La dieta de l'àguila - bloc aguila cuabarrada\nLa dieta de l'àliga\nL'àliga cuabarrada és un ocell rapinyaire, i per tant carnívor, que té una dieta molt variada. Al Garraf, les preses més corrents són els ocells de bona mida, com ara la perdiu, el colom o el gavià; petits mamífers com el conill i l'esquirol; i també rèptils com el llangardaix. A l'àliga cuabarrada se li pot aplicar fins i tot el qualificatiu de superpredador, ja que mitjançant les webcams s'ha pogut constatar que caça predadors com la mostela o altres rapinyaires.\nLa perdiu és un ocell que podem veure córrer pels conreus i els espais oberts, seguit moltes vegades d'un reguitzell de perdigons, que és com s'anomena als seus pollets.\nLes plomes, ratllades i del color dels cereals madurs, li proporcionen un bon camuflatge, però tot i això és una de les presses principals de l'àliga.\nEls adults s'alimenten de llavors, mentre que els joves mengen també insectes.\nEl conill és una espècie molt abundant al Parc del Garraf. Freqüenta els espais oberts, però també viu als boscos, als matollars i al voltant dels conreus i de les masies.\nFa caus sota terra, amb galeries complexes, on s'està durant el dia. Quan es pon el sol, surt per alimentar-se, bàsicament de plantes tendres, brots i arrels.\nL'home ha afavorit la seva expansió mitjançant la desforestació i l'eliminació de molts dels seus depredadors.\nAquesta presa habitual de l'àliga cuabarrada és el saure més gran de la nostra fauna, ja que arriba als 60 centímetres de llargada. Li agrada viure a zones de bosquina o de matollar baix, però utilitza el rocam per amagar-s'hi o per estar-se al sol. És un animal àgil i ràpid, que pot córrer i grimpar sense dificultat per caçar insectes i fins i tot petits vertebrats, als quals mossega amb molta força amb les seves mandíbules potents.\nEl gavià és un ocell marí, semblant a la gavina comuna però molt més gran, ja que arriba a fer un metre i mig d'envergadura, cosa que el converteix en una presa formidable per a l'àliga. La seva dieta és molt variada, i incorpora elements com ara el peix rebutjat pels pescadors, els ous d'altres aus, o fins i tot les restes d'abocadors. Això ha fet que les seves poblacions hagin augmentat extraordinàriament en els darrers anys, i que el puguem trobar a les ciutats o molt terra endins.\nHa estat gràcies al Pla de conservació de l'àliga i a les webcam instal·lades als nius que s'ha pogut descobrir, de forma sorprenent, que la mostela és també una de les preses de la cuabarrada. La mostela és petita, d'uns 25 cm amb tot i cua, i es mou d'una manera peculiar, fent saltirons nerviosos. És una gran predadora que s'alimenta, sobretot, de petits mamífers rosegadors. Viu a tota mena d'ambients, des del bosc fins a les masies i els pobles, i és actiu tant de dia com de nit.\nL'esquirol es mou amb gran agilitat per les branques dels pins a la recerca de pinyes, que aquest animal rosega per extreure'n els pinyons. És per això que, en les nostres passejades pel bosc, és fàcil que trobem per terra les restes de les pinyes, ja desesquamades. Els seus forts unglots li permeten agafar-se amb seguretat a l'escorça dels arbres. A l'hivern és manté també actiu, ja que s'alimenta de les llavors que ha pogut emmagatzemar durant la tardor.\nEl colom és un volador feixuc, que resulta presa fàcil per a molts carnívors, i en particular per a rapinyaires com ara la cuabarrada. Fa el niu a penya-segats on cria anualment un parell de pollets que alimenta amb una mena de llet que regurgita directament del pap. L'adult menja fruits i, sobretot, llavors. Ha donat origen als coloms domèstics de ciutat, dels quals és gairebé indistingible.\nLa rata comuna\nLa rata comuna, juntament amb la seva parenta, la rata negra, ocupa cellers, magatzems i clavegueres. Surt del cau després de la posta del sol i a l'alba, però la podem trobar a ple sol quan fa calor. També fa niu al camp, sempre prop de l'aliment i de l'aigua, com per exemple als conreus d´arròs i a les hortes. Segons els experts, la rata prové originalment de l'est d'Àsia i es va introduir a Europa, probablement, a l'Edat Mitjana i, a la Península Ibèrica, durant el segle XIX.\nNova publicació: “Romànic i Guilleries-Savassona: Itineraris per conèixer el romànic de Guilleries-Savassona”\nUn recital amb poetes Cafè Central tanca l'exposició sobre els més de trenta anys d'història del segell editorial


L'ARXIU DE SELLA » Notícies de l’Arxiu, núm. 31\nNotícies de l’Arxiu, núm. 31\nOn 19 agost, 2014 by arxiver\nXIX Fira de Mostres i Cultura Mediterrània\n“Personatges de la Marina Baixa. Segle XIX”. És el titol de l’exposició amb la que, un any més (i ja van quatre), l’Arxiu col·labora amb la XIX Fira de Mostres i Cultura Mediterrània de Sella. L’exposició va ser elaborada per l’Associació d’Estudis de la Marina Baixa, i des de l’Arxiu vam participar amb la redacció de la fitxa d’Antonio Giner, a qui hem dedicat les últimes entrades d’aquest blog.\nAci teniu una breu memòria gràfica de l’esdeveniment\nCartell oficial de l’exposició de l’Arxiu per a la XIX Fira de Mostres\nL’exposició ha estat realitzada per l’Associació d’Estudis de la Marina Baixa, amb la col·laboració de la Diputació d’Alacant (I.E.C Juan Gil-Albert) (Fot. Arxiu de Sella)\nL’exposició consta de 36 biografies de personatges destacats de La Vila, Altea, Relleu, Callosa, Tàrbena, Benidorm, Castell de Guadalest o Sella, entre altres pobles (Fot. Arxiu de Sella)\nDes de l’Arxiu, vam col·laborar en la redacció de la fitxa d’Antonio Giner Cerdà, el “senyor Toni” (1823-1873) (Fot. Arxiu de Sella)\nTambé vam fer l’experiment de convertir el carrer de l’Àngel, on està la nostra seu, en un senzill auditori, doncs vam aprofitar l’esdeveniment de la Fira per organitzar allí dos actes. El dissabte, el nostre company Josep Garcia Sebastià va presentar Per un moment tot m’ha fet por, un recull de contes de por escrits per Jaume Silvestre, autor molt vinculat a Sella. Com podeu comprovar, la convocatòria va ser tot un èxit.\nMoments abans de començar l’acte, que es va celebrar a les portes de l’exposició, a la casa de l’Estanc (Fot. Arxiu de Sella)\nJosep Garcia junt amb l’autor, Jaume Silvestre, al bell mig del carrer de l’Àngel (Fot. Arxiu de Sella)\nPúblic assistent el dissabte per la vesprada (Fot. Arxiu de Sella)\nAnimats per l’èxit, el diumenge al matí celebrarem una xarrada sobre el llibre Quan els trabucs refilaven, amb la presència del seu autor, l’escriptor Manel Arcos i la presentació de Pablo Giménez. Manel és el major especialista en l’estudi del fenomen del bandolerisme al País Valencià, i va ser tot un plaer escoltar-lo i mostrar-li alguns indrets singulars del nostre poble.\nPablo Giménez i l’escriptor Manel Arcos (Fot. Arxiu de Sella)\nArcos dissertant davant els seus llibres i el nombrós públic assistent (Fot. Arxiu de Sella)\nCoincidint amb la visita de Manel Arcos, vam conéixer de l’existència d’esta arma, trobada a Sella. Una de tantes que s’amagaven i encara s’amaguen a les velles cases del poble i que ens parlen d’un passat de violència i enfrontaments, on els roders i els cacics foren personatges destacats del segle XIX.\nPistolí de la primera meitat del segle XIX trobat a Sella. Col·lecció particular (Fot. Arxiu de Sella)\nNomés ens queda, per finalitzar, agrair a tota la gent que ens ha acompanyat aquests dies, en especial a Manel Arcos i Jaume Silvestre. I com no, als membres de la Comissió de Festes 2014. La Fira ha estat un èxit. I nosaltres contens d’haver pogut col·laborar un any més.


