Sa Màniga acull l'acte central del 25è aniversari de l'Hospital de Manacor\nEls 172 treballadors i treballadores que fan feina al centre sanitari des de la seva entrada en servei, varen rebre una litografia del dibuixant Tomeu Seguí commemorativa de la celebració\nAquest divendres a la nit va tenir lloc l’acte central de celebració del 25è aniversari de l’Hospital de Manacor. L’indret escollir per a la celebració va ser l’Auditorium de Sa Màniga a Cala Millor.\nDurant l’acte, presentat i conduït per Jaume Gomila i Margalida Amengual, es va lliurar una litografia del dibuixant Tomeu Seguí als 172 treballadors i treballadores que treballen al centre sanitari del Llevant des de la seva inauguració. La Banda de Música de Manacor va acompanyar l’acte amb dues peces en directe i es va projectar un vídeo commemoratiu de l’aniversari. A la celebració també hi participaren membres de Sonrisa Médica, amb pallassos que amenitzaran la vetlada.\nA l’acte hi assistiren la presidenta del Govern, Francina Armengol, així com més la consellera de Salut, Patrícia Gómez, el director general de l’IBSALUT, Juli Fuster; el director general de Prestacions i Farmàcia, Nacho García, i la directora general de Salut Pública i Participació, Maria Antònia Font, s més de la pràctica totalitat de batles i batlesses del municipi inclosos dins l’àrea d’influència sanitari de l’Hospital.\nEn el seu discurs, Armengol va lloar la tasca del personal sanitari i va qualificar l’hospital com un centre “fonamental per a la salut de tants i tants mallorquins”, a més de recordar que també ha estat testimoni de moments “complicadíssims per a la nostra societat i testimoni de l’esforç titànic i la feina excel·lent” que el personal sanitari ha fet durant la pandèmia. “Mai vos estarem prou agraïts”, va manifestar la presidenta. La presidenta del Govern també va fer esment que amb la propera ampliació del centre “millorarem l’atenció de 150.000 persones” i les condicions de feina “d’un equip humà que es dedica a una de les tasques més importants: cuidar les persones i protegir els altres”\nEl 25è aniversari de l’Hospital de Manacor arriba poc abans que s’iniciïn les obres d’ampliació del centre, que a partir del mes que ve entra en un procés de renovació que implica una inversió de 76 milions d’euros i que permetrà augmentar en més del doble la superfície construïda actualment per millorar l’atenció i el servei a aproximadament 150.000 persones.\nEl 25è aniversari de l’Hospital de Manacor arriba poc abans que s’iniciïn les obres d’ampliació del centre, que a partir del mes que ve entra en un procés de renovació que implica una inversió de 76 milions d’euros\nEl centre es va obrir el 1997 i, des de llavors, la població del sector que atén ha crescut en 30.000 habitants. Així, amb les obres, que aniran per fases i tindran una durada de quatre anys, es crearà un nou edifici ambulatori i un nou bloc quirúrgic i obstètric.\nLa Banda de Música de Manacor va acompanyar l’acte amb dues peces en directe i es va projectar un vídeo commemoratiu de l’aniversari.\nNotícies relacionades25 aniversariAuditorium Sa Mànigahospital de Manacor\n“El municipi de Capdepera està més descuidat que mai i hi ha zones on la situació és lamentable”\nEl projecte ‘LIFE AdaptCalaMillor’ rep el suport de la Comissió Europea


Preparació de promoció Interna d’Auxiliars Administratius a Administratius - Fundació Paco Puerto\nNous/ves Afiliats/des: Es considera nova afiliació si amb el pagament d’aquestes dues primeres mensualitats, s’abona també una quota d’afiliació, i es manté l’afiliació durant tot el curs.\nEl pagament del curs dóna dret a la docència dels professors i a rebre un set d’inici (carpeta, llibreta, bolígraf i llapis) i a un dossier sobre els continguts.\nEls temes que es repassaran són els establerts en la RESOLUCIÓ GAP/1234/2008, de 21 d'abril, per la qual s'aprova i es fa públic el temari de les proves selectives per a l'accés a l'escala administrativa del cos administratiu de la Generalitat, i que es resumeixen en els blocs que trobaràs en l'apartat de continguts.\nEl pagament es farà mitjançant transferència bancària al número de compte ES65 2100-3000-12-2201759295 indicant CODI REF DEL CURS I NOM I COGNOMS.\nData límit de pagament: 2 d’abril de 2018.\nLa plaça del curs només quedarà reservada quan es faci efectiu el pagament.\n-1. Administració pública. El dret administratiu: temes 9 a 14\n-2. Gestió de recursos humans: temes 15 i 17\n-3. Gestió economicofinancera: temes 21, 23 i 26\n-4. Organització del treball: temes 27 a 31


Els temps i els dies: Els fets.\nEls fets són tossuts. Malgrat que no els vulguem veure, o fem com si no els veiéssim, si hi són, hi són. Fa temps que s’explicava què passava amb els comptes públics: els de l’Estat, els de les autonomies, els dels ajuntaments. Però no es volia acceptar. La caiguda dels ingressos fiscals degut a l’ensorrament d’alguns sectors de l’economia causava un forat considerable a tots els pressupostos que pretenien mantenir el nivell de despeses. Sempre hi ha hagut qui creu que hi ha una màquina de fer diners, o que aquests en el darrer moment sortiran de vés a saber on. En tot cas, molts estruços amb el cap sota l’ala.\n(tot el 2011 explicant el mateix quadre)\nJa fa temps que s’hauria d’haver plantejat obertament i conjuntament entre tots com ens ho havíem de fer per afrontar l’atzucac que ens venia a sobre. Però els uns per guanyar temps, els altres per arribar abans, molts per allò de “santa Rita, Rita, Rita,...”, la majoria per ignorància, no varen voler afrontar el problema fins que el cel ens ha caigut al sobre.\nAra, malferits, estem a sota la desfeta. Anem pidolant, sí, sí, pidolant, desesperadament, tots, a veure qui ens pot ajudar. Ah!, deixeu-nos diners per arribar a final de mes!, clamen desesperats els polítics que els ha tocat administrar la misèria. No estaven preparats per fer aquest paper, aquest paper d’estrassa. La ciutadania que es prepari, venen temps molt difícils. Pensàvem que si aconseguíem mantenir-nos col·lectivament com fins ara, sense créixer, ja ens podríem donar per contents. Ara, és evident que retrocedirem. Alguns més que d’altres, com sempre passa en casos com aquest que estem vivint.\nAra, segurament ja és tard. Els majors ingressos els farem, potser, l’any que ve. Les menors despeses les aconseguirem a cops de destral i amb patiments generalitzats. La confiança l’hem perduda per la frivolitat dels que han manegat la situació. Ningú es creu que hi hagin alternatives.\nPublicado por Sobre qui escriu. en 9:52 p. m.


National Public Radio - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: NPR)\nLa National Public Radio (NPR) és una organització sense ànim de lucre, independent i privada, d'estacions de ràdio públiques dels Estats Units. La NPR va ser creada el 1970 després de l'aprovació del Public Broadcasting Act of 1967 que va establir la Corporation for Public Broadcasting que també creà la Public Broadcasting Service en l'àmbit de la televisió.\ndirectori de podcasts\ncorporació sense ànim de lucre (1970–)\nAssociation of Public Radio Stations (en)\n26 febrer 1970\nBill Siemering (en)\nJohn Lansing (en) (2019–)\n218 MUS$ (2016)\n(2000) Medalla Nacional de les Arts\nCom els seus competidors American Public Media i Public Radio International la NPR produeix i distribueix programació informativa i cultural. No es requereix de part de les estacions membres transmetre tots els programes i és usual que les estacions públiques de ràdio transmetin programes dels tres proveïdors.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: National Public Radio\nRàdio Pública Nacional Web Oficial\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=National_Public_Radio&oldid=24452168»\nDarrera modificació: 8 ago 2020 a les 21:31\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 8 ago 2020 a les 21:31.


Hereu es fa el dur i demana al PSC que perdoni els avals a Tura i proclami ja els candidats La República\nHereu es fa el dur i demana al PSC que perdoni els avals a Tura i proclami ja els candidats\nLes primàries del PSC de Barcelona ja tenen data, i els precandidats ja volen començar la carrera pel cap de llista. El primer secretari del PSC, José Montilla, s’ha reunit aquest divendres amb l’alcalde, Jordi Hereu, i l’exconsellera Montserrat Tura en dues trobades on els ha demanat que facin de les primàries un debat positiu. Així ho ha explicat Hereu en sortir de la reunió amb Montilla. En la trobada, l’alcalde també ha reclamat a la direcció del partit i a la federació del PSC barceloní que ‘faciliti’ la proclamació dels dos candidats sense ‘entrar a demanar els avals’ que el reglament marca. Per Hereu, això permetria poder començar ‘a treballar’ d’immediat i guanyar temps per les primàries.\nMontilla s’ha reunit, com a líder del PSC, amb Hereu i Tura en dues trobades per separat aquest divendres al matí. El primer a passar pel despatx del primer secretari socialista ha estat l’alcalde de Barcelona qui ha assistit a la reunió amb la intenció d’explicar-li ‘les raons per les que opto a ser candidat’ i reclamar que la direcció de la formació vegi les primàries com ‘una gran oportunitat democràtica’ i que mantingui ‘plena neutralitat’, una petició, aquesta última’ de la que Hereu no té cap dubte que es durà a terme.\nPerò de la reunió n’ha sortit una petició d’Hereu més destacada, ja que li ha demanat a Montilla que ‘faciliti el procés’ de les primàries. En aquest sentit, l’alcalde s’ha mostrat partidari que a cap dels dos que opten a ser cap de llista del PSC se’ls faci recollir el 40% d’avals que marca el reglament que necessitarien per poder participar. ‘He demanat a l’Executiva de la federació de Barcelona que proposi ja als dos candidats, que entrem ja a parlar de Barcelona i a confrontar les opinions sobre Barcelona’, ha explicat a la sortida de la trobada amb Montilla, a qui ha recalcat que, per ell, aquest és un ‘principi bàsic’.\nSegons Hereu, Montilla li ha ‘demanat que ha de ser un debat positiu’ el de les primàries. ‘I així ho serà perquè així ho volem’, ha sentenciat l’alcalde. Per Hereu, ‘del que es tracta és de parlar de Barcelona i de com construir aquest gran projecte per Barcelona i confrontar-lo amb el nostre adversari que és el centre dreta, que no expressa cap alternativa de construcció de la ciutat’.\nHereu comença ‘ja i ara’ la cursa per les primàries\nPer últim, Jordi Hereu ha volgut avançar que, més enllà de la data escollida per celebrar les primàries, ell i el seu equip, comencen ‘ja i ara aquest procés’. I és que per l’alcalde ‘el procés intern ha de ser ja l’inici del debat amb els ciutadans’. ‘Per mi només té sentint en tant que és una gran oportunitat per parlar del que hem fet i volem fer per Barcelona’, ha explicat, mentre s’ha mostrat segur de tenir el suport, en aquestes primàries, de tots els regidors socialistes del seu govern municipal. ‘Jo compto amb la seva confiança perquè estem treballant conjuntament dia a dia’, ha sentenciat.


Damga - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nDamga fou un regne de la regió del riu Senegal.\nAl segle XVI Colli Tenguella (+ 1586) va dominar el Futa. N'Guénar es diu que va resistir 7 anys, Boseya i Laao tres anys i Damga un any sencer. La conquesta iniciada el 1520 es va acabar vers 1532. Colli Tenguella va agafar el títol de Satigui, va instal·lar la seva capital à Toumbéré Guingué i va fundar el regne de Denanke (Déniankobé).\nEl 1776 el « partit marabútic» — designat així per analogia sense ser realment un partit d'aquesta tendència purament — va aconseguir el seu objectiu que era acabar amb el domini de la dinastia Tenguella de Denanke. Suleymaan Baal fou la personalitat més destacada de la massa de musulmans irredemptistes, però no volia el poder per a si mateix, potser sabent que la seva mort estava propera (de fet va morir el 1778) o per modèstia i realisme. Les províncies que esdevenien ara musulmanes eren d'oest a est el Dimar, el Tooro, el Laao, els Yirlaaɓe-Hebyaaɓe, el Boseya, el Ngenaar i el Damga. El poder doncs va restar de facto vacant fins al 1778 quan finalment fou entronitzat el primer almamy (imam o emir al-Muuminin que vol dir Comandant dels Creients) del Futa Toro, però amb aquest país tanmateix com una federació teocràtica, emirat o imamat (almamiat). El país va tenir 51 almamys.\nL'imamat va durar una mica més d'un segle si bé a partir de 1859 (amb l'almamy Raasin Mamadu Wahabu), el Futa fou desmembrat pels francesos i va quedar reduït a la província del Laao, l'única on l'almami tenia poder, mentre que el Dimar fou agregat a la colònia del Senegal i el Damga, Boseya i Tooro van conservar una certa autonomia.\nEls tractats del 20 de setembre de 1859 estipulaven que França reconeixia Elfeki Mahmadou com a cap responsable del país de Damga entre Gaol a l'oest i Dembankané a l'est. El títol d'elfeki existia ja en temps dels Deniyankoobé. El títol va persistir. L'elfeki fou una de les cinc dignitats del Futa que va participar en l'elecció de l'imam quan fou elegit almamy Abdoul Kader Kane (1778).\nEl Futa Toro del final del període colonial va quedar constituït pels dos departaments: Podor i Matam, tocant al riu Senegal i a l'estepa del Ferlo amb 25.093 km². Cadascun tenia quatre districtes (arrondissements) que cobrien les antigues regions tradicionals:\nDimar (capital Cile-Bubakar)\nTooro (capital Njum)\nLaao (capital actuel Kaskas)\nYirlaaɓe (capital Saldé)\nBosseya (capital Cilony)\nNgenaar (capital Wuro Soogi)\nDamga (capital Kanel).\nEl 1957 Damga es va dividir en dos districtes amb una capital pel segon districte que fou Semme.\nLes Toucouleur du Fouta Tooro : Stratification sociale et structure familiale, per Yaya Wane\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Damga&oldid=17036220»\nLast edited on 31 maig 2016, at 13:57


Quan les distàncies s’escurcen\nM’agrada saber que hi ets.\nEts lluny, i de vegades t’enyoro de sobte. Enyorança nostàlgica que em fa recular en el temps un munt d’anys enrere, tants que quasi no recordava ni haver-los viscut; però apareixen com si res, colgats de pols en aquell racó de la memòria: el dels records bonics que no vull que s’esborrin perquè tot sovint em salven, quan més els necessito.\nEts lluny, i de vegades t’enyoro moltíssim; donaria el que fos per tornar a aquells dies en què tot era senzill, o potser no, però la distància en el temps i en l’espai fa aquestes coses… Segurament una dosi de falsa realitat hi ajuda. De fet, però, m’és igual perquè quan em ve aquell rampell, el de l’enyorança sobtada i fortíssima, se’m dibuixa un somriure als llavis que no m’esforço a dissimular, em tornen els temps feliços i em fan bé i no en vull marxar. Mai penso que l’instant no va ser real, només sé que és meu i que forma part de la meva realitat. I m’agrada així.\nEts lluny, i de vegades de cop t’enyoro tantíssim… Llavors tanco els ulls i penso, et penso, ens penso. Somric. Acostumo a creure que foren bons temps. Segur que sí, almenys dins meu en tinc la certesa. I somric encara. Un calfred de nostàlgia em recorre tota, i em sé feliç.\nEts lluny, t’enyoro i molt. Recordo. I afloren totes aquelles sensacions, les d’aleshores: no teníem por de res, volíem canviar el món i vivíem de pressa. Bevíem cafè i mitjanes a dojo, fumàvem massa, llegíem llibres d'en Murakami i d'en Saramago; Chomsky sempre tenia (i té) raó; escoltàvem Sau, Antònia Font, Los Fabulosos Cadillacs i Fermin Muguruza; teníem la força dels vint anys, els Obrint Pas ens feien cantar i desafinar a ple pulmó, i cridàvem per la llibertat; les hores de campana a la facultat es van convertir en incomptables i omplíem les hores xerrant de tot i de res; els viatges i les escapades ens brindaven un munt de possibilitats; rèiem molt i segur que també ploràvem molt, però ens teníem i això era el que comptava.\nEts lluny, però hi ets i ho sé. També quan t’enyoro. Ara, ens toca viure aquest temps estranyot, que de segur que quan hagi passat també recordarem de tant en tant. Potser. De moment, però, seguirem. I agraeixo les estones d’aquesta nostàlgia bonica. M’agrada retrobar-te encara que sigui de pensament, o en un missatge de text o de veu enllaunada; m’encanta que les distàncies s’escurcin, malgrat tot.


ARA.GAY.CAT: LES MONGES I LA MISSA PAPAL\nLES MONGES I LA MISSA PAPAL\nDes del mateix dia en que va haver la consagració de la Sagrada Família pel part del màxim representant de Déu al Planeta Terra a la portada de GAY.CAT s'ha pogut llegir el següent:\nDoncs bé, avui he tingut la grata sorpresa de veure que tant a LA VANGUARDIA com L'AVUI parlen del rol que van tenir les monges a la missa papal. A L'AVUI fins i tot hi ha una enquesta per dir que us va semblar el paper de les monges a la missa papal.\nEm fa gràcia que el paper submís de la dona a l'església remogui consciències a Catalunya i el fet que el Papa vulgui un tracte preferent pels heterosexuals no causi grans terrabastalls ... Bé, suposo que deu ser perquè en veure el paper de les monges un pot pensar en la seva mare o germanes i indignar-se mentre que quan es discrimina a un homosexual doncs n'hi ha menys gent que té un germà o fill homosexual. De totes maneres, per aquestes eleccions del 28N em vaig a preocupar i molt que els familiars dels homosexuals ho tinguin ven clar a qui voten. Votar a la coalició de Duran i Lleida vol dir votar a una coalició on té cabuda algú que dóna suport a metges que curen malaties que no existeixen. Votar a CiU es votar a una coalició on un dels seus principals membres, Duran i Lleida, creu que s'ha de discriminar segons l'orientació sexual (El senyor Duran ha dit estar d'acord amb les paruales del Papa que volen que l'Estat afavoreixi a les famílies heterosexuals: o sigui que si som homosexuals, que ens donin, pel cul, oi, senyor, Duran? AIXÒ ÉS DIU DISCRIMINACIO PER RAÓ D'ORIENTACIÓ SEXUAL. LI REPETEIXO, SENYOR DURAN I LLEIDA, PER SI NO HA ENTÈS: AIXÒ QUE VOSTÉ VOL ES DIU DISCRIMINACIÓ PER RAÓ D'ORIENTACIÓ SEXUAL)\nPost de gaycat at 11:09


El Barça inicia la trilogia contra l'Athletic sense el lleó més perillós - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl Barça inicia la trilogia contra l'Athletic sense el lleó més perillós\nEls homes de Luis Enrique juguen el primer partit contra un conjunt que té la baixa d'Aduriz\nefebarcelona 17.01.2016 | 00:00\nMessi parla amb Neymar i Luis Suárez abans del darrer entrenament d´ahir Alberto Estévez/efe\nEl Camp Nou obre avui la trilogia de partits que en deu dies enfrontaran el Barça i l'Athletic, que repeteixen l'experiència de duels en poques dates, després d'haver començat el curs amb el doble partit de la Supercopa i el primer de Lliga. En aquesta ocasió, el primer partit serà el que arrencarà la segona volta, en la qual els blaugrana s'han marcat l'objectiu de no deixar escapar ni un punt més, després de tres empats en les anteriors cinc jornades lligueres, que l'han portat a perdre el lideratge i a permetre que els seus perseguidors més immediats, l'Atlètic i el Madrid, l'hagin superat o s'hi hagin acostat, respectivament.\nL'equip català, que continua amb un partit menys per la seva disputa del Mundial de Clubs, segueix a l'aguait del circumstancial líder de la Lliga, l'Atlètic de Madrid, mentre que es manté ferm a la Copa del Rei, després d'eliminar dimecres passat l'Espanyol, cosa que l'ha tornat a aparellar, aquesta vegada en quarts, amb l'Athletic Club. Després de la golejada al Granada, en la qual Messi va tornar a fer de les seves amb un nou hat-trick, i a causa de la sanció de Suárez en l'últim partit de Copa contra l'Espanyol, és força probable que Luis Enrique torni a recórrer al trident, malgrat que dimecres passat despertés la condició golejadora d'un Munir que s'havia anat apagant, però que a Cornellà va marcar els dos gols de l'equip (0-2).\nEl Barça perd Mathieu per una lesió al soli, mentre que la millor notícia per a l'equip blaugrana és l'absència de l'ariet Aduriz, un veritable maldecap per als blaugrana en els últims partits, sobretot per als centrals. En aquest empatx de partits entre catalans i bascos aquesta temporada (fins a sis), el balanç està igualat, amb un triomf per a tots dos i un empat, a l'espera que els tres que encara queden per disputar-se puguin resoldre aquesta igualtat o mantenir-la. En l'alineació del Barça hi ha el dubte de si Arda Turan i Aleix Vidal, reforços d'hivern, tindran més continuïtat després d'haver entrat ja en els últims onzes titulars.\nEl desgast de la Copa\nL'Athletic Club inicia aquesta segona volta fora de la zona europea després de la derrota de la passada jornada al Sánchez Pizjuán amb l'objectiu de no perdre el rastre de la sisena plaça, per a la qual cosa necessitarà acabar una ratxa d'onze derrotes lligueres consecutives a Barcelona.\nLa baixa d'Aritz Aduriz, sancionat per acumulació de targetes, unida a la ja coneguda del lesionat Raúl García condicionarà un onze per al qual, a més, Ernesto Valverde té els dubtes d'un altre dels seus titulars habituals, Aymeric Laporte, amb molèsties a l'esquena, i del del planter Íñigo Lekue.\nPer suplir Aduriz el tècnic estudia les opcions d'Iñaki Williams, que ja va actuar com a '9' contra el Sevilla, i Sabin Merino, amb més poder aeri que l'atacant bilbaí. Javi Eraso, per la seva banda, es perfila, com en l'últim partit, com l'alternativa per suplir Raúl García a la mitja punta.\nLa resta de l'onze podria veure's condicionat tant pel desgast del partit de Copa de dimecres al Madrigal com per aquest partit d'anada de la setmana que ve, també contra el conjunt entrenat per Luis Enrique, que tindrà lloc dimecres a les nou a Bilbao.


Els jardins verticals de Barcelona: més verd i més biodiversitat| betevé\nEls jardins verticals, així com les cobertes verdes, contribueixen a mitigar els efectes del canvi climàtic, disminuir la contaminació atmosfèrica i acústica, i afavorir la biodiversitat\nManel Cascante Torrella | divendres, 18 de desembre del 2020, a les 21.11\nEl 15 de gener del 2020 la ciutat de Barcelona va declarar l’emergència climàtica, una declaració que ha suposat la posada en marxa de nombroses mesures per assolir fites tals com ser neutre en carboni l’any 2050 i reduir l’any 2030 un 50 % les emissions de gasos amb efecte hivernacle respecte als valors del 1992.\nD’entre els set canvis de model previstos amb l’horitzó del 2050 hi ha el canvi de model urbà, un dels reptes més rellevants, que vol incrementar el verd urbà i aconseguir que es distribueixi de manera equilibrada.\nEn aquest sentit s’han previst desenvolupar deu cobertes i façanes verdes en edificis municipals perquè serveixin d’exemple.\nEl Programa d’impuls a la infraestructura verda ha establert l’horitzó del 2030 per incrementar un metre quadrat de verd per habitant, un fet que suposarà la creació de 160 hectàrees noves de verd urbà.\nLa trama urbana de Barcelona és densa i consolidada, un fet que dificulta la previsió de futurs parcs urbans de gran extensió. Els jardins verticals, així com les cobertes verdes o les superilles, contribueixen notablement a incrementar els metres quadrats de verd per habitant.\nQuins beneficis ens aporten els jardins verticals?\nA banda d’actuar a favor de mitigar els efectes del canvi climàtic –absorbir diòxid de carboni– també contribueixen a atrapar les partícules i gasos contaminants i minvar la contaminació acústica.\nEls abres poden contribuir a disminuir la contaminació urbana?\nLes fulles dels arbres atrapen les partícules i absorbeixen alguns gasos\nTambé afavoreixen la biodiversitat de flora i fauna, atrauen insectes i altres espècies animals. La col·locació de caixes niu per a ocells i ratpenats potencien encara més aquesta funció.\nQuants jardins verticals i murs verds hi ha a Barcelona?\nAra a Barcelona hi ha 42 mitgeres i murs verds que es gestionen des de Parcs i Jardins, així com la resta del verd urbà de la ciutat.\nPer districtes, Ciutat Vella i també Sant Martí són els que en tenen més (8), seguit de Sants-Montjuïc (7). Els que menys, Sarrià-Sant Gervasi i Sant Andreu (2).\nEl jardí vertical de betevé\nEl jardí s’ha instal·lat fa poc a la façana corporativa de betevé, coincidint amb la nova urbanització de l’espai públic a la plaça de Tísner.\nEl jardí està format per una estructura metàl·lica basada en mòduls de 2,2 x 2,2 m i 1 metre de fondària. El sistema fa de suport d’un seguit de jardineres on s’han plantat, entre d’altres, espècies enfiladisses com el gessamí (enfiladissa de flors blanques i molt perfumades), el malvesc (flors blavoses) i la bignònia d’hivern (enfiladissa de flors ataronjades).\nEl jardí vertical recull l’aigua de la pluja del terrat, que s’emmagatzema en un dipòsit de grans dimensions situat a la base del jardí. L’energia necessària per bombejar l’aigua cap a les jardineres s’obté indirectament a través de les plaques solars, que s’han instal·lat a la part superior. Es tracta, en definitiva, d’un jardí autònom.\nEl jardí està gairebé acabat, per bé que falta encara una darrera actuació, la instal·lació de caixes nius d’ocells –de ballesters i falciots– i també caixes niu de ratpenats.\nEl ratpenat, un altre animal que colonitza la ciutat\nEs tracta d’una actuació transversal on intervenen l’Institut Municipal de Paisatge Urbà, l’àrea de gestió del verd i biodiversitat i finalment l’Institut Municipal de Parcs i Jardins .\n— fauna — Institut Municipal de Parcs i Jardins — parcs i jardins


Més de 200.000 euros en la millora i manteniment de l’Ateneu - Cerdanyola al dia\nRedacció28 de gener de 20224min0\nS’ha actuat sobre la coberta de l’edifici a on s’han dut a terme treballs per a solucionar les goteres de la teulada a sobre el teatre tot col·locant una capa de PVC per garantir l’estanquitat del sostre. La inversió ha estat de 170.000 euros. També s’han realitzat millores als lavabos generals arranjant les deficiències existents, instal·lant-se nous sanitaris i altres elements que permetin la seva òptima utilització. En aquests treballs s’han invertit 44.000 euros. S’ha canviat el sòl de l’aula 18, deixant l’espai en condicions òptimes per als diferents tallers que s’hi fan. També s’han arreglat tots els desperfectes existents a la superfície de l’escenari del teatre, recol·locant peces molt malmeses, tapant i arreglant osques i tapes mòbils en desús, polint la fusta, tenyint-la i envernissant-la. La inversió global d’aquestes actuacions ha estat de 7.000 euros\nD’altra banda, s’ha adaptat l’antena de radioafeccionats a la normativa d’aquest tipus d’instal·lacions que empra el radioclub local. Cal recordar que aquesta antena junt amb l’entitat esmentada, forma part de la xarxa d’emergència de la ciutat. Aquesta actuació ha costat 8.400 euros. I per últim s’ha adquirit material tècnic d’il·luminació per al teatre ampliació així del material disponible per a la il·luminació de les representacions que s’hi fan, amb 37 nous focus de diverses característiques i prestacions. L’import d’aquesta despesa ha estat de 8.800 euros.\nDurant els propers dos anys està previst adequar a la normativa la ventilació de les sales del soterrani i semisoterrani i la millora de l’accessibilitat a l’escenari. També s’adequaran i millorrana diverses parts de la maquinària de la caixa escènica del teatre i se seguirà amplant el material tècnic amb la compra de material de sonorització pel teatre.\nEl regidor de Cultura, Oscar Pons, ha destacat la necessitat que l’Ateneu ofereixi les millors condicions a les persones que l’utilitzen dia rere dia. “La ciutadania és molt activa, culturalment parlant”, destaca: “Des del govern municipal hem de garantir uns bons equipaments on gaudir de la Cultura amb totes les seves possibilitats. L’Ateneu, en aquest sentit, és un referent”. La voluntat municipal és anar actuant a l’Ateneu i adaptant-lo a les diverses normatives que siguin necessàries perquè les activitats que acull puguin dur-se a terme de manera òptima i, al mateix temps, garantir que el complex cultural, inaugurat el 7 d’abril de 1983, estigui en les millors condicions.\nprevious‘23 F. Anatomia d’un instant’ obre la programació professional al teatre Ateneu\nnextCerdanyola recorda les víctimes del nazisme


El vel d'Harmonia: Economia domèstica\nPublicat per Teresa Costa-Gramunt a 15:38\nOlga Xirinacs 20 de novembre de 2015 a les 21:38\nUn interessant article, Teresa.\nA col·legi, les monges (Carmelites de la Caritat, Vedrunes) ens ensenyaven formació de la llar. A banda de cosir, teníem economia domèstica i cuina. No sé si ara es deu haver perdut, entre tants canvis, però va ser útil, ho reconec.\nAra, però, fa temps que les meves estovalles de fil dormen al fons de l'armari. S'havien de planxar sobre una manteta perquè els brodats conservessin el relleu. Són record de dies de festa, llum i alegria. De bona disposició i sacrifici. Ara en posem d'estampades i fàcils de rentar i planxar. Però també s'hi celebra amb goig\nTeresa Costa-Gramunt 20 de novembre de 2015 a les 22:09\nSí, hem d'anar fent còmodes les trobades familiars, alleugerir la feina domèstica... Bon cap de setmana, amiga\nJúlia 21 de novembre de 2015 a les 8:49\nEstic molt d'acord amb el que dius, malauradament aquestes feines s'han menystingut de forma banal, avui caldria reconèixer que són dignes d'una formació professional qualificada i que no 'tothom' les pot fer, la feminització de les feines contribueix,per desgràcia, a la seva valoració, també econòmica. Com en moltes coses,les dones hem estat també culpables del tema i fa pocs anys es considerava 'normal' no tenir les senyores de la neteja o cuidadores assegurades com pertocava, crec que al menys això ha canviat una mica.


Premi a Taizé, símbol de la reconciliació | Forum l'Hospitalet\nPremi a Taizé, símbol de la reconciliació\n4 de desembre de 2014 by Josep maria Pujol\nLa comunitat de Taizé ha estat guardonada per la Generalitat de Catalunya amb el IV Memorial Cassià Just per la seva tasca amb els joves a favor de la reconciliació i amb perspectiva ecumènica\nPregària el dia després a Santa Anna\nARTICLE DE JORDI LÓPEZ CAMPS\nAhir es lliurà el IV premi del Memorial abat Cassià Just atorgat per la Direcció General d’Afers Religiosos de la Generalitat. Aquest any el guardó ha estat concedit a la Comunitat monàstica de Taizé. La seva candidatura fou proposada per les monges benedictines de sant Pere de les Puel·les de Barcelona. Com que no vull fer una crònica personal de l’acte, doncs suposo que ha estat àmpliament recollida en altres llocs, m’he limitat a recollir els diferents missatges que han circulat per les xarxes socials en relació a aquest esdeveniment. Així he descobert com vàries piulades de 140 caràcter poden ser suficients per fer una bona relació del que succeí.\nA l’inici de l’acte la presentadora evocà els lligams de l’abat Cassià Just amb Taizé, recordant que “l’abat Cassià visità la comunitat de Taizé el 1971 i el germà Roger tornà la visita a Montserrat l’any següent”. La germana benedictina Griselda Cos, parlant en nom dels promotors de la candidatura, afirmà que “els monjos avui no som amants de murs alts i de clausures” i que “l’espiritualitat és per a nosaltres els monjos la carta de navegar en el mar de la vida”. En la seva lloa dels guardonats, Francesc Torralba destacà “l’espiritualitat de Taizé” i com “les fonts evangèliques nodreixen l’ànima de Taizé”. Recordà que “Roger Schutz ens ensenya el difícil art de viure en comú” juntament amb que “l’ideal de Taizé és la comunió entre tots els éssers humans” de tal manera que “junt podem canviar el món”. Els germans de Taizé, afegí, “saben que Crist parla a través dels pobres, els oprimits”. “Sobrietat, senzillesa, hospitalitat, comunió, reconciliació… Taizé aporta molt a Europa” Per la seva part Joan Rigol animà “a construir una Catalunya més humana seguint l’exemple de Cassià” i recordà que era una “persona de proximitat extraordinària”.\nEn la motivació de l’atorgament del premi el director general d’Afers Religiosos, comentà “que cada any creix el nombre de candidatures al Memorial Cassià Just” i destacà el “treball de la comunitat de Taizé amb els joves”. La vicepresidenta Ortega lliurà el IV Memorial Cassià Just als germans de la Comunitat de Taizé, el guardó és un diploma i l’obra de Perico Pastor “L’abraçada”. El germà Pere de Taizé, la veu catalana d’aquesta comunitat, agraí el memorial Cassià Just en nom del prior Alois. El germà Pere comentà que pels monjos de Taizé “ha estat prioritat ajudar joves a descobrir relació personal amb Déu”. “El germà Roger i el pare Cassià van establir una bonica relació”, recordà el germà Pere. En la seva intervenció, afirmà que “els cristians reunits sota un mateix sostre podem ser testimonis de pau” i es preguntà “no ha arribat l’hora d’aixoplugar-se sota un mateix sostre?””. El germà Pere cridà també “afavorir la mundialització de la solidaritat”. També digué que “si l’Església aconsegueix unitat farà un bon servei al món”. A la fi de la seva intervenció el germà Pere, llegí una pregària del germà Alois, prior de Taizé, escrita amb motiu del Memorial Cassià Just “emoció al Palau”, “fes de nosaltres testimonis d’unitat”.\nVàries piulades destacaren la interpretació dels cants de Taizé, entre ells “Jesús le Christ, lumière interieure, ne laisse pas mes tenèbres me parler” interpretats pel grup “ The Minstrels Quartet”. Per acabar l’acte de lliurament la vicepresidenta del govern de la Generalitat destacà els valors de Taize. Durant més d’una hora “els monestirs de Taizé, Montserrat i Sant Pere de les Puel·les s’ha retrobat en el Memorial Cassià Just”. Felicitats Taizé “pel premi una comunitat que ajuda joves a descobrir la seva espiritualitat. Recordo bons estius viscuts i trobades”. Tot en diverses piulades de 140 caràcters.\nNoticies propies, Taizé\nUn comentari a “Premi a Taizé, símbol de la reconciliació”\nJosep maria Pujol Post author 28 de desembre de 2014 at 19:09\nCom podria retornar al Senyor tot el bé que m’ha fet?\nAquest fragment dels Salms és un dels records de les primeres anades a Taizé, que m’ha anat acompayant, i que aquests dies m’ha sorgit un cop més: Com podria agraïr tot el que he rebut mitjançant l’acollida, amistat, acompanyament, empenta… viscuts en el camí que anem fent.\nLa jornada d’entrega del guardó, i la pregària a Santa Anna el dia després, han sigut una ocasió per donar-ne gràcies a Déu…


La llei de governs locals preveu la desaparició de la comarca del Barcelonès i donar més poder a l'àrea metropolitana\nL'àrea metropolitana de Barcelona serà com una gran comarca.\nUna de les novetats de la llei de governs locals és que desapareixerà la comarca del Barcelonès i, de retruc, el consell comarcal. Els municipis que en formen part passaran a l'àrea metropolitana. També s'hi integraran pobles o ciutats propers que formen part d'altres comarques.\nTelevisió de Catalunya 25/04/2013 - 14.08 Actualitzat 25/04/2013 - 18.35\nUna de les grans novetats de la llei de governs locals és que desapareixerà la comarca del Barcelonès i, de retruc, el consell comarcal.\nEls municipis que en formen part passaran a l'Àrea Metropolitana. També s'hi integraran pobles o ciutats propers que formen part d'altres comarques.\nEl manteniment de les rondes és una de les poques competències que té actualment el Consell Comarcal del Barcelonès. Una bona part dels serveis dels municipis de l'àrea metropolitana fa molts anys que es gestionen conjuntament; en alguns casos, fins i tot des de l'època de la dictadura. El cas més evident és el dels transports. Per això, la desaparició de la comarca del Barcelonès era un fet esperat i demanat, perquè el seu consell comarcal duplica estructures amb l'Àrea Metropolitana de Barcelona.\nPerò l'àrea metropolitana és molt més gran que la comarca del Barcelonès i agafa una part del Baix Llobregat, el Vallès Occidental i el Maresme. De fet, dels 36 municipis que la formen, només 5 són del Barcelonès. Seran els municipis de fora d'aquesta comarca els que notaran més els canvis, perquè deixaran de formar part del seu consell comarcal i quan mancomunin serveis ho faran amb l'Àrea Metropolitana. És a dir, que, Montgat i Tiana geogràficament seguiran sent del Maresme, però gestionaran els serveis comuns amb Barcelona. O Sant Cugat, que, tot i seguir sent del Vallès, dependrà administrativament de l'àrea metropolitana. I en el cas del Baix Llobregat, encara tindrà més efectes, perquè la major part dels municipis de la comarca, inclosa la capital, deixaran de formar part del seu consell comarcal.\nAquesta llei, doncs, comporta canvis importants en la manera de gestionar els municipis, a més de significar la desaparició del Barcelonès, la comarca més petita de Catalunya, però la més poblada.


Immobiliària Cala Millor | Venda d'Apartaments a Cala Millor\nCala Millor, un lugar ideal para vivir\nCala Millor és un gran centre turístic, situat en la costa aquest de Mallorca.\nL’atractiu més destacat de Cala Millor és la seva extensa platja de fina sorra blanca, que s’estén al llarg de gairebé dos quilòmetres, amb un passeig marítim que la recorre de dalt a baix, molt freqüentat pels amants del jòguing a primeres hores del dia.\nTambé destacar les espectaculars albes en la badia; una còmoda zona comercial en un llarg i ampli passeig per als vianants; gran oferta turística de qualitat i la proximitat de llocs tan especials com el port de Cala Bona o el paratge natural “Sa Punta de n’Amer”.\nPropietats a Cala Millor\ndes de 240.000 €\nXalet VILLA ZAFIRO\ndes de 893.000 €\nConstruïm el seu xalet a Cala Millor, si ho prefereix, compri un solar ...\nConstruïm el seu xalet a Cala Millor, si ho prefereix, compri un solar en aquesta privilegiada urbanització que li ...\n4 3 377 m2detalls\nApartaments Residencial TAMARELL &#... des de 2.150.000 € 210\nApartaments Cala Bona PONENT des de 240.000 €


La llista més desitjada: Retirs creatius • La Roca Village\nAmants de l'art, preneu nota\nRecarrega les piles amb cos i ànima en un d'aquests quatre retirs, que t'ompliran d'energia i inspiració. Tant si ets guru del fitness, amant de la gastronomia o artista aspirant a Basquiat, això és la terra de les meravelles.\nPER ALS GOURMETS\nSe't feia la boca aigua cada vegada que veies el cuiner Jamie Oliver preparant autèntiques delícies a l'illa de Sardenya o a l'Illa de Jeju? Doncs ara et toca a tu! Menja, passeja pels paisatges sicilians i gaudeix de la gastronomia a la granja i escola de cuina Anna Tasca Lanza, a Sicília. Coneixeràs de prop la cultura i la gastronomia de la zona, i podràs explorar les seves vinyes i cultius. Oi que és el teu ideal de La Dolce Vita? Estem d'acord.\nPER ALS ARTISTES\nSi la teva idea de fer relax és dibuixar, fer escultura o fer activitats de desenvolupament personal, pots fer totes tres coses. La teràpia artística, les passejades diàries i les visites als artistes de la zona formen part del programa d'Artful Retreats, un retir amb el pur objectiu de desconnectar i alhora trobar-se a un mateix. Aquest retir de cinc dies el porten terapeutes professionals reconeguts per revistes de prestigi com el National Geographic, i et permet fer volar la imaginació, tant si viatges en solitari com si t'emportes el teu amic aspirant a artista. L'únic que has de fer ara és triar entre Creta i Singapur. Creta o Singapur, dius? Tant de bo tots els dilemes a la vida fossin com aquest!\nPER ALS ADDICTES AL BENESTAR\nSi ja tens experiència en escapades de relax, ara et toca pujar de nivell. Escolta el que tenim per a tu. Ioga, massatges tailandesos, cures detox, menjar ecològic i moltes altres coses. Això és el que t'ofereix el retir Vikasa Yoga Retreat. La paraula vikasa vol dir brillantor i fer-se visible en sànscrit, el qual per al que a nosaltres ens afecta es tradueix en equilibri, felicitat i tonificació: què més pots demanar?


“Aquesta crisi institucional l’hem de llegir com una victòria del 15M” – CGTCatalunya\nInici > General > Articles opinió > “Aquesta crisi institucional l’hem de llegir com una victòria del 15M”\nEn una situació econòmica insostenible i una profunda crisi de legitimitat, entrevistem a l'autor d'un assaig imprescindible per a comprendre la conjuntura.\nL'actual crisi, i, sobretot, la fase en la qual estem de crisi institucional, la crisi del règim, s'ha d'entendre amb una única paraula que pot ser ‘desbandada’. Això vol dir fragmentació completa del bloc de poder i baralla entre els diferents segments, entre els diferents sectors de les elits, davant una situació en la qual no hi ha una intel·ligència col·lectiva, estratègica, que sigui capaç de pensar en termes de recuperació de la legitimitat.\nLlegit això, hem d'entendre una doble clau: la primera és que aquesta crisi és impensable sense el 15M, moviment que trenca els llargs consensos que s'havien establert des de la Transició. Aquesta crisi de representació era llarga, però el que fa el 15M és treure-la a la llum en termes polítics, o sigui, trencar definitivament el que fins a aquest moment era una carcassa que, encara que feble i podrida per dintre, se sostenia. La segona és que aquesta crisi institucional, que obre el 15M i que està recolzada en una crisi econòmica completa, s'accentua a causa de la pròpia inèrcia del règim.\nL'oligarquia és incapaç de mantenir la seva capacitat de tancar files i que això no surti a la llum. Què és el que ens permet pensar? Que aquesta crisi institucional l'hem de llegir com una victòria o com un resultat del 15M i del cicle de moviments obert, i per tant no solament com una degeneració del règim. El repte que se'ns planteja és com convertir aquesta crisi institucional en el terreny polític d'una radicalització democràtica i és aquí on els interrogants són enormes.\n- El llibre planteja la possibilitat d'una revolució, quins són aquestes possibilitats obertes?\nEl primer és entendre que hem fet caricatura de les velles tradicions d'esquerra, que són plurals, amb moltes heterodòxies, amb una diversitat increïble. Per això també som tan poc inclinats a parlar de revolució, perquè la identifiquem amb "la revolució" socialista, comunista, etc. No obstant això en el segle XIX fins i tot part del XX es parlava de "revolucions‘’, revolucions democràtiques, que indicaven la insolvència d'un determinat règim, d'una organització del poder i de l'organització social, i per tant una necessària substitució d'aquest règim i de les classes dirigents que ho sostenien.\nEl que ens hem de plantejar ara no és que sigui una opció ideològica, sinó que és una opció obligada perquè no hi ha cap possibilitat d'interlocució amb els poders instituïts, no hi ha cap possibilitat de reforma. Aquesta és la novetat. Revolució és un canvi de règim en el qual el 1% que ara dirigeix permeti a aquest 99% tenir una quota de poder moltíssim major de la que té ara.\n- En aquest sentit com s'emmarcarien els brots verds de l'economia, als quals es va aferrar-se el PSOE i ara s'hi aferra el PP. Són creïbles?\nEvidentment, cada partit polític aposta l'estabilització a que hi hagi una mínima recuperació econòmica. Europa és l'únic agent econòmic que té capacitat d'aixecar la demanda i llavors generar creixement econòmic. Podem dir que aquesta situació no es donarà en els pròxims cinc anys i, potser, tampoc en la pròxima dècada. El que anem a veure són miratges de recuperació.\nLa crisi econòmica és estructural i està determinada per les pròpies contradiccions del capitalisme financer europeu, que és l'elecció entre fomentar el creixement econòmic i permetre un augment de la despesa pública generalitzat; i, d'altra banda, la necessitat dels grans agents financers de solucionar els seus propis forats bancaris. A l'optar per la segona, s'impedeix tot creixement i s'apliquen polítiques de estrangulament, d'extorsió, d'expropiació social, de desposesió massiva, d'atac als serveis públics, de govern dels creditors, que no obstant això mantenen la situació econòmica totalment àtona.\nPodem deduir dues coses: la primera és que la capacitat d'una recuperació, d'una sortida per dalt a la crisi està clarament limitada i en segon, que l'única solució viable a mitjà termini solament pot passar per processos de mobilització des de baix que trenquin l'estructura de l'Estat, i per tant provoquin una democratització no solament dels estats sinó de la pròpia UE.\n- Planteges el tema de l'escala europea com una prioritat.\nEspanya, i per tant Catalunya, Euskal Herria, etc., són simplement províncies dintre d'un continent ja unificat en termes econòmics, però també polítics, que és la UE. La democràcia o el socialisme ja no són possibles en un sol país. Hem de pensar en una escala que sigui al mateix temps Estat, perquè a dia d'avui són els principals agents de les polítiques de reestructuració –per tant, les possibles palanques de desobediència, per a possibles impagaments del deute, per exemple– i l'escala europea, que és on han de repercutir aquests processos de democratització que es produiran a escala d'Estat. La qüestió és com es contagia el que ha succeït a Grècia i el que ha succeït o el que pugui succeir en l'Estat espanyol amb el que vagi a succeir a França i a Alemanya, on s'hauria de confirmar aquesta revolució democràtica a escala europea.\n- El llibre planteja el problema del poder polític i de la presa del poder.\nEl llibre és una discussió que es projecta en diverses direccions, però que té un tronc únic que pot ser la recuperació de la paraula democràcia. Una que recuperi el sentit del terme que és el de la igualtat en la participació a tots els nivells del poder explícit, i amb això em refereixo a tots els nivells de l'Estat i també a l'estructura social i la distribució de la riquesa. La proposta seria pensar que l'accés al poder de l'Estat pot suposar la seva democratització i la seva dissolució. Un doble moviment que, d'una banda, és de reapropiació d'aquests poders, i per un altre, de dissolució i de repartiment social dels mateixos. Un moviment que caldrà pensar tant teòrica com pràcticament.\n15M, Corrupció, Crisi, Economia, Moviments Socials, Situació econòmica


Problemes 1r principi (amb respostes)  | Termodinàmica i Cinètica química (UAB) | Unybook\nProblemes 1r principi (amb respostes) (2009)\nProblemes 1r principi (amb respostes)\nPRIMER PRINCIPI 1.- A un gas ideal, a una pressió de 1 atm i ocupant un volum de 4 l se li aplica una pressió de 2 atm i es comprimeix isotèrmicament. a) ¿Quin és el treball realitzat? b) ¿Quina és la variació d'energia interna? c)¿Quin és el calor intercanviat amb el medi? R: a) w= 405.2 J b) ∆U= 0 c) q=-405.2 J 2.- Dos mols d'aigua líquida absorbeixen 19.4 kcal en vaporitzar-se a 100oC i 1 atm de pressió. a) Quin treball es realitza si el volum d'1 mol d'aigua líquida a 100oC és de 0.019 l i es considera que el vapor d'aigua és un gas ideal? b) ¿Quina és la variació d'energia interna del procés? R: a) w= -6.2 kJ b) ∆U= 74.9 kJ 3.- Un mol de CaCO3 (s) s’escalfa fins 800ºC i es descomposa. El procés d’escalfament té lloc a un recipient amb un pistó que inicialment es col·loca sobre el sòlid. a) Calcular el treball realitzat durant la descomposició del CaCO3 (s) a 1 atm. b) Quin treball es realitzaria si, enlloc de tenir un pistó, el recipient amb el sòlid estigués obert a l’atmosfera ? R: a) w= –8.9 kJ b) w= –8.9 kJ 4.- Si 0.5 g d'He evolucionen a volum constant des de 298 K i 1 atm fins a 3 atm, trobar els valors de treball, calor, ∆U i ∆H per al procés. Cv,m= 3 cal.K-1.mol-1. Considerar que el gas és ideal.\nR: w=0 q=∆U= 223.5 cal ∆H= 371.0 cal 5.- Mig mol d'un gas ideal evoluciona isotèrmicament i reversiblement a 227oC des d'1 atm fins a 4 atm. Trobar els valors de w, ∆U i ∆H del procés.\nR: w= 2.9 kJ ∆U=∆H= 0 6.- Dos mols d'un gas ideal a 300 K i 1 atm, amb una capacitat calorífica a volum constant de 20.8 J.K-1.mol-1, s'expansionen duplicant el volum inicial. Trobar els valors de q i w si el procés té lloc: a) reversiblement i isotèrmicament, b) irreversiblement i isotèrmicament contra la pressió final, c) reversiblement i adiabàticament.\nR: 7.- a) q= 0.82 kcal b) q= 0.60 kcal c) w=-0.72 kcal Es tenen dos mols de CO2 (g) inicialment 25 0C i 10 atm de pressió en un cilindre de 100 cm2 de secció. El gas s’expandeix reversible i adiabàticament fins que el pistó s’ha desplaçat 20 cm. Calcular q, w, ∆U. Suposar comportament ideal. Cv,m = 28.8 J.K-1.mol-1.\nR: q= 0 ∆U= w = -1.6 kJ 8.- Quan un sistema evoluciona des de l’estat A a l’estat B al llarg d’un camí ACB com el mostrat a la figura, 80 J d’energia en forma de calor flueixen cap al sistema des de l’entorn i el sistema fa un treball de 30 J. a) Quant calor absorbeix el sistema al llarg del camí ADB si el treball fet pel sistema és de 10 J? b) Quan el sistema torna de l’estat B a l’estat A pel camí corbat, el treball fet sobre el sistema és de 20 J. En aquest procés, el sistema absorbeix o allibera calor? Quina quantitat? c) Si UD – UA = 40 J, trobar el calor absorbit pel sistema en els processos AD i DB.\n9.- 0.1 mols d'un gas ideal es troben inicialment a 0 ºC i 1 atm. El sistema experimenta un procés cíclic reversible, les etapes del qual són les següents: Etapa I: expansió adiabàtica fins a un volum doble.\nEtapa II: escalfament a volum constant fins a 100 ºC Etapa III: refredament a pressió constant fins a 0 ºC Etapa IV: procés isotèrmic fins a l'estat inicial a) Determinar l'estat del sistema al final de cada etapa.\nb) Calcular els valors de q, w, ∆U, ∆H per a cada etapa i per al procés global.\nc) Discutir si el sistema serà capaç de produir treball i amb quina eficiència.\nDades: Cp,m = 5/2 R , Cv,m = 3/2 R 10.- Un mol de gas ideal, inicialment a 1atm i 298 K, realitza un cicle reversible format per les etapes següents: a) Expansió isobàrica fins duplicar el seu volum inicial.\nb) Procés isocor fins una pressió final de 0.5 atm.\nc) Compressió isotèrmica fins l’estat inicial.\nDibuixar en un diagrama P-V cadascuna d’aquestes etapes. Calcular els valors de q, w, ∆U de cada etapa i de tot el cicle.\nTermodinàmica i Cinètica química - Problemes 2n principi (amb respostes) (2009) Apunte


25 Mai, 2020, 10:27\nMEDI AMBIENT/VIA PUBLICA\nRegidors de Medi Ambient i Via Publica, Sant Sadurní torna a estar com abans. “Deixat, brut, passos de vianant mal senyalitzats “.No hem de ser així, van començar be govern municipal, però el pas del temps els ha pertocat.\n18 Mai, 2020, 09:54\nÉS L’ HORA DE FER ELS CAVES NOMÉS AMB RAÏM\nCom és sabut, per fer els vins escumosos (champagne, cava, clàssic penedès, corpinnat..) es fa una segona fermentació del vi dins de l’ ampolla, en la que s’ hi posa sucre i llevats que se’l mengen (l’ anomenat “tiratge”), provocant un gas natural que són les característiques bombolles que veiem a l’ obrir l’ ampolla. També el sucre és una part essencial en el “licor d’ expedició” amb el que es reomple normalment l’ ampolla abans d’ etiquetar i que li dona el bouquet que vol l’ elaborador.\n12 Mai, 2020, 11:32\nUN RECORD PEL MEU AMIC ANTONIO\nVaig sentir a les notícies que el dia 8 de maig va fer 75 anys de la caiguda del règim nazi d’Alemanya, amb l’ocupació de la ciutat de Berlín per part dels exèrcits aliats.\nQuan sentim aquestes notícies, sempre ens sona com a quelcom llunyà en el temps i l’espai, però aquesta imatge canvia quan hem tingut la sort (com em va passar a mi) de conèixer l’Antonio Hernández, antic veí del nostre municipi procedent de Barcelona, que va viure molts anys entre nosaltres.\n11 Mai, 2020, 10:34\nLa incompetència de la psiquiatria


El Blog de l'Aina i el Roc: Al·leluia, pirates!\nAquest carnaval volíem fer de pirates, i ho vam aconseguir! Però la mama i els seus amics, papes i mames també, no volien que ens disfresséssim d'una cosa tan vulgar.\nPer tenir a tothom content, ens hem disfressat de vaixell pirata. Així els grans podien demostrar les seves habilitats tecnico-artístiques i nosaltres ens ho vam passar bomba pintant la carcassa, la bandera i dissenyant la nostra pròpia espasa.\nFins i tot vam guanyar un premi, però això és el de menys; no vam parar en tota l'estona, espantant iaies i apartant les criatures! Això sí; com que no tenia sentit cridar "A l'abordatge!", perquè no ens volíem abordar entre nosaltres, ens vam posar a cridar "Al·leluia, al·leluia!". No sabíem molt bé què volia dir, però funcionava perquè la gent s'apartava tot seguit.\nPublicat per Maria Pagès a 9:56


Els veïns actuaran com a acusació particular en el cas de l'Hotel del Palau ! directe!cat\ndirecte ! a La República. N. 4126. Dijous, 23 de setembre de 2021 20:37 h\nConsideren que la implantació d'un hotel de luxe vulnerava l'interès públic i dels veïns de Ciutat Vella\nLa jutgessa que porta el cas de l'Hotel del Palau ha acceptat l'acusació popular que va presentar el moviment veïnal de Barcelona a través d'una col·lecta popular, d'aquesta manera es podran personar a la causa. Per les associacions veïnals, la implantació d'un hotel de luxe vulnerava l'interès públic i dels veïns de Ciutat Vella, barri 'greument afectat per una operació urbanística manifestament contrària a la legalitat vigent', denuncien. Aquest divendres al matí han fet efectiu el pagament de la fiança de 1.000 euros sol·licitada per la jutgessa i dilluns els advocats de l'acusació popular ja seran presents a la presa de declaracions, segons han informat la portaveu de l'acusació popular, Maria Mas, de l'Associació de Veïns del Casc Antic, i l'advocat Jaume Asens.\najuntament de barcelona, fèlix millet, hotel del palau, jordi montull\nEl passat dimarts 22 de juny, l'Associació de Veïns i Veïnes de Casc Antic i l'Associació Veïns en defensa de la Barcelona Vella, es van personar com acusació popular a la causa oberta pels fets del cas de l'Hotel del Palau de la Música. Aquestes dues assocacions van denunciar l'operació urbanística de l'Hotel al Servei especial de Declites urbanístics de la Fiscalia provincial de Barcelona.\nDimecres 23 de juny la jutgessa va acceptar la personació imposant una fiança de 1000 euros per fer-la efectiva. La Federació d'Associacions de Veïns i Veïnes de Barcelona (FAVB) i altres entitats socials van decidir engegar una col·lecta popular gràcies a la qual aquest divendres han pogut ingressar la fiança al jutjat d'instrucció número 10. Ara els advocats representants de les associacions veïnals podran participar en les declaracions dels testimonis testimonis Eugeni Giralt Balletbó, Joan Llinares, Josep Lluis Núñez i Navarro i la ex regidora de Ciutat Vella, Itziar González. Està previst que declarin aquest dilluns que ve.\nOperació urbanística 'contrària a la legalitat vigent'\nPer les associacions veïnals, la implantació d'un hotel de luxe vulnerava l'interès públic i dels veïns de Ciutat Vella, barri 'greument afectat per una operació urbanística manifestament contrària a la legalitat vigent', denuncien. A més, asseguren que la implantació d'un hotel de luxe en un sòl qualificat pel pla General Metropolità com equipament docent de nova creació en els edificis del carrer Sant Pere Més Alt de Barcelona 'ha estat motiu de gran preocupació social en el barri'. Les entitats veïnals van recollir fins a 3.500 signatures de veïns que van ser lliurades a l'Ajuntament de Barcelona el 21 de gener del 2009.\nA partir d'aquí les associacions van iniciar actuacions urbanístiques tant contra l'aprovació inicial de la Modificació del Pla General Metropolità (MPGM) com contra el Pla de Millora Urbana que ho desenvolupa (PMU). Paral·lelament, han iniciat un procés contra el dictamen de la Comissió de Patrimoni de la Generalitat amb la petició que es protegeixin únicament les façanes dels edificis 13b-15 del carrer Sant Pere Més Alt. El procés es troba ara en fase jurisdiccional.\nGarantir el control democràtic\nL'objectiu de tot aquest procés és, segons assenyalen les entitats, 'garantir el control democràtic' i 'vetllar per assegurar-nos que la investigació arriba fins al final i es depuren totes les responsabilitats'. En aquest sentit, celebren que 'el que portem anys denunciant finalment arribi ara als jutjats'.\nPer altra banda, destaquen la diferència de fiances imposades al moviment veïnal segons el jutjat. En el cas del Palau de la Música la fiança va ser de 6.000 euros, mentre que en el cas de l'Hotel ha estat de 1.000. Finalment, l'acusació popular queda garantida 'gràcies a l'aportació voluntària de desenes de ciutadans i ciutadanes que han fet contribucions a través de la campanya de bons d'ajut'.\nRamon García-Bragado també podria resultar imputat pel cas de l'hotel del Palau 23.06.2010.\nLa jutge estudia imputar el gerent d'Urbanisme de l'Ajuntament de Barcelona per l'Hotel del Palau 22.06.2010.\nHereu titlla de 'rumor' i 'falsedat' la possible imputació del gerent d'Urbanisme 23.06.2010.


Més de 848.800 valencians es consideren addictes al mòbil - À Punt\nMés de 848.800 valencians es consideren addictes al mòbil\nDediquen una mitjana de 4 hores i 19 minuts al dia al mòbil, 41 minuts més que l’any anterior.\n16 d'agost 2019 - 18:40\nEl 26% de la població entre 20 i 64 anys es considera addicta al mòbil. Això suposa un increment del 30% respecte al 2018, segons publica el web Rastreator.com en la V Edició de l’Estudi sobre Addicció al Mòbil.\nL’anàlisi desvela que cada dia s’utilitza més el telèfon intel·ligent, una mitjana de 4 hores i 19 minuts diaris, 41 minuts més que en el 2018. A més, cinc de cada deu usuaris reconeixen que la primera i l’última cosa que fan cada dia és mirar el mòbil, mentre que un 24% assegura estar enganxat al telèfon durant més de cinc hores diàries.\nEl 12% també assegura que no podria estar més d’una hora sense el mòbil. Pel que fa a l’ús que se’n fa, continuen estant al capdavant les telefonades (20%) i per darrere queda la consulta de les xarxes socials (19%) i la gestió del correu electrònic (13%).\nSegons el director de desenvolupament de negoci de Rastreator.com, Álvaro Bas, “la taxa de penetració continua creixent a Espanya i ja arriba al 96% de la quota de mercat.”


El Consell Comarcal del Bages prepara un pressupost social de 14,6 milions d'euros - Regió7\nEl Consell Comarcal del Bages prepara un pressupost social de 14,6 milions d'euros\nEls comptes s'han presentat al Consell d'Alcaldes\nDarrer Consell d'Alcaldes del Bages, on es va presentar el pressupost del Consell Comarcal per a l'any vinent CONSELL COMARCAL bages\nEl Consell Comarcal del Bages sotmetrà a aprovació en el proper ple del 25 de novembre un pressupost de 14.671.884 euros, una xifra el 4,8% superior al pressupost del 2019. Aquests són els números per a l'exercici vinent que l'ens va presentar al darrer Consell d'Alcaldes del Bages.\nL'ens reforça la partida per a l'àrea d'Educació, amb la contractació de vetlladors per a les escoles en horari de menjador, i pel que fa a Serveis Socials Bàsics es promouen les àrees d'inclusió amb nous dinamitzadors cívics per a l'emancipació juvenil i es reforça l'atenció a les dones en situació de violència.\nEl pressupost també amplia els serveis de suport als municipis. En aquest sentit, es potenciaran els serveis tècnics d'arquitectura i enginyeria i informàtica i es vol promoure l'Oficina d'Habitatge per ajudar a consensuar polítiques d'habitatge a escala comarcal.\nPel que fa a la liquidació del 2018, el pressupost preveu un romanent positiu d'1,7 milions d'euros en què es compleix la regla de la despesa i l'estabilitat pressupostària.\nEls alcaldes també van conèixer els detalls del Pla Industrial del Bages per part d'Eurecat promogut pel mateix Consell Comarcal i l'Ajuntament de Manresa i que continua avançant. El projecte proposa coordinar les polítiques industrials al territori, cercar la col·laboració público-privada, potenciar la indústria 4.0 i cercar també la participació de les universitats i la ciutadania.


Tres apunts per reflexionar (Andreu Grimalt)\nANDREU GRIMALT 29/04/2014 00:00\nAvui m’agradaria aprofitar aquest espai per comentar breument tres notícies de molt distint signe aparegudes en els darrers dies, tres apunts de la nostra realitat que ens haurien de fer reflexionar i canviar la nostra manera de fer les coses.\nEl primer es refereix a un dels grans problemes mundials, la fam. En el seu darrer informe com a relator de Nacions Unides pel Dret a l’Alimentació, Olivier de Schutter destaca que el sistema internacional de producció agroalimentària no és sostenible per més temps i critica amb duresa l’alliberament a què ha estat sotmès aquest sector, que fins i tot cotitza a les borses internacionals. És a dir, que malgrat el creixement de la producció no s’ha acabat amb la fam, perquè el sistema s’ha basat en les lleis de l’economia de mercat, obviant qualsevol vinculació a les polítiques sanitàries o de nutrició.\nA més, i aquí és on tots podem posar el nostre granet d’arena, Schutter adverteix que arreu del món es llença un terç del menjar que es produeix, cosa que podria alimentar 2.000 milions de persones (240 milions de persones passen gana, la majoria a l’Àfrica, i aproximadament uns 4.000 milions pateixen un dèficit d’alimentació). Per tant, el que fem a ca nostra amb el menjar és d’una importància cabdal per al sosteniment global. Sense deixar de reivindicar un canvi de paradigma en el model agroalimentari mundial, actuem en la mesura de les nostres possibilitats no tudant aliments i sent responsables a l’hora de fer la compra.\nEl segon apunt també implica canvis en el nostre comportament dins ca nostra. El darrer baròmetre del CIS (març 2014) deixa palès que el repartiment de tasques a les llars és lluny de ser equitatiu, ja que la meitat de les dones afirma que són elles les que sempre preparen el menjar, freguen els plats, fan la compra o netegen la casa (percentatge que s’enfila al 70% si hi afegim les que ho fan “normalment”). La cura dels fills, per descomptat, continua sent cosa de dones: un 80% de les enquestades diu fer-se’n càrrec gairebé en exclusivitat durant els primers anys de l’infant. Encara més, en el cas que cap dels dos pares no pugui cuidar el menor, principalment per motius laborals, són les padrines les responsables de fer-ho.\nAquí esdevé imprescindible un canvi en els rols home-dona amb l’objectiu d’assolir una igualtat ara per ara inexistent. És cert que en les darreres dècades s’ha avançat molt, però quan encara són les dones les que majoritàriament es veuen obligades a deixar la feina per encarregar-se de persones dependents és obvi que queda molta tasca a fer. I aquesta tasca ha de ser principalment pedagògica, no a cop de llei: “els menors han de participar i coresponsabilitzar-se en la cura de la llar i en la realització de les tasques domèstiques d’acord amb la seva edat i amb independència del seu gènere”, resa l’avantprojecte de llei de protecció de la infància. El PP torna a confondre’s i, tal com farà amb la convivència ciutadana, aposta per la imposició a l’hora de modificar comportaments. Qui se suposa que vigilarà que els infants compleixin les normes que dicta la llei? Seran sancionats ells o els seus pares? Més despropòsits en la nòmina del Govern.\nI un tercer apunt, aquest cop dirigit a una persona concreta: la ministra de Sanitat. El moviment de desobediència civil Jo sí, Sanitat Universal, integrat per usuaris i treballadors del Sistema Nacional de Salut i que s’oposa a l’exclusió de centenars de milers de persones del dret a rebre atenció sanitària, ha iniciat una nova campanya sota el lema #QueridaMinistra. Es tracta de breus “videocartes” en què usuaris, afectats, professionals i ciutadans en general relaten les seves experiències a partir del reial decret 16/2012, anomenat eufemísticament de mesures urgents per garantir la sostenibilitat del Sistema Nacional de Salut i millorar la qualitat i seguretat de les seves prestacions.\nM’agradaria que la senyora Ana Mato i tots aquells que han participat i col·laboren en aquest atac als drets humans més bàsics dedicassin uns minuts del seu temps a visualitzar aquests vídeos. Potser quelcom s’encén a dintre seu i s’adonen de la barbaritat que s’està cometent en nom d’un suposat estalvi no quantificat i sense tenir en compte les greus conseqüències que pot tenir.\nMalauradament, l’experiència ens diu que serà més fàcil aconseguir avanços en els dos primers punts que veure com els actuals governs populars abandonen aquesta deriva neoliberal i escapçadora de drets fonamentals. Els fidels de la deessa austeritat, en la seva missió evangelitzadora, no dubten a titllar d’heretges tots aquells que no abracin la nova religió; per sort, cada cop som més els que no volem combregar i, ja ho veureu, el temps ens donarà la raó.


Luis Suárez desesperat després de desaprofitar una ocasió en el partit de dissabte contra l’Athletic Club de Bilbao. ALBERT GEA / REUTERS\nBarcelonaTant pensar en la Champions, el Barça s’ha fet mal a la Lliga. Ben cert és que segueix líder, però fins i tot des del vestidor blaugrana ja no s’amaga que cal ser autocrític. “No pot ser que ens facin tants gols”, admetia Messi. “L’equip no pot dependre sempre de Messi, cal millorar en defensa, competir fort i millorar en alguns casos l’actitud”, va arribar a argumentar Luis Suárez. En tot just vuit dies, el Barça ha sumat dos punts de nou en un tram de calendari, en principi, menys complicat que no pas un octubre en què tocarà veure’s les cares amb el València, el Sevilla i el Madrid a la Lliga. A la Champions, a més de l’Inter, tocarà plantar cara al Tottenham de Pochettino. Dimecres, a Wembley, comença un octubre que podria permetre tancar la ferida dels últims dies o fer-la més grossa. I, tot això, amb els pitjors registres defensius a la Lliga des de la temporada 2005/06, quan amb Rijkaard a la banqueta el Barça va rebre deu gols en set jornades. Ara en porta vuit, just quan toca tornar a la Champions en un partit lluny del Camp Nou, una de les assignatures pendents d’un equip que tot just ha guanyat tres dels últims onze partits fora de casa a la Champions.\nSamuel Umtiti SERGI ROBERTO


Brújula Ciencia-Economia-Sociedad: Crisis Energetica:El fracking és una bombolla com la immobiliària però dura menys temps.A.Turiel\nCrisis Energetica:El fracking és una bombolla com la immobiliària però dura menys temps.A.Turiel\n“El fracking és una bombolla com la immobiliària però dura menys temps” A.Turiel\nAntonio Turiel és físic i investigador del CSIC amb una ferma voluntat transformadora. Les dades li han demostrat que cal fer un canvi radical de rumb i apostar per un altre model econòmic que s’allunyi del créixer per créixer i, a més, a ritme desenfrenat. Les matèries primeres s’esgoten, les energies renovables no generaran prou rendiment per seguir el ritme del sistema i mètodes com elfracking fan olor d'‘estafa’. Cal parar, analitzar dades i girar el timó.\nQuan es parla dels motius de la crisi econòmica sempre arribem a les mateixes conclusions: que si la bombolla immobiliària, que si els cicles econòmics… Però vostè ens planteja quelcom totalment diferent: centra les causes en el sistema energètic...\nEl problema principal amb què ens trobem és la sostenibilitat del nostre sistema econòmic. Estem davant d’un model que es basa en el creixement exponencial i sistemàtic del Producte Interior Brut (PIB) per generar ocupació i ho acceptem de manera acrítica. Això implica que quant més tens, més has d’aportar, és a dir: amb un creixement del 2’8% -que es consideraria normal-, dupliques el PIB cada 25 anys i això és un ritme molt elevat.\nL’Agència Internacional de l’Energia (AIE), entre d’altres, corrobora que perquè hi hagi un creixement de l’economia hi ha d’haver un creixement del consum d’energia. Aleshores, per poder créixer a aquests ritmes exponencials, la disponibilitat d’energia que consumim cada any ha de créixer també exponencialment.\nI què passa quan aquestes fonts d’energia estan arribant als seus límits?\nHem d’entendre que els problemes no comencen el dia que s’escuri l'última gota de petroli: comencen quan la producció de petroli no és capaç de seguir el ritme desenfrenat que la nostra economia requereix. I això, de fet, ha començat a passar ja, concretament el 2005, abans fins i tot del començament oficial de la crisi.\nÉs el que es coneix com el peak oil...\nSí, és el moment en què la producció de petroli ja no puja més i, tard o d’hora, comença a decréixer. És una situació que ja no es pot revertir perquè per extreure petroli, que a més és cada vegada més inaccessible i de pitjor qualitat, necessites gastar més energia i hi ha una cosa clara: en el moment en què costi més energia extreure la matèria primera que la que ella ens pugui retornar després, ja no té sentit.\nI, com comentava, ja fa 8 anys que vam tocar el límit.\nSí, amb el petroli va ser el 2005 i ara es troba en una declinació lleugera però en menys de 5 anys la tendència començarà a decréixer molt ràpidament. Tot i així, existeixen succedanis del petroli, que no tenen la mateixa rendibilitat, on encara el peak oil està una mica amagat.\nEl problema, per això, no és privatiu del petroli. Què passa amb el gas natural, amb el carbó i l’urani?\nAquestes tres matèries primeres encara no han arribat al seu màxim, però s’estima que ho facin d’aquí al 2020. I hem de tenir en compte que el combinat de petroli, gas, carbó i urani s’espera que assoleixi el seu màxim el 2018. Penso, però, que començarà a minvar abans, ja que per a l’extracció d’aquestes matèries primeres es requereix el petroli i aquest és el que té una pitjor projecció.\nUna de les conseqüències d’aquest horitzó finit de les matèries primeres no renovables, que suposen el 92% del consum d’energia actual, és la utilització de mètodes d’extracció cada cop més agressius, com és el cas del fracking...\nEl fracking és una estafa a gran escala. S’està intentant vendre la idea que és una font d’energia que ens alliberarà de la nostra dependència energètica exterior, quan en el fons als EUA s’ha demostrat que ha estat una manera d’arruïnar-se molt efectiva. Les companyies americanes que es dediquen a l’extracció de gas de fracking van arribar a perdre 10 mil milions de dòlars cada trimestre durant el 2010 i el 2011, i el 2012, 10 milions de dòlars l’any. De fet, la majoria d’empreses que es dedicaven a això han fet fallida.\nSembla que aquestes dades no arribin aquí... Més aviat el contrari...\nFàcil. S’està intentant confondre l’opinió pública venent la idea que això pot ser una salvació. Però és un recurs de molt mala qualitat, que costa molt d’explotar, que pot no ser rendible i que, a més, dura molt poc.\nI per què els governs català i espanyol insisteixen en donar crèdit a aquesta opció? M’atreviria a dir que el fracking és una bombolla com la immobiliària, només que dura menys temps. El problema és que té unes conseqüències mediambientals que no són negligibles. Escoltar declaracions del ministre d’Indústria, Energia i Turisme, Jose Manuel Soria, dient que és una revolució energètica i que suposarà coses meravelloses per a Espanya només et fan pensar dues coses: o està molt mal documentat o...\nO què? Jo em limito a donar dades...\nEl problema de fons està clar: vivim en un món finit, però el sistema econòmic que ens abraça es basa en un creixement infinit. Les energies renovables tenen la clau? Aquí trobem un altre entrebanc. Les energies renovables estan enormement sobreestimades. És evident que en un futur a llarg termini no tindrem res més que això, però fent les coses molt bé podem aspirar a que només ens donin un 10 o un 15% de l’energia que consumim actualment. També cal dir que potser no caldria consumir-ne tanta, per això. El problema és que el nostre sistema està viciat des de la base i és el que hem de canviar.\nLlavors l’única via passa per canviar el sistema, entenc?\nÉs evident. Com que no volem sentir a parlar de modificar el sistema econòmic busquem fonts d’energia miraculoses, però en el fons tampoc no podrien sostenir un ritme infinit en un planeta finit. Acabaríem xocant novament contra algun límit. I no ens parem a pensar que potser l’error de base és el propi sistema.\nBé doncs, dibuixem la transició...\nAquí està la gran dificultat. És relativament senzill plantejar les característiques a què volem arribar: un sistema d’economia estacionària, de circuit tancat, amb energies renovables i on tot s’optimitzi al màxim i que s’afavoreixi el compliment de les necessitats i no el consum pel consum. Però el repte és el moment de pas. Penso que cal començar per sensibilitzar la població, perquè els experts ja en són conscients. El que passa és que no es vol treure el debat al carrer per no generar por i desestabilitzar els mercats encara més.\nHi ha doncs, dos grans reptes: d’una banda, trencar els esquemes preestablerts de la ciutadania i, de l’altra, una qüestió de voluntat política.\no no crec que el problema vingui de la ciutadania. La veritable resistència és que els poders econòmics creuen que tenen molt a perdre –tot i que tenen més a perdre encara si no es fa el canvi– i s’hi oposen amb molta força a qualsevol idea que impliqui uns límits. I els polítics estan tan influïts pels grans lobbies de los poders econòmics que no tenen marge de maniobra i acaben actuant al dictat.\nDavant de tot plegat, què pot fer la ciutadania des de la base?\nExigir el compliment estricte de la llei i posar sobre la taula un debat clar de quins són els límits i de la necessitat d’un canvi en el sistema.\nAquesta noticia titulada ‘’El fracking és una bombolla com la immobiliària però dura menys temps’’ ens informa sobre la crisi econòmica i els diferents motius que ens han portat a aquesta. Està estructurada en forma d’entrevista, i el personatge que respon a les preguntes és Antonio Turiel, físic i investigador del CSIC. Aquest defensa que és necessari fer un canvi radical en el model econòmic actual, com també que cal allunyar-se del fracking.\n1 - Idees principals:\n- Turiel creu que cal fer un canvi radical i apostar per un altre model econòmic.\n- El problema principal amb què ens trobem és la sostenibilitat del nostre sistema econòmic.\n- Ens trobem en un model basat en el creixement exponencial i sistemàtic del Producte Interior Brut (PIB).\n- L’Agència Internacional de l’Energia (AIE) corrobora que perquè hi hagi un creixement de l’economia hi ha d’haver un creixement del consum d’energia.\n- Els problemes comencen quan la producció de petroli no és capaç de seguir el ritme desenfrenat que la nostra economia requereix.\n- Peak oil fa referència al moment en què la producció de petroli ja no puja més i comença a decréixer.\n- El 2005 vam tocar el límit amb el petroli, i ara es troba en una declinació lleugera però en menys de 5 anys la tendència començarà a decréixer molt ràpidament.\n- El gas natural, el carbó i l’urani encara no han arribat al seu màxim, però s’estima que ho facin d’aquí al 2020.\n- S’espera que el combinat de petroli, gas, carbó i urani assoleixi el seu màxim el 2018.\n- El fracking és una estafa a gran escala.\n- Les companyies americanes que es dediquen a l’extracció de gas de fracking van arribar a perdre 10 mil milions de dòlars cada trimestre durant el 2010 i el 2011, i el 2012, 10 milions de dòlars l’any.\n- S’està intentant confondre l’opinió pública venent la idea que això pot ser una salvació.\n- Però el fracking és un recurs de molt mala qualitat, que costa molt d’explotar, que pot no ser rendible i que, a més, dura molt poc.\n- El fracking és una bombolla com la immobiliària, només que dura menys temps.\n- El problema del fracking és que té unes conseqüències mediambientals que no són negligibles.\n- Vivim en un món finit, però el sistema econòmic que ens abraça es basa en un creixement infinit.\n- Les energies renovables estan enormement sobreestimades.\n- En un futur a llarg termini no tindrem res més que això, però fent les coses molt bé podem aspirar a que només ens donin un 10 o un 15% de l’energia que consumim actualment.\n- Volem arribar a un sistema d’economia estacionària, de circuit tancat, amb energies renovables i on tot s’optimitzi al màxim i que s’afavoreixi el compliment de les necessitats i no el consum pel consum.\n- La veritable resistència és que els poders econòmics creuen que tenen molt a perdre i s’hi oposen amb molta força a qualsevol idea que impliqui uns límits.\n- Els polítics estan molt influïts pels grans lobbies dels poders econòmics.\n- La ciutadania pot exigir el compliment estricte de la llei i posar sobre la taula un debat clar de quins són els límits i de la necessitat d’un canvi en el sistema.\n2 - Resum:\nTuriel ens explica els motius que té per creure que el problema principal de l’actualitat és la sostenibilitat del nostre sistema econòmic. Ens trobem en un model basat en el creixement exponencial i sistemàtic del Producte Interior Brut (PIB). Antonio Turiel diu que els entrebancs comencen amb el peak oil, el moment en què la producció de petroli es manté estacionària i després comença a decréixer. L’entrevistat també ens explica que, tot i que el petroli ja va arribar al seu punt màxim el 2005, el gas natural, el carbó i l’urani encara no l’han atrapat. Una de les conseqüències que això ha tingut ha sigut la utilització de mètodes d’extracció agressius, com ara el fracking. Turiel està totalment en contra d’aquest mètode i el qualifica com a “estafa”. Per tal de defensar la seva posició Antonio Turiel afirma que el fracking costa molt d’explotar, no pot ser rendible i dura molt poc temps. Finalment Turiel compara el fracking amb la bombolla immobiliària, que té unes conseqüencies ambientals no negligibles, i també destaca que no caldria que consumíssim tanta energia renovable. Pensa que la veritable resistència és que els poders econòmics creuen que tenen molt a perdre i s’hi oposen amb molta força a qualsevol idea que impliqui uns límits. Els polítics estan molt influïts pels grans lobbiesdels poders econòmics. A més, Antonio Turiel declara que l’única solució recau en canviar el sistema econòmic.\nL’últim apunt que ens fa l’entrevistat és que la ciutadania hauria d’exigir el compliment de la llei, i també reivindicar els límits i un canvi de sistema.\n3 - Opinió personal:\nUn cop llegida aquesta notícia la podríem comparar amb una altra vista anteriorment, la qual es titulava “El cost ambiental de Barcelona-Pirineu 2022”. Aquesta darrera parlava sobre el cost ambiental del fracking, i la demostració que es va fer sobre el seu elevat cost, el qual seria més elevat que els beneficis que podria aportar. En l’entrevista de Turiel també es menciona que aquest sigui un mètode agressiu i perjudicial per al medi ambient. Però, a més, Antonio Turiel també ens comunica altres conseqüències negatives com la seva mal qualitat i la seva curta durada.\nAntonio Turiel analitza la crisi des del punt de vista energètic donant mes importància aquests temes energètics que els econòmics, financers i socials. Penso que són tots iguals de importants, de totes maneres penso que hi ha uns límits que ens el marca un creixement exponencial del qual la natura en els seus recursos no pot donar resposta. No se si sortiran alternatives de la industria energètica que no siguin basades amb els actuals recursos naturals. Tampoc pur afirmat que aquestes alternatives del fracking es una alternativa viable o si a darrera hi ha interessos de grans empreses o interessos geopolitics\nFa uns 20-30 anys també es va dir que actualment no tindríem petroli. Actualment s’estan descobrint nous jaciments com a Canàries, Argentina i per tant no sabem quants nous pous de petroli hi hauran i per tant penso que és molt difícil saber quan s’acabarà el petroli però si que penso que pot haver un moment que el petroli s’acabarà per les questions exponencial (s’anirà acabant d’una manera molt més ràpida que la tendencia actual).\nL’alternativa del franking (una alternativa temporal) pot ser no viable perquè no es rentable per les empreses tal com diu ell però per una altra part Estats Units ha aconseguit aquest últim any ser autosuficient energèticament. Es possible que hi hagi una resistència dels poders econòmics en canviar el sistema però també hi ha moltes empreses que el seu compte estan investiguen alternatives.\nEn conclusió, per una part entenc el enfocament del Antonio Turiel que ens dona ha veure els riscos i la importància de començar actuar des de ja d’una forma prioritària per arribar a fer una transició però per altra banda penso que amb un enfocament catastrofista pot ser mes dificil de concienciar a les persones\n4 - Vocabulari:\nModel econòmic: es pot entendre el model econòmic com una representació o concepte sobre algun procés o fenomen econòmic. Els models són, en general, representacions ideals o simplificades, que ajuden a la comprensió de sistemes reals o més complexos.\nEnergies renovables: són el conjunt de fons d’energia que periòdicament es troben a disposició dels humans i que aquests són capaços de transformar en energia útil.\nFracking: es refereix a la fracturació hidràulica. És una tècnica per possibilitar o augmentar l’extracció de gas i petroli del subsòl. Consisteix en la injecció de pressió d’algun material al terreny, amb l’objectiu d’ampliar les fractures existents per afavorir la sortida del gas o petroli cap a l’exterior.\nBombolla immobiliària: sobrevaloració dels actius immobiliaris iniciada el 1999 fins a l’actualitat, produïda per un període especulatiu i fomentada pels baixos tipus d’interès.\nCicles econòmics: és una expressió que es refereix a les fluctuacions del nivell general de l’activitat econòmica agregada d’una economia. Cicle econòmic és generalment sinònim de fluctuacions del PIB.\nSostenibilitat: és un concepte econòmic, social i ecològic complex entorn de les relacions entre les societats i el medi ambient. Pretén ser una manera d’organitzar l’activitat humana de manera que la societat i els seus membres siguin capaços de satisfer les seves necessitats i expressar el seu potencial màxim en el present al mateix temps que es manté la biodiversitat i els ecosistemes naturals, i planejar i actuar per poder mantenir aquests ideals indefinidament.\nSistema econòmic: mecanisme o institució social que organitza la producció, distribució i consum en el benefici d’una societat particular.\nProducte Interior Brut (PIB): és la suma de tots els béns i serveis finals produïts en un espai econòmic durant un període de temps determinat, normalment un any, excloent el consum intermedi utilitzat en la producció.\nAgència Internacional de l’Energia (AIE): organització intergovernamental autònoma establerta a París en el marc de l’Organització per a la Cooperació i Desenvolupament Econòmic, el 1974 arran de la crisi del petroli del 1973. L’AIE es va dedicar inicialment a respondre a les interrupcions físiques en el subministrament de petroli, a més de servir com a font d’informació amb estadístiques sobre el mercat internacional del petroli i altres sectors energètics.\nFonts d’energia: són recursos materials i fenòmens naturals utilitzats per extreure energia útil per a les activitats humanes. Són elaboracions naturals més o menys complexes de es quals l’ésser humà pot extreure energia per realitzar un determinat treball o obtenir alguna utilitat.\nPeak oil: moment en el qual s’assoleix l’índex màxim d’extracció de petroli, després del qual la producció inicia un decreixement terminal.\nRendibilitat: també coneguda com “taxa de retorn”, és la ràtio financera o taxa entre el retorn que genera una inversió, i la quantitat invertida, amb la particularitat que s’expressa com a percentatge anual. Serveix per comparar diversos projectes d’inversió amb un únic criteri comparable entre ells, és a dir, quin rendiment generen al cap d’un any.\nRevolució energètica: constitueix un canvi radical en tot procés de producció, distribució i consum de l’energia, dirigit a propiciar l’estalvi de l’energia que es produeix, la conservació de les fonts d’energia no renovables i el desenvolupament sostenible del nostre país.\nEconomia estacionària: situació d’una economia nacional prevista per alguns economistes clàssics a la qual s’hi arribaria a llarg termini, quan la rendibilitat de la inversió productiva fós tan baixa que l’estímul per invertir desapareixeria.\nLobbies: o grup de pressió, és un col·lectiu més o menys organitzat que, amb estratègies diverses, intenta influir en administracions públiques, governs i parlamentaris per tal que, quan prenen decisions, ho facin afavorint els seus propis interessos o els d’aquells que representen.\nMireia M. 2.Batxillerat\nEnviat per Ramon.Morata a 14:22


A una setmana de les eleccions - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nA una setmana de les eleccions\njosep camprubí 05.02.2021 | 22:47\nLa coalició entre la dreta espanyola, el PSOE i el corrent ideològic que domina bona part de la judicatura espanyola ha aconseguit que les eleccions catalanes es facin definitivament el 14 de febrer, menystenint l'opinió dels responsables sanitaris que ho havien desaconsellat completament. Només falta, doncs, una setmana i un dia per arribar a la jornada electoral. Però ara ja es van veient clars els entrebancs que hi haurà per aconseguir una votació simplement normal: el munt extraordinari de vots per correu que col·lapsen el sistema i els milers i milers de persones designades per formar part de les meses electorals i que, per les circumstàncies sanitàries del moment, han presentat al·legacions per tal de no formar-ne part. A més d'un problema tradicional que no s'ha solucionat mai: el del vot dels catalans residents a l'estranger que sempre topen amb tot d'impediments per votar. Ara ja no hi ha res a fer, però val la pena de recordar una vegada més que la major part d'aquest embolics provenen de la decisió judicial d'obligar a fer les eleccions el 14 de febrer i no ajornar-les fins al maig. Per què? Doncs perquè l'establishment polític de l'Estat va creure que ara el conjunt de dretes espanyoles i el PSOE podrien obtenir millors resultats. I que la Generalitat s'espavili com pugui amb les greus dificultats que comporti mantenir la data electoral inicial encara que sigui en plena pandèmia.\nCom va fins ara la campanya? Quan s'acosta l'hora de votar no és justament una època fàcil per a la concòrdia política. Cada partit accentua les seves virtuts i destaca els defectes dels altres. No és temps d'unitat sinó de marcar territori. Tenint-ho en compte, cal dir que fins ara la polèmica entre els partits independentistes ha estat relativament mesurada, perquè tots saben que hauran d'acabar entenent-se d'una manera o altra. I que ningú no té la clau d'una incògnita bàsica de la convocatòria: a qui beneficiarà un abstencionisme que es preveu important? Als partits del 155 o als que fins ara n'han patit les conseqüències?\nI la qüestió fonamental: els resultats del dia 14. Com reaccionarà l'espanyolisme si els partits que propugnen la independència tornen a guanyar i poden formar nou govern de la Generalitat? Perquè, efectivament, és molt possible que passi el mateix que el desembre del 2017, en les eleccions que va convocar Mariano Rajoy de la mà del 155. En aquell moment va tornar a guanyar l'independentisme, malgrat que el partit més votat va ser Ciutadans, gràcies a una gran operació d'Estat que el va promoure. Què dirà ara Pedro Sánchez si el seu candidat Salvador Illa, catapultat novament per una operació d'Estat encapçalada pel PSOE –però amb el suport de Vox, Ciutadans, PP i els poders fàctics–, queda en conjunt per sota del vot independentista? El més segur és que sigui així i quedi demostrat un cop més que no hi ha solució sense enfocar la qüestió política fonamental i prou coneguda: cal respectar el dret a l'autodeterminació del poble català. Per assegurar-ho, tothom a votar!


7 març: Dues Ponències Convidades | Societat Catalana d'Estadística\nEsteu aquí: Plana principal » 7 març: Dues Ponències Convidades\nEl dia 7 de març en el marc de l’Assemblea de la SoCE a la Sala d’actes de la FME, carrer Pau Gargallo, 14. 08028 Barcelona, hi haurà les ponències convidades obertes al públic:\n19h30 Statistical Engineering: de la pràctica a la teoria. Dr. Xavier Tort-Martorell (UPC)\n20h00 Estadística pública, oficial, o estadística a seques? Dr. Frederic Udina (Idescat)\nPodeu trobar a continuació els resums de les dues ponències.\nStatistical Engineering: de la pràctica a la teoria\nEn contra del que pot semblar, l’enginyeria estadística no estudia com aplicar la ciència estadística a l’enginyeria sinó que és una disciplina que pretén desenvolupar un conjunt de tècniques que permetin sistematitzar la manera de resoldre problemes complexos que requereixen l’anàlisi de dades. Es a dir fer enginyeria a partir de la ciència estadística.\nMolts de nosaltres, a través de l’experiència, hem desenvolupat la nostra pròpia manera de resoldre problemes utilitzant els conceptes, mètodes i eines estadístiques com la nostra eina principal i, sovint, integrant-la amb altres disciplines rellevants. I també hem desenvolupat algunes habilitats laterals molt importants com la manera d’abordar i convèncer directius, d’involucrar les persones necessàries… També tenim les nostres històries d’èxit i fracàs.\nL’ambiciós objectiu de SE és convertir aquesta experiència col·lectiva en una ciència. Sóc un entusiasta de la idea i per això m’agradarà compartir amb vosaltres, a través d’alguns exemples, les idees bàsiques d’aquesta nova disciplina i com un grup d’estadístics, de procedències geogràfiques i experiències professionals diverses estem impulsant la idea.\nEstadística pública, oficial, o estadística a seques?\nEn el seu origen històric l’estadística va ser la ciència de l’Estat, la que proporcionava dades per a l’Estat, per recaptar impostos o per formar exèrcits, el que ara en diem estadística oficial. Des de llavors no cal que us expliqui la increïble revolució del que encara en diem estadística, però també l’estadística oficial ha evolucionat.\nEns haurem de plantejar quin és ara l’objectiu, la missió actual de l’estadística pública (ja no hem de recaptar impostos, sinó aportar dades per repartir millor els ajuts socials, els serveis de salut o l’educació, per exemple).\nCom s’organitza la recol·lecció i endreça de la informació? Qui n’ha de ser responsable? Quins són els usuaris, les parts interessades o stakeholders?\nQuins són els estàndards internacionals? Quins els referents que ens interessa tenir presents?\nEn farem un repàs i en destacarem les tendències més actuals, les possibilitats i les limitacions, els casos més interessants i la situació a casa nostra i al nostre entorn.


Salt posa en mans de Vox la decisió de retirar l'acta de regidor a Concepción - Diari de Girona\nSalt posa en mans de Vox la decisió de retirar l'acta de regidor a Concepción\nL'edil va ser detingut pels Mossos d'Esquadra acusat de participar en una estafa als propietaris d'una botiga de compravenda d'or i empenyoraments de Girona\ntapi carreras salt 17.06.2020 | 14:45\nEl regidor de Vox de Salt, Sergio Concepción Aniol Resclosa\nEl regidor de Vox de Salt, Sergio Concepción\nL'ajuntament de Salt posa en mans de Vox la decisió de retirar l'acta de regidor a Sergio Concepción.\nL'edil va ser detingut, com ha avançat Diari de Girona, la setmana passada pels Mossos d'Esquadra acusat de participar en una estafa als propietaris d'una botiga de compravenda d'or i empenyoraments de la ciutat de Girona.\nEn un breu comunicat, l'ajuntament destaca que la detenció i imputació de l'edil de Vox - grup de l'oposició-, "se situa fora de l'àmbit polític". Però tot i això, destaca que "l'acta que ostenta com a representant municipal és personal i correspon al regidor i al seu grup l'adopció de qualsevol tipus de decisió".\nL'operatiu dels Mossos en el qual s'hi ha vist implicat l'edil va acabar amb nou detinguts. Concretament, l'edil Sergio Concepción hauria cobrat en metàl·lic, presumptament, alguns dels quatre xecs a nom de la franquícia, per un valor total de 9.000 euros, juntament amb una altra persona.\nEls Mossos van iniciar les indagacions i van constatar que la responsable de l'establiment, durant l'any passat, s'hauria apropiat de joies empenyorades i comprades per la franquícia. Posteriorment, donava aquestes joies a persones afins a ella per tal de revendre-les a tercers i treure'n un profit econòmic, segons van informar els Mossos en un comunicat.\nA més, els agents també van detectar que la dona havia utilitzat quatre xecs a nom de la franquícia, per un valor total de 9.000 euros, per cobrar-los en metàl·lic amb l'ajuda de dues persones més. Un d'aquests seria el regidor de la formació ultradretana de Salt.


La clau de la negociació: oblidar la competència per cuidar l'altre | UPF-BSM\nLa clau de la negociació: oblidar la competència per cuidar l'altre\nSense ser-ne conscients, el nostre dia a dia està regit per uns paràmetres interioritzats. Tanmateix, en èpoques de crisi aquests hàbits es veuen alterats i ens veiem obligats a renegociar-los. En les últimes setmanes, colpejats per una crisi sanitària global, hem presenciat mediacions a petita escala, per exemple, entre inquilins i propietaris per suspendre de manera temporal el pagament dels lloguers. En elles hem observat que existeixen factors humans que ens guien a ser més solidaris i comprensius o, tot el contrari, a la competitivitat.\nAquesta diferència no tan sols es presencia en negociacions menors, sinó també en conflictes globals, tal com han reflectit els ponents del webinar sobre negociació en el cicle de conferències Rethinking Management, Javier Wilhelm i Maria Munné, codirectors del Màster en Mediació Professional de la UPF Barcelona School of Management, i Francisco Diez, mediador de Nacions Unides. "La competència és el principi de qualsevol guerra. Quan eduquem per ser solidaris, aleshores educarem per a la pau", ha valorat Diez, parafrasejant la pedagoga Maria Montessori.\n"¿Si sabem que cuidar l'altre té millors beneficis, per què persisteix la tendència humana de guanyar i perdre?", ha reflexionat Munné, i Diez ha afegit: "Per la il·lusió que tenim com a individus a creure'ns éssers separats de l'altre". "El que vivim avui dia ens demostra que estem vinculats, connectats", ha exposat el mediador, en referència a la pandèmia de Covid-19.\n"S'han generat polaritats que ens fan entendre el món com a extrems", ha lamentat Diez que, no obstant això, ha admès que és impossible ser neutral. Davant d'aquest fet, el mediador de la Mediation Support Unit de l'ONU ha subratllat la importància d'"escollir com volem influenciar". Per exemplificar-ho, Diez ha mencionat les motivacions personals i socials –existents en tots els individus– en una negociació. Dues cares d'una mateixa moneda. "És important buscar en l'interlocutor la via per activar-ne les dues i portar així la negociació cap a un terreny menys propens a la violència", ha exposat Diez.\nEn aquest sentit, i d'acord amb la intervenció de Wilhelm sobre la importància de la relació entre negociadors, Diez ha apel·lat a la necessitat de passar del "paradigma de l'èxit al paradigma de la cura", una teoria desenvolupada per Bernardo Toro i que el mediador ha desgranat en quatre punts:\nCompetència: Quan algú guanya, l'altre perd. Això genera frustració en una de les parts i, per tant, inestabilitat en la negociació.\nCol·laboració: En qualsevol negociació és clau prendre consciència de l'altre, de la interdependència mútua. Només així es pot assolir el "win-win".\nEl tercer interlocutor: Els conflictes no tan sols afecten aquells qui es barallen, sinó també als que estan al seu voltant, la comunitat circumdant. D'aquesta manera, el "tercer interlocutor", també té un rol a jugar.\nDe guanyar a satisfer: El "win-win" porta dins el germen de la competència. En canvi, si posem el focus en la satisfacció de les necessitats d'ambdues parts, la forma en què mirem la interacció, canvia.\nEncara que la negociació és la cèl·lula bàsica dels processos de mediació, diàleg i construcció de pau, hi ha dos elements clau que Diez ha volgut destacar: la noció d'interdependència i la col·laboració. I és que, com ha indicat Wilhelm, en temps de crisi, "la moneda gira tan de pressa que les cares s'unifiquen".\nEn qualsevol situació de crisi, a més, es generen desigualtats. "Formen part de la realitat", ha apuntat Diez, que, malgrat tot, ha animat a mirar-les com a finestres d'oportunitat. "Si les mires com a dinàmiques d'exclusió, faran molt de mal", ha emfatitzat. D'aquesta manera, el mediador de Nacions Unides ha reiterat la necessitat de ser conscients de la connexió entre uns i altres, ja que, quan la crisi és global, "s'obre una oportunitat que ens pot permetre passar del paradigma de l'èxit al paradigma de la cura". Per garantir-ho, Diez, ha conclòs amb tres pilars fonamentals:\nCura de la meva persona: Satisfer les meves necessitats mentals, físiques i espirituals.\nCura del que m'és proper: La família, la comunitat...\nCura del planeta: Béns públics materials i immaterials...\nVeure presentació de Francisco Díez\nConsulta l'agenda de sessioes online


Fira associacions - Asociaciones Xirivella\nLa Fira d'Associacions és un esdeveniment anual impulsat des del Servei de Participació Ciutadana amb la voluntat de posar a la disposició de les associacions i col·lectius de Xirivella, un recurs per a la difusió de les seues activitats i projectes, i donar-los a conéixer a la ciutadania.\nAquest esdeveniment constitueix també un espai d'intercanvi d'experiències entre entitats, i de reconeixement de la tasca voluntària que realitzen, permetent visualitzar el treball i esforç del moviment associatiu a Xirivella.\nLa Fira d'Associacions de Xirivella és resultat d'un procés participatiu mitjançant el qual es defineixen, al costat de les entitats participants, els continguts, estructura i abast de l'esdeveniment.\nLa Fira se celebra el mes de juny, per la qual cosa durant els mesos de març-abril es constitueix el grup de treball amb entitats.\nSi la vostra associació està interessada a participar en aquest esdeveniment, podeu contactar camb el Servei de Participació Ciutadana per a rebre informació puntual sobre les novetats que es produïsquen en la convocatòria.


L'arquitectura racionalista a Girona\nEl fet de conèixer i entendre l'arquitectura d'una ciutat permet interpretar els elements històrics, socials o econòmics que n'han marcat l'evolució i comprendre la necessitat de conservar el patrimoni cultural. Aquest itinerari us acostarà a l'arquitectura que, entre els anys trenta i els seixanta del segle XX, es va desenvolupar a la ciutat, tot seguint els corrents arquitectònics vigents a Europa, i de la qual queden uns quants exemples molt interessants a Girona.\nEls carrers de la ciutat de Girona on hi ha mostres de l'arquitectura racionalista\nConèixer la ciutat a través de l'arquitectura. Reconèixer el paper del moviment modern a Girona. Observar i analitzar diferents edificis d'aquest estil i treure'n conclusions. Respectar, conservar i defensar el patrimoni cultural.\nÉs un itinerari per la ciutat, ideat per conèixer els edificis que es van construir a Girona a partir dels anys trenta del segle XX, així com els arquitectes que van introduir i impulsar la nova arquitectura a la ciutat de Girona.\nMaterial didàctic: fitxes de treball, presentació en PowerPoint i el llibret "El moviment modern a Girona (1930-1960). L'arquitectura racionalista".