No hi ha al món re més repugnant que un botifler - Catorze truites\n40. A tomb de no res altre que pel fet que passava pel carrer i acaronava el seu gos, mentre ella era al jardí, la veïna m’ha convidat al salonet per si volia enviar’m un xerriquet.\nDesprés m’ha vist monejant amb un objecte decoratiu que sempre hi té damunt la tauleta – sembla una cafetera estranya, amb un embalumet cilíndric i un mànec de vori. Una antiguerada màgica d’aquelles a les quals els burgesos tant ens arrapem, com si fossin relíquies, amulets, o, com se’n diu, fetitxs.\nEm demana: “Cavà que no saps què és?”\n–Una cafetera dels anys de la quica…?\n“Banau, guaita”, digué. I en va despullar el mànec de vori, en va fer relliscar com qui diu l’embolcall de vori, i una fusta fina, llisa, aromàtica en va eixir. Una fusta llisquívola, empradíssima, i de bec relluent. S’hi esmunyeix fi d’allò més… Oli en un llum… Mamella de monja…\nEm vaig enrojolir. Me n’adonava que allò, com la majoria d’objectes antics, era un bisbe.\nLa veïna somreia, angèlica. The proud owner of a bona fide, certifiably prehistoric, and probably bewitched, amuletic, dildo.\nEmpegueït i tot, no vaig poder evitar de dur’m la fusta llisa al nas. Ah, meravella!\nLa fava em fa un bot espectacular – “se’m torba”, com diria un llatí, i la mà se me n’hi aniria sola a “torbar-la” encara més, si no fos que…, llavors…\nMentre estic ensumant la fusta encantada que milions de dones, d’ençà de fot milions i milions d’anys, s’han anades ficant cony amunt… La veïna una trucada la sol·licita…\nHo aprofitaré. Massa curiós, doncs, ambtant, vull veure què hi deu haver dins el cilindre, d’on, en destapar’l i anar-hi a tocar el mecanisme, clafert de rovell i teranyines seculars, i pols antiga i cagarulles de l’any de la picaó, furgant endins, treient els dits per una mena de boca que duu al mànec – [al que m’havia pensat que era el mànec quan el mànec en realitat és el cilindre on recaceig, i el fals mànec és (o era) el bisbe qui recaceja(va) els entrellats perfumats de l’orgasme…]\nAi…! La mateixa mà que no havia volguda dur al bategós torpede, ara una cuca mortífera la fibla! Una cuca deletèria de l’any de les mòmies!\nJa he begut oli. Terroritzat davant la mort imminent, començ de cridar “Mama, mama…!”\nCom un boig, esgargamellant-me, perquè m’estic morint i no em vull morir.\nI els esgarips i els ganyols fan baixar tothom esverat per les escales: Mames, manels, maulets, maries, marmessors… Macips, mainatges, mags… Maimons, mamelucs, manescals, masturbaires… Maoris, manyans, maniqueus… Maçons, marrans, marits, màrtirs, marsupis… Matalots, masoveres, marabuts…\n[Quin paperot. Em sembla que cap d’ells no em convidaran mai més.]\n41. M’emprenyen qui-sap-lo tota aquesta merdegada de pel·lícules de mafiosos, de guerra, d’indis, de bòfies…\nCom a bon català, sempre m’identific amb els morts, és a dir, amb els qui en el fons tenen raó de revoltar’s.\nNo puc pas encobeir ni molla els covards “herois” de pel·lícula – maleïts feixistes qui assassinen a bastament. Com pot ningú aplaudir els mitgesmerdes qui serven l’ordre, és a dir, la cruel mentida on el més armat enderroca l’inerme?\nTot està escrit. I encara més cada empastif de pel·lícula – pagada pels qui posseeixen les xurriaques amb què fenen impunement la carn sense vàlua dels empobrits.\nQui esperaria doncs que els escrits que paguen no fossin repel·lents panegírics sense solta ni volta, on els brutals llepaculs (generalment uniformats) qui els defensen les possessions sempre surten guanyant per vil taconada?\nMai no m’identificaré amb el xic. El xic és l’assassí pagat pel cruel alzinat.\nEn canvi, aquests són els meus: els morts qui sovintegen. Els morts barats, sense interès. Els morts encenall. Els morts no-ningú qui la bòfia, el gàngster, l’àvol datpelcul qui envaeix i colonitza, i els sorges repugnants, maten per no res.\nPer això m’emprenya el cine d’acció. Tota acció hi és contrària als meus neguits, i als dels meus.\n[Així feia de petit de xic, de bo de pel·lícula:\nCom tenia, què ho sé jo, quatre o cinc anyets, a sant Guim, al flairós bosc de roures de vora l’estació, anava a arroplegar, entre les cassanelles i la marmanya, entre els matolls i els ocells, hi anava a arroplegar cagallons de gos o de ferroviari. En triava el més grosset, fermet, ben formadet i pudentet, i el duia a amagar al carrer tampoc no gaire concorregut que naixia directament de l’estació (on mon padrí hi feia de cap en cap, amb uniforme blau i gorra de capità i bandereta vermella, i xiulet i fanal i tot) i (el carrer) anava a parar al cafè (que alhora era l’hostal). Ara, doncs, aquell cagalló tan preciós (triat, elet!) que duia a amagar no és pas tampoc que l’amagués gaire… Qui el trepitgés, per a ell el nelet, volia dir que no havia vigilat gaire (tret que fos de nit).\nPassar de cagallons a bastonets de dinamita, és un pas que no tothom gosaria de fer. Si hagués gosat, ara no hauria escrit això. Ni allò. Ni allò altre. Només escriuria arguments de mort. I tindria una oficina a la capital de qualque estat molt ple d’acció: hi fóra ministre, general, cap de molt de buròcrata qui per no res t’ha matat, i et mata i remata, covard heroi de pel·lícula d’acció.]\n42. A l’hora de la mort, al mort anònim assassinat pel covard heroi qui s’ha venut als malparits…\nA l’hora de la mort, un flum se li enduu l’ànima – un riu com el riuet que feia quan la minyona li servava el pipinet perquè fes un flumissell de petitet – i amb la llengua la minyona li n’eixugava les darreres gotetes – gràcies, doncs, mort (va dir); ets tan bonica i deliciosa, i suau i flairosa, i toveta i amorosa…\nQue aquest sigui el seu viàtic. No n’hi ha de millor. I el paradís, serrall. Per què creure altre? Aquesta és la pel·lícula (“la seqüela”) on el vull.\n[El meu heroi és el qui el fals heroi (el bo, el xic, el protagonista) sense solta ni volta mortreix i s’esclata amb fruïció (perquè un pobre desgraciat venut als assassins així ho ha escrit; vol que l’indefens la palmi molt espectacularment, i que el rebel també, en acabat de molt de patir).\n(Dissortat, malastruc escriptor venut, ho fiques tot capgirat.)\nEl bo és el dolent, el dolent el bo. El xic és el dolent, el dolent el xic. Que guanyi doncs el dolent! Que guanyi el qui dol. No puc veure aquesta merdegada de pel·lícules de guerra. Duc dol pel mort, per cada mort! Pel japonès, per l’alemany, pel català, per l’indi, pel negre, pel moro. Pel pòtol, pel “criminal”. Això vull: que si algú ha de morir, que mori la bòfia, que mori l’agressor. Au.]\nFiled by cuixplec at 3:32 under General\nComentaris tancats a Catorze truites


Xina equipament magatzems fabricants, proveïdors i fàbrica - productes - Qingdao KXD acer estructura Co, Ltd\nCasa > Productes > Estructura d'acer > Structure Warehouse d'acer\nEquipament magatzem acer estructures tenen avantatges d'alta resistència, pes lleuger, bon material rendiment, fiabilitat estable, construcció curt. Especialitzada en l'estructura d'acer dissenyant, manufactur\nQingdao KXD acer estructura Co, Ltd és un dels principals Xina equipaments magatzems fabricants i proveïdors equipades amb fàbrica magatzems equipament professional.\nEquipament de magatzem\nEstructures d'acer tenen avantatges d'alta resistència, pes lleuger, bon material rendiment, fiabilitat estable, construcció curt.\nEspecialitzada en disseny, fabricació i instal·lació de la indústria, civil i Mercantil d'estructura d'acer. La capacitat de producció de companyia arriba a 400, 000 tones de components de l'estructura d'acer, 2 milions de metres quadrats de zona i 3,5 milions de metres quadrats d'àrea de protecció externa.\nSobre l'estructura d'acer equipament de magatzem:\n1) que té moltes característiques excel·lents com el pes lleuger, fàcil de muntar i desmuntar i l'estabilitat estructural.\n2) també utilitzar pocs materials i pot ser utilitzat unes quantes vegades que és pot ser reciclatge, així que és el baix cost i economia.\n3) a més, té una vida útil llarga fins a 50 anys d'utilitzar. Al mateix temps, a causa dels materials que utilitza, les estructures de paret i sostre tenir plenament en compte de l'aïllament tèrmic, impermeabilització.\n4) què més, s'usa àmpliament, com taller de monocapa, emmagatzematge, arquitectura de negocis, edifici d'oficines, diversos casa parc i la família, etc.\n5) un punt més que cal destacar és que tots els components de l'estructura d'acer pot ser galvanitzada per abordar les demandes dels clients; Sostre i paret acabat pot ser més una varietat de colors, formes i altres opcions i així millorar enormement l'aparença estètica del disseny, suficient per atendre les sol licituds dels clients.\nHot Tags: equipament magatzems, Xina, fabricants, proveïdors, fàbrica\nUn parell de: Estructura d'acer emmagatzematge\nSegüent: Camp de futbol d'estructura d'acer\nSecció H d'acer\nCaseta de jardí d'estructura d'acer\nTaller de fosa d'estructura d'acer\nTota l'amplitud d'acer estructura edifici\nEstructura d'acer cambres frigorífiques


Cambrils reviu l'estiu de fa tres segles | Canal Reus TV\nCambrils reviu l'estiu de fa tres segles\n12:50 - 10 juliol 2018\nper Èlia Tell i Clàudia Calduch\nCambrils presenta una nova visita teatralitzada per acostar el barri antic als turistes. El Patronat de Turisme i ANS Educació han organitzat 'El misteri de la vila de Cambrils', un recorregut que retorna a l'estiu del segle XVIII per trobar la cura d'una greu malaltia.\nUna vila marinera que convivia amb la guerra i les malalties. Aquesta era la situació de Cambrils en ple segle XVIII, una època en que el poble es coneixia per estar una zona de pas, on es creuaven camins i tota mena de viatgers. Aquest també és el context de 'El Misteri de la vila de Cambrils', una nova visita teatralitzada que recorre el casc antic de la vila. Tal com afirma el cofundador d'ANS Educació, Joan Velasco, "aquesta és una ruta lleugera feta per a públic turista familiar, perquè s'interessin per la vila de Cambrils i descobreixin els seus racons".\nANS Educació i l'Ajuntament de Cambrils han tirat endavant aquesta nova proposta que té com a fil conductor un altre conegut de l'època: les epidèmies. Un metge de l'època i un guia posaran en context els assistents per tal de trobar una cura per la malaltia. Les visites es faran cada dilluns de juliol i agost a la plaça del Setge com a punt de partida. Passarà per punts emblemàtics del barri antic com: el portal de la Muralla, la torre del Llimós, la plaça de l'Església, la plaça de la Vila o la torre del Bou. A les 6 de la tarda es farà el recorregut en català, i a les 7, en castellà. El preu és de 3 euros, i la reserva i recollida d'entrades s'ha de fer al Patronat de Turisme de Cambrils.


L’Embarraca’t va fer ple els tres dies de Festa Major a Vilanova del Camí - vilanovainformacio.cat - Portal de Comunicació de Vilanova del Camí\nAquest any, el programa festiu de l’Embarraca’t proposava l’ampliació d’un dia més de concert i “l’experiència demostra que ha estat un encert”, assegura la regidora de Festes, Eva Vadillo\nA la proposta de divendres i dissabte es va sumar una nova proposta musical per a la nit de diumenge, oberta a un públic més general, amb l’actuació d’Hotel Cochambre. Un concert que va portar a l’Embarraca’t un públic molt nombrós que va disfrutar amb les versions i la posada en escena d’aquest peculiar grup que suma tres premis ACR.\nDivendres l’Embarraca’t va acollir, de la mà de l’associació de joves La Xispa i amb la col·laboració del Club Gimnàstic Ballerina, Club Petanca Nou, Penya Madridista, CF Vilanova i CFS Vilanova, els concerts del cantautor local Carlos Gómez i del grup Bohemios Autorizaos. Flamenc fusió i música mestissa per ambientar la Nit de l’Espurna de l’Embarraca’t que va tancar Dj Adri Machaca.\nDissabte, el show més gran de Catalunya va fer parada a Vilanova del Camí. Carles Pérez, Dídac Tomàs, Andreu Presas i el Gran Germán van tornar a omplir l’espai de l’Embarraca’t oferint un show que sorprèn cada any per la seva qualitat i la seva posada en escena.\nVídeo de Ràdio FLAIXBAC\nA l’espai de l’Embarraca’t hi havia instal·lat també un dispositiu del Punt Lila, una iniciativa del servei d’Igualtat de gènere de l’Ajuntament de Vilanova del Camí que ha posat a disposició del jovent aquest punt d’atenció a les violències sexuals durant la Festa Major. Una acció coordinada amb la MICOD per anar avançant contra l’assetjament en espais de festa.\nEtiquetes: Espai JoveJoves


IVC > Audiovisuals > EL AMIGO DE MI AMIGA\nFrança · 1987 · 102'\nBlanche és una noia tímida i callada. Léa, en canvi, és extravertida i impulsiva. Ix amb Fabien, un jove atractiu i esportista. Alexandre, atractiu i ben situat, és també amic de Léa. Entre ells sorgeix un joc amorós a quatre bandes.\nBasant-se en el proverbi "els amics dels meus amics són els meus amics", l'última entrega de les “comèdies i proverbis” narra les aventures sentimentals creuades d'un grup de joves a la ciutat de Cergy-Pontoise.\nDirecció: Eric Rohmer\nGuió: Eric Rohmer\nMúsica: Jean-Louis Valero\nMuntatge: María Luisa García\nIntèrprets: Emmanuelle Chaulet, Sophie Renoir, Anne-Laure Meury, Eric Viellard, François-Eric Gendron.\nProducció: Les Films du Losange


El tresorer de la FAF també haurà de continuar a la presó - Altaveu\nLa batlle instructora de l’‘Operació Cautxú’ també ha desestimat la petició de llibertat formulada per la defensa de José García, el tresorer de la Federació Andorrana de Futbol (FAF) que com el secretari general de l’ens, Tomàs Gea, està processat per apropiació indeguda, administració deslleial i defraudació a la CASS. García va entrar a la presó dues setmanes més tard que Gea ja que quan va esclatar el cas era fora del país.\nLa desestimació de la demanda de llibertat provisional, condicionada o sense condició, s’hauria comunicat al mateix temps que es va notificar el refús a la petició feta per Gea, segons que ha pogut saber l’Altaveu. En gran mesura, la motivació del rebuig és el mateix: que encara queden elements de la investigació per realitzar. Alhora, el fet que García trigués dues setmanes a retornar al Principat també fa malfiar en certa manera als investigadors.\nMentrestant, la FAF es prepara per celebrar dilluns que ve una assemblea general que hauria d’aprovar els comptes i donar el vist-i-plau a la remodelada junta directiva arran de l’absència dels dos empresonats i, sobretot, del president, que després de la seva detenció i posterior alliberament sense entrar a la presó tot i continuar processat -en aquest cas per administració deslleial i defraudació a la CASS- va dimitir de manera irrevocable.\nL’expresident Víctor Santos, justament, estaria liderant un moviment que busca suports a la ratificació de la junta modificada, capitanejada formalment per Alfonso Martín i Elisabet Pirot, i sense haver de passar per unes eleccions que, vist com estan les coses, podrien obrir una veritable caixa de pandora i fer trontollar el ‘modus operandi’ que s’ha dut a terme els darrers anys al capdavant de l’ens federatiu futbolístic.


Servei d'assessorament i acompanyament psicològic en processos de divorci pensant en els fills, perquè puguin entendre, assumir i viure de la manera més normalitzada possible la nova situació familiar com a resultat de la decisió adulta dels pares. Una ajuda per als pares a fi de desenvolupar aquesta nova etapa sense perjudicar els fills.\nUn acompanyament psicològic orientat en què menors i pares puguin expressar els dubtes i ajudar-los a solucionar els conflictes originats per la nova dinàmica familiar. No ens referim a teràpies psicològiques eternitzades i feixugues, sinó a sessions inicials i de seguiment per resoldre problemes puntuals i aprendre estratègies de comportament familiar pròpies de cada cas.\nEl nostre objectiu no és fer un tractament sinó un acompanyament psicològic en el procés agut del divorci perquè creiem que la decisió dels pares no ha de ser un fet traumàtic per als fills, ni per a ells mateixos, si es planteja amb diàleg i coherència, si s'escolta els menors i se’ls ensenyen estratègies per afrontar els canvis del nou patró familiar.


Escrit per Josep Espluga al 25 de juliol de 2018 . Publicat a Llitera\nUns ‘Espills trencats’que també són nostres*\nEscrit per Josefina Motis al 25 de juliol de 2018 . Publicat a Llitera\nEl llibre em feia dentetes des que va sortir la notícia de la seva publicació. Per fi el vaig aconseguir per Internet, a través de la llibreria Serret del Matarranya, i en llegir-lo no he pogut evitar veure la meva pròpia sensibilitat viscuda en cada tros d’aquells espills trencats.\nEscrit per Josep Espluga al 26 de febrer de 2018 . Publicat a Llitera\nEl GR23 és un sender de 50 km de ruta senyalitzada que travessa la part septentrional de la comarca de la Llitera, tot passant per Alins, Açanui, Calassanç, Peralta de la Sal, Baells, Valldellou, Castellonroi i Albelda. Albelda està situada al peu de la serra de les Gesses, una alineació de tossals de ges que gaudeix d’una protecció especial com a zona LIC (Lloc d’Interès Comunitari).


Ràdio Sió Agramunt 107.9 FM | "La Revista Sió rep el premi Victorina Vila"\nInici / Notícies / La Revista Sió rep el premi Victorina Vila\nLa Revista Sió va rebre, el passat dissabte, el premi Victorina Vila, un guardó que entrega la Federació Regional de Lleida d'Esquerra Republicana i que homenatja la figura de la pedagoga i cofundadora del Liceu Escolar i de l'Escola Minerva. En el cas de la Revista Sió, es concedeix aquest premi en tant que és una de les primeres publicacions escrita íntegrament en català.\nJunt amb l'entrega d'aquest reconeixement, també es va fer entrega del premi Víctor Torres, que aquest any va recaure en el conservador del Museu de Lleida, Albert Velasco. Aquests premis es concedeixen anualment per a persones i entitats que, respectivament, hagin contribuït a la lluita pels valors republicans, que han promogut la cultura catalana i que han defensat Catalunya. Els premis són creats per l'escultor i forjador de Vilanova de Bellpuig, Pep Solé.\nL'acte de lliurament dels premis va tenir lloc al Centre d'Interpretació de Lluís Companys del Tarròs on, posteriorment, va tenir lloc la restauració del medalló a l'escultura del president Lluís Companys, al monument dedicat al President Màrtir de la mateixa localitat.\nEl corredor Raul Arenas recapta 3.830 euros amb el seu segon repte solidari


Així han estat les 24 HORES en ciclomotor\nL'equip Taller Pelayo de Bigues i riells guanya la 32a edició de les 24 Hores de Resistència en Ciclomotor de la Vall del Tenes, amb 435 voltes al circuit del Pinar de la Riera de Lliçà d'Amunt. L'equip també va ser el primer classificat en les categories Grup 3 i Vall del Tenes.\nLa segona posició del podi la l'ocupa l'equip de Cabrera de Mar, Team VDG/NG, amb 425 voltes completades; seguit de l'equip d'E2 Motos, de Moià, que va fer 422 voltes al circuit.\nSegons l'organització, prop de 30.000 persones van passar pel Pinar de la Riera a gaudir d'aquesta festa del motor i de les múltiples activitats lúdiques que es van organitzar al llarg del cap de setmana. En aquesta edició han participat 38 equips, cinc d'ells europeus, fet que ha atorgat el reconeixement com a prova internacional.\n► Consulta els resultats finals i per hores de cada categoria de la classificació\nFotografies del Galliner\n► Les fotos del Galliner\n► Les fotos del diari El 9 Nou\n► Les fotos de l'Ajuntament de Lliçà d'Amunt\nTot és a punt perquè comencin les 24 hores de la Vall del Tenes\nEls equips estrangers comencen a arribar a Lliçà d'Amunt\nLes 24 hores de la Vall del Tenes tindrà 6 equips estrangers\nLes 24 HORES a TV3\n► Les 24 HORES al Bloc del Galliner\n► Ajuntament de Lliçà d'Amunt\n► Diari El 9 Nou\nCATEGORIA: Imatges, Notícies, vídeos\nEl Galliner 6/9/11 2:19\nCal destacar que totes les fotografies han estat publicades després del tancament del període de presentació d'imatges al concurs de fotografia del Grup 24 HORES.


Fragments de camins i curses: Refugis del torb I: Queralbs - Hostal Pastuira\nAbans d'anar dormir deixo preparada la motxilla al peu del llit com si de la vetlla de les armes es tractés. Surto de casa que encara és ben fosc. Les carreteres a aquestes hores estan solitàries. Osona em rep amb la boira de costum.\nGairebé a trenc d'alba ja sóc en el petit poble de Queralbs per començar la meva aventura dels darrers estius. Per endavant tinc 7 dies de caminar en solitari gaudint de l'esforç i també del paisatge.\nLa pujada per les Gorges del Freser és una pujada amable. Puja a poc a poc amb trams gairebé plans en els que et pots prendre un respir. L'aigua baixa a cuita-corrents entre roques i saltirons per aquestes gorges on s'escolta la suau fressa a tota hora. Aigua que prové dels cims propers. M'ho agafo amb calma. Avui tinc un bon desnivell per endavant. Ressegueixo el camí pel seu voral que em porta amunt, amunt sense descans. M'aturo un moment a contemplar el salt del Grill.\nMón palau és dins d'un cingle\nque el Freser parteix en dos;\ntinc finestres i balcons,\namb heureres per cortina,\nvells roures que fan de pont, ...\nPasso la palanca i a partir d'aquí el corriol va guanyant alçada sense descans fent ziga-zagues. El Torreneules allà dalt vigila al caminant, com un gegant protector. El sol ja toca al camí i començo a planejar. Tot són pistes de que Coma de Vaca està ben a prop. Encara que coneguda la visió d'aquesta vall no em deixa de sorprendre.\nAl refugi faig una aturada per menjar el primer entrepà i uns quants fruits secs acompanyats d'una birra. Segueixo el GR-11 pel costat del Freser. Contemplo l'espectacle de les bestioles d'aquest indret: marmotes que fugen corrent com si algú les empaités. Les de l'altra banda del riu s'ho miren amb més calma. I també els reis de les alçades, les grans aus volant pel cel. Potser voltors ? No ho sé. A part de les que volen un grup ben nombrós es belluguen al bell mig de la muntanya, crec que fent-se un tip d'alguna cosa.\nCada cop que em giro contemplo més i més núvols, i més, i més grisos. Primer a sobre el Balandrau, però després també sobre el Torreneules. S'estan preparant per donar guerra.\nLa pujada segueix suau fins que ja a sota del Coll de la Marrana abandono la riba del Freser i la seva companyia per anar a buscar el coll. Es fa feixuc. Es tracta d'una pujada exigent. Començo a tenir dubtes de pujar al Bastiments. Dóna la impressió que en qualsevol moment es pot posar a ploure, i no tinc ganes de mullar-me el primer dia.\nUn cop al coll contemplo el paisatge i analitzo la situació. Si pujo a Bastiments augmenten les possibilitats de que m'agafi la pluja. Sóc prudent i enfilo la baixada. Fins arribar aquí he fet el camí pràcticament sol, però a partir d'ara trobo gent per tot arreu.\nPasso pel costat del Refugi d'Ull de Ter i segueixo baixant, ara pel costat del riu Ter. Ben aviat arribo al Hostal Pastuira on recullo el pack de la travessa.\nGaudeixo d'una habitació per mi sol amb dutxa. Faig el segon entrepà del dia, i després d'una curta migdiada, d'escriure el diari i llegir una estona amb tranquil·litat puc gaudir de la primera part del Barça en el primer partit de la lliga 13-14 abans d'endrapar un bon sopar. Al final no ha caigut ni una gota. Abans d'anar a dormir he pogut contemplar la lluna gairebé plena.\nCentral de Daió: 15 minuts\nPalanca sobre el Freser: 1-30 hora\nComa de Vaca: 3-05 hores\nColl de la Marrana: 5-05 hores\nRefugi d'Ulldeter: 5-35 hores\nHostal Pastuira: 6-05\nNo hi ha rés que ser profesor, oi?\nM'ha agradat aquesta primera part!!, però... parles de "recollir el pack de la travessia"..\nHan fet una nova travessa a Catalunya?? (Tipus CdV, CdF, PdC)\n27 d’agost de 2013, a les 23:31\nSi Dennis una nova travessa (refugis del torb). M'ha agradat. De ben segur que serà tot un èxit. Seguiré publicant les properes jornades encara que a poc a poc.\n28 d’agost de 2013, a les 8:11\nPer cert Dennis, mentre pujava per les Gorges del Freser en direcció a Bastiments en alguns moments recordava altres pujades per aquest indret. No sé si recordes que fa uns anys hi vam pujar junts. Ho pots recordar aquí: http://caminsfragmentaris.blogspot.com.es/2006/07/bastiments.html\n28 d’agost de 2013, a les 8:31\nI tant Ricard.\nVa ser casualitat però abans d'ahir vaig rellegir la meva "Agenda" de l'any 2006 i també vaig llegir aquesta crònica.\nVa ser divertit, i a més a més vam acabar amb un bon dinar (doble, perque cada vegada que tocavem el menjar del Christian havien de fer-li un plat nou, jeje. No sé si encara té aquesta intolerancia al glúten??)\n28 d’agost de 2013, a les 15:34


Aplicacions - Matawiki\nAquesta pàgina ha estat creada per tenir informació sobre les matemàtiques a la vida quotidiana, i per adonar-nos de que encara que no ho paresqui les matemàtiques estan molt a la nostre vida.\n1 Els nombres racionals i irracionals\n2 Els nombres enters\n3 Potències i arrels\n4 Els polinomis\n5 Les equacions\nEls nombres racionals i irracionals\nEls nombres irracionals es solen utilitzar per exemple quan medim alguna cosa, que sempre ens dona un nombre irracional o aproximat, encara que hi ha nombres irracionals que no es poden trobar a la vida quotidiana perquè en n'hi ha d'imaginaris. Els nombres racionals, solen servir per formular problemas perquè inclouen les fraccions i la raó i d'aquesta manera, es pot obtenir una expressió decimal periòdica, també a n'aquest gran grup, s'utilitzen les fraccions equivalents per obtenir fraccions ampliades i simplificades. També serveixen per passar d'un nombre decimal a la fracció generatriu corresponent i per calcular el valor d'un radical i expressar-lo en forma de potència amb exponent fraccionari.\nÉs un grup que inclou els nombres naturals, s'utilitzen molt a la vida diària. com per exemple, als termometres, que marquen la temperatura que pot ser negativa i positiva. També en una cosa molt simple; si tu l'hi deus 5 euros a un amic i tant sols en tens 4, te'n falta un per poder pagar el deute al teu amic i te'n quedes amb menys 1. Els nombres enters es els que feim per contar coses.\nSón bàsiques per a qualsevol càlcul mínimament important en enginyeria, arquitectura, estadística i informàtica. Les arrels són operacions que no es solen utilitzar a la vida quotidiana ja que no hi ha cap manera d'utilitzarne. I les potències es poden utilitzar per elevar nombres molt elevats i també per els nombres molt petits.\nEls polinomis, s'apliquen a molts de casos, bàsicament al tema de la construcció, sense polinomis, no es podria construir. Alguns exemples són: càlcul de la alineació d'antenes electromagnètiques mitjançant expansions polinomials també es pot calcular la població d'un cultiu de bacteris cristal·lografia dels raigs-x-per calcular l'estructura tridimensional de les proteïnes.\nTothom utilitza les equacions en la seva diària. Tan fàcil com saber que un bus tarda 20 minuts en arribar al cinema i saber l'hora de sortir de casa, estan en tot moment en la vida diària de tots, no necessàri fer-les d'amunt de en un paper perquè sigui una equació, i es poden arribar a fer sense endonar-se'n conta.\nObtingut de «http://wiki.matadejonc.cat/index.php?title=Aplicacions&oldid=67376»\nDarrera modificació de la pàgina: 13 gen 2013 a les 18:46.\nAquesta pàgina ha estat visitada 7.230 vegades.


Taller per a joves 'Projecte Alma' | Guía BCN: agenda de actividades, directorios y cursos de Barcelona Taller per a joves 'Projecte Alma'\nAquest projecte de teatre, complicitat, escriptura, intuïció, confiança, arts visuals i respecte. Farem un entrenament creatiu, coneixerem els llenguatges teatrals per, més endavant, poder crear una obra de teatre.\nA l'inici farem un entrenament regular per connectar amb la pròpia creativitat, més endavant coneixerem diversos llenguatges teatrals des de diferents punts de vista (interpretació, escenografia, direcció, escriptura i altres) i finalment crearem una obra de teatre, amb la qual volem consolidar una companyia estable de teatre amb aquelles persones que vulguin continuar.\nProjecte Teatral ALMA. Escola i companyia de teatre multidisciplinar\nOrganitza: UTE Acompanya'm de Sant Joan de Déu\nDijous de 17:00h a 19:00h Entrada general de: 41.58 €. Cal inscripció prèvia\nEspai Jove Casa Sagnier. Inscripcions presencials a partir de l'1 de setembre.El pagament s'acceptarà únicament amb targeta bancàriaHorari d'inscripció: de dilluns a divendres de 9:30 a 14:30 i de 16:30 a 20:30.


Jordà reclama a l'Estat que traspassi els terrenys on es planificava fer el nou Trueta - El Gerió Digital\nERC-RCat-Catalunya Sí denuncia que el sistema de salut pateix dèficit perquè Catalunya està sotmesa a "un espoli fiscal"\nDimarts, 8 de novembre de 2011 14:36h\nTeresa Jordà, acompanyada per la portaveu d'ERC al Congrés, Anna Simó, i la candidata al Senat, Maria Mercè Roca © ACN\nLa candidata de la coalició ha remarcat que cal millorar el finançament de la sanitat pública perquè, segons dades d'ERC, mentre la inversió per capita a Catalunya és de 1.207 euros, la mitjana espanyola és de 1.500. Jordà ha lamentat que, malgrat que els hospitals catalans -entre ells el Josep Trueta de Girona- són "de referència per la seva qualitat", la inversió és menor a Catalunya. Per Jordà, aquesta situació té "nom i cognom": "La manca d'inversió no és per falta de finançament públic sinó perquè no tenim independència econòmica", ha manifestat la candidata que assenyala que "l'espoli" de Catalunya és de 16.000 milions d'euros (MEUR) l'any.\nUna altra dada que ha aportat la portaveu d'ERC al Parlament, Anna Simó, remarca que Catalunya és la quarta comunitat en creació de riquesa però que, en canvi, es troba en el setzè lloc en el rànquing de comunitats autònomes estatals pel que fa a la inversió en sanitat. Simó ha dit que quan ERC va ser al Govern de la Generalitat "no es va estirar més el braç que la màniga" i ha retret al Govern que, entre d'altres, hagi disminuït un 12% el pressupost per a l'atenció primària aquest any. "Ha estat la crisi que ha fet estrènyer el cinturó, no la mala gestió", ha defensat Simó.\nPer això, entre els compromisos que defensa la coalició es troba la desaparició del Ministeri de Sanitat, augmentar les dotacions de l'Estat per a la cartera de prestacions obligatòries, la lluita contra el copagament a Catalunya i que es reguli el dret a decidir sobre la pròpia vida a través del testament vital.\nEn clau gironina, la candidata gironina de la coalició independentista ha afirmat que reclamaran a l'Estat que cedeixi els terrenys on es preveia fer el nou Hospital Josep Trueta. Segons ha recordat Jordà, el fet que els terrenys siguin titularitat de la Tresoreria de la Seguretat Social és un dels arguments pels quals el Govern de la Generalitat ha aturat el projecte. Per això, ERC-Rcat-Catalunya Sí considera que si els terrenys són de la Generalitat es podria començar a edificar el nou hospital.


Idees de barreja de pastissos: utilitzeu refresc per fer pastís humit - Receptes\nquina és la millor vaixella d’ús quotidià\nAquesta és la nostra estrena a la tardor del 2019\nmillors olles i paelles preparades per comprar\nUn truc de cocció increïble canviarà per sempre la forma de fer un pastís\nLa vostra llista de compres serà molt més curta la propera vegada que accediu al supermercat per preparar la celebració de l’aniversari d’un membre de la família. Per què? Bé, pel que sembla, no cal que utilitzeu ous, oli ni aigua quan cuineu amb un pastís amb una barreja. Tot el que necessiteu és (espereu-ho) a llauna de refresc !\nJa veieu, el llevat (també conegut com a agents elevadors) d’aquestes mescles garanteix que el pastís encara pugi i la sosa afegeix l’element líquid necessari per convertir la pols en massa. Tot i que el sabor del refresc s’elaborarà principalment de les postres, els refrescos foscos s’adapten millor amb llaminadures de xocolata i refrescos lleugers (penseu: Sprite) amb vainilla o altres sabors més clars.\nmillor netejador i poliment de mobles de fusta\nMireu i apreneu:\nFàcil, oi? També podeu provar-ho diferents sabors i combinacions per mantenir aquesta recepta fresca i encara ràpida.\nPerò no només el refresc pot portar la cocció a alçades més fàcils i saboroses. A continuació, es mostren alguns ingredients més que és possible que vulgueu traslladar al vostre forn de cuina:\nUn xef de Kansas City anomenat Jasper J. Mirabile, Jr., ho afirma condiment sandvitx és el seu aliment bàsic secret. Actua com a substitut de l’oli, alhora que equilibra el sucre i evita que el pastís quedi massa sec.\nAquest és un altre d'aquests trucs que són tan bojos, que només poden funcionar, però els nostres cuina de prova ho havia de veure per creure-ho. Els resultats? Pel que sembla, realment són dues tasses de gelat més 1,5 tasses de farina que s’aixeca fa es converteixen en unes postres semblants al pa.\nquè hi ha obert a prop meu en acció de gràcies\nMou-te, tacs: hi ha un nou plaer culpable a la ciutat que demana una bona recuperació d’aquest passadís preferit de productes lactis (és a dir, De la reina Latifah pa de pessic). La textura cremosa deixa els productes de forn molt humits.\nT’agraden aquestes idees? Fixa’ls per més endavant. Per obtenir més informació, seguiu Bona neteja a Pinterest.


Fins als collons de tots nosaltres - Diari de Girona\nFins als collons de tots nosaltres\n31.05.2020 | 06:00\nFins als collons de tots nosaltres Diari de Girona\nLa millor sentència mai dita sobre la política espanyola no la pronunciaren Emilio Castelar ni Adolfo Suárez ni Felipe González, per citar només tres bons oradors. La frase que millor defineix com funciona la cosa pública en aquest país és del català Estanislau Figueras, primer president de la breu Primera República Espanyola. La pronuncià l'onze de juny de 1873, el dia que presentà la renúncia davant el Consell de Ministres: «Senyors, seré sincer: estic fins als collons de tots nosaltres». Sol fer gràcia la paraula que fa referència als atributs sexuals, però la veritable càrrega política recau sobre el «tots nosaltres», sobre la responsabilitat compartida en els èxits o, com fou el cas, en els fracassos.\nFigueras arribà a la presidència després de l'abdicació d'Amadeu I, el rei que el general Joan Prim imposà després que la revolució de 1868 enviàs Isabel II a l'exili parisenc. Assassinat Prim al carrer del Turc i sense suports al país que l'havia cridat, el regnat del Savoia durà poc més de tres anys.\nEl dia de la seva abdicació, Amadeu I adreçà una carta als espanyols en la qual, si fa no fa, deia el mateix que el seu successor republicà: «Si fossin estrangers els enemics de la vostra felicitat... seria el primer a lluitar contra ells; però tots els que amb l'espasa, amb la ploma, amb la paraula agreugen i perpetuen els mals de la Nació són espanyols. Tots invoquen el dolç nom de la Pàtria, tots es barallen i es sacsegen pel seu bé».\nTal vegada les paraules siguin distintes, però el diagnòstic d'Amadeu i el de Figueras són idèntics. I es poden aplicar al que passa avui i aquí.\nPablo Iglesias, que fa uns anys qualificava de «xarop democràtic» les protestes davant les cases dels polítics ara les pateix davant ca-seva. Els qui les convoquen, les aplaudeixen o callen són els mateixos que li etziben a la cara les seves paraules del passat. Isabel Díaz Ayuso és una presidenta de comunitat autònoma que, com un Carles Puigdemont més, anima a incomplir la llei als manifestants del barri de Salamanca.\nFan fàstic els pocs diputats que per raons sanitàries s'asseuen als escons del Congrés i ni tan sols saben mostrar respecte pels malalts d'avui, pels morts d'ahir i pels aturats de demà. Tots consideren que els altres són els responsables de la mortalitat. Es llancen els cadàvers els uns contra els altres. La comunitat autònoma de Madrid contra el palau de La Moncloa. Adriana Lastra contra Madrid. Joaquim Torra contra l'Estat. Santiago Abascal contra Pedro Sánchez: «Ha provocat la mort de milers de compatriotes».\nTots sabien com evitar la COVID-19. Però ningú ho va explicar. Per què? Perquè no hi ha cap recepta infal·lible, ni tan sols la hidroxicloroquina que pren Donald Trump. Totes tenen contraindicacions. Unes perjudiquen la salut i les altres l'economia. Hi ha massa morts a Espanya, a Itàlia, als EUA, al Regne Unit, fins i tot a Suècia, que ara mateix té la taxa més gran de mortalitat per milió d'habitants. Però les defuncions són del coronavirus, no d'Emmanuel Macron, Boris Johnson o Stefan Löfven, el primer ministre socialdemòcrata suec que va fer just el contrari que Sánchez i la resta de països europeus i mantingué obert gairebé tot el país.\nEl mateix dia que pronuncià la frase per la qual ha passat a la història, Estanislau Figueras s'adreçà cap a la madrilenya estació d'Atocha pujà a un tren i partí cap a França. Amadeu I i la seva esposa Maria Victòria dal Pozzo retornaren a Itàlia per oblidar el malson espanyol. En alguns moments, molts voldrien, voldríem, poder fer com ells.\nL'empresariat gironí demana als ajuntaments recursos per evitar «una emergència social».


Continental Inn Lancaster (PA) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n2285 Lincoln Highway East, Ronks, Lancaster (PA), Estats Units, 17602 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nHabitació Doble amb 2 Llits Dobles amb Vista (Double Room with Two Double Beds with View)\nMés informació sobre Continental Inn\nAl visitar Lancaster (PA), vosté es sentirà com a casa a Continental Inn, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Els visitants d'aquest hotel, poden gaudir d'anar a les atraccions més importants de la ciutat: Dutch Wonderland, Club de Golf Medea, Societat de Boehm's Chapel.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Continental Inn és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, instal·lacions per a reunions i banquets són només algunes de les comoditats que fan que Continental Inn sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nL'ambient de Continental Inn es reflexa en cada habitació. servei de despertador, aire condicionat, calefacció, escriptori, telèfon són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen bany, sauna, camp de golf (a 3 km), piscina exterior, piscina coberta estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Continental Inn.


Paranoies RiKanna: L'ocell de la revolta Part 1, Francis Lawrence (pel·lícula)\nL'ocell de la revolta Part 1, Francis Lawrence (pel·lícula)\nTítol: L'ocell de la revolta Part 1\nTítol original: Mokingjay Part 1.\nRepartiment: Jennifer Lawrence, Josh Hutcherson, Liam Hemsworth, Philip Seymour Hoffman, Julianne Moore, Stanley Tucci, Woody Harrelson, Elizabeth Banks, Donald Sutherland, Jeffrey Wright, Natalie Dormer, Sam Claflin, Gwendoline Christie, Robert Knepper, Stef Dawson, Elden Henson , Evan Ross, Mahershala Ali, Wes Chatham, Sarita Choudhury\nAltres pel·lícules del director/a: Aigua per a elefants, Sóc Llegenda\nT'agradarà si: et van agradar les anteriors, tens interès en saber com han adaptat les novel·les, t'agraden les distopies juvenils...\nNi ho intentis si: no et va agradar la novel·la, no et convenç la premissa del primer llibre (un reality on juguen a matar-se fins que només quedi un).\nDesprés de la segona vegada que va anar als Jocs de la fam, Katniss s'ha trobat amb el seu districte totalment destruït. Ha estat salvada pel desconegut districte 13 on una rebel·lió està prenent forma i de la qual volen que en formi part. Tot i així, aquesta no és la seva única preocupació ja que el Peeta ha estat capturat pel Capitoli. Què li espera a la nostra heroïna?\nAquí la ressenya que probablement hagis vist per totes part i que ja estiguis fart de veure. Tot i això, he decidit que, com ara em dóna per fer ressenyes de pel·lícules amb tot això del desafiament del qual no paro de parlar, no era mala idea també fer ressenya d'altres cintes encara que no entressin en el repte. El cas és que com a lectora de juvenil vaig llegir la saga dels jocs de la fam quant va sortir, abans que ningú la conegués (mentida, en anglès ja era coneguda segur, però ignoreu això) em vaig enamorar de la història i vaig haver d'esperar les continuacions amb ànsies, però no recordo massa el que passava excepte els fets més rellevants, per això en aquesta ressenya no crec que us parli de diferències entre llibre i pel·lícules perquè sincerament no les recordo.\nEn general és una pel·lícula agradable encara que segueixo pensant que era innecessari que partissin l'últim llibre en dos, tot i que he arribat a llegir que el director ha pensat fer una tercera inventant per seguir amb la saga així que... Els diners i les seves conseqüències.\nHe llegit/sentit opinions que consideren que la pel·lícula és lenta, i suposo que si la compares amb les anteriors entregues potser ho sembli, però a mi no se m'ha fet gens pesada. Aquesta pel·lícula es basa molt en les emocions de la protagonista i sense ser una fan tan boja de l'actriu principal si que és veritat que en aquesta pel·lícula li toca lluir-se i jo he quedat contenta amb la seva actuació. A més encara que potser no passin massa coses, té escenes demostrant la duresa de la guerra i la rebel·lió que exploren bastant bé el tema i al meu parer m'han semblat molt ben fetes. En concret una cosa que m'ha agradat de la pel·lícula i que no té molt a veure amb res del que us deia són alguns dels paisatges enmig de la natura, eren força bells.\nLa història segueix bastant el que recordo del llibre, i en general no tinc massa problemes amb el que passa. Si que és veritat que l'han tallat en un lloc bastant problemàtic per als que no s'hagin llegit el llibre deixant amb ànsies i ganes de matar el director, tot i així si això és un incentiu perquè l'espectador llegeixi els llibres no està malament.\nI més que l'argument, el que destaca de la cinta és que crea una bona ambientació bastant deixant un aire de revolució ben aconseguit que es barreja amb els sentiments de la pobra Katniss que s'ha vist embolicada en tot el que succeeix al seu voltant. Tot i això deixa amb la sensació d'haver vist alguna cosa només a mitges.\nDe la banda sonora destacar sobretot el sorollet de la Muntagarlaire que està per tot arreu i la cançó de l'arbre del penjat perquè es queden en la teva ment per no sortir... Potser exageri, teniu raó, però m'agrada molt el contrast d'imatges i música que hi ha amb la segona cançó. A més encara que no m'he fixat molt en la instrumental, acompanyava bé amb l'ambient col·laborant a donar la sensació del que estàs veient és molt èpic.\nUs deixo la cançó de la que us parlo:\nhttp://www.myfreesongs.cc/mp3/jennifer+lawrence+the+hanging+tree (la segona és la versió de la pel·lícula on comença només la Katniss i després s'afegeix instrumental, cor...).\nDels personatges com ja deia abans destaca sobretot la Katniss, perquè en aquesta pel·lícula es nota que, encara que segueixen trencant amb la primera persona del llibre, l'han conservat una mica més ja que bàsicament la majoria de la cinta es basa en ella. I tal com vèiem en el llibre veiem una protagonista que per molt forta que sigui té debilitats, és humana, i no us enganyaré, encara que és cert que té el gran defecte de no aclarir-se amb qui quedar-se (cagadubtes...) en general crec que és una bona protagonista i tinc bon record del seu punt de vista.\nSobre el triangle amorós crec que ha quedat en un segon terme. No sé si hi haurà més desenvolupament d'aquest en la següent pel·lícula però m'ha donat la sensació que el Gale no tenia massa protagonisme i que en la novel·la tenia més importància. Tot i això, com jo sóc més d'el Peeta (que consti que els dos em queien bé, però per la Katniss em sembla millor el noi del pa) no tinc gaire queixa.\nPotser aquest protagonisme de l'Effie no em semblava necessari, però no m'ha molestat, encara que jo volia veure més d'el Haymitch i el Finnick (encara que aquest segon ja en té força, de protagonisme).\nResumint, una pel·lícula entretinguda que per a mi destaca per personalitzar molt bé a la Katniss i crear una bona ambientació del món i la rebel·lió, preparant així per a l'última part.\nEl millor: personatge Katniss i l'actuació, ambientació del món.\nEl pitjor: per a alguns pot faltar acció (no és el meu cas), podien haver fet una pel·lícula i no dues.\nEtiquetas: francislawrence, l'ocelldelarevolta, l'ocelldelarevoltapart1, opinió, pel·lícula


Els administradors de finques de Barcelona - Lleida demanen un "suport de renda" per a famílies i negocis | Lleida.com\nEls administradors de finques de Barcelona - Lleida demanen un "suport de renda" per a famílies i negocis\nEl Col·legi d'Administracions de Finques de Barcelona – Lleida (CAFBL) ha demanat a les administracions públiques competents dotar d'un "suport de renda" en lloguers a famílies i empreses, els ingressos de les quals hagin disminuït "inesperadament" arran de la crisi del coronavirus. La corporació ha lamentat "l'absència de concreció" en les mesures destinades a cobrir els contractes d'arrendaments, una situació que deriva "la càrrega" a arrendadors i arrendataris. Per aquest motiu, ha instat els Administradors de Finques Col·legiats a recomanar acords consensuats entre propietaris i arrendataris per "flexibilitzar" les condicions econòmiques dels contractes d'arrendament mentre continuï el tancament obligat.\nAixí mateix, ha apel·lat a la "responsabilitat social" dels actors del sector de l'habitatge, per actuar conjuntament a través de mesures que mantinguin "l'equilibri i la seguretat jurídica" en el lloguer d'habitatges i locals de negocis.\nEn lluita per la renda garantida\nLa renda agrària catalana creix un 25% el 2017, fins als 2.145 milions\nNomés s’admeten menys del 5% de les sol·licituds per cobrar la Renda Garantida


Col·legi Verge de Monti-sion Porreres - Pàgina 49 de 52 - Web del Col·legi Verge de Monti-sion Porreres\nAmb motiu del Dia Internacional de les Persones amb Discapacitat, que se celebra cada any el 3 de desembre, ahir realitzàrem tot un seguit d’activitats per tal de treballar l’empatia i conèixer més sobre la realitat que viuen les persones amb discapacitat.\nEls nins i nines de primària, durant aquest cap de setmana muntaran una estrelleta o un arbre per decorar l’escola.\nAquí teniu dues imatges de mostra.\nXerrada a l’Auditori El proper dilluns 21 a les 19.30 h es durà a terme una xerrada sobre “Xarxes Socials i Internet” a càrrec de la Guàrdia Civil. Es farà a l’Auditori i està dirigida a mares i pares. Guardar\nLlegeix més about XARXES SOCIALS I INTERNET\nGaudim del bosc sense fer-lo malbé\nUsuaris d’Aproscom ens han contat el conte “Marina i el bosc” Avui la Fundació Aproscom, fundació que treballa per millorar el benestar de les persones amb discapacitat intel·lectual, ens ha visitat a l’escola ja que forma part del Programa de sensibilització forestal del Govern de les Illes Balears “Gaudim del bosc sense fer-lo malbé. El […]\nLlegeix més about Gaudim del bosc sense fer-lo malbé\nELECCIONS AL CONSELL ESCOLAR DILLUNS 21 DE NOVEMBRE DE LES 16 A 18 H. Carrer Caritat 13\nLlegeix més about ELECCIONS AL CONSELL ESCOLAR\nCALENDARI ESCOLARITZACIÓ CURS 21-22


Escurabutxaques Bàscara - Millor servei tècnic per escurabutxaques a Bàscara - Recreatius PenedèsSEO - Landing Escurabutxaques - Máquinas recreativas y tragaperras. Mejor servicio técnico en máquinas recreativas para bares y locales - Recreatius Penedès\nLES ESCURABUTXAQUES A BÀSCARA AMB MÉS RENDIMENT ECONÒMIC\nLes escurabutxaques a Bàscara s'han convertit en els jocs tradicionals dels bars i locals, aporten diversió i entreteniment al públic i, el més rellevant és la seva rendibilitat. La rendibilitat que aporten a propietaris de bars i locals és molt alta.\nLes actuals màquines escurabutxaques a Bàscara determinen els resultats del joc mitjançant una computadora que genera números aleatoris. Cal destacar que el bar sempre juga amb avantatge per davant del jugador.\nOferim les últimes versions d’escurabutxaques a Bàscara amb premi perquè tinguin èxit en els bars, cafeteries, cerveseries i locals d'oci. La finalitat de la nostra empresa és distribuir a hostalers i propietaris de bars i locals la major selecció de màquines escurabutxaques amb premi amb major rendibilitat del mercat assegurant una recaptació alta. A Jocs Recreatius Penedès trobaràs l'oferta més àmplia de màquines escurabutxaques a Bàscara amb la millor condició econòmica per tenir el nivell de recaptació més alt que el mercat pot oferir. A més, ens convertim en un valor afegit per als establiments en aportar diversió i entreteniment als jugadors.\nEl nostre assessorament professional ajuda al client a realitzar una planificació prèvia del local, realitzar una selecció de les màquines que més s'ajusten al local i que majors beneficis poden aportar gràcies a la nostra àmplia experiència en el sector. Així doncs, analitzem detalladament les característiques i ubicació del bar o local, l'oferta de escurabutxaques a Bàscara i el target habitual de l'establiment.\nMultiplicar els beneficis dels negocis, restaurants bars i locals de la zona de Tarragona és un dels objectius quan s'instal·la una escurabutxaques. Nosaltres ens comprometem a analitzar i renovar contínuament l'estat de les escurabutxaques i, així, mantenir el nivell de recaptacions el més alt possible. La varietat de jocs que vénen instal·lats en les màquines escurabutxaques a Bàscara asseguren l'entreteniment de qualsevol públic. Al nostre catàleg disposem d'una àmplia selecció de models i fabricants de màquines escurabutxaques per cridar l'atenció de nous clients en els establiments i així aportar ingressos extra amb l'explotació de l'espai lúdic del local. Els nostres professionals estan informats de les últimes novetats del mercat per garantir la rendibilitat dels productes.\nLes màquines escurabutxaques a Bàscara poden significar un valor afegit per al negoci ja que es converteixen en un reclam per a públic nou, així com un estímul per als clients habituals sense requerir esforç extra per part del propietari i treballadors del negoci. El nostre equip de professionals és qui s'encarrega del correcte manteniment de les escurabutxaques a Bàscara i cuiden el seu funcionament per mantenir els beneficis més alts possibles.


HOMENATGE A TERESA, OVIDI MONTLLOR | IN FERNEM LAND\nNo és per que aquest blog sigui el blog amb més assídues que es diguin Teresa de tota la blogosfera, el motiu per el qual avui dedico el post a la preciosa cançó d’Ovidi Montllor, Homenatge a Teresa.\nNo us enfadeu i fruïu de la poesia, de la música i de la interpretació d’aquest preciós vals.\nHomenatge a Teresa esdevé un retrat d’una època grisa i d’iniciació al sexe, però amb una tendressa molt evocadora. El valset francès que va escriure l’Ovidi no pot ser més adient per descriure aquestes emocions.\nUs recordo que avui és l’últim dia per fer les vostres votacions per endevinar les sopranos que canten In questa Reggia. A les 23:59, tancaré l’espera i a mitjanit publicaré el resultat i els encerts, si és que ni han hagut.\nper Joaquim a 3 de gener de 2008\nCategories: CANÇÓ, cantants • Tags: Homenatge a Teresa, Ovidi Montllor\n← 2 de gener: L’endemà\nRESULTAT DEL CONCURS DEL MES DE DESEMBRE →\nXimooooooooooooooooooo que ya son y diez!!!!!Els resultats!!!\n3 de gener de 2008 a les 0:10\n¡Hombre, un paisano! No lo he escuchado mucho porque no me termina de tocar la fibra sensible.\n3 de gener de 2008 a les 0:35\nJo tampoc no el tinc massa escoltat, però la seua cançò “perquè vull” em sembla una meravella. Gran actor, també, recorde la seua actuació a “Furtivos”.\n3 de gener de 2008 a les 1:32\nL’Ovidi m’agradava, moltíssim, com a cantautor, com a actor, com a rapsoda (que bé deia “Els amants”, de l’Estellés!!!), i com a persona.\nAquesta cançó, en concret, és preciosa. Feia molt de temps que no la sentia, i se m’han humitjat els ulls mentre l’escoltava.\nI és que l’Ovidi… (m’ho deixes dir, oi que sí, Ximo?) …era collonut.\n3 de gener de 2008 a les 2:14\nJo crec que tots hem conegut una Teresa com la que descriu l´Ovidi. Federico Fellini per el que sabem per “Otto e mezzo” va coneixer una Saraghina.\nL´Ovidi va esser un cantant i un actor menyspreuat. Pot ser que el temps li fasi justicia.\nAquesta cançó es una preciositat.\n3 de gener de 2008 a les 2:52\nGràcies per la part que em toca. Em sembla una canço preciosa i molt tendra.\n3 de gener de 2008 a les 14:41\nHomenatge a Ovidi (de Teresa)\nL’Assur m’ha fet recordar el poema de l’estimat Estellés. Us el poso, per si algú no el coneix:\nIntentaré tenir l’audio i d’alguna manera posar-lo per aquí, val la pena escoltar-lo dit per l’Ovidi. Visca el País Valencià!\n3 de gener de 2008 a les 15:26\nL’Ovidi és el gran oblidat, és el gran ignorat. Volgudament, de manera oficial va esser discriminat per la seva ideologia política i personal. Massa molest, massa crític.\nSincerament ximo, no se el motiu pel que creia que no li dedicaries cap cançó i avui quan he vist l’Homenatge a Teresa m’has emocionat.\nGràcies, ets sorprenent.\nEspero el resultat d’aquesta nit, encara que no crec que hagi encertat cap de les tres, però tinc curiositat.\n3 de gener de 2008 a les 16:01\nM’encanta…. sobretot perquè jo mateixa he estat tantes voltes com la Teresa…\nPer cert hi ha on video dramatitzat al YouTube que il·lustra a la perfecció aquesta cançó:\n3 de gener de 2008 a les 16:09\nXimo, ja, ja, vec que no ets l’únic que penja coses al teu blog, hauries d’inaugurar el concepte de blog interactiu!!\nTambé ho dic per mi, que em permeto penjar el que he comentat abans: l’audio de l’Ovidi dient Els Amants:\n3 de gener de 2008 a les 17:07\nPrimero, Papagena que no te enteras. Que el resultado es a las 00:00 del día 4. Los nervios por saber si eres la ganadora no pueden contigo.\nAssur i Teresa, us complementeu. Gràcies per la poesia i gràcies per l’enllaç que ens permet escoltar-lo recitant.\nSarai, benvinguda i gràcies també pel youtube que ens permet veure al Ovidi gravant l’Homenatge a Teresa.\nFinalment, Joan Pau no se pas quina idea t’has fet de mi, però si has anat llegint els post del blog, no t’ha de sorprendre que en dediqui un al Ovidi. Com a persona era molt interessant; com a actor, excel·lent actor i com a cantautor, va fer veritables petites obres mestres, com la que he proposat. Què potser et pensaves que era una carca? 🙂 🙂 🙂\n3 de gener de 2008 a les 20:39\nBuff! M’han EN-CAN-TAT, tant l’Homenatge a la Teresa com la poesia de l’Estellés, però molt, molt eh? Estava desitjant arribar a casa per escoltar els audios (des de la feina no puc, grrrr!!) i dec tenir un dia tou perquè m’he emocionat com una bleda veient el video de la Sarai i escoltant l’audio de la Teresa. Em pregunto com he viscut tans anys sense disfrutar de tot això… Potser és que no era el moment… 😉 Per cert, jo no he participat al concurs però també estic impacient per saber qui són les sopranos i qui s’endú el premi!!\n3 de gener de 2008 a les 21:44\nMoltes gràcies a tots, n’he pogut llegir y escoltar coses precioses aquesta nit. Ja sé que “no toca” (perdoneu-me) pèro me n’ha vingut al cap una canço d’un altre cantant de la meua terra. Us deixo l’enllaç del youtube\n3 de gener de 2008 a les 23:45\nAlvaro moltes gràcies.\nEn Raimon va encetar amb veles e vents, aquesta col·lecció dedicada a la cançó. No em podria oblidar mai de ell i el “jo vinc d’un silenci” és molt emocionant.\n4 de gener de 2008 a les 0:06\nEra molt gran l´Ovidi,gran actor,gran cantant,gran rapsode i penso que gran persona INJUSTAMENT OBLIDAT\nHola Teresa S.(ja no sé pas quantes Tereses sou compartint blog).\nEstic sorprès de la resposta que ha tingut l’Ovidi en aquest post que inicialment vaig creure que no tindria l’acceptació que ha tingut, el que vol dir que l’Ovidi roman a la memòria col·lectiva.\nFantàstic!. Espero que no sigui l’última vegada que ens visitis.\n4 de gener de 2008 a les 16:17


Les dones pilotaris presenten les seues pròximes activitats esportives\nLa campanya “Va de Dóna” reforça el paper de la dona en el món de la pilota valenciana\nLa regidora d'Esports, Maite Girau, ha presentat la campanya de pilota valenciana “Va de Dóna” que reforça el paper de la dona en este esport autòcton, per a la que s'han organitzat diverses activitats. “Des de la regidoria d'Esports treballem per a aconseguir que cada vegada més la pilota siga un esport de referència. Volem també visibilizar cada vegada més este esport en si i a les dones com a pilotaris. En l'esport en general segueix havent-hi una bretxa de gènere, que des de la regidoria estem disposats a reduir”, ha declarat Maite Girau.\nEn la presentació es trobava al costat de Maite Girau, el president de la Federació de Pilota Valenciana, José Daniel Sanjuan; la vicepresidenta de competicions femenines de la Federació, Ana Belén Giner, i també han acudit un nodrit grup de dones pilotaris que proven que cada vegada són més les que practiquen este esport. A més, s'ha presentat oficialment a la mascota Mapi.\nEls representants assistents han volgut reforçar el protagonisme dels esportistes que assistien a la presentació, ja que “són ells la millor plataforma de difusió de tots els nostres esportistes joves. Cal fer-les visibles i que servisquen de model per a totes i tots, els xiquets i xiquetes que comencen”, ha explicat Girau. Les activitats s'inclouen dins dels actes de la Setmana de la Dona.\nLa regidora ha reconegut la labor de les escoles esportives que treballen perquè cada vegada més xiquets i xiquetes aprenguen a jugar a la pilota valenciana, “tenim uns 200 que participen, 68 són xiquetes. El percentatge de xiquetes és creixent, però encara estem lluny d'aqueix 50%, o més, al que aspirem”, considera Girau. Els representants de l'Ajuntament i de la Federació han agraït als pares l'esforç per portar i acompanyar a les seues filles i fills a les competicions en les quals participen.\nAna Isabel Giner, esportista representant de la Federació i també monitora, ha reivindicat, igual que la regidora, el paper de les escoles municipals “des d'on comencen per a després convertir-se en campions”. I ha recordat com a anècdota que quan ella va començar “jo era l'única xica i ara, a la vista de les xifres, és clar que hem millorat. A poc a poc les pilotaris anem a guanyar terreny”.\nUna altra prova que les coses estan canviant és la competició que té lloc aquest divendres a la vesprada que consisteix en un partit mixt els competidors del qual s'han mostrat molt il·lusionats. “Es preveu un gran èxit ja que s'han inscrit ara com ara mes de 400 assistents. Es realitzaran diversos sorteigs i regals cedits per les empreses patrocinadores”, ha explicat el president de la Federació José Daniel Sanjuan. Començarà a les 20:15 hores.\nSanjuan, s'ha mostrat molt orgullós i ha explicat que “la gran revolució dels últims anys en la pilota valenciana han sigut les dones. Han fet seua la pilota valenciana amb una gran força i il·lusió, no solament demostren el seu nivell en les competicions nacionals, sinó també en campionats en l'estranger”.\nEntre les activitats en les quals s'emmarca “Va de Dóna”, dins de la “setmana de la Dona” cal esmentar que el dia 18 tindrà lloc la final en el trinquet de Pelayo, competició a la qual regidora d'Esports ha convidat a tots i totes. Des dels dies 10 al 18 seran gratuïtes les entrades per a les dones en tots els trinquets de la comunitat valenciana. Més informació sobre les activitats organitzades en la web de la Federació http://fedpival.es/


Cookies - Unim.cat\nCookie és un fitxer que es descarrega en el seu ordinador quan accedeix a determinades pàgines web. Les Cookies permeten una pàgina web, entre altres coses, guardar i recuperar informació sobre els hàbits de navegació d’un usuari o del seu equip i, depenent de la informació que continguin i de la forma en què s’utilitza el seu equip, es poden utilitzar per reconèixer al usuari.\nEl navegador de l’usuari memoritza les cookies en el disc dur només durant la sessió actual ocupant un espai de memòria mínim i no perjudicant al ordinador. Les cookies no contenen cap classe d’informació personal específica, i la majoria de les mateixes s’eliminaran del disc dur al finalitzar la sessió de navegador (les denominades sessions de cookies).\nSense el seu consentiment exprés -mitjançant l’activació de les cookies en el seu navegador- unim.cat no enllaçarà en les cookies les dades memorizadas amb les seves dades personals proporcionades en el moment de la compra o registre.\nLes tècniques de les cookies: són aquelles que permeten a l’usuari la navegació a través d’una pàgina web, plataforma o aplicació i la utilització de les diferents opcions o serveis que existeixen, com per exemple, controlar el tràfic i la comunicació de dades, identificar la sessió, accés a parts d’accés restringit, recordar els elements que integren un pedido, realitzar el procés de compra d’un artícle, realitzar la sol·licitud d’inscripció o participació en un esdeveniment, utilitzar elements de seguretat durant la navegació, guardar continguts per a la difusió videos o sons o compartir continguts a través de xarxes socials.\nCookies de personalització: Són aquelles que permeten a l’usuari accedir al servei amb algunes característiques de caràcter general predefinides en funció d’una sèrie de criteris en el terminal de l’usuari com per exemple serien l’idioma, el tipus de navegador a través del qual accedeix al servei , la configuració regional des d’on accedeix al servei, etc.\nCookies d’anàlisi: Són aquells que bé tractats per nosaltres o per tercers, permeten quantificar el nombre d’usuaris i així realitzar la mesura i anàlisi estadística de la utilització que fan els usuaris del servei ofert. Per això s’analitza la navegació a la nostra pàgina web amb l’objectiu d’millorar l’oferta de productes o serveis que li oferim.\nCookies publicitàries: Són aquelles que, bé tractats per nosaltres o per tercers, ens permeten gestionar de la forma més eficient possible la oferta dels espais publicitaris que hi ha a la pàgina web, adequant el contingut de l’anunci al contingut del servei sol·licitat o al seu ús que realice de la nostra pàgina web. Per això podem analitzar els seus hàbits de navegació a Internet i podem mostrar-li publicitat relacionada amb el seu perfil de navegació.\nCookies d’publicitat comportamental: Són aquelles que permeten la gestió, de la forma més efectiva possible, dels espais publicitaris que, en aquest cas, l’editor ha inclòs en una pàgina web, aplicació o plataforma des del qual presta el servei sol·licitat. Aquestes galetes emmagatzemen informació del comportament dels usuaris obtinguda a través de l’observació contínua dels seus hàbits de navegació, el que permet desenvolupar un perfil específic per mostrar publicitat en funció del mateix.\nCookies de tercers: La Web de unim.cat pot utilitzar serveis de tercers que, a compte de Google, recopilaran informació amb fins estadístics, d’ús del Lloc per part de l’usuari i per a la prestació d’altres serveis relacionats amb l’activitat del Lloc web i altres serveis d’Internet.\nEn particular, aquesta web utilitza Google Analytics, un servei analític de web prestat per Google, Inc. amb domicili a Estats Units amb seu central a 1600 Amphitheatre Parkway, Mountain View, Califòrnia 94043. Per a la prestació d’aquests serveis, aquests utilitzen cookies que recopilen la informació, inclosa l’adreça IP de l’usuari, que serà transmesa, tractada i emmagatzemada per Google en els termes establerts a la Web de Google.com. Incloent la possible transmissió de dicha informació a tercers per raons d’exigència legal o quan aquests tercers processin la informació per compte de Google.\nl’Usuario accepta expressament, per la utilització d’aquest Lloc, el tractament de la informació recollida en la forma i amb els fins anteriorment esmentats. I també es reconeix conèixer la possibilitat de rebuir el tractament de dades o informació rechazando l’ús de Cookies mitjançant la selecció de la configuració adequada a tal fi en el seu navegador. Si bé aquesta opció de bloqueig de Cookies en el seu navegador no pot permetre el ple ús de totes les funcionalitats de la web.\nVostè, pot permetre, bloquejar o eliminar les cookies instal·lades en el seu equip mitjançant la configuració de les opcions del navegador en el vostre ordinador:\nSi té dubtes sobre aquesta política de cookies, pot contactar amb infounim.cat@gmail.com


Noves sessions de benvinguda per a persones immigrants al Pallars Jussà\nPer tal de facilitar els primers passos en la integració cap a la cultura i societat catalana, el Pla de Ciutadania i Immigració del Consell Comarcal del Pallars Jussà preveu cada any l’organització de les ‘Sessions de Benvinguda’.\nDestinades a les persones immigrants arribades al llarg d’aquests mesos, en aquestes sessions es facilita una primera informació sobre temes bàsics i molt diversos i es fa entrega d’una guia d’acollida. També es presenta l’Associació d’Ajuda Mútua de Catalunya (AMIC), que exposa què és aquest servei i com funciona.\nLes sessions disposen de l’ajuda d’un traductor per tal de garantir que aquesta informació es doni correctament i en alguns casos es dirigeixen a col·lectius concrets d’immigrants. Les properes sessions són les següents:\nDATA HORA LLOC PÚBLIC\n13 de novembre 20’15 hores Ajuntament de Tremp Tot el col·lectiu però especialment les persones procedents del Marroc, Romania, Bulgària i Moldàvia\n21 de novembre 20 hores Ajuntament de la Pobla Tot el col·lectiu\n27 de novembre 20’15 hores Ajuntament de Tremp Persones procedents de països sud-americans\nTambé es preveu l’organització d’una altra sessió a Isona en els propers dies, tot i que es troba pendent de confirmar la data.\nTremp, Pallars Jussà, 11 de novembre de 2008


Borriana inicia l'estudi participatiu per a condicionar i millorar el Parc Urbà de l'Arenal | Castelló Extra\nBorriana inicia l'estudi participatiu per a condicionar i millorar el Parc Urbà de l'Arenal\nEl treball, ha manifestat Arnandis, s’iniciarà amb l’anàlisi en diferents nivells temàtics, com ara medi ambient i paisatge, mobilitat i accessibilitat, usos, activitats socials i econòmiques, normativa urbanística, territorial o zones de servituds, que s’han de tindre en compte per a l’ordenació i disseny de l’àrea de l’Arenal.\nEn aquest sentit, ha assegurat el regidor d’Urbanisme, “la proposta d’ordenació i disseny més valorada per la ciutadania, després de passar per les aportacions i ajustos dels tècnics municipals i dels grups d’interés locals, es plasmarà per part de l’equip multidisciplinari en un projecte d’ordenació i d’intervenció com a Avantprojecte, per al seu posterior desenvolupament en un Projecte Bàsic i d’Execució, amb la finalitat de realitzar les obres”.\nDe l’anàlisi inicial prèvia realitzada per a l’elaboració de l’estudi diagnòstic, Bruno Arnandis ha destacat que el projecte recull uns “aspectes claus que hauran de formar part de la proposta d’ordenació i disseny del Parc Marítim i que permetran revisar el model obsolet de desenvolupament del Pla Especial”.\nEntre els quals, ha citat “l’existència d’una sèrie d’espais i dinàmiques de valor ambiental i ecològic que hauran de protegir-se i potenciar-se, com ara dunes, flora, canals, i aigua”, i també s’ha referit a una unitat de criteri en tota l’àrea urbana, “en què serà la infraestructura verda la base del projecte que inclou espais arbrats, parcs, recorreguts, i platges”.\nParal·lelament, l’ordenació haurà d’afavorir la direcció transversal ciutat-platja, ordenar el trànsit rodat per a tindre la mínima incidència amb els fluxos per als vianants. Les implantacions d’usos i les mateixes arquitectures hauran de ser de mínim impacte, reversibles i amb un caràcter unitari, i amb l’aplicació de criteris de sostenibilitat en el disseny i materialitat.


VIATGE ALS GRANS LLACS: ESPERIT DE SUPERACIÓ\nA l'hotel de Kibuye, mentre estava assentat a la terrassa, contemplant el llac, un noi rwandès amb una serra, un llistó i un regle, se m'ha acostat i m'ha començat a parlar amb anglès. Parlava molt a poc a poc pensant-se les paraules que diria, anava lent però segur del què deia. Ha començat amb les típiques frases, de How are you? What's your name? Where are you from? Que a vegades serveixen per trencar el gel. El Jean que és com es diu el noi, m'ha dit que feia mig any que estava aprenent anglès i com que sap que la millor manera d'aprendre'l es parlant-lo de seguida que m'ha vist ha pensat que seria una bona ocasió per practicar-lo.\nEl cap d'una estona m'ha explicat una mica la seva vida. M'ha dit:\nJo fa uns anys era molt pobre, no tenia res i havia marxat de casa, perquè la meva mare es va morir i quan el meu pare es va casar amb una altra dona, jo vaig marxar de casa, ja que ella no em tractava bé. Aleshores em vaig convertir amb un nen del carrer, vivia al carrer i vaig començar a robar, coses de poc valor per poder sobreviure. Però jo de tant en tant em parava en algun lloc i intentava llegir els cartells, havia estudiat molt poc i m'adonava que llegia molt a poc a poc. Això em preocupava a més sabia que viure el carrer no era una cosa bona i que robar no estava bé, ja que molta gent era pobre.\nUn dia una monja que a vegades ens donava menjar ens va dir si volíem anar a estudiar, un meu amic i jo finalment ens hi vàrem apuntar, vàrem començar per cinquè de primaria i teniem 14 anys, ja el primer any vaig treure les millors notes de la classe i el segon any també, aleshores em va sortir l'oportunitat de continuar estudiant un ofici, així que vaig estudiar fusteria. M'agradava aprendre a fer anar les eines, a més per primera vegada a la vida em sentia útil i capaç de tirar endavant. M'esforçava molt, no faltava mai a classe tot i que a vegades havia anat a pescar durant tota la nit per tenir alguns diners. Quan vaig acabar de seguida vaig trobar feina, ja que ho feia molt bé, ara la gent ja em coneix i la feina no em falta. Un capellà em va ajudar comprant-me les eines per poder començar a treballar i llavors l'amo d'aquest hotel també em va ajudar molt el principi, va confiar amb mi alhora de fer moltes feines i això li haig d'agraïr moltíssim.\nAra estic molt orgullós perquè ja no sóc pobre, tinc llogada una caseta amb un company i cada mes puc pagar el lloguer, a més em puc comprar el menjar i encara me'n sobra una miqueta, que faig servir per comprar llibres amb anglès, perquè m'adono que si en el futur parlo anglès, crec que tindré més oportunitats de treball, ara si les coses em van bé, m'agradaria anar a classes d'anglès, per millorar més ràpid, tot i que en sis mesos estudiant pel meu compte ja he millorat bastant. Després de l'anglès també m'adono que l'informàtica és important així que també hauria d'estudiar-ho, tu què creus?\nOi tant que si. Li dic jo.\nCrec que si t'esforces la vida també t'ajuda.\nLa veritat és que el noi m'explicava tot això amb una satisfacció tan gran, se'l veia tant content d'haver aconseguit ser un bon fuster i tirar endavant la seva vida. Però a la vegada no tenia ni una espurna de vanitat.\nSuposo que històries com aquestes n'hi ha un munt en un país que ha patit una guerra tan atroç fa tan poc.\nUn noi que havia perdut els pares i tres germans durant la guerra, em comentava que ara estava estudiant secundària i a més a les tardes fa un curs d'energies renovables, també se'l veia molt content d'on havia arribat. Igual que en Jean volia practicar l'anglès.\nPublicat per En Gerard a 19:16


Antònia Barceló serà la primera comissària de la Policia Local de Palma\nAbans d'assumir la direcció operativa farà sis mesos de pràctiques\nPalmaPer primera vegada a la història una dona ocuparà el lloc de comissària a la Policia Local de Palma. Antònia Barceló serà qui ocuparà aquest càrrec després d'haver aconseguit la plaça, a la qual es van presentar 23 aspirants, segons ha informat l'agència Efe. Segons ha explicat l'Ajuntament de Palma, aquesta és la primera vegada que una dona accedeix al segon major càrrec dins del cos policial.\nBarceló, que aquest dijous va prendre possessió del càrrec, va entrar l'any 1985 a la Policia Local de la ciutat i ha exercit de subinspectora major al llarg de la seva trajectòria professional. Llicenciada en Dret i Psicologia, té estudis de postgrau en Criminologia, Dret Penal i Ciències Penals, a més de formació en Direcció i Gestió d'Emergències i Protecció Civil.\nEn la seva darrera etapa, la nova comissària va estar a càrrec de la Divisió de Policia Judicial de la Policia Local de Palma, i d'ara endavant assumirà la direcció operativa i farà costat a la prefectura, encara que abans haurà de completar un període de pràctiques de sis mesos.


Director acadèmic de la Fundació Josep Irla\nPodem evolucionar cap a societats on la inseguretat s'afronti retallant llibertats, o cap a societats on la inseguretat s'afronti atacant les seves causes socials, econòmiques i culturals\n29/04/2020 | 07:00\nUn nen observant des del balcó de casa els carrers del seu municipi durant el confinament / ANNA FERRÀS\nSi hi ha un consens aparent respecte la crisi de la Covid-19 és que “això ho canvia tot”, i que “el món no tornarà a ser el mateix”. Personalment, sóc molt escèptic respecte la futurologia social, i no trobo descartable la possibilitat que, un cop superada la pandèmia, el món en visqui una altra, però d’amnèsia. Ja es veurà. Tanmateix, l’experiència històrica ens indica que, efectivament, les grans pandèmies acostumen a tenir efectes profunds a nivell polític, cultural i socioeconòmic. Com que sóc escèptic respecte la futurologia, més que preguntar-nos “cap a on anirà el món”, trobo útil preguntar-nos “cap a on pot anar”.\nDes de les esquerres, aquest “cap on pot anar el món” s’està plantejant com una sèrie de disjuntives. Moltes d’elles em semblen equivocades. “L’economia o la vida”, diuen alguns; com si el fet de decidir quants diners invertim en sanitat pública (i d’on els traiem) no tingués a veure amb “l’economia”, o com si les recessions no tinguessin impacte sobre “la vida”. D’altres assenyalen una de les dicotomies més tramposes d’entre totes les que la dreta ha parat a l’esquerra: “l’individu o la comunitat”. Com si regalar diners a la banca a canvi de retallades en sanitat fos més “individualista” que la Renda Bàsica, posem per cas. Sí que trobo real, en canvi, una altra disjuntiva que ja ve d’abans, i que la pandèmia no ha fet altra cosa que accentuar: la que, aquestes setmanes de confinament, podem observar als balcons.\nAls balcons estem podent veure dues actituds que, en el fons, apunten a dos models de societat diferents\nI és que als balcons, aquests dies, estem podent veure dues actituds que, en el fons, apunten a dos models de societat diferents. D’una banda, cada vespre, des que va començar el confinament, sentim grans aplaudiments cap els i les professionals de la sanitat pública, que estan donant el millor de si per fer front a la pandèmia en una situació propera al col·lapse. D’altra banda, des dels balcons, també podem veure un creixent vigilantisme, protagonitzat per persones que creuen que la forma adequada de combatre la pandèmia és denunciar veïns i vianants quan (al seu entendre) es prenen a la lleugera les restriccions del confinament. Com amb tots els brots de vigilantisme, tot sovint el seu resultat pràctic acaba sent injust, inhumà i ineficaç.\nEs tracta d’una traducció, particularment visible, de dues formes diferents d’entendre un dels problemes centrals de la política: la inseguretat, en un sentit ampli. És a dir, la protecció contra els riscos que poden portar les vides humanes a esdevenir menys saludables, menys dignes i/o més curtes. Des d’un cert punt de vista, la inseguretat és fonamentalment un problema militar i/o d’ordre públic: té a veure amb la presència d’individus dolents, que no respecten les regles de la societat (les lleis, en particular), i se soluciona amb policia, presons i exèrcit. Des d’un altre punt de vista, en canvi, els problemes militars i/o d’ordre públic solen ser només la punta de l’iceberg de problemes més profunds, arrelats a l’estructura social i a la cultura: la pobresa, la desigualtat, la concentració de poder en poques mans, el masclisme, el racisme o la ignorància, entre d’altres. La policia, l’exèrcit o les presons són (malauradament) necessaris per a lidiar amb els símptomes més superficials de la inseguretat, però no són suficients de cara a atacar les seves causes principals.\nPodem veure com aquestes dues visions de la inseguretat es manifesten en un problema com ara l’habitatge. Si hom ha d’atendre al rum-rum de fons habitual a les televisions privades, el gran problema d’inseguretat pel que fa a l’habitatge és que un dia puguis trobar la casa on vius ocupada per estranys (normalment pobres, i de determinats tons de pell). Per contra, n’hi ha que sospitem que és molt més probable que acabem fora de les cases on vivim perquè ens pugin el lloguer de forma sobtada i arbitrària, o perquè una recessió s’emporti per davant els nostres ingressos i no puguem pagar la hipoteca. Podem veure com cada punt de vista fa el seu caminet cap a unes determinades receptes: en un cas, necessitem més policia i més duresa contra els ocupes. En un altre cas, necessitem més habitatge públic, més Estat de Benestar i una regulació més progressista dels sectors financer i immobiliari.\nEn el cas de la present pandèmia, podem veure ambdós punts de vista des dels balcons. Dos punts de vista arrelats, en el fons, a les dues metàfores per a entendre la societat que, segons George Lakoff, es troben en l’origen de les cosmovisions conservadores i progressistes: la societat com a pare estricte vs. la societat com a pares i mares nutrients, respectivament. Cada societat afrontarà la realitat posterior a la pandèmia d’una forma diferent, depenent de quina metàfora capturi la imaginació de les seves majories. Podem evolucionar cap a societats on la inseguretat s’afronti retallant llibertats, donant més marge i atribucions a policies i militars, i concentrant cada cop més poder en cada cop menys mans; o podem evolucionar cap a societats on la inseguretat s’afronti atacant, principalment, les seves causes socials, econòmiques i culturals, cosa que necessàriament exigirà més fiscalització del poder, més democràcia, més Estat del Benestar i més redistribució de la riquesa.\nEns enfrontem a una disjuntiva entre societats més autoritàries i jeràrquiques o més democràtiques\nEn cap dels dos casos anirem cap a societats sense instruments coercitius, cosa probablement impossible. La disjuntiva, en canvi, és si aquests instruments esdevenen les eines principals en què la societat confia per a dotar-se de major seguretat o si, per contra, se’ls entén com una (perillosa) última opció, a fer servir de forma molt restrictiva quan la resta d’instruments han fracassat a l’hora de donar la major seguretat possible a les nostres vides. No ens enfrontem a una disjuntiva entre societats amb autoritat o sense ella, sinó a una disjuntiva entre societats més autoritàries i jeràrquiques o més democràtiques i igualitàries, que és diferent. El poder polític, necessari per a la vida en societat, es recolza en el poder coercitiu (força) i el poder persuasiu (consentiment/legitimació). La democràcia reconeix la necessitat del poder coercitiu, però alhora suposa un esforç per minimitzar-ne el pes en la vida social.\nPreguntar-nos en quina de les dues direccions avançarà el nostre país (o Europa, o el món) és preguntar-nos per un futur sobre el que, en realitat, poca cosa podem saber des del nostre punt de vista actual. De fet, com deia al començament de l’article, no és descartable que finalment ens quedem on estem, i que això que “ho havia de canviar tot”, al final no canviï gran cosa. Però el que sí que té sentit és preguntar-nos què podem fer nosaltres, els i les progressistes, per empènyer en la direcció d’una societat més semblant als balcons pro-sanitaris que als balcons vigilantistes. Contestar aquesta pregunta requeriria de molt més espai que el d’un article, però em permeto avançar alguna idea. En particular, una que es troba, precisament, al centre dels treballs de Lakoff: que la forma en la que parlem és crucial.\nSi expliquem aquesta pandèmia com “una guerra”; ens referim als ciutadans i ciutadanes com a “soldats”; els demanem “disciplina”; i omplim les rodes de premsa informatives de militars i policies; si fem tot això, naturalment estem situant la descripció de la realitat en el terreny de la metàfora del pare estricte: el món com a lloc inherentment maligne; on la tasca principal de la societat és vigilar i castigar el mal; i on la forma adequada d’afrontar els principals riscos és mitjançant l’obediència cega a l’autoritat. Si, en canvi, expliquem aquesta pandèmia com (en fi) una pandèmia; ens referim a la ciutadania com a ciutadania; li demanem cooperació i responsabilitat; i omplim les rodes de premsa de polítics electes, científics i mèdics; si fem tot això, aleshores estem situant la crisi en un altre marc sensiblement diferent: el món com un lloc que no és ni inherentment bo ni dolent; on la cooperació fa possible la realització humana; on la tasca de la societat és fomentar les condicions que afavoreixen tant l’una com l’altra; i on la forma adequada d’afrontar els principals riscos és mitjançant l’esperit crític i racional, propi de la ciència i la democràcia.\nNo vull que se’m malinterpreti: el relat i els marcs mentals no ho són tot. No hi ha relat, per consistent i ben treballat que sigui, que pugui inclinar una correlació de forces política i socioeconòmica completament desfavorable. La militància política, sindical i associativa és imprescindible per a que les idees prenguin cos en societat. Això i, malauradament, també certa dosi de bona sort. Però pensar i parlar correctament és un bon començament per a assegurar que els i les militants progressistes aprofitarem amb habilitat les bones oportunitats, i afrontarem amb resiliència els revessos de la fortuna. La crisi provocada per aquesta pandèmia, probablement, presenta una barreja d’oportunitats i revessos potencials, com podem veure fent un cop d’ull als balcons. Part de l’èxit dels moviments progressistes tindrà a veure amb que sàpiguen trobar les paraules adequades per a descriure l’anhel d’una societat més solidària que, cada vespre, s’expressa amb aplaudiments.


Abril: “A l’hora del pati … un conte!”\nPublicat el 26 d'Abril de 2017 per torresjonama\nAquest mes d’abril tocava l’explicació del llibre il·lustrat als i les alumnes de 4t, 5è i 6è. La Isabel ens ha portat el llibre “L’arbre generòs” d’en Shel Silverstein, reeditat recentment per l’editorial Kalandraka.\nAmb aquest àlbum il·lustrat l’autor aconsegueix emocionar-nos i ens fa pensar en el valor de l’amistat l’estimació, la generositat, l’amor desinteressat que resisteix al pas del temps, així com la relació amb el nostre planeta, agredit i maltractat constantment. La contraposició entre les necessitats materials i allò intangible per tal d’aconseguir la felicitat.\nSi voleu veure les imatges del conte i sentir la seva veu llegint aquest conte cliqueu aquí: “L’arbre generós”\n26 d'Abril de 2017 per torresjonama\nCoincidint amb el 35 Saló Internacional del Còmic que va tenir lloc a Barcelona del dia 30 de març fins el 2 d’abril., a la biblioteca de l’escola durant unes setmanes hem tingut una exposició de còmics,\nPublicat el 7 d'Abril de 2017 per torresjonama\nL’any 1999 la Conferència General de la UNESCO va proclamar el 21 de març com Dia Internacional de la Poesia. Des de l’any 2007 la Institució de les Lletres Catalanes promociona aquesta celebració a les terres de parla catalana amb l’organització de diferents accions amb l’objectiu de difondre el fet poètic. Des de la biblioteca de l’escola ja fa uns anys que preparem una activitat al voltant de la poesia i que participen tots els alumnes del centre des de P-3 a 6è.\nAquest any l’activitat que hem realitzat ha estat que cada aula ha anat a una altra aula del seu cicle a recitar un dels poemes que aprenem durant tot el curs i que estan a l’entrada de la biblioteca.\nMarç: A l’hora del pati …un conte!\nPublicat el 6 d'Abril de 2017 per torresjonama\nEl dia 3 de març la Isabel ens va llegir als nens i nenes de 1r,2n i 3r, aquests dos llibres il·lustrats:\n“LILI”: Una vegada en un poblet, hi vivia una nena que es deia Lili, Tenia una particularitat física que la feia única i especial… La Lili tenia els CABELLS del color del FOC, cremaven tot el que tocaven. Ser diferent li portava problemes. Però … i si ser diferent al final fos un avantatge?. Un meravellòs llibre il·lustrat on s’explica que tothom és únic diferent i especial.\n“TAL com ets, ETS EL MILLOR!”. La Nadia Budde ens regala una història plena de rodolins divertits i il.lustracions curioses… però què està passant?, ningú està content tal com és… sort que arriba en Marcel·li que té ben apresa la lliçó: Tal com ets , ets el /la millor!!!.\nLa Isabel ens va proposar que miréssim el mirall i descobríssim el tresor que amaga. Aquí podeu veure tots els tresors!!!!.\nclica la foto clica el mirall\nNOVETAT: A l’hora del pati…un conte!\nPublicat el 2 d'Abril de 2017 per torresjonama\nA la biblioteca a partir del mes de febrer hem iniciat l’activitat: “A l’hora del pati…un conte”. Tots els primers divendres de mes la Isabel ens visitarà amb la seva maleta, i a dins ens portarà un llibre.\nAprofitant que el dia 30 de gener, s’havia celebrat el dia escolar de la no-violència i de la Pau ,els i les alumnes de 4rt, 5è i 6è , han començat l’activitat amb el llibre : ” El viatge”\nAquest llibre de belles il·lustracions ens explica les difícils decisions que ha de prendre una família en abandonar la seva llar per escapar del caos i de la tragèdia. Francesca Sanna en el seu primer llibre il·lustrat ens transmet la resistència del esperit humà davant l’adversitat i el meravellós poder de l’esperança.\nLa Isabel ens ha deixat un plafó de suro amb una proposta: Escriure, portar fotos, dibuixos… per respondre a la pregunta: Què podem fer nosaltres per ajudar-los?


Intervenen: Farners Puente, mestra de P4 de l'Escola Vall d'Aro / Vanessa Gómez, PP's Park\nDiverses generacions de nens i nenes platjarencs han crescut entre les atraccions del mític Pp's Park. I Aquest divendres ha estat el torn de l'alumnat de les Escoles Vall d'Aro i Fanals, que han decidit fer festa grossa per acomiadar el curs i celebrar el darrer dia d'escola entre muntanyes russes, llits elàstics i tobogans.\nDurant tot el matí, centenars d'escolars acompanyats dels seus mestres han pogut gaudir del parc d'atraccions sencer obert exclusivament per ells per compartir les darreres hores de diversió plegats abans d'acomiadar-se fins el curs vinent.\nHa estat una jornada festiva i també emotiva en què des de Pp's Park han volgut retre homenatge al seu públic objectiu, les criatures, que són els qui donen sentit a la seva feina.\nPP's Park enceta amb força una nova temporada convertit en un dels referents de l'oci familiar a la Costa Brava Centre. Després que l'any passat van fer una aposta important per incorporar noves atraccions, aquest any enceten un estiu de continuïtat en què s'han millorat les instal·lacions.\nAmb la sòlida experiència en parcs infantils de les 4 generacions de la família Notario que hi ha al darrere del Pp's, aquest popular parc d'atraccions ha aconseguit sobreviurere durant dècades i reinventar-se per mantenir-se jugant a primera divisió. El compromís del parc ha estat sempre amb el públic de proximitat, si bé és cert que a l'estiu reben un gran nombre d'estrangers arran del pol d'atracció turístic que representa Platja d'Aro.\nAquest divendres el Pp's Park ha estat només per uns centenars de privilegiats alumnes, però aquest estiu estarà obert al públic cada dia de la setmana fins a la mitja nit.


Date: Wed, 6 Mar 2013 18:54:54 +0100\nReferences: <CAM+f3=Waq6c9Q8tF7eSzXDpKxTcH4zgcKDaQZcMuEPS6FX61aQ@mail.gmail.com>\t<1362575261.2461.21.camel@celpetit>\t<F8A6B947-962E-420C-8036-D6F2EB44D777@gmail.com>\t<1362586564.4804.2.camel@debian-pep>\nEl Wed, 06 Mar 2013 17:16:04 +0100\nPep Nieto <jnieto@tinet.cat> va dir:\n> Al fil de tot això, no se si heu vist aquesta notícia.\n> Va de l'esforç de l'ajuntament de Reus per tal d'implantar programari\n> (que consti que no sóc de Reus)\nÉs el que fan tots el ajuntaments, es a dir, en el fons és una mica una fal·làcia, per que el veritable problema no està en com treballa un lloc determinat de treball, al final el gran problema són els documents que s'intercanvien les administracions, es a dir, les administracions treballen majoritàriament amb cales que els hi donen per programes la generalitat, la dipu, etc.\nLes administracions per poder accedir a aquests programes han de realitzar tràmits online amb la administració central (generalitat) amb documentació electrònica que habitualment està en material informàtic de caire privatiu:\n- Fitxers electrònics del microsoftoffice d'última generació. En quant surt una nova versió, a l'instant,  la generalitat (també la diputació) ja te la seva documentació amb aquesta nova versió i obliga a les altres administracions a comprar (encara que siguin algunes llicencies) per tal de poder accedir a la subvenció o programa determinat. Després aquest tècnic municipal vol fer arribar la informació als altres i ja tenim la roda funcionant.\n- Fitxers del Adobe Acrobat. Passa el mateix que amb els de msoffice. En quan hi ha nova versió, T'has de actualitzar. I en aquest cas pot semblar que un pdf potser un estandard, veritat?, doncs NO, fan servir (jo dic que estratagema) algú tipus de nova *feature* del maleit adobe, que per poder llegir-lo, o tens l´última versió o et quedes sense subvenció/programa, és a dir, sembla que es tractés de fer servir adobe enlloc d'altres solucions.\n- Mogudes extraordinàries, com potser el SIPCAT (Servei d'Informació Policial de Catalunya). Be això arriba a ser una monitorització en temps real (amb GIS i osties) de les accions policials a tot el territori (catalunya) portat pel mossos i que s'instal·len a les policies locals. Be, per poder treballar amb aquest servei, cada ajuntament ha de posar a cada ordinador de cada policia el següent: has de tenir de entrada windows i instal·lat gairebé 3 versions diferents de microsoftNET, VPN cisco, IExplorer i Microsoft Office 2003 mínim. Està clar que l'esforç que ha fet un ajuntament en tenir programari lliure a l'escriptori (normalment OOfice, firefox, Dia, vlc, i algun mes però pocs i específics), s'en va per la claveguera.\n- Identitat electrònica. Ara, molts dels treballadors municipals són tramitadors davant d'altres administracions, i fan servir signatures i certificats digitals pels tràmits. Doncs bé, per poder portar-lo endevant, sempre! ho has de fer amb el m$ IExplorer, no pots fer servir ni firefox ni chrome ni res més. Atenent que les versions de windows de les administracions locals són majoritariament windows XP (si, antidiluvià) i que per la qual cosa no pot tenir un IExplorer renovat (es queda a la versió 8!), tenim que la generalitat força a les administracions locals a tenir forats de seguretat (jo ho trovo demencial).\n- Els ERP. Perquè els ERP que es pretenen amb software lliure no acaben de xutar? perquè no es fa un ERP per a administracions locals lliure i obert, i que no s'hagin de gastar 30 milions (de euros) l'ajuntament que en vulgui tenir un?.\nVaja, al final m'he allargat. Be, la idea que volia transmetre és que el software lliure estarà *realment* present a les relacions entre administracions i administrats solament quan les pròpies administracions mantinguin les seves relacions amb protocols realment lliures.\n> El dc 06 de 03 de 2013 a les 14:22 +0100, en/na Adam Deosdad va\n> > No sóc massa de partcipar a la llista, però heu fe parlar de les diverses administracions que treballen en programari lliure ( que no gratuït), ja siguin locals, intenacionals o estatals. Parleu del fracàs del linkat, i de casos d'èxit com guadalinex (extremadura) o camaina (veneçuela) basades en debian, i l'ubuntu una filla de debian una mica "gamberra".\n> > El 06/03/2013, a les 14:07, Mònica Ramírez Arceda <monica@probeta.net> va escriure:\n> > > El dc 06 de 03 de 2013 a les 00:11 +0100, en/na Xavi va escriure:\n> > >> Hola a tots,\n> > >> ja tenim data i hora proposada per la xerrada a la CUP, seria el 12\n> > >> d'abril a les 20:30 a Barcelona als locals de la Cruïlla.\n> > > M'apunto, potser arribo uns minuts tard, però arribaré!\n> > >> Qui de vosaltres estaria disponible el dia 12 i podria assumir\n> > >> col·laborar en la preparació i posterior xerrada?\n> > > M'ofereixo a treballar el bloc de Programari lliure:\n> > >> *** Programari Lliure\n> > >> - Motivació que ens ha portat a fer la xerrada/tertúlia\n> > >> - Filosofia de programari Lliure\n> > >>  + Stallman:\n> > >> http://www.lamarea.com/2013/01/30/tener-el-control-de-tu-informatica-es-un-derecho-humano/\n> > >>  + Programari lliure, perquè?\n> > >> http://abcfoto.com/wordpress/?page_id=479\n> > >> - Desmuntage de falsos mites (ex. no vull programari lliure perquè no\n> > >> tindré una empresa que doni suport, el programari lliure és només\n> > >> d'esquerres....)\n> > >> - PL i adminstracions públiques i economia local\n> > >> - Experiències privades i públiques d'èxit\n> > >> - Que són les distribucions?\n> > > En l'últim punt de les distribucions, faria menció especial de\n> > > Debian ;-)\n> > > Si volem que tingui un format de tertúlia, no faria cap presentació amb\n> > > diapositives. Amb diapositives la gent es talla a l'hora de parlar.\n> > > D'altra banda, crec que hauríem de fer un esforç de síntesi molt gran,\n> > > no enrotllar-nos molt i intentar que el "públic" expressi els seus\n> > > dubtes.\n> > > Potser el que podríem fer és projectar els punts dels quals volem parlar\n> > > i algú que vagi prenent nota "en viu" en el pad de les idees que vagin\n> > > sortint.\n> > > També se m'acut, no sé si és massa atrevit, que podríem plantejar els\n> > > punts del dia en format de preguntes i que el públic intenti\n> > > contestar-les. Veient el que responen, entendrem quins malentesos i\n> > > quines pors hi ha. Per exemple els punts anteriors de software lliure\n> > > podrien ser:\n> > > - Per què creieu que estem aquí?\n> > > - Què s'entén per llibertat? Com creieu que això s'ha adaptat en el\n> > >  + Sabeu qui és Ricahrd Stallman?\n> > >  + Per què s'ha de fer l'esforç d'usar-lo?\n> > > - Quins obstacles creieu que té el software lliure?\n> > > - Per què no s'usa PL a les escoles, hospitals...? Ens pot ajudar el PL\n> > > per fomentar una economia local?\n> > > - Coneixeu alguna experiència on s'utilitzi programari lliure?\n> > > - Sabeu què és una distribució?\n> > > Com ho veieu?\n> > > D'altra banda, a la Cruïlla tenen ordinadors? Potser algú pot portar un\n> > > CD o USB amb Debian, per si es queden molt convençuts ;-)\n> > > To UNSUBSCRIBE, email to debian-user-catalan-REQUEST@lists.debian.org\n> > > with a subject of "unsubscribe". Trouble? Contact listmaster@lists.debian.org\n> > > Archive: http://lists.debian.org/1362575261.2461.21.camel@celpetit\n> Pep Nieto Luque | gpg.id F80D342E\n> Linux User 331482\n> mail: jnieto@tinet.cat\n> ICQ: 161111070\n>         //  )


L'Audiència Nacional manté la causa de Trapero i la intendent Laplana\n24/11/2017 - 13.13 Actualitzat 06/06/2019 - 14.12\nEl Suprem ha acceptat quedar-se la investigació als membres del govern Puigdemont i a Jordi Sánchez i Jordi Cuixart i sumar-la a la que ja té oberta contra Carme Forcadell i els membres sobiranistes de la mesa del Parlament, per rebel·lió, sedició i malversació de fons públics. La causa que es quedarà a l'Audiència Nacional és la que té a veure amb les invesrtigacions dels Mossos .\nEl magistrat Pablo Llarena ha posat condicions. No ha fet cas del tot a la jutge Carmen Lamela, que li volia entregar tota la causa. Ni tampoc a la fiscalia, partidària que seguís separada.\nQuè ha fet? Sumar la part dels consellers i dels Jordis i mantenir a l'Audiència Nacional la resta de la investigació. És a dir, l'exmajor del Mossos d'Esquadra, Josep Lluís Trapero, i la intendent Laplana. En aquest cas, la investigació és per sedició durant les manifestacions del 20 de setembre a les portes del Departament d'Economia.\nA l'Audiència li queda també la possibilitat d'investigar membres del govern Puigdemont que estiguin per sota del càrrec de conseller.\nLamela, doncs, instruirà la causa contra el major dels Mossos Josep Lluís Trapero i la intendent Teresa Laplana.\nLa interpretació de Llarena\nA ulls de Llarena hi ha una connexió material imprescindible entre diversos dels investigats. A una banda hi ha la presidenta del Parlament, Carme Forcadell, i els membres sobiranistes de la mesa, els quals ja investigava. I a l'altra, el president Puigdemont, els seus consellers i Jordi Sànchez i Jordi Cuixart.\nPer això, Llarena creu que és millor investigar-los tots plegats, deixant de banda que uns siguin aforats i els altres, no. Perquè a més, diu, el delicte de rebel·lió -un dels que s'investiguen- té un caràcter plural, és a dir, comès per més d'una persona.\nLlarena, però, discrepa de la jutge Lamela, que volia enviar-li tota la causa. A ella li deixa la investigació a l'exmajor dels Mossos, Josep Lluís Trapero, i la intendent Laplana. I s'afegeix en la decisió que ella investigaria les persones de rang inferior als consellers. És a dir, que s'obre la porta perquè ella investigui els membres del govern detinguts el 20 de setembre.\nLa decisió no aclareix una de les qüestions clau en aquest moment: si Llarena tornarà a citar els consellers empresonats i si una decisió per part d'ell en la línia de la que va prendre amb Forcadell els faria sortir de la presó. El que queda clar és que, a partir d'ara, el Suprem investigarà el polítics sobiranistes de més rang i Lamela, la resta.\nEl Suprem investigarà per rebel·lió tot el govern cessat i els líders de l'ANC i Òmnium\nLlarena investigarà també el govern Puigdemont, Sànchez i Cuixart


El cap de l'OTAN diu a Rússia que no pot guanyar la guerra nuclear - Reuters - Reporter de la UE\nL'OTAN va advertir dimecres que la guerra de Rússia a Ucraïna es desplaçarà cap a un enfrontament nuclear entre Moscou i Occident.\n"Rússia hauria d'aturar aquesta perillosa retòrica nuclear irresponsable", va dir el secretari general de l'OTAN, Jens Stoltenberg, en una conferència de premsa. "Però que no hi hagi cap dubte sobre la nostra disposició per protegir i defensar els aliats contra qualsevol amenaça en qualsevol moment".\n"Rússia ha d'entendre que mai pot guanyar una guerra nuclear", va dir en la vigília d'una cimera dels líders nacionals de l'aliança militar occidental a Brussel·les. "L'OTAN no forma part del conflicte... dóna suport a Ucraïna, però no forma part del conflicte".\n"L'OTAN no enviarà tropes a Ucraïna... És extremadament important donar suport a Ucraïna i estem intensificant. Però al mateix temps també és extremadament important evitar que aquest conflicte es converteixi en una guerra total entre l'OTAN i Rússia".\nTemes relacionats:euUnió Europeaguerra nuclearRússiaus\nLa UE i l'OTAN "afronten el repte" de l'agressió russa