ENTI-UB La necessitat per una formació continuada dels professionals del sector.\nLa necessitat per una formació continuada dels professionals del sector.\nEl darrer informe que va presentar el DEV (Desarrollo Español de Videojuegos) el passat mes de març ja ho afirmava, la indústria dels videojocs com a valor cultural d’art i tecnologia, continua amb ple creixement en quant a la facturació a nivell mundial (uns 150 mil milions de dòlars el 2019), i en la creació de llocs de treball qualificat entre els joves.\nA casa nostra, i en concret l’Àrea metropolitana de Barcelona, són ja gairebé 150 les empreses de videojocs acreditades. És un privilegi ser un referent europeu i mundial, on empreses multinacionals com Ubisoft, Gameloft, King, Social Point, Scopely, Tilting Point o bé Madbox, són clars exemples que hi ha una aposta forta, potent i consolidada del sector de videojocs a la nostra geografia catalana.\nPer altra banda, cal reconèixer projectes fets a casa nostra com ara “Gris” de Nomada Studio, que el va aconseguir el premi al millor joc d’impacte als The Game Awards 2019. O bé empreses ja consolidades com “Novarama” i “The Breach Studios” i emergents com “Altered Matter” (Etherborn) i “Herobeat Studios” (Endling) per la seva projecció internacional.\nAquest 2020 està sent un any de transició. Per un costat l’arribada de la tan esperada nova generació de consoles per part de Sony i Microsoft, el boom del cloud-gaming o streaming (mercat de jocs al núvol) amb una forta aposta d’un nou agent que entrarà com Google amb la seva plataforma de jocs Stadia, nous models de negoci basats en la monetització i F2P (free-to-play) games, i sense oblidar nous reptes com la VR, AR i XR, ens portarà a un futur molt prometedor i expectant.\nEn resposta a aquestes necessitats, ENTI-UB està fent una aposta forta per formar talent creatiu i amb ambició. Una oferta educativa per recent graduats de graus i cicles en videojocs o bé treballadors actius amb una formació de més qualitat, basada en l’especialització en diferents camps com el game design, art, animació i programació.\nAquesta formació es basa en cursos, postgraus i màsters impartits per veterans professionals amb una gran trajectòria a la indústria dels videojocs, i que es pot consultar a través de la nostra web.\nI en aquest sentit vull animar a tots aquells estudiants o professionals en actiu a que aprofitin qualsevol oportunitat per especialitzar-se en el camp que més els agradi, i consultar o preguntar sobre els diferents programes que tenim disponibles.\nDavid Darnés – coordinador de l’Àrea de Màsters i programes de formació continuada a ENTI-UB, la Universitat del Videojoc de Barcelona creada el 2013.\n« Les classes no s’aturen. ENTI-UB segueix treballant a distància! *\nDIGITAL ART, el llibre d’il·lustracions de Raquel Arellano »\nRadiografia del sector dels videojocs a escala mundial\nLluís Andreu, Lead 3D Artist a Ubisoft Barcelona respon les preguntes dels estudiants


De la Vega retreu a l'Església que «falti a la veritat» i reclama respecte\nAvisa que la societat no acceptarà tornar al temp d'una «moral única»\nEFE/E.P. | 11 gener 2008\nLa vicepresidenta primera del Govern, María Teresa Fernández de la Vega, va retreure ahir els bisbes que «hagin faltat a la veritat» en la manifestació de Madrid del 30 de desembre i els advertí que la societat no acceptarà tornar als temps d'una «moral única» per a tots els espanyols.\nDe la Vega comparegué a petició pròpia en la Comissió Constitucional del Congrés per explicar com estan les relacions entre l'Estat i l'Església després de les crítiques contra el Govern en la concentració a favor de la «família cristiana».\nEncara que manifestà el seu respecte al dret d'«una part» de la jerarquia eclesiàstica de censurar el Govern, també demanà i exigit «el mateix respecte» per a l'Executiu quan compleix els seus compromisos electorals, i llançà un advertiment a l'Església: «El que ja no resulta tan tolerable és que per exercir aquest dret es vulneri el respecte degut a dos poders legítims, com són el Govern i el Parlament, i a més es faci faltant a la veritat», afirmà.\nTot seguit, subratllà que la societat, que segons ella ha acceptat i integrat els nous drets socials incorporats durant aquesta legislatura, «no necessita tuteles morals, com tampoc no en necessita, ni en tolera ni n'accepta el seu Govern». Insistí que la societat no està disposada «a retrocedir a un temps pretèrit en el quals s'imposava una moral única a tots els espanyols», un temps que «per sort ha quedat enrere i no tornarà, per desig exprés de la majoria», que «no està disposada a endarrerir les manetes del rellotge».\nDe la Vega defensà la «cooperació» del Govern amb l'Església en aquesta legislatura, basada en el respecte a l'autonomia d'ambdues institucions, i afirmà que no minva el principi de aconfessionalidad i «laïcisme» de l'Estat.\nEn el torn de portaveus, ERC i IU-ICV li exigiren més contundència enfront de l'Església, mentre que Joan Tardá retragué a De la Vega que «a vostès els bisbes els han pujat a l'esquena». I el portaveu d'IU-ICV, Joan Herrera, demanà una revisió dels acords amb la Santa Seu i cridar a consultes l'ambaixador Francisco Vázquez com a «gest de força».\nDe la Vega rebutjà ambdues pretensions i negà que l'Executiu hagi concedit privilegis a l'Església; per contra, argumentà que s'han eliminat els seus «privilegis fiscals» i ha avançat en la seva autonomia financera.\nAmb la portaveu del PP, Maria Salom, polemitzà entorn de la responsabilitat per una presumpta «confrontació» amb els catòlics. Si segons Salom el Govern practica un «radicalisme laïcista» amb el qual pretén ocultar el «fracàs» de la seva gestió, De la Vega afirma que l'Executiu «no ha confrontat, ni confronta, ni confrontarà ningú».


COLLA DE CAMPANERS D'ONTINYENT - Calendari extraordinàri de visites al Campanar de la Vila, Cripta i Temple de l’Aassumpció de Santa Maria durant el mes de agost\nCalendari extraordinàri de visites al Campanar de la Vila, Cripta i Temple de l’Aassumpció de Santa Maria durant el mes de agost\nLa Colla de Campaners d’Ontinyent organitza, després de dos anys d’absència degut al malestar i posterior reforma interior del campanar de la Vila, les visites guiades i extraordinàries pel mes d’agost. Enguany s’ofereix una oferta turística amb diverses novetats tot i comptant amb el suport de la Parròquia de l’Assumpció de Santa Maria i el patrocini de la regidoria de turisme de l’EXCM Ajuntament d’Ontinyent. Les visites son realitzades i organitzades pels membres de la Colla de Campaners d’Ontinyent.\nVisites ordinàries, els diumenges:\nAquest mes d’agost, el campanar de la Vila obrirà les seues portes els diumenges 1 i 29 d’agost a les 10’30 hores en la porta lateral del Bon Pastor junt a la Plaça de la Vila. Cal ser puntuals en les mateixes, ja que el temple s’obri exclusivament per l’accés a la torre i una vegada iniciades les visites la porta romandrà tancada.\nDesprés de dos anys, es reprenen les visites nocturnes a la torre la setmana gran de festes. Aquest any, respecte a les edicions anteriors, s’ha dissenyat un horari alternatiu. Seran el dimarts 17 i el dimecres 18 d’agost. Per al dimarts, es mantindrà el mateix horari que les edicions anteriors, serà després de la missa de les 20’00, es a dir, cap a les 20’30 hores a l’entrada de la sagristia del temple. L’objectiu d’aquest horari es iniciar les visites a la llum del dia i gaudir de la posta del sol mentre s’ascendeix a la torre aprofitant la setmana gran de festes on hi ha major nombre d’atracció turística.\nLa gran novetat serà al dimecres 18 d’agost, que no serà a les 20’30 hores si no a les 22’30 de la nit a la porta lateral del Bon Pastor tot i seguint el procediment establert els diumenges però amb l’exempció de que hi son completament de nit. Aquesta serà la primera i única visita d’aquest any que la gent podrà gaudir de les campanes i la nostra ciutat en completa nit, un ambient totalment diferent a la resta de l’any del qual convidem des d’aquestes línies.\nEls matins del diumenge 22 i dilluns 23 d’agost la Colla de Campaners d’Ontinyent tornarà a oferir la ruta turística: descobrint l’Assumpció de Santa Maria d’Ontinyent. El patrimoni, la fe i el sentiment de tot un poble. Així mateix, en horari de 10’30 hores a 13’30 hores tot aquell que vulga podrà accedir a l’església de l’Assumpció de Santa Maria per la porta principal d’estil plateresc tot i seguint un camí marcat, lliure en temps, visitant cinc punts d’interès on, es detalla, mitjançant panells explicatius realitzats en valencià, castellà i angles tota l’explicació del temple, capella de la Puríssima, cripta i campanar. Durant el trajecte que realitze el visitant, aquest podrà trobar en tot moment a membres de l’associació que orientaran, explicaran i atendran qualsevol dubte que puga sorgir. La ruta finalitzarà per la porta lateral del bon pastor passant pel campanar i la cripta tot i seguint un camí marcat per cordons expositius oferts per la regidoria de turisme. Cal senyalar que, aquests dos matins, seran els únics durant tot l’any en els quals es podrà visitar la cripta i gaudir de part del subsòl que existeix a Santa Maria. Aquesta ruta, que aquest any aplegarà a la seua tercera edició després de la pausa de l’any anterior per obres en la torre, ha tingut una gran resposta i acceptació en els últimes dues edicions anteriors essent una mitja de 2000 visitants per edició.\nPer part de la Colla de Campaners d’Ontinyent volem agrair de cor a la Parròquia de l’Assumpció de Santa Maria que en tot moment ofereix la seua disposició per a que es puguen realitzar aquestes visites i com no, a la regidoria de turisme de l’EXCM Ajuntament d’Ontinyent qui ofereix totes les infraestructures per a que es pugen realitzar. Cal destacar que aquest any serà el primer estiu que es podrà guadir del Campanar de la Vila totalment reformat en el seu interior amb dispositius de seguretat i comoditats per al visitant.\nA la pàgina web de la associació podran trobar el calendari de visites: www.competic.es/colladecampaners així com tota la informació al telèfon de la colla 626233271 o l’oficina Tourist Info Ontinyent.\n© newslacostera (2010)


El pas del Tour obligarà a estar molt atents als talls de trànsit a partir de les 13.15 hores del 10 de juliol - Altaveu el diari digital d'Andorra\nEl pas del Tour obligarà a estar molt atents als talls de trànsit a partir de les 13.15 hores del 10 de juliol\n28/06/2016 (22:56 CET)\nEl pas del Tour obligarà\nEls propers 10 i 12 de juliol, aquells que vulguin o hagin de circular per les carreteres del país hauran d’estar molt atents als talls de trànsit que es preveuen. L’arribadada, el primer dia, i la sortida, el segon, de la caravana del Tour, un dels majors espectacles esportius del món, en té ‘la culpa’. A partir de les 13.15 hores del 10 de juliol hi haurà la primera afectació viària: la circulació quedarà interrompuda per la frontera del riu Runer. A partir d’aquí s’aniran succeint diverses modificacions viàries que cal tenir molt en compte.\nEl responsable del Centre Nacional de Trànsit (Cenatra), Daniel Rodríguez, ha explicat aquest dilluns durant l'explicació de l'organització logística per a l'acollida de la prova, que tot i que l'hora prevista d'arribada dels ciclistes durant el 10 de juliol és a les 15.45 hores, la circulació de vehicles quedarà interrompuda per la frontera del riu Runer a partir de les 13.15 hores, 45 minuts abans del pas de la caravana publicitària. Aquest tall, que afectarà els dos sentits de la marxa, s'anirà ampliant a mesura que els ciclistes avancin cap a Sant Julià, la Comella, Encamp, l'Aldosa i, finalment, Arcalís.\nPel que fa a l'etapa de sortida des d'Escaldes Engordany cap a Revel, que tindrà lloc el dimarts 12 de juliol, Rodríguez ha comentat que els talls de circulació s'iniciaran a les 9.45 hores a la zona del Clot d'Emprivat per anar avançant cap a Encamp, Canillo, el port d'Envalira i el Pas de la Casa. En ambdós casos, Rodríguez ha remarcat que la circulació no es tornarà a reobrir fins al pas del darrer corredor, que s'indicarà amb el vehicle de la policia amb les banderes verdes. Quant a l'accés rodat a la zona d'arribada d'Arcalís, quedarà restringit a la CG3 a partir del 8 de juliol, sota el control de la policia. En qualsevol cas, durant l'etapa del 10 de juliol s'habilitarà un servei gratuït d'autobusos que enllaçaran Arans amb l'Hortell d'Arcalís (a quatre quilòmetres de la meta), així com un aparcament per a vehicles a Arans. En cas de voler arribar fins a la zona de meta, s'haurà de fer a peu des de l'Hortell.\nEls primers talls de circulació coincidint amb l'arribada a Andorra del Tour de França 2016 es produiran el 10 de juliol, moment en què arribaran els ciclistes des de Vielha, a partir de les 13.15 hores per la frontera hispanoandorrana. Així ho ha confirmat, aquest dilluns durant la presentació de l'organització logística per acollir la prova, el responsable del Cenatra, que ha afegit que tot i que l'hora prevista d'arribada és a les 15.45 hores, "el tall de circulació es fa efectiu bastant abans per temes de seguretat". D'aquesta manera, la circulació quedarà interrompuda en ambdós sentits de la marxa i s'anirà ampliant a mesura que els ciclistes avancin cap a Sant Julià, la Comella, Encamp, l'Aldosa i Arcalís. Respecte a l'etapa de sortida des d'Escaldes-Engordany cap a Revel, que tindrà lloc el dimarts 12 de juliol després d'una jornada de descans, els talls de circulació s'iniciaran a les 9.45 hores a la zona de sortida del Clot d'Emprivat per anar avançant cap Encamp, Canillo, el Port d'Envalira i el Pas de la Casa.\nEn relació a la zona d'arribada a Arcalís, es restringirà l'accés rodat a la CG3 a partir de les vuit del matí del 8 de juliol, tot i que durant el dia de la prova, s'habilitarà un servei gratuït d'autobusos que enllaçaran Arans amb l'Hortell d'Arcalís (a 4 km de meta), així com un aparcament per a vehicles a Arans. En cas de voler arribar fins a la zona de meta, s'haurà de fer a peu des de l'Hortell. L’evacuació i el trasllat de les persones serà lenta i es farà de 18.30 hores a les 20 hores aproximadament, en funció de l’hora en que s’acabi l'evacuació de vehicles acreditats.\nPel que fa a les mesures de seguretat que s'adoptaran durant la disputa de la prova, la comissària de l’àrea tècnica de la policia, Teresa Ferreira, ha detallat que es mobilitzarà tot els efectius "per garantir el màxim de seguretat a tota la ciutadania" i, a més, enguany, com a novetat, a banda del punt de control habitual, s'habilitarà un segon a la línia d'arribada amb representants de la policia francesa i andorrana. A més, Ferreira ha concretat que com a mesures excepcionals es reforçarà la vigilància dels punts fronterers durant els dies previs a l'inici de la competició, així com alguns punts sensibles com poden ser els hotels i els allotjaments dels equips.\nD'altra banda, el director de Protecció Civil i Gestió d'Emergències, Francesc Areny ha detallat que per tal de garantir "la seguretat de tota la infraestructura del Tour, del públic i del dia a dia del país", Protecció Civil treballarà des del centre de comandament avançat que s'ubicarà a la zona d'arribada d'Arcalís. En aquest punt, Areny ha explicat que es comptarà de forma permanent amb responsables de tots els serveis i "tindrà una funció clau, ja que arribarà tota la informació de forma immediata i podrem prendre decisions per intervenir en qualsevol punt del país".\nFinalment, la directora de Màrqueting i Comunicació d'Andorra Turisme, Noemí Pedra, ha recordat que el Tour de França mobilitza un total de 4.500 persones i 2.500 vehicles, dels quals 200 van en carrera i 110 estan en diferents zones tècniques habilitades. A més, la cita també comptarà amb 2.000 periodistes acreditats de 16 nacionalitats diferents i més de 600 mitjans de comunicació. Amb aquestes xifres, Pedra ha posat en relleu la importància de celebrar competicions com aquestes a Andorra, la qual es retransmetrà en directe durant l'etapa d'arribada i "permetrà a una gran audiència descobrir els nostres paratges".


El dia 30 de juny el local social de la Fundació va ser l'espai elegit per Joan Bibián per presentar el seu documental "El pintor dels drets humans", entorn a la biografia i l'obra de Josep Maria Torres, vinculat als barris de Candel, a partir del sacerdoci que exercí a la Parròquia Nostra Senyora de Port, fins que la vida el portà per altres camins.\nL'acte va atraure a la Fundació un bon nombre d'amics, que van seguir la projecció del documental de Bibian i van contemplar algunes obres de Torres. Aquestes representaven escenes de paratges ja desapareguts o transformats i altres de l'ambient de les Cases Barates, que constituïen una recreació des d'una certa nostàlgia.\nDesprés d'un interessant col·loqui es procedí a l'entrega d'un retrat a l'oli de Paco Candel molt jove, vist des de la particular perspectiva de Josep Maria Torres, que el president de la Fundació agraí ben de cor. L'obra passarà a formar part del patrimoni artístic de l'entitat, integrat per un conjunt de donacions.\nTambé Bibián entregà una còpia del seu documental, que s'ha incorporat al fons audiovisual que s'està creant. Torres no desaprofità l'ocasió de llançar un missatge des de la solidaritat amb la indignació que s'ha visualitzat als carrers i places de les nostres ciutats, en mostrar un rètol on es podia llegir "Si no ens deixeu somiar, no us deixarem dormir".


Triem la nova bandera del municipi - Ajuntament de Sant Julià de Vilatorta\nTriem la nova bandera del municipi\nDilluns, 24 de juliol de 2017 a les 08:10\nL'Ajuntament de Sant Julià de Vilatorta vol fer partícips a tots els habitants del municipi per escollir definitivament la bandera de Sant Julià.\nEl ple de l'Ajuntament del 26 de març de 2014 l'Ajuntament va acordar iniciar l'expedient d'adopció de l'escut heràldic i de la bandera del municipi de Sant Julià de Vilatorta. El 17 de novembre del mateix any el Departamentd e Governació i relacions institucionals de la Generalitat de Catalunya resol donar conformitat a l'adopció de l'escut heràldic i va ser inscrit al registre d'ens locals de Catalunya.\nUn cop aprovat l'escut es va iniciar l'expedient de proposta de bandera del municipi d'acord amb l'informe vexil·lològic redactat per Armand de Fluvià, conseller heràldic, assessor d'Heràldica i Genealogia de Catalunya, que també va elaborar l'informe de l'escut. La descripció de la bandera del poble és la següent:\nApaïsada, de proporcions dos d'alt per tres d'ample (2x3), blau clar, amb la domus groga de porta i finestres blau clar de l'escut, d'alçària 3/7 de la del drap i amplària del mateix escut, cadascun d'alçària 1/3 de la del drap i amplària 2/9 de la llargària del mateix drap, centrats en relació a les vores superior i inferior i posats un a 1/9 de la vora de l'asta i l'altra a la mateixa distància d ela del vol.\nEn l'acte de presentació oficial de l'escut que va fer Armand de Fluvià el dia 15 de febrer de 2015 al Saló Catalunya, es va mostrar el projecte de la nova bandera, d'acord amb l'informe redactat pel mateix heraldista. Ara bé, ens agradaria comptar amb la col·laboració de tothom per escollir definitivament la bandera municipal de Sant Julià. Per això obrim un periode, fins a finals de juliol, perquè tothom hi pugui fer suggeriments i aportacions. L'expedient es pot consultar a les oficines municipals, de dilluns a divendres de 10 a 3 del migdia i els dimarts i dijous ala tarda de 5 a 8. Podeu entrar instància presencialment per rehistre, o bé per via telemàtica al web www.vilatorta.cat, a l'apartat "Contactar".\nÚltima actualització 26.07.2017 | 08:36\nProposta de bandera heràldica de Sant Julià .


avi.cat Assemblea Vergelitana per la Independència: de febrer 2010\nProtocol Jornada Electoral\nCoordinadora Consulta Independentista\nSopar d'entitats el 27 de febrer a Verges\nCal dir que estem vivint un moment molt engrescador de la nostra història que, sens dubte, ens ha de portar a la independència. Cal repetir que la feina de totes les persones que formen part dels diferents moviments locals ens demostren que estem vius, que el cor del nostre país batega… i batega amb força!\nDes de les Coordinadores de Torroella de Montgrí, Jafre, Viladamat i Verges, pobles que ja hem fet la Consulta per la Independència a la jornada del 13 de desembre, fem una proposta amb ànim d’encendre una espurna més en aquest correfoc que estem celebrant.\nAprofitant que el dissabte 27 de febrer, vigília de la propera convocatòria de consultes, a Verges es celebra l’esperat concert dels Brams, proposem un sopar de suport, reivindicació i il·lusió per a totes les coordinadores, comissions i entitats i amb totes les persones que participen, participaran i han participat en la organització de les consultes organitzades i per organitzar en els pobles de l’Empordà.\nHi ha molta gent amb ganes de participar-hi! La xarxa funciona i molts i moltes de vosaltres ja esteu esperant poder-vos apuntar!\nLloc: Verges (concretarem l’espai en funció de l’aforament)\nHora: les vuit del vespre (20.00 h)\nPa, vi, cava… i aigua\nPREU: 8 € (pagarem puntualment a l’arribada)\nPer a l’organització és imprescindible tenir clar quants comensals serem. La data límit és el diumenge 21 de febrer a les dotze menys un minut de la nit.\nTambé ho podeu fer per telèfon: 696707481 (Marta)\nCAP POBLE DE L’EMPORDÀ SENSE CONSULTA!\nPrograma concert de BRAMS:\nconcert de BRAMS i MATATS a Verges.\nA les 11 de la nit al Pavelló Poliesportiu de Verges.\nPreu: 12 € anticipada i 15€ a taquilla\nVERGES: Bar Centre, Mas Pi i Corretgé.com\nTORROELLA DE MONTGRÍ: Bar Nafent i Decora\nL’ESCALA: Bar Caravel·la\nLA BISBAL D’EMPORDÀ: Perruqueria Martinell\nPublicat per Àlex at Corretgé.com a 23:37 0 comentaris


▷ ⭐Definició de clapada⭐ - Significat, Exemples i Sinònims\nelcorrector.cat » Definició de clapada\nDefinició de clapada\nara pots trobar La definició i uns quants exemples de com utilitzar la paraula clapada, en aquesta selecció de correccions ortogràfiques pots trobar com es pot usar en un context real aquest mot i fer servir un dels sinònims que et recomanem de la llista completa que veuràs aquí també veuràs la seva Definició perquè et sigui moltíssim més simple comprendre què significa clapada.\n¿Cóm es diu clapada en castellà? / ¿Cómo se escribre y se dice clapada en catalán?\nSi tens ganes de saber com es diu en castellà clapada has de entendre que la seva traducció és clapada pots descobrir en la nostra lloc web més exemples en català perquè et sigui més simple contextualitzar-la en espanyol.\nExemples de com utilitzar clapada\nQuan no hi ha afectació cutània o aquesta és lleu, s’assumeix el diagnòstic d’IP en aquells individus «de risc» si presenten altres […] característiques com ara […] irregularitats en la dentició, clapes d’alopècia o proliferació [ …] i cicatrització dels capil·lars de la retina.\nSavills va assessorar a Nueva Rumasa i Grup Clapé amb l’objectiu de crear una situació de win-win per ambdues parts.\nVitrina per Aleix Clapés (1850-1920) i Gaudi […] – Casa Ibarz\nAna Clapés, titulada en Disseny Gràfic ha centrat les propostes per Bloompapers en el treball tipogràfic.\nPaisatges excepcionals que uneixen harmoniosament el mar i els […] barrancs, els boscos de […] pi o les vinyes on vostè podrà degustar els crus AOC «Clapa» dels quals alguns figuren entre els de més reputació del [ …] mediterrani.\nPerò si vostè vol fer-se portar […] un pòsit més per l’encant de les llegendes eivissenques, hauria de fullejar els llibres […] de Michel Ferrer Clapés o Mario Planells.\nJaume Tresserra Clapés, dissenyador exclusiu […] de Tresserra Collection, neix a Barcelona el 1943, en el si una família de […] artistes que li transmet una sensibilitat especial molt reconeixible en les seves obres.\nGrup Clapé serà l’encarregat […] del disseny i la construcció d’aquesta planta que serà la més moderna del sud d’Europa i requerirà […] una inversió superior als 40 milions d’euros.\nJaume Tresserra Clapés, dissenyador exclusiu […] de Tresserra Collection, neix a Barcelona el 1943.\nDesprés de creuar el […] massiu de la Clape i no lluny d’una bella platja de sorra fina, trobareu un plàcid lloc per al repòs i la relaxació a l’Hotel de la Clapa, amb la seva agradable […] pati intern amb […] bar, piscina, i al voltant les seves habitacions perfectament climatitzades.\nEl dia 10 de gener de 1929, va ser elegit el senyor […] Francesc Tiana i Clapés per ocupar la […] Presidència del Col·legi, és a partir d’aquesta […] Presidència quan es comença a celebrar anualment la festivitat de la nostra Patrona, la Verge de l’Esperança.\nEl lloc de reintronducción ha de situar-se en els voltants […] del massís de la Clapa i zona baixa de l’Aude.\nIgualment per als membres del club «Table et Vins», L’Hotel de la Clapa disposa d’una selecció de vins locals: Corbières, Minervois, Cabardès, Fitou entre d’altres.\nAbrigat per […] la serralada Clape entre mar i matoll, […] el campament La Falaise li obre els braços des de la seva arribada a Narbona-Platja.\nEl 2003, es va reproduir amb èxit una parella a les vores […] del massís de la Clapa i de la plana […] de l’Aude, ocupant nius per Carraca.\nHi ha un predomini absolut de l’element mineral, trencat aquí i allà per clapes de matolls, petits pins i ullastres encorbats per l’acció combinada del vent i de […] la sal marina.\nEl recorregut disposa […] la pineda de la Clapa seduirà tots […] els esportistes i per als aficionats d’Arqueologia escabetxa, el Museu és a dues passes.\nDisciplina provinent de les platges del nord de França, el carro de vela té la seva versió mediterrània al «nínxol natural» de […] Narbona Platja amb un bast espai que s’associa a la mar, al costat de les […] serralades de Clape i de Canigó […] com a panorama de fons.\nUna cuina que […] oscil·la entre el mar i la terra amb els seus ostres de Gruissan, les especialitats de la mar i el cassoulet de Castelnaudary acompanyats de vins de la zona de l’Corbières, Clape, Minervois i Fitou.\nLa bellíssima serralada Clapa els dóna la benvinguda a les passejades pedestres que els portaran a la trobada d’una fauna i flora rica, sorprenent i delicada alhora.\npell i glàndules: pruïja en zones circumscrites, […] dermatitis seca o humida, olor desagradable de la pell, caspa, […] pèrdua de pèl a clapes, inflamació […] dels sacs anals


September 2017 – Port Olímpic\nChartersBCN amplia la seva flota de catamarans\nAmb una llarga trajectòria i experiència, ChartersBCN centra el seu servei en l’organització d’esdeveniments d’empresa i grups, que lloguen les embarcacions per realitzar les seves reunions corporatives al mar. Empreses com Nike, Samsung, Mapfre, F.C.Barcelona o Illy han confiat en l’exclusivitat i qualitat de l’empresa per gaudir d’aquesta magnífica oportunitat. L’agència de serveis nàutics de\nA mitjans de l’any 1996, un grup de mariners, membres de l’Associació d’Amics de Nostromo juntament amb altres persones relacionades amb el món marítim, van tenir la iniciativa de crear un premi literari per a narracions amb relació amb el món de la mar, al que van batejar amb el nom de Nostromo. Així, la\nEl 17 de setembre d’enguany, es va tancar una important etapa a Port Olímpic amb la celebració de la Regata La Mercè: 3 clubs. Aquest gran premi dels 25 anys va ser tot un èxit, tant en la participació dels assistents amb més de 60 embarcacions inscrites, com en la bona organització entre els tres\nAquest cap de setmana tanquem una etapa de celebracions: finalitza el calendari d’activitats especials pel 25 Aniversari amb la organització de la regata LA MERCÈ. Després de molts mesos de feina, il·lusió i emoció, quina millor manera de celebrar el tancament de l’aniversari que commemorar el motiu de creació del port? Presentem la REGATA LA\nPer què hem de tenir cura de la Posidònia?\nSi alguna vegada has bussejat pel Mediterrani has d’haver-la vist. També és probable que, tot i coneixent-la de vista, sàpigues poc d’ella. La Posidònia oceànica és una planta marina i no una alga, que té arrel, tija, fulles, fruits i flors. Les seves fulles verdes són llargues i aplanades i poden arribar a mesurar fins\nSaló Nàutic de Barcelona 2017\nUn any més, el Saló Nàutic de Barcelona obre les seves portes de l’11 al 15 d’octubre al recinte del Port Vell amb més de 260 empreses expositores previstes, l’oferta més amplia de catamarans a Espanya, més de 165 vaixells a l’aigua i les principals firmes del sector presents. La 56ª edició del Saló Nàutic


Matança sense condemna a Síria\nLA REPRESSIÓ D'AL-ASSAD\nRússia i la Xina veten la resolució de l'ONU després que el règim mati 200 persones a la ciutat de Homs\n260x366 EL COP MÉS DUR A LA REVOLUCIÓ Funeral per les víctimes de l'atac a la ciutat siriana de Homs, 160 km al nord de Damasc i epicentre de les primeres revoltes contra Al-Assad ara fa 11 mesos. Segons els habitants d'aquesta ciutat, les forces armades del règim van atacar amb morters i artilleria el barri de Khalidiya, un dels més actius des que va començar l'aixecament contra el règim. / REUTERS EL COP MÉS DUR A LA REVOLUCIÓ Funeral per les víctimes de l'atac a la ciutat siriana de Homs, 160 km al nord de Damasc i epicentre de les primeres revoltes contra Al-Assad ara fa 11 mesos. Segons els habitants d'aquesta ciutat, les forces armades del règim van atacar amb morters i artilleria el barri de Khalidiya, un dels més actius des que va començar l'aixecament contra el règim. / REUTERS\nEls esforços del Consell de Seguretat de les Nacions Unides per aconseguir una condemna a Síria es van esvair ahir amb el doble veto de la Xina i Rússia al projecte de resolució de la Lliga Àrab. La massacre divendres a la nit a la ciutat siriana de Homs -epicentre de la revolta contra el règim de Damasc- no va tombar la decisió del Kremlin, amb el suport de Pequín. Segons els activistes sirians, les forces de seguretat del règim van matar almenys 200 persones a Homs a la matinada. Els líders de l'oposició siriana van assegurar que es tracta del bany de sang més important des que va començar la revolta contra el president sirià, Baixar al-Assad, ara fa 11 mesos.\nRússia i la Xina van vetar ahir els 13 vots a favor del Consell -integrat per 15 membres- al pla de la Lliga Àrab per assegurar una transició de poders a Síria. Els dos països consideren que el projecte de resolució viola la sobirania de Síria. El president dels EUA, Barack Obama, va condemnar tant l'agressió del règim a la ciutat de Homs -que Damasc no ha confirmat- com la decisió de Rússia a l'ONU. Per a Obama, Al-Assad "ha perdut el dret per liderar Síria i tota la legitimitat del seu poble i la comunitat internacional".\nMoscou visita Damasc dimarts\nEl Kremlin considera que tant Occident com la Lliga Àrab haurien hagut d'acceptar l'esborrany rus. Està previst que el ministre d'Exteriors de Moscou, Serguei Lavrov, es reuneixi dimarts amb Al-Assad a Damasc per discutir com frenar la violència. Lavrov va assegurar ahir que si no es condemna la repressió dels dos bàndols a Síria s'estarà "donant suport a una guerra civil al país".\nPerò les imatges d'una guerra justament van sacsejar ahir la xarxa. Activistes sirians van penjar a YouTube vídeos on es veien multitud de morts víctimes de morters i artilleria a Homs. "Es tracta d'un atac sense precedents", deia per telèfon Mohammed Saleh. Segons els activistes, l'assalt va començar després que l'Exèrcit Sirià Lliure -el conjunt de guerrilles de l'oposició formades per desertors- ataqués dos controls militars i capturés soldats. Consideren que llavors Damasc va ordenar la matança, que va durar almenys cinc hores, de les nou del vespre a la una de la matinada (hora siriana). El principal focus de violència va ser el barri de Khalidiya. "Es tracta d'una massacre en tots els sentits de la paraula", assenyalava un dels residents. "He vist cossos de dones i nens escampats pel carrer, decapitats. És horrible i inhumà. Ens hem passat tota aquesta llarga nit portant veïns a l'hospital".\nCom a mostra de rebuig a l'escalada repressiva de Damasc, els sirians que viuen a Egipte van atacar l'ambaixada del règim al Caire. Altres compatriotes van fer el mateix arreu dels països àrabs.\n"Després del bombardeig a la ciutat siriana de Homs la gent odiarà encara més el règim"


Esteve Plantada i Hermoso tornà al programa per a presentar “Big Bang Llàtzer”, poemari amb el qual va guanyar aquest any el premi Pare Colom de poesia i que ha publicat fa res, amb epíleg de Miquel Otero, Lleonard Muntaner dins la col·lecció La Fosca. El poeta està molt content com ha quedat. El llibre és ambientat en el paisatge d’un Berlín amb ressons soviètics, just quan el mur estava caient i el títol vol representar alhora el xoc i la resurrecció. El 2007 l’escriptor granollerí visità Berlín amb l’equip de rodatge de Berta Diumaró que gravava un documental sobre el record del seu pare. Es troba a Internet: «Allà vaig escriure un dietari. Des d’aquell moment ja tenia la idea del llibre al cap però no la forma. M’interessava posar una escenografia i parlo, entre altres coses, de cançons, llocs i dels recorreguts en tren.» | Aparador de poesia\n← Aparador de poesia. Els poetes Lluís Calvo Guardiola i David Caño Cargol entrevistaren Pius Morera Prat, creador i conductor d’aquest espai radiofònic, amb motiu de l’aparició de ‘L’assassí va descalç per la ciutat’, el seu darrer llibre de poemes, publicat per Témenos Edicions, amb pròleg de Lluís Calvo i epíleg de Ricard Mirabete. Aquestes són les imatges del programa.\nEsteve Plantada presentà al programa “Bing Bang Llàtzer”, poemari amb el qual va guanyar aquest any el premi Pare Colom de poesia i que ha publicat fa res, amb epíleg de Miquel Otero, Lleonard Muntaner dins la col·lecció La Fosca. El poeta està molt content com ha quedat. Heus ací les imatges. →\nEsteve Plantada i Hermoso tornà al programa per a presentar “Big Bang Llàtzer”, poemari amb el qual va guanyar aquest any el premi Pare Colom de poesia i que ha publicat fa res, amb epíleg de Miquel Otero, Lleonard Muntaner dins la col·lecció La Fosca. El poeta està molt content com ha quedat. El llibre és ambientat en el paisatge d’un Berlín amb ressons soviètics, just quan el mur estava caient i el títol vol representar alhora el xoc i la resurrecció. El 2007 l’escriptor granollerí visità Berlín amb l’equip de rodatge de Berta Diumaró que gravava un documental sobre el record del seu pare. Es troba a Internet: «Allà vaig escriure un dietari. Des d’aquell moment ja tenia la idea del llibre al cap però no la forma. M’interessava posar una escenografia i parlo, entre altres coses, de cançons, llocs i dels recorreguts en tren.»\nPublicat el Desembre 22, 2016 per suip\nAhir, dimecres dia 21 de desembre de 2016, férem el dos-cents vuitè programa, el desè de la sisena temporada. L’emetérem en directe com sempre.\nEsteve Plantada, el convidat, nasqué l’11 de juny de 1979 a Granollers el 1979 i hi viu encara. “Malgrat que no eren els turons de Mullholland Drive, ni la place Saint-Sulpice, ni molt menys un barri d’Astoria (Oregon)―certifica el poeta―, em va agradar tant que vaig decidir quedar-m’hi, a mig camí de la perifèria i de l’inhòspit.” Poeta, articulista, crític literari i editor. Era l’any 1997: només tenia disset anys quan el vam conèixer i era ja poeta, un magnífic poeta. Acabava de guanyar el Premi Amadeu Oller de Poesia per L’ombra dels violins, títol que evidenciava una inclinació per la música. Amb temps i palla maduren les nesples, diu una dita. Ben certa, perquè la immadura maduresa amb què el vam titllar ha esdevingut una madura maduresa. Ha completat la seva carrera de piano, s’ha llicenciat en filologia catalana, composa música, ha codirigit amb Laia Noguera,The Barcelona Review, una revista digital de poesia de culte, i dirigí efímerament l’Ara Vallès, diari digital del Vallès Oriental. La vint-i-tresena Festa de les Lletres Catalanes del Vallès Oriental que organitza Òmnium Cultural, celebrada el 2012, atorgà el primer Premi de Comunicació Eugeni Xammar a NacióGranollers, diari digital del qual era coeditor. Ha seguit escrivint poesia, perquè és un poeta. Publicà el 2001 Oblidar i el 2007 Temporari, amb el qual guanyà l’any anterior el premi Estebanell i Pahissa, que atorga l’Òmnium Cultural. Amb Laia Noguera i Clofent i Joan Duran, escriu a sis mans, Els llops, que es publica el 2009. Aquest i ell són actualment els editors d’Edicions Terrícola. El 6 de maig de 2015 vingué al programa a presentar Fosca límit, poemari ‘exquisit’, segons el parer de Bernat Dedéu, que AdiA Edicions publicà dins de la col·lecció Ossos del Sol. Com que molts no l’esperàvem, l’autor s’afanyà a dir que “ha vingut d’una revolada eufòrica i èpica”. El llibre, sintetitzà, “mostra un món ple de sordidesa, de referents, de bellesa oculta i que és un clam a la supervivència.”\nPoeta emprenyat, figura a l’antologia Ningú no ens representa. També figura a l’antologia Premi Amadeu Oller, 50 anys de poesia, de la qual el conductor d’aquest programa, Pius Morera, va tenir cura. Actualment és cap de cultura a Nació Digital. Com a músic, després d’estavellar-me en diversos projectes, actualment és membre d’Els Nens Eutròfics, grup de ‘pop irònic’ del qual és el teclista i on comparteix escenari amb el també poeta Josep Pedrals i altres noms. El 2013 treuen l’àlbum En helicòpter.


dimecres, 2 / desembre / 2020\nGràcies a aquesta iniciativa les persones hospitalitzades i els seus acompanyants poden optar a la lectura sempre que les seves condicions d'ingrés ho permetin. L'objectiu principal és afavorir l'ús de la lectura i aprofitar els beneficis terapèutics que propícia en els pacients.\nAbans de l'arribada de la pandèmia per COVID-19, els Voluntaris de CaixaBank de la Delegació de Granada participaven activament en aquesta acció, duent a terme una sèrie de tasques diàries com la recollida de llibres adequats per a cada pacient, el trasllat dels exemplars a les habitacions corresponents, recopilar informació als pacients i els seus acompanyants per a conèixer els seus gustos o interessos, i, fins i tot, si era necessari, lectura de les obres seleccionades.\nDes d'aquest estiu, la Biblioteca del Pacient s'ha reconvertit a format on-line i tres Voluntaris de CaixaBank continuen participant i prestant el seu suport a la iniciativa amb el mateix afecte i dedicació que abans.\nAra mateix el programa està paralitzat a causa de la pandèmia, però durant el temps que la situació sanitària a l'hospital ho ha permès, han canviat les visites a l'hospital per videollamadas un parell de tardes a la setmana. A través de les tauletes electròniques disponibles, que han estat donades per Obra Social ”la Caixa”, els pacients han pogut gaudir d'una sessió de lectura amb els Voluntaris de CaixaBank i posteriorment comentar i compartir impressions sobre els textos llegits.\nSens dubte, es tracta d'una iniciativa en la qual gràcies als beneficis que aporta la biblioterapia i l'accés a la cultura i entreteniment, es pot millorar l'estada dels pacients ingressats. Aquesta acció afavoreix el seu estat d'ànim en benefici de la seva recuperació i redueix també la sensació d'aïllament que s'ha agreujat aquests últims mesos a causa de la pandèmia. Esperem que aviat es pugui reprendre aquesta activitat que tants beneficis genera en la salut de les persones ingressades.


Mac: A favor de pagar els drets de successió i per l'abolició de les herències.\nA favor de pagar els drets de successió i per l'abolició de les herències.\nFa dies que hi penso, estic parlant de la campanya en contra a pagar els drets de successió. Arreu he vist cartellets penjats a botigues, restaurants i altres llocs d'interès públic. M'agradaria aprofitar igualment la xarxa per compartir què penso sobre aquest tema. D'entrada em sembla una campanya populista i clarament manipuladora de l'opinió de persones de bona fe que només pensen en els seus petits estalvis i en la seva casa guanyada amb esforços diaris de subsistència. Estic segura que la o les ments pensants que han endegat aquesta campanya no tenen sous mileuristes, ni han d'anar a l'oficina d'atur a tramitar paperassa, ni han d'anar a Càrites a buscar menjar ni roba, ni són immigrants que han estirat el braç més que la màniga, ni immigrants de tercera generació que els pares vivien a zones perifèriques, ni treballadors de la construcció que es passen moltes hores a sol i ombra esquivant la mort del dia a dia. A qui interessa realment que s'aboleixi aquest impost?Sobretot a aquells que tenen grans capitals, grans terratinents, grans empresaris, aquells que com deia Baudrillard viuen en la hiperrealitat, que es passen la meitat de la seva vida en els aeroports que són els no-llocs. On no hi passa realment res d'important. És curiós que Alain de Botton conegut pels seus vídeos i llibre Les consolacions de la filosofia s'hagi instal·lat a la terminal d'un aeroport per escriure què hi passa. Si és que hi passa res que no sigui el que hi ha a la ment dels que viatgen. Com si això es pogués traspassar a un llibre que segurament serà un bestseller.\nAprofitant l'efecte papallona, i rellegint als utilitaristes que afirmaven que s'ha de procurar el major bé pel major nombre de persones, penso que aquest impost serveix precisament per redistribuir la riquesa i, les herències, també, serveixen per perpetuar unes diferències socials que, com en el cas de la noblesa antigament, no s'havien guanyat per mèrits propis sinó per ser fill de qui s'és.\nQuants paràsits coneixem que viuen del cognom familiar, només cal fixar-se en la premsa del cor i de tots aquells que per ignorància volen imitar-los. Així espero que, aquesta nova pandèmia no sigui malaltissa sinó que ens faci ser més justos. Encara que tots sabem que allò que és just no és sempre factible, però jo afegeixo que si pensem que no és just no serà mai factible.\nLlorenc ha dit...\nExemple: Herència de 250.000€ (41milions, el valor d'un pis mig)\n> A pagar:\n> CATALUNYA (PSC/PSOE ERC ICV-EUiA) 41.423EUR (7milions ptes)\n> CASTILLA-LA MANXA (PSCM/PSOE) 2.153€ (358.394 ptes)\n> CANTÀBRIA (PRC PSC/PSOE) 4145 (68.922 ptes)\n> PAIS BASC (PSE/PSOE PP) 0€ (Zero ptes)\n> BALEARS (PSIB/PSOE Bloc UM) 414€ (68.922 ptes)\nSi estas conforme amb això endavant tothom es lliure de pensar el que vulgui, pero els meus pares son grans un dia d'aquest el meu pare pot fallar, tenen un pis comprat, son jubilats d'una clase mitja, quan tindra que pagar la meva mare per que l'estat li aixequi l'embargament de les comptes. 7 milions de pesetes, i com ho fara?.....


Les obres del carrer Pau Font començaran en les properes setmanes\nUrbanisme\tDijous, 11 de gener de 2018\nEl Barri Font veurà feta realitat la vella reivindicació de connectar el carrer Pau Font, entre els carrers Ametller i de l’Om\nEs tracta d’urbanitzar un tram de carrer, connectant-lo per fer possible la circulació de vehicles i per facilitar la mobilitat al barri. Rogeli de la Cruz, regidor de Serveis Territorials, ha explicat en declaracions a Ràdio Esparreguera, que “es farà un vial convencional, amb les seves corresponents voreres, el soterrament de serveis de telèfon i enllumenat i la demolició i construcció de nou clavegueram, sempre tenint en compte el nucli d’habitatges que podria sorgir en el futur en el solar adjacent”.\nEn aquest tram de carrer, durant molts anys, hi havia hagut una casa abandonada i tapiada que interrompia la continuïtat del vial. L’ajuntament va procedir a enderrocar-la a principis d’aquest mandat, cosa que va connectar el carrer a banda i banda. Però mancava la urbanització que permetés el pas del trànsit rodat.\nLes obres podrien allargar-se fins a deu mesos i començaran, previsiblement, durant el mes de febrer. L’import de licitació és de 91.000 euros i el procediment s’està efectuant, en un mateix paquet i en dos lots separats, juntament amb les actuacions que es duran a terme al barri de La Plana.\nL’ajuntament d’Esparreguera efectuarà aquesta obra amb recursos propis, tot i que després demanarà el rescabalament dels costos al propietari del terreny, que és una entitat financera. És el mateix procediment que es va seguir en el cas de l’enderrocament de la casa, dut a terme al 2015.\nLa casa del carrer Ametller, 1 es va enderrocar al 2015


El Centre Cultural Caixa Ontinyent acull l'exposició “Nippon solid coated” - Portal de Xàtiva\nEl Centre Cultural Caixa Ontinyent acull, a partir de demà 3 de juliol, l’exposició “Nippon solid coated”, una mostra fotogràfica de Javier Tortosa que arreplega el treball realitzat per l’autor en el seu recent viatge a Japó i que té com a eix principal la psicologia del color.\nTal com explica Tortosa, l’exposició és un experiment visual que utilitza el color com a llenguatge protagonista en una narració fotogràfica. L’obra, que es concreta en 35 fotografies, pretén indagar en la cultura nipona a través d’un recorregut pels seus carrers, “revelant cada imatge els matisos de l’espectre cromàtic”, afegix.\nJavier Tortosa és un consolidat professional en l’àmbit de la creativitat publicitària, interessat en l’art en general i en la fotografia en particular que utilitza com a ferramenta per a plasmar la cultura i la idiosincràsia dels països als quals viatja. En el seu currículum compta amb diversos premis referents a nivell nacional i internacional com el ‘Laus‘ de Barcelona o el ‘International Design Award’ de Los Angeles.\nL’exposició podrà visitar-se fins al pròxim 26 de juliol, de 18:00 a 21:00 hores i, dissabtes i diumenges de 12:00 a 14:00 hores i de 18:00 a 21:00 hores.\nAnterior Entrada anterior: La Asociación de Empresarios de Xàtiva y la Costera visitan el consistorio\nSiguiente Entrada siguiente: Carmen Badía, nueva directora del Conservatorio Municipal de Xàtiva Lluís Milà


Joan Parcerisa i Albacete, nou membre de la candidatura d'ERC a Solsona - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nJoan Parcerisa i Albacete, nou membre de la candidatura d'ERC a Solsona\nLa candidatura republicana clou el cicle de presentacions amb una aposta per la joventut i el futur de l'equip i la ciutat\nredacció solsona 17.01.2019 | 17:35\nJoan Parcerisa i Albacete, nou membre de la candidatura d'ERC a Solsona ERC Solsona\nJoan Parcerisa i Albacete, solsoní de 22 anys, destaca per la seva formació i implicació política. Parcerisa, recent graduat en Ciències Polítiques i de l'Administració per la Universitat Pompeu Fabra i conseller nacional del Jovent Republicà, és afí al món polític local des de ben petit. La carrera política del novell del grup es troba en constant aprenentatge, ja que actualment cursa un màster en Gestió Pública. La participació local de Parcerisa també acapara els àmbits esportiu i cultural, dels quals n'ha estat activament partícip en entitats com Joventut Solsonina, al capdavant com a president durant un bienni, i jugador i entrenador al Club Futbol Solsona i al Futbol Base Solsona-Arrels.\nRodríguez ha volgut parar esment en què el futur de l'equip, dugui el nom, entre d'altres, de Joan Parcerisa: "Es tracta d'una figura jove amb empenta i uns coneixements acadèmics que l'escauen dins el nostre grup". Així doncs, el candidat a la reelecció ha assegurat que Parcerisa "tindrà un paper rellevant a la ciutat", atès el seu perfil proper i polivalent. Un perfil que el converteix, segons s'atreveix Rodríguez, en idoni a l'hora d'ocupar diverses regidories -que podran variar segons el resultat electoral- com joventut, esports, comunicació i noves tecnologies així com participació ciutadana, cultura i/o polítiques d'igualtat.\nParcerisa manifesta una posició republicana evident, atès que se suma al projecte d'ERC "per treballar pel canvi de política municipal i comarcal\niniciat a les últimes legislatures". Al mateix temps, el solsoní explica que ERC és un partit amb una trajectòria de 87 anys nets de corrupció des dels valors del republicanisme, el feminisme, l'ecologisme i el socialisme: "són valors que ens han de dur cap a una societat més justa i igualitària". Així, tot i ser conscient de la seva breu perícia, Parcerisa es veu capaç d'aportar personalitat i professionalitat gràcies als seus coneixements acadèmics i la implicació en el teixit associatiu local. El jove politòleg s'adhereix a l'Esquerra municipal tenint en compte el lema "la política, si no la fas, te la fan". Per aquesta raó, considera que mecanismes com els de participació ciutadana són l'esdevenidor i, alhora, l'eina més justa de la política municipal.\nLa nova incorporació republicana assegura sentir-se còmode a l'hora de sumarse a la candidatura present, atès que "parlem d'un govern que ha fet bona feina". Parcerisa es refereix a comeses que denoten un canvi substancial, sobretot, en els equipaments socioculturals i esportius de la ciutat com la creació recent de l'Oficina Jove i la Biblioteca Municipal així com les millores en les instal·lacions esportives. En aquesta línia, el jove integrant es fixa en la potencialitat atorgada als equipaments esportius a l'aire lliure. Tanmateix, "l'increment de la partida pressupostària destinada a la festa major jove i la compra de l'edifici de Cal Manel per donar lloc a un espai dels gegants de Carnaval denota un equip de govern que dona confiança cap a un dels motors més forts de Solsona tals com les entitats i associacions", valora Parcerisa.\nL'aposta pel talent del jovent\nEn relació als eixos programàtics, el capdavanter dels republicans ha remarcat que aquesta aposta pel jovent assegura "aire fresc i, al mateix temps, ens acosta a un segment de població molt important per nosaltres com és el jovent". Per aquest motiu, s'ha apostat per la incorporació de dos perfils juvenils que donaran suport en les àrees de comunicació i disseny de la campanya. Per una banda, Nicola Roca, de 22 anys i graduada en estudis de gestió en disseny, duu a terme el disseny gràfic. Pel que fa a la premsa, Maria Moreno, de 20 anys i estudiant de periodisme, es troba al capdavant de l'àmbit comunicatiu de la campanya. Segons l'alcalde, es tracta de dues integrants "capaces d'aplicar els seus coneixements i oferir una atmosfera més dinàmica i enèrgica a l'equip". Al mateix temps, Joan Parcerisa també entoma l'organització de la campanya, atesa "la seva formació acadèmica i l'adhesió a la candidatura", argumenta Rodríguez.


El sindicalisme revolucionari inicia el seu camí a la nostra ciutat el 1871, quan es funda el Centro de Sociedades Obreras de Sabadell y sus contornos, adherida a la AIT. Tenia la seva seu a l’Obrera, construïda pels propis obrers l’any 1878, al núm. 110 del carrer Estrella (on actualment hi ha el centre de neurologia AVANT). La teixidora Teresa Claramunt i Creus, amb vint-i-un anys, participà en el comitè de vaga de 1882, des de llavors esdevindria la primera figura de l’anarquisme obrer feminista català. Fou empresonada a Monjuïc i desterrada a Anglaterra, en el seu retorn, fundà la revista “El Productor”, participà a la Vaga General de 1902 i després de la “Setmana Tràgica” (tràgica per l’església i la patronal, que li van posar aquest nom) fou detinguda i confinada a Saragossa, on va impulsar l’anarcosindicalisme aragonès\nAquest moviment obrer revolucionari va haver de fer front a l’hegemonia de la moral catòlica intransigent de la ciutat, representada pel teòleg integrista local Fèlix Sardà i Salvany, que el 1870 fundà l’Acadèmia Catòlica, amb el seu important portaveu, el setmanari “La Revista Popular”, des d’on pretenia atreure la joventut obrera de Sabadell per apartar-la dels cercles laics i lliure-pensadors. Fèlix Sardà i Salvany va escriure nombrosos texts i obres defensant el catolicisme més intransigent i contra la maçoneria, l’espiritisme, el protestantisme, l’anarquisme, el naturalisme i el liberalisme. Destacà per la seva difusió a nivell internacional la seva obra anomenada “El liberalismo es pecado”.\nFèlix Sardà i Salvany aprofità que el maig de 1883 la societat de teixidors mecànics reclamà les 59 hores setmanals en comptes de les 65, per tal de convèncer de les seves tesis intransigents a la burgesia local. Al juny del mateix any, el govern clausurà l’Obrera, la cooperativa que exercia la solidaritat pel manteniment de la Vaga, i multà el periòdic obrer “Los Desheredados” que recolzà la Vaga. La Vaga finalitzà amb la violència del sometent local, cos format per la classe benestant i al servei de la patronal. Els obrers no aconseguiren cap millora i això fa que durant successius anys es donin accions violentes desesperades, amb la col·locació de bombes de dinamita a les cases dels grans fabricants de la ciutat. Un clar exemple d’aquests actes és l’intent d’assassinat del rei Alfons XIII el 1905 i el 1906, per part de l’anarquista sabadellenc Mateo Morral Roca.\nUn altre personatge que s’enfrontà a l’organització i les demandes dels obrers, fou el dirigent patronal proteccionista i catòlic conservador, Joan Sallarès i Pla (el qual hi ha un monument en honor seu a la part de darrere de l’ajuntament), adscrit el Partit Conservador de Canovas, té com aliat principal, l’Acadèmia Catòlica i a Fèlix Salvany. Sallarès i Pla i l’Acadèmia Catòlica després de la pèrdua de Cuba, aposten per una dictadura corporativista. Sallarès i Pla, s’oposà a la llei del ministre de governació, Eduardo Dato, del 1900. Aquesta llei tractava de fixar una jornada màxima de 10 hores diàries per dones menors de 23 anys i la prohibició del treball nocturn als menors de 18 anys. Hem de tenir en compte que el treball femení era majoritari a la industria llanera sabadellenca de finals del s. XIX i el treball infantil des dels 10-12 anys, era habitual.\nLa intransigència patronal i l’incompliment de la llei laboral del 1900, comportà una dura lluita entre els obrers i la patronal de la ciutat. L’any 1892 tots els treballadors de l’Obrera de la casa Harmel -dedicada a la filatura d’estam- acomiadats, aquesta tampoc permeté que cap dels seus treballadors s’inscriguessin a l’Obrera, els treballadors finalment guanyaren el conflicte el 1899. El mateix any, l’Obrera declarà la Vaga General pel conflicte amb la casa Seydoux, els obrers es queixaven que realitzaven la feina a preu fet.\nEl 1909 té lloc la “Setmana Tràgica” que acabà amb la crema de la majoria d’esglésies de la ciutat, entre elles la de Sant Fèlix, que va acabar totalment destruïda, menys l’absis i el campanar. Els republicans federals, anarquistes i socialistes, perseguien l’església perquè aquesta recolzava el règim corrupte d’Alfons XIII, que va enviar a morir a Annual a més de 10.000 joves (desastre d’ Annual).\nL’any 1910 l’Obrera tornà a entrar en conflicte amb l’empresa Seydoux, ja que aquesta havia acomiadat a tres treballadores de forma improcedent. Davant aquesta vaga, el govern empresona part dels obrers, clausura la premsa i tanca l’Obrera, que havia passat a dir-se Federació Obrera de Sindicats (FOS). El 1910 la FOS s’integrà a la Confederació Regional del Treball i al 1911 participà en el congrés de la Confederació Nacional del Treball (CNT) i s’integrà en aquesta.\nEl President Maura i el rei Alfons XIII “el cametes” que en aquells moments tenia 18 anys, visitant Sabadell l’any 1904\nA partir de 1910, desapareixerien els dos principals nuclis de la burgesia i el caciquisme sabadellencs: Els Turullistes, amb inversions en interessos, préstecs i plusvàlues; i els Cruellistes, terratinents. L’espai polític dels interessos de la burgesia fou ocupat per Ramon Picart, dels Lluïssos i la Lliga Regionalista, entre altres. En l’aspecte ideològic pel capellà de l’Acadèmia Catòlica, Lluís Carreras i Mas, que recolzà a la Lliga i a Picart. La burgesia es dividí en diverses famílies d’empresaris tèxtils: Baygual, Buxó, Codina, Grau, Llonch, Marcet,etc.\nDurant la Vaga General revolucionària del 13 al 15 d’agost de 1917, després de lluitar amb els obrers que defensaven l’Obrera, formant barricades als carrers Sant Cugat i Calderón, la força de la Guàrdia Civil comandada per Manuel Tegido, demanà l’assistència de l’artilleria. El dimecres 15 d’agost a les 9h del matí, una peça d’artilleria del Regiment de Vergara, disparà contra l’Obrera,(tot i que els obrers ja l’havien abandonat) danyant el balcó i la teulada. El tinent Agustín Muñoz Grandes és qui donà l’ordre de disparar, més endavant comandaria la División Azul, el seu General era Martínez Anido que aplicava la llei de fugues, assassinant a milers d’obrers i que fou ministre de governació amb Primo de Rivera i Franco. L’edifici però, va continuar dempeus, fins que en plena democràcia, el 1992, l’alcalde Farrés decideix enderrocar-lo. Abans de disparar a l’Obrera el Regiment de Vergara va atacar el Cafè El Diluvio, edifici situat a la cantonada entre la carretera de Barcelona i Molins de Rei, arrendat pel republicà federal Magí Marcé que posteriorment seria Alcalde de la ciutat pel Círcol Republicà i Federal (CRF). El Diluvio era lloc de trobada de republicans i progressistes de la ciutat, la primera planta era llogada al Bloc Obrer i Camperol (BOC).\nBarberia Comunal de l’Obrera\nEdifici del Cafè “El Diluvio”, després passaria a ser el Bar “El Millón”. Actualment es troba abandonat\nA partir del 1918 la CNT creixé amb força a causa d’una crisis a la industria catalana, això portà a molts obrers a afiliar-se al sindicat. El 1919 , la CNT protesta contra l’acomiadament de treballadors del sindicat a La Canadenca, els altres sectