibilitat de retolació i titulació), la perfecta integració de vídeo, efectes i keynote, la converteixen en una eina magnífica per a la creació de tutorials.\nMacnification guanya en la categoria de “millor experiència d’usuari”.\nAquesta aplicació, pensada per l’àmbit científic i de recerca, permet organitzar, editar i afegir meta-dades en les imatges aportades pels microscopis amb interfície digital.\nLa recerca, en general, i la medecina (radiologia), en particular, han estat de sempre sectors on Apple ha tingut una significativa penetració en l’entorn de la salut.\nEn la categoria de millor joc per Mac OS X guanya la producció de Aspyr Media “Guitar Hero III“.\nUn Joc social, que et converteix en una estrella del Rock damunt un escenari virtual, i que ha tret partit, a fons, de la nova tecnologia OpenGL i que veurem aplicada en tota la seva lluentor en el futur Snow Leopard.\nFinalment, Squirrel, una aplicació creada per un estudiant i que serveix per a la gestió financera personal o de petits negocis, amb sorprenents funcionalitats com la integració de “reporting” amb pdf’s, “online banking” i gestió dels pressupostos, entre d’altres, guanya el premi al millor producte fet per estudiants.\nAquest grup de premis en aplicacions pensades per l’iPhone, estrenades per primer cop enguany, tindrà sentit de debò, segur, el proper any amb el SDK ja entregat i les aplicacions desenvolupades per la nova versió 2.0 ja en mans dels usuaris.\nEnguany s’han premiat d’una banda les millors idees presentades en forma de “showcase”, on trobem aplicacions com el joc “Enigmo” o la beta 1 de “Twitterrific”, i, de l’altra, la millor aplicació web per l’iPhone: “Remember The Milk“. Una aplicació, de divertit nom, que serveix per a gestionar tasques de forma on-line, i que s’integra amb Maps de l’iPhone, d’una banda, i amb el Mail d’Apple de l’altra.\nOriol\ton 13 Juny 2008 at 12:25 pm\nEl remember the milk està molt bé però és de pagament… una llàstima!\nTambé ha guanyat el twitterrific mobile (o algo així) com a millor aplicaicó per l’iPhone en la categoria de xarxes socials.\nL’Squirrel aquest el provaré, aviam què tal 🙂


El Dr. Enric López C. al V Congrés Europeu de Turisme Rural (COETUR) | CETT\nEl Dr. Enric López C. al V Congrés Europeu de Turisme Rural (COETUR) 30.05.2018\nEls dies 23 i 24 de maig s'ha celebrat COETUR - el V Congrés Europeu de Turisme Rural - a Arnedillo, La Rioja, organitzat per EscapadaRural.com i La Rioja Turismo, i que ha tingut com a lema principal 'De l'individualisme a l'ecosistema d'oportunitats'.\nCom en anteriors COETUR, el Dr. Enric López C., professor i membre del Grup de Recerca en Hoteleria i Restauració del CETT-UB, ha sigut l'encarregat de presentar les noves dades de l'Observatori del Turisme Rural 2017 que, a la vegada, han servit per a introduir contextualitzar les diverses taules rodones, panells, conferencies, entrevistes, etc,. que s'han desenvolupat durant els dies del congrés.\nEl nostre professor i investigador també ha moderat i conduit la taula de debat 'Aciertos y errores en la gestión de un destino turístico rural', que ha comptat amb la participació d'actors clau en aquest àmbit de la gestió de destins rurals. En concret, en aquesta taula han participat Leire Barriuso, Gerent de Geogarapen, Associació per a la Gestió del Geoparc de la Costa Vasca; Jaume León, Fundador i Director de Tu i Lleida, S.L., una consultoria i agència de viatges especialitzada en destins turístics; Eli Díez, Técnica de gestió turística al Consell Comarcal del Matarraña; i Ricardo Blanco, Cap d'Àrea de Turisme Sostenible a la Subdirecció General de Desenvolupament i Sostenibilitat Turística de la Secretaria d'Estat de Turisme del Ministeri d'Energia, Turisme i Agenda Digital.\nEn concret, a COETUR 2018 s'han versat temàtiques centrades en el Turisme Rural i la passió del negoci rural, les claus del seu èxit, la col·laboració públic-privada, les ajudes en turisme rural, el turista rural internacional, projectes i experiències “diferents” en turisme rural, el vídeo com a eina de màrqueting (per a transmetre emocions, experiències, histories, etc.), el sector agrari i el turisme rural, així com una molt interessant entrevista al Director General de Cultura i Turisme del Govern de La Rioja.\nL'Observatori del Turisme Rural és una iniciativa d'investigació conjunta desenvolupada per EscapadaRural.com, el CETT – UB i Netquest que genera coneixement expert i aporta informació sobre el sector del turisme rural a Espanya, tant a l'àmbit de l'oferta (propietaris/es) com en el de la demanda (viatgers/es).\nCampus CETT-UB CETT Turisme Rural COETUR Dr. Enric Lopez C.


TRES ATLETES DE SPECIAL OLYMPICS-ACELL TORNEN A CONQUISTAR LA MITJA MARATÓ DE BARCELONA - Special Olympics Catalunya\nL’eDreams Mitja Marató de Barcelona va tornar a comptar amb la presència dels atletes amb discapacitat intel·lectual de Special Olympics Catalunya i de la Federació ACELL.\nLa 27a edició de la Mitja Marató de Barcelona va comptar amb 17.700 runners inscrits, i tres d’ells formen part de la Federació ACELL i Special Olympics Catalunya. En aquesta ocasió, el Roger Devesa, el Roman Vigara i el Guillem Miralles van participar i finalitzar la mítica cursa pels carrers de Barcelona.\nEls 21km els van completar en temps molt bons: el Roman va creuar la línia de meta en 2h15min, el Roger en 1h57min i el Guillem en 2h5min. Els tres van córrer al costat dels altres participants sense cap mena de distinció ni adaptació. La participació en proves populars són una manera d’apropar-nos una mica més a la plena inclusió i integració social, un dels objectius de Special Olympics Catalunya i de la Federació ACELL.\nLa propera cita d’aquests tres corredors serà la Marató de Barcelona el próxim 12 de març on també si afegirà l’Aleix Serradell, un altre fix de les cites atlètiques populars de la ciutat de Barcelona.\nCursa popularMitja Marató de Barcelona


Bones pràctiques – Miquel Àngel Maria\nDijous, 23 de juliol de 2009 per Miquel Àngel Maria\nHi va haver uns anys -dècada dels 80, principis dels 90- en què els responsables de la política cultural de les administracions públiques, probablement amb la millor de les intencions, van fer un flac favor al mercat de l’art: volent potenciar les joves promeses i en general els artistes locals, es van gastar veritables fortunes en l’adquisició compulsiva d’obres d’art per a la decoració de les dependències institucionals, cosa que provocà una inflació de preus i un desgavell lamentable en els criteris de qualitat, selecció i oportunitat. Sortosament estam parlant del passat. Les administracions n’han après, i avui sovintegen les iniciatives de promoció dels artistes del nostre país que incorporen el valor afegit de potenciar la funció social de l’art.\nArt per a la vida és un exemple reeixit d’aquestes bones pràctiques. La iniciativa és una exposició prou representativa -sempre hi haurà dèficits- de l’actualitat pictòrica de les Illes Balears, posada a l’abast de tots els ajuntaments de les Illes Balears perquè tots els habitants de tot arreu la puguin visitar, i la venda de les obres exposades contribueix al finançament d’una de les obres socials més consolidades i interessants del nostre país en la lluita contra la drogoaddicció. Si no fa gaire parlàvem en aquestes pàgines de les dificultats de finançament del tercer sector, Art per a la vida és una experiència innovadora i creativa que podria convertir-se en alguna cosa més que una anècdota”.\nDescarrega’t el reportatge «Art per la vida»\nDimecres, 2 de setembre de 2009 a les 15:48\nEl problema més greu que té l’art en aquests moments és la manca de qualitat. L’art actual no interessa a ningú. I si no interessa és perquè els artistes fa temps que han perdut les fites, no perquè els espectadors siguem beneits. La gent normal volem veure coses belles que ens remoguin la part espiritual que tots tenim a dins, no les inexplicables neures de l’artista, que, no sé per què, sempre es tradueixen en escenes desagradable o fins i tot repulsives sense cap significat perceptible. Això ja ho va fer Coya fa dos-cents anys, amb la diferència que ell ho feia bé.\nD’altra banda – no ens enganyem- el que passa artísticament a Mallorca sempre és el reflex mediocre del que ha passat primer a altres països. I d’això no se n’allibera ni el supravalorat Barceló.


Comunicat oficial referent a l'accident en la diada de festa major de Gràcia 2013\nComunicat oficial referent laccident en la diada de festa major de gracia 2013\nComunicat referent a l'accident en la diada de festa major de Gràcia\nLa Coordinadora de Colles Castelleres de Catalunya vol expressar el suport i afecte de totes les colles del país als Castellers de la Vila de Gràcia i molt especialment a la família del membre de la colla greument lesionat en el decurs de la diada de festa major de Gràcia, celebrada ahir al migdia. En aquest sentit, la CCCC també demana respecte per la intimitat de la família en uns moments difícils com aquests.\nEl casteller lesionat ocupava una posició a la pinya del cinc de vuit dels Castellers de la Vila de Gràcia que va caure després de carregar-se. Va ser atès pels equips mèdics a la mateixa plaça de la Vila de Gràcia i un cop estabilitzat va ser traslladat a l'Hospital Clínic de Barcelona, on al llarg de les darreres hores se li han efectuat diverses proves. En aquests moments està conscient i fora de perill i el resultat de les proves indiquen que hi ha una lesió medul•lar les conseqüències de la qual encara estan per determinar.\nDes de la CCCC volem recordar que les colles castelleres treballen des de fa anys, de forma particular i també col•lectivament a través de la pròpia Coordinadora, en la reducció dels riscos en l'acitivitat, tot i que entenent que el risc zero no existeix en cap activitat de tipus físic. Aquest compromís per la seguretat s'ha concretat en la reducció del nombre de caigudes en les diades, que ha passat de l'entorn del 7% dels castells aixecats a mitjans dels anys 90 a només un 3% l'any passat. Cal tenir en compte que aquesta reducció s'ha donat en un context de fort creixement de l'activitat: el 2012 es van aixecar més de 9.300 castells.\nFins i tot en cas de caiguda, les lesions greus són un fet excepcional en el món casteller, i es treballa per tal que encara es puguin reduir més. Fruit d'aquest treball ha estat la introducció de diverses mesures de seguretat com ara el casc de la canalla (des que s'ha estès l'ús a tot el pom de dalt no hi ha hagut cap lesió cranial en menors) o l'ús de terres atenuants i xarxes en els assajos. Dins el pla d'acció actual de la CCCC, des de fa uns mesos s'està desenvolupant un estudi sobre la viabilitat d'una protecció de tipus cervical aplicable a l'activitat castellera.


1. La medicina esportiva. Aportacions a l'esport d'alt rendiment\n1.1. Història de la salut en l'esport\n1.2. Salut en l'esport, sistemes bàsics de mesurament\n1.3. Lesió, anàlisi\n1.4. Origen de les lesions\n1.5. Alimentació adequada al rendiment\n1.6. Cos adaptat a la funció\n1.7. Detecció de factors tòxics\n1.8. De l'esport a la vida diària\n1.9. Diari personal: els teus orígens i rol familiar (Experiencial)\n2. La psicologia de l'esport al servei de l'esport d'elit\n2.1. Història de la psicologia de l'esport\n2.2. Les etapes evolutives de l'esportista\n2.3. L'entrenament psicològic\n2.4. La gestió de grups\n2.5. Les creences, estereotips i prejudicis\n2.6. La motivació\n2.7. Les emocions\n2.9. Diari personal: regles i mites (Experiencial)\n3. La família i les organitzacions, sistemes de pertinença dels esportistes d'elit. Una mirada a la complexitat relacional i emocional\n3.1. La família: nucli de convivència i desenvolupament\n3.2. Estructura familiar: sistema i subsistemes\n3.3. Funcionalitat i disfuncionalitat. Canvis i dificultats en les famílies d'avui\n3.4. Les organitzacions. El comportament organitzacional\n3.5. Contextualització de l'elecció de la trajectòria com a esportista. Regles, mites i rituals en les famílies. Com es concreten en les famílies dels esportistes d'elit?\n3.6. Expectatives explícites i implícites entre i sobre els diferents membres de la família. La presa de decisions entre el deure i el voler\n3.7. Les organitzacions esportives i la influència en la trajectòria de l'esportista d'elit\n3.8. Regles, mites i rituals en les organitzacions esportives\n3.9. Diari personal. El genograma trigeneracional i les hipòtesis relacionals (Experiencial)\n4. La tutoria en l'esportista\n4.1. Què és la tutoria\n4.2. Treball multidisciplinar\n4.3. Alguns programes de tutorització existents a Espanya (PROAD, SAI, Tutoresport)\n4.4. Normativa i regulació de la convivència\n4.5. Període d'adaptació\n4.6. Hàbits de vida saludables\n4.7. El treball tutorial. La retirada esportiva\n4.8. La funció del símptoma en l'univers emocional (Experiencial)\n5. L'ètica en la formació d'esportistes\n5.1. Aproximació a l'ètica de l'esport: temes i debats fonamentals\n5.2. Elements per a una ètica de la competició esportiva\n5.3. L'ideal de l’esport com a perfecció ètica i la realitat de l'esport de competició com a negoci\n5.4. El dopatge: entre la realitat i el tabú\n5.5. Aproximació a l'ètica de l'esport: temes i debats fonamentals\n5.6. Elements per a una ètica de la competició esportiva\n5.7. L'ideal de l’esport com a perfecció ètica i la realitat de l'esport de competició com a negoci\n5.8. El dopatge: entre la realitat i el tabú\n5.9. Diari personal (Experiencial)


Volta del Malh de Bolard (2.750 m) i el Tuc der Òme (2.703 m) « Sensus\nEl 15 agost 2011 / Món proper, Món Sensus / Comentar\nTítol: Volta del Malh de Bolard (2.750 m) i el Tuc der Òme (2.703 m)\nDesnivell: de pujada i de baixada des de Montgarri: 1.400 m\nDistància des de Montgarri: 20 km.\nAltura màxima: 2.750 m\nTemps: 9 h des de Montgarri sense comptar les parades (Montgarri – cabana deth Horcalh: 1.15 h; cabana deth Horcalh – Malh de Bolard: 3.15 h; Malh de Bolard – Tuc der Òme: 1.30 h; Tuc der Òme – cabana deth Horcalh: 2 h; cabana deth Horcalh – Montgarri: 1 h)\nRecorregut: Montgarri (1.650 m) – cabana deth Horcalh (1.730 m)- Pòrt d’Òrla (2.318 m) – Malh de Bolard (2.750 m) – Tuc der Òme (2.703 m) – Colhada Nera – Lac de Montoliu – Còth de Montoliu (2.470 m) – cabana deth Horcalh – Montgarri.\nGrau de dificultat: moderat, però cal estar en forma.\nMapa Alpina “Val d’Aran”. Esc.: 1:40.000. En algunes edicions no apareix la cabana deth Horcalh o no està ben situada, ni tampoc el camí del Còth de Montoliu.\nDescripció de la volta: Sortim de Montgarri per un pista seguint el GR 211…\nTan bon punt arribem a Can Cabau, cal parar atenció!\nAquí el GR es bifurca. En comptes de seguir endavant, s’ha de pujar al prat de sobre de la casa, a mà dreta, i seguir per un corriol fressat enmig del prat cap al nord. Trobareu algunes marques de pintura blanca i vermella del GR.\nUna hora més tard veureu la cabana deth Horcalh…\nLa cabana no us ve de pas, així que podeu continuar pel GR, que va bastant enlairat respecte el riu Ribèra d’Òrla…\nEn aquesta foto de dalt podeu veure el Malh de Bolard al fons.\nPassareu pel Pòrt d’Òrla. Les marques del GR es bifurquen i també passen a França, tot i que el mapa no ho marca.\nDeixareu enrere el que queda d’antigues mines i passareu pels camins que es van obrir per traslladar el mineral… A l’altra banda de la vall podeu veure els forats i el que queda de les mines d’Horcalh. Van ser explotades principalment per una societat francesa entre el 1902 i el 1907 per a extreure’n zinc. El camí planer que seguiu és el recorregut que feia un carrilet des de les mines fins al Pòrt d’Orla. Ja al costat francès el carrilet continuava fins a l’estació superior d’un cable aeri. Finalment, després d’un altre tram de carrilet, el mineral arribava al “bocard” (rentador de mineral) de Lascoux (Arieja). Després de diverses concessions deficitàries i funcionament intermitent, les mines van deixar de funcionar de manera definitiva els anys cinquanta del segle XX.\nDesprés del còmode flanqueig pel camí del carrilet des del Pòrt d’Òrla, s’arriba a un parell de petits estanys…\nAquí deixem el GR i girem a la dreta per seguir nombroses fites que, tot guanyant cota, ens porten a l’Estanh deth Pleta.\nLes fites deixen l’estany a la dreta per pujar cap a la carena oest. A mesura que guanyem alçada veiem els núvols coneguts per “la gavatxa” al costat francès. Per més que ho intenta, “la gavatxa” no aconsegueix passar al nostre costat…\nJa a dalt del cim del Malh de Bolard, podem observar el mar de núvols de l’altra banda de la frontera…\nHi ha una cabaneta perfecta per fer un mos a recer del vent!\nPerò encara falta molt per acabar la volta! De moment seguim la suau carena oest…\nA sota del Pòrt deth Tuc der Òme trobem les marques del GR que havíem abandonat per pujar al Malh de Bolard i veiem uns isards al fil de la carena…\nUna vegada al Pòrt, girem a la dreta fins al cim. Al darrere deixem el Malh de Bolard.\nLes vistes del de dalt del Tuc der Òme també són espectaculars! El Tuc de Maubèrme, al fons, té una aparença majestuosa.\nEncara seguint el GR, cal baixar a la Colhada Nera fins uns metres més amunt del Lac de Montoliu. Pel camí trobem el que queda de les antigues mines d’Urets. A 2.530 m d’alçada, eren les més altes de la Val d’Aran. Se sap que l’any 1864 van ser explotades per una societat francesa i, més tard, per una belga, però el 1917 es van abandonar perquè el mineral era pobre i discontinu. L’objectiu de les extraccions era aconseguir zinc i plom, primer a cel obert i més endavant en galeries de les quals encara se’n poden veure les boques. També trobem les restes del que un dia van ser barracons per als obrers, magatzems, un tancat per a les mules, la forja, etc. El mineral es transportava amb mules fins al port d’Urets (on també queden restes de la casa del capatàs, els dormitoris dels obrers, més galeries, etc.) i d’allà baixava al poble d’Eylie per un camí mulater avui encara practicable, així com a través d’un sistema de cables aeris dels quals també en queden restes i ferralles.\nJa a sobre del Lac de Montoliu abandonem el GR i girem a l’esquerra tot seguint un camí ample que puja suaument i en pocs minuts fins al Còth de Montoliu. Abans d’arribar-hi, però, hem de passar pel mig d’un ramat de cabres i ovelles…\nA la foto de sota el Còth de Montoliu, amb el Maubèrme al fons…\nA partir d’aquí, només ens cal seguir unes marques de pintura groga que baixen per la vall sota la mirada del imponent Tuc de Parros…\nPodem passar per la cabana deth Horcalh…\n…o anar directament a travessar el riu per tornar a agafar el GR que, girant a la dreta, ens portarà a Can Cabau i, després, a Montgarri…\nSi vols, et pots baixar la volta des de la cabana deth Horcalh al Wikiloc!


Finalment els mapes indiquen que el ponent no arribarà a Barcelona\nMarcos Amores | dijous, 8 d'agost del 2019, a les 12.05\nEl juny de 2019 ens va deixar una onada de calor històrica a finals de mes\nDurant tota la setmana hem estat molt pendents del nou pic de calor que tindrem aquest divendres. Una de les variables meteorològiques de les quals més pendents estàvem era el vent. I és que a Barcelona, per fer una temperatura extrema, més que calor a capes mitjanes i altes de la troposfera, necessitem que el vent bufi d’un lloc determinat, de ponent.\nI els mapes, fins fa un parell de dies, anunciaven ponent, una situació que ens hauria abocat a unes màximes escandaloses a la ciutat i ves a saber si a fulminar algun rècord històric de calor. Però no passarà perquè, si els mapes no van equivocats, entrarà vent de garbí.\nEl ponent, el més reescalfat\nDe tots els vents que ens afecten, el vent de ponent és el que arriba més reescalfat i més eixut de tots. El perquè de tot plegat és bastant senzill. D’entrada, és un dels vents que ha de recórrer més tros de terra fins a arribar a nosaltres, sense trepitjar aigua.\nDe fet, el vent de ponent és humit i fresc a bona part de l’oest de la península. Aquest divendres plourà en alguns punts de Galícia, Portugal i Castella i Lleó. Però la humitat i la frescor s’acaben allà.\nEl vent de ponent perd la humitat i la frescor amb la qual arriba a l’oest de la península i ens arriba eixut i reescalfat\nEl relleu, un entrebanc més\nSi a l’enorme superfície terrestre que ha de recórrer el vent de ponent fins a nosaltres hi afegim l’accidentalitat del terreny, trobarem la segona causa de per què aquest vent ens arriba tan eixut i tan reescalfat.\nImaginem una porció d’aire que entra per Galícia amb vent de ponent. Arriba fresca i humida. Plou. I aleshores es troba les muntanyes gallegues. Aquesta porció d’aire, empesa pel vent de ponent, es veu obligada a superar les muntanyes per dalt. I amb aquest ascens d’altitud, la porció d’aire se’ns refreda. Però en ser una porció d’aire encara humida es refreda a raó d’uns 0,65 ºC per cada 100 m que puja. Boires a les muntanyes, aire saturat i encara fresc.\nI ara toca baixar fins a Castella i Lleó. Doncs bé, la mateixa porció d’aire ja ha perdut part de la seva humitat. L’aire, en passar les muntanyes, baixa i s’escalfa, però ho fa a un ritme una mica més alt que de pujada. De manera que, a una hipotètica mateixa altura que a Galícia, tenim ja l’aire més calent i sec a Castella que a Galícia.\nAra, afegim el mateix procés a la mateixa porció d’aire que haurà de superar encara el Sistema Ibèric, la vall de l’Ebre i les muntanyes del prelitoral català. El resultat: quan bufa ponent de llarg recorregut ens arriben temperatures altíssimes i humitats baixíssimes. Serà difícil que veieu ploure a Barcelona amb ponent.\nAquest divendres, garbí, per un pèl\nÉs un altre dels vents que arriben reescalfats, però ja no tant, atès que sovint ja ens arriba amb procedència marítima de la mateixa costa catalana (o valenciana/balear).\nEls models indiquen que, a Catalunya, el vent de ponent quedarà frenat a les muntanyes del prelitoral. A tota la costa tindrem marinades de sud i sud-oest, càlides sí, però ni tan seques ni tan reescalfades com el vent de ponent.\nImatge del model HARMONIE-AROME de l’Aemet en què es veu el vent a Catalunya per a divendres a les 15 h\nÉs d’aquesta manera que, tot i que aquest divendres notarem un ascens de la temperatura generalitzat, serà molt més acusat allà on bufi el vent de ponent. Vist el mapa anterior, la pujada contundent quedarà del prelitoral cap a l’interior, on es podran superar de nou els 40 ºC. A la costa també pujarem, però la marinada i la humitat faran que continuem parlant més de xafogor intensa que de calor de rècord.\nEl País Valencià, una altra lliga\nSi en algun lloc estan acostumats a les ponentades tòrrides és a València. I demà allà sí que els bufarà fins a la mateixa línia de costa, amb un ascens contundent de la temperatura que queda reflectit així en els models meteorològics.\nImatge del model HARMONIE-AROME de l’Aemet en què es veu el vent al País Valencià per a divendres a les 15 h\nVariació de les temperatures màximes de divendres. Font: Aemet\n— calor — meteorologia — previsió del temps


Serret veu la retirada de les euroordres com una "gran victòria"\nBarcelona. Dijous, 19 de juliol de 2018. 17:17\nActualitzat Dijous, 19 de juliol de 2018. 17:58\nLa delegada del Govern davant la Unió Europea i excosellera a l'exili, Meritxell Serret, ha assegurat aquest dijous que la decisió del jutge del Suprem Pablo Llarena de retirar les euroordres suposa "una gran victòria jurídica". "El que lamento és que es mantingui encara tota una sèrie d'acusacions quan hi ha jutges que consideren que no hi ha un fonament per mantenir-les", ha expressat també Serret, que espera que la retirada serveixi per "avançar" i que els presos puguin tornar amb les seves famílies. "Toca continua denunciant que no té cap mena de sentit que els nostres companys continuïn empresonats", ha insistit Serret.\nSegons ella, avui dia és "evident" que la decisió de Llarena respon al fet que diferents jutges de "països en democràcies avançades estan dient que no hi ha cap mena de fonament amb les acusacions més greus de rebel·lió".\nPreguntada pel retorn de Carles Puigdemont a Bèlgica, l'exconsellera d'Agricultura ha admès que desconeix quines decisions prendrà l'expresident a partir d'ara. Amb tot, ha remarcat que "des del primer moment" han esperat que pogués tornar a Waterloo, on va fixar la residència. "Tant de bo pugui tornar aviat", ha afegit. Serret ha reconegut també estar “sorpresa” però “molt contenta” per la decisió del magistrat del Suprem de retirar les euroordres dictades contra ella i la resta de membres del Govern de Puigdemont a l’estranger.\nCAS 1-O Puigdemont: "És dia per reclamar amb més força que mai la llibertat dels presos" El Nacional


Intersindical destaca l'"èxit" de la vaga per la seua repercussió mediàtica i pels piquets i concentracions\nIntersindical Valenciana, sindicat que convoca vaga de 24 hores aquest dijous, Dia de la Dona, ha afirmat que a pesar de les diverses convocatòries que han generat "certa confusió", la vaga "està sent tot un èxit per la seua repercussió mediàtica i pels nombrosos piquets, actes i concentracions" que s'han fet des de les primeres hores del dia en molts centres de treball i pobles de la Comunitat Valenciana.\nEl sindicat considera que "ara és el moment de dir prou a les discriminacions que pateixen les dones en tots els àmbits de la societat, incloent el laboral". És per aquest motiu, i pel manament del moviment feminista, pel qual el sindicat ha convocat la vaga de 24 hores en tots els àmbits laborals valencians.\nIntersindical creu que hui "és un dia històric per la lluita de les dones que serà un punt de no retorn en el camí per a acabar amb les desigualtats socials i laborals". En eixe sentit, ha dit, "les dones pateixen precarietat durant tota la seua vida -més atur, més reduccions de jornada, menys treballs de responsabilitat, salaris més baixos- i açò afecta durant tota la seua vida laboral i també en jubilar-se per a cobrar pensions més baixes".\nUna de les accions del dia de la Vaga Feminista ha sigut la concentració davant el Rectorat de la UVEG per a recolzar les companyes de l'empresa de neteja que estan pendents de la subrogació del servei per part de la universitat.\nFinalment, Intersindical Valenciana ha animat les dones i tota la societat a omplir els carrers de pobles i ciutats durant el dia i, especialment, a acudir a les manifestacions convocades.


Apuns de la Trobada Cultural a Pena-roja | Les coses de la (meua) vida\nLes coses de la (meua) vida\nFotos del pare\nLo Finestró d'en Gràcia\nApuns de la Trobada Cultural a Pena-roja\nPor Carles Terès - October 21st, 2009, 8:56, Categoría: Viles i Gents\n(Publicat a La Comarca, el 23 d'octubre de 2009)\nDissabte 10 d’octubre, un esplèndid dia de sol. Vam arribar a la sala “multiusos” de Pena-roja quan l’acte de commemoració dels 25 anys de la Declaració de Mequinensa començava.\nTotes les cadires ocupades i molta gent dreta. I a la taula, el viceconseller de cultura, Juan José Vázquez; l’alcalde de Pena-roja; el president d’ASCUMA i l’excoseller de cultura José Bada. Tot escoltant aquella declaració –signada fa 25 anys, entre d’altres, pel nostre actual president– se’ns va fer evident que continua tenint plena vigència. Pareix que a l’Aragó hi ha una crosta duríssima de prejudicis que no permet veure les coses tal com son. Precisament acabo de llegir un magnífic article d’en José Miguel Gràcia sobre l’anticatalanisme a Aragó (finestro.wordpress.com). Aquest sentiment tan profund perjudica tota la població aragonesa, però especialment la que comparteix idioma amb els catalans.\nTotes les intervencions van ser estimulants, però la de l’exconseller José Bada va ser d’una amplitud esclaridora. Des de la seva llarga experiència i formació humanística, ens va donar una visió històrica i intel·lectual del nostre fet cultural i el seu encaix a Aragó. Encertades també les paraules del viceconseller, i molt edificants les de l’alcalde de la vila pel PAR, Francisco Esteve, manifestant la seua indignació amb la postura incomprensiblement anticientífica del seu propi partit amb el tema de la llengua.\nVa seguir el dia amb l’actuació de Temps al temps, el dinar i l’homenatge a Desideri Lombarte. I ja a l’hora foscant, el recital impressionant del Duo Recapte, amb un Antoni Bengochea que sembla no tenir sostre com a rapsoda. Algú va comentar, enlluernat, que hauria de ser obligatori que tothom de la comarca veiés aquest espectacle. Potser alguns caps pensants –és un dir– espolsarien les teranyines espessíssimes que els ocupen la cavitat cranial.


Un llogater de la cooperativa Llars Familiars: «Accedir al mercat immobiliari és complicat fins i tot tenint recursos» | ReusDigital\nUn llogater de la cooperativa Llars Familiars: «Accedir al mercat immobiliari és complicat fins i tot tenint recursos»\nL'organització compta amb catorze pisos que donen sostre a 45 persones a Reus\nper Reusdigital.cat, Reus | 4 de juliol de 2021 a les 10:50 |\nEl carrer de l'Estel de Reus, on s'hi troba l'edifici que Llars Familiars rehabilitarà per convertir-la en cinc habitatges de lloguer social. | ACN\nJuan Carlos Ortiz és un ciutadà colombià que des de fa un any viu a un pis de la borsa d'habitatge de la cooperativa reusenca Llars Familiars. Va arribar amb la seva família a Catalunya fa dos anys i malgrat tenir feina i sou, accedir al mercat immobiliari convencional va ser-li impossible. L'organització es dedica a buscar habitatges per gestionar-hi lloguers socials i compta amb 14 pisos que donen sostre a 45 persones a Reus. Ara, Llars Familiars és a punt d'incorporar un quinzè immoble, aquest cop a la Selva del Camp, i rehabilitar-ne un altre a Reus per convertir-lo en cinc habitatges.\n"L'accés al mercat immobiliari és complicat tant per persones del país com de fora", explica Ortiz. En el seu cas, abans d'aconseguir un contracte legal a través de Llars Familiars, compartia una habitació amb els cinc membres de la seva família, en unes condicions "poc dignes". La crisi de la covid-19 va impactar en la seva situació laboral i van ser inclosos a la llista d'espera de la cooperativa. Finalment, en context de pandèmia, van mudar-se a un pis de l'organització, ubicat al carrer decSardà de Reus. "Tenir un contracte legal de lloguer ens ha facilitat altres tràmits amb l'Ajuntament, com ara l'accés a la sanitat", detalla Ortiz.\nSegons destaca Daniel Pi, membre del consell rector de Llars Familiars, recuperar itineraris vitals és una de les voluntats del projecte. "Un pis no és tan sols un sostre, també permet accedir a assistència sanitària, escolarització de menors o un empadronament", afirma. Activa des del 2016, la cooperativa amb vocació social treballa per donar solució al problema d'habitatge present a tot Catalunya. Així, a partir de les donacions dels socis i entitats que col·laboren amb el projecte, Llars Familiars ha acumulat quatre immobles de propietat i deu de cedits. Tots ells els gestiona la cooperativa i respon davant dels propietaris a l'hora de fer els pagaments del lloguer. Les compres dels immobles, més enllà de les donacions de particulars o entitats, s'han fet a través de la banca ètica.\nEn relació a l'adjudicació dels lloguers socials, la cooperativa aplica uns barems relatius a la renda de cada demandant. Ara bé, ho fa "de la forma inversa a les immobiliàries convencionals". "No seleccionem les rendes més altes, sinó que trien les que estan entre dues i tres vegades el cost del lloguer. Considerem que això ens permet tenir la garantia que hi haurà el pagament", detalla Pi. Així, la majoria de lloguers estan entre els 235 i els 250 euros al mes, per immobles d'uns 60 metres quadrats. També tenen en compte altres qüestions com ara que la família estigui integrada al barri o hi hagi situacions de vulnerabilitat. I finalment, es valora l'antiguitat a la llista d'espera. Un procés que Pi remarca que és molt ràpid: "no hi ha cap administració que pugui competir amb nosaltres".\nUn projecte de remodelació al centre de Reus\nActualment, la cooperativa té entre mans un projecte ambiciós que augmentarà la seva capacitat habitacional. Es tracta de la rehabilitació d'un immoble situat al carrer Estel de Reus, que es transformarà en quatre pisos i uns baixos adaptat a persones amb mobilitat reduïda i que donarà sostre a cinc famílies. El projecte tindrà un cost de 280.000 euros, del quals 80.000 provindran d'una subvenció atorgada per l'Ajuntament de Reus. Està previst que les obres de reforma comencin a finals d'any i els nous llogaters puguin entrar a viure el juny de 2022. Arran de la subvenció municipal, els pisos seran gestionats en una primera fase per la borsa municipal d'habitatge, "de manera que serà absolutament clar a qui s'atribueixen i serà per a gent que realment ho necessita", apunta Pi. La cooperativa no descarta demanar altres ajudes a administracions com la Generalitat per assumir altres despeses relacionades amb els treballs.\nL'immoble va ser adquirit ara fa un any i mig i a dia d'avui no és habitable. És per això que durant el 2020 s'ha treballat en un projecte de remodelació que busca convertir aquests pisos en espais dignes. Segons Pi, "estem solucionant un problema de barri i alhora, de gent que necessita habitatge". A dia d'avui, una seixantena de persones es troben a la llista d'espera de Llars Familiars.\nUn llogater de Llars Familiars, Juan Carlos Ortiz, al menjador del pis on viu des de fa un any Foto: ACN\nLa Selva del Camp, pròxima operació\nLa cooperativa properament tancarà una compra a la Selva del Camp, arran de la petició d'una família. Aquest serà el primer cop que la cooperativa surti de la capital del Baix Camp després de cinc anys d'existència. Així, un cop es formalitzi la compra, la cooperativa passarà a administrar quinze habitatges. Pi reconeix que la recerca d'un immoble en aquest municipi "no ha estat fàcil", però l'ajuda financera de tercers ha fet possible que en breu la compra sigui una realitat. Ara mateix, l'operació està a l'espera de resoldre temes burocràtics.\nL'any de la pandèmia també ha estat dur per a Llars Familiars. Molts dels clients de la cooperativa s'han vist afectats directament per la crisi, ja fos perquè eren treballadors discontinus del sector turístic o bé perquè són persones que vivien de l'economia submergida. Tot i les complicacions del 2020 que van obligar a endarrerir projectes pendents, la cooperativa va aconseguir incorporar dos nous habitatges cedits al conjunt del seu parc immobiliari.\nEconomia, lloguer, llogaters, Llars Familiars, immobles, habitatge, cooperativa d'habitatge, cooperativa, lloguer social, parc immobiliari


10 dades ràpides sobre els cotxes - Article\nPixar’sCotxeses va estrenar aquest dia fa 12 anys. Poseu-vos els cascos, reviseu aquests motors i donem un cop d’ull a alguns detalls del darrere de les pel·lícules sobre la pel·lícula de més moviment de l’estudi d’animació guanyador d’un Oscar.\n1. ORIGINALMENT ÉS UNA HISTLYRIA FEA DEL TIPUS D'ANÀCIDES SOBRE UN COTXE ELÈCTRIC.\nCotxesva començar la vida comPetit Cotxe Groc,sobre un cotxe elèctric que s’enfronta als prejudicis dels seus homòlegs que consumeixen gas. Animador / artista de Pixar Jorgen Klubien, que va desenvolupar la història durant la producció deA Bug’s Life, es va inspirar en la història de l'automòbil de la vida real del seu país d'origen, Dinamarca.\n'Als anys vuitanta, a alguns entusiastes se'ls va fer la idea de fabricar un cotxe de tres rodes d'una sola persona que funcionés amb electricitat', va dir Klubien. “El van posar en producció i va funcionar molt bé a la ciutat, però a la carretera era massa lent. La gent també pensava que el cotxe era lleig. Vaig pensar que el cotxe elèctric avançava el seu temps i em va semblar estrany que els meus companys danesos no estiguessin d’acord. M’ho va recordarL’aneguet lleigper Hans Christian Andersen. Aquest famós personatge danès no va ser acceptat al principi, però al final va demostrar ser correcte amb els diners '.\nEs va considerar que la història era massa petita per portar tota una pel·lícula, però l'entorn de la petita ciutat va continuar sent una inspiració.\n2. EL SEU COEGRITOR / DIRECTOR ES VA DESENVOLUPAR DURANT LA PRODUCCIÓ.\nCotxesestà dedicat a Joe Ranft, coguionista i codirector de la pel·lícula, que va morir en un accident de trànsit el 16 d'agost de 2005, mentreCotxesencara estava en producció. De Tim BurtonNúvia cadàver(2005), que va produir executiu de Ranft, també se li dedica.\n3. LA MATÈRIA ES BASA EN UN ENTUSIAST NASCAR DE VIDA REAL.\nEl camió de remolc bumpkin country Mater va rebre el seu nom del superfan de la NASCAR Douglas 'Mater' Keever, a qui van conèixer els cineastes durant un viatge de recerca a Lowe’s Motor Speedway de Carolina del Nord (ara anomenada Charlotte Motor Speedway). Keever té un cameo de veu a la pel·lícula, ja que l’autocaravana que diu “Bé, submergiu-me en el greix de l’eix i em diuen slick” al principi de la pel·lícula. (Keever va improvisar la línia, que originalment era 'Ben submergiu-me en greix per eix i digueu-me lubricació'. La productora Darla Anderson va optar per canviar-la, va especular Keever, perquè 'potser pensava que sonava sexual, no ho sé')\n4. MOLTS LUMINARIS DEL MÓN AUTOMÀTIC PRESTEN ELS SEUS TALENTS VOCALS.\nEl llegendari campió de carreres Strip 'The King' Weathers és expressat pel llegendari pilot Richard Petty, que té el mateix sobrenom que el seu homòleg animat. L’esposa de Weathers, acreditada com a “Mrs. El rei ', és la veu de la dona de Petty, Lynda Petty. Diversos altres personatges notables de l'automòbil aporten el seu talent vocal: el locutor / antic pilot Darrell Waltrip interpreta 'Darrell Cartrip'; Tom i Ray Magliozzi, amfitrions del programa de ràdio de NPRCar Talk, els patrocinadors de Lightning McQueen, Rusty and Dusty Rust-eze; i els corredors Michael Schumacher, Mario Andretti i Dale Earnhardt, Jr., veuen versions d'automòbils d'ells mateixos. (Tot i expressar el locutor 'Bob Cutlass', l'analista esportiu Bob Costas no cobreix les carreres.)\n5. DIVERSOS ACTORS CANVIATS PER A LA LLANÇAMENT INTERNACIONAL.\nPer aCotxesPublicat al Regne Unit, Jeremy Piven va ser substituït com la veu de l’agent Harv, mai vist de Lightning McQueen, perTop Gearco-amfitrió Jeremy Clarkson. Diversos corredors també van expressar 'The King' en algunes versions internacionals, ja que Richard Petty no és tan conegut fora dels Estats Units. A Alemanya, The King és la veu del campió de Fórmula 1 Niki Lauda, mentre que a Espanya és Fernando Alonso de Fórmula 1.\n6. La majoria de personatges es basen en cotxes reals.\nLightning McQueen, Mater i Chick Hicks són dissenys originals de Pixar, però la majoria dels altres personatges es basen en cotxes existents. Entre ells hi ha Doc Hudson (Hudson Hornet de 1951), Ramone, especialista en pintura corporal (Chevy Impala de 1959), venedor de pneumàtics Luigi (Fiat 500 de 1959), hippie Fillmore (Volkswagen Microbus de 1960), propietari de la botiga d'excedents militars Sarge (Jeep Willys de 1942), i Mack, el camió que condueix Lightning (Mack Superliner). Sally, com a Porsche 911 Carrera del 2002, és l’únic personatge de Radiator Springs modelat segons un cotxe contemporani.\n7. VA PORTAR UN NOU ESTÀNDARD DE REALISME A LES PEL·LÍCULES ANIMADES.\nCotxesva ser la primera característica de Pixar que va utilitzar una tècnica coneguda com a 'traçat de raigs', que representa correctament la manera com la llum travessa i xoca amb les superfícies. Més senzillament, permet als artistes representar amb precisió reflexos sense haver de passar-los per 'pintar-los' individualment. El traçat de raigs ocupa una gran quantitat de potència informàtica; com a resultat, cada fotograma (o aproximadament 1/24 de segon) deCotxesva trigar una mitjana de 17 hores a renderitzar-se. Alguns fotogrames van trigar fins a una setmana.\n8. ERA LA PEL·LÍCULA FINAL DE PAUL NEWMAN I EL SEU MÉS ALT BÀSIC.\nCotxesmarca la pel·lícula final de Paul Newman, que a més d’actor / empresari / filantrop també es va convertir en un entusiasta de les carreres després d’haver protagonitzat el drama de carreres del 1969Guanyant.Cotxesés també la pel·lícula amb més recaptació de la carrera de Newman (no ajustada a la inflació).\n9. UNA DE LES INSPIRACIONS DEL CARÀCTER DE LIGHTNING MCQUEEN VA SER KID ROCK.\nPer ajudar-vos a controlar el personatge de la sensació de carrera de novells Lightning McQueen, l'animador director James Ford Murphy 'va reunir una sèrie de petites biografies de grans personalitats que eren realment arrogants, però realment agradables'. Entre les persones de les quals es va inspirar hi havia els esportistes Muhammad Ali, Charles Barkley i Joe Namath, a més del músic Kid Rock.\n10. PODEU VISITAR LA MUNTANYA QUE ENVOLTA LES MOLTES DEL RADIADOR EN LA VIDA REAL (SORT DE).\nLa serralada que envolta Radiator Springs s’inspira en la vida real Cadillac Ranch, una instal·lació d’art a l’aire lliure situada a fora d’Amarillo, Texas, que consisteix en cadillacs molt pintats amb esprai, mig enterrat cap per avall al terra.\nFont addicional: Tel Pixar Touch, de David A. Price


Rescat de Nadal a Sant Antoni - The New Barcelona Post\nPer Albert Forns | 08 Jan 2019 | FOTOGRAFIA DE Ricardo Feriche\nLa grua dels bombers anava allargant-se i allargant-se, fins que va encarar un balcó en concret. L’atenció era màxima: matrimonis de missa de dotze s’ho miraven al costat d’un nano africà que traginava un carretó ple de ferros, i una parella de japonesos, encara amb les maletes als peus, treien els mòbils per gravar-ho tot.\nls diumenges sempre bullen, pels volts del mercat de Sant Antoni, entre els milers de lletraferits que remenen llibres vells al mercat dominical i la canalla que canvia cromos a la vorera de davant. Si a més hi afegim que, per festes, el mercat obre el diumenge i els paradistes van de bòlit despatxant marisc i d’altres exquisideses, ja us podeu imaginar l’enrenou que hi havia el 23 de desembre passat, quan van començar a aparèixer ambulàncies i camions dels bombers a la cruïlla de Tamarit amb Comte Borrell.\nL’ésser humà és tafaner per naturalesa i, si l’espectacle ens enganxa desvagats, doncs a bodes em convides, de manera que l’epicentre de l’emergència es va anar omplint de curiosos, mentre un esforçat guàrdia urbà els anava apartant, tot estirant una cinta de plàstic d’aquestes de «no passeu» per marcar un perímetre de seguretat. Les preguntes, és clar, flotaven a l’ambient. Què coi deu haver passat? Un incendi no deu ser, perquè no surt fum de cap balconada, reflexionava un jubilat. Alguns feien anar la hipòtesi suïcida, però algú la descartava, perquè haguessin vingut els de la funerària. «Això és que ja n’han matat a una altra», deia una noia que passava.\nFins i tot els testimonis de Jehovà, que acostumen a predicar i a col·locar bíblies allà mateix, s’ho miraven amb atenció, oblidant, ni que fos per uns minuts, que la fi del món és a tocar\nCiclistes, passejadors de gossos, jubilades de matí al banc i pares amb el criaturam esvalotat: la multitud creixia en paral·lel als interrogants. Fins i tot els testimonis de Jehovà, que acostumen a predicar i a col·locar bíblies allà mateix, s’ho miraven amb atenció, oblidant, ni que fos per uns minuts, que la fi del món és a tocar. La grua dels bombers anava allargant-se i allargant-se, fins que va encarar un balcó en concret. L’atenció era màxima: matrimonis de missa de dotze s’ho miraven al costat d’un nano africà que traginava un carretó ple de ferros, i una parella de japonesos, encara amb les maletes als peus, treien els mòbils per gravar-ho tot.\nFinalment, dos o tres bombers treuen una espècie de llitera portàtil pel balcó i la lliguen a la grua. S’hi estan una bona estona, no fos cas que els caigui daltabaix. El cap de l’operatiu parla amb la persona que jeu a la llitera, que per tant està conscient, i de cop la grua comença a baixar les quatre o cinc plantes, a una velocitat lentíssima, exasperant. Les especulacions continuen. «Potser és una persona obesa, d’aquelles que ja no es poden valer per elles mateixes», diu un. Finalment, la grua aterra a nivell de carrer, i la dotzena de bombers, sanitaris i municipals, que fins ara s’ho miraven, s’activen de cop, ni que sigui per fer veure que ells també es guanyen les garrofes, perquè fa ben bé mitja hora que s’ho miren i comenten la jugada.\nDe la grua a l’ambulància, l’operatiu durarà menys d’un minut i acabarà amb aplaudiments del veïnat. Això sí, ningú veurà si el pacient és un home o una dona, gran o jove, que si no és que s’ha dedicat a l’òpera, pot donar per fet que mai haurà congregat l’atenció de tanta gent.\nQuan ja marxo, ensopego amb una senyora que torna de comprar amb el carro ple i que sembla que s’ha informat de fonts fiables. «M’han dit que és una senyora que ha caigut a terra i no es podia aixecar», li explica a una veïna. «Com que no la podien baixar per l’escala, han hagut de trucar als bombers». «Així m’agrada», li diu l’altra, «que quan no tinguin feina ajudin amb aquestes coses». I el comiat, ja sense rastre d’èpica, retorna Sant Antoni al qui dia passa, any empeny: «Vosaltres què, tot bé?». «Sí mira, anar fent».


Sueca, referent del millor billar europeu - Diari La Veu\nEscriba el número 293513\nSueca, referent del millor billar europeu\nPer la seua banda, la regidora d’Esports, Tere Ribes, es va mostrar encantada “per estar ací de nou, presentant un esdeveniment importantíssim realitzat pel Club Billar Sueca, un gran equip de gent entregada, amb la qual dóna gust treballar. Vos desitge tota la sort del món i confie en vore-vos en la fase final del Campionat en el mes d’abril. M’agradaria animar també als ciutadans perquè acudisquen a les partides i disfruten amb el millor billar”. L’alcalde de Sueca va mostrar la seua “gran satisfacció perquè un municipi com el nostre s'enfronte en un campionat als millors a nivell europeu. No és Madrid ni Barcelona, és Sueca la campiona d’Espanya i qui opta a un títol internacional. Açò és una fita de la qual hem de sentir-nos molt orgullosos”.\nEscriba el número 476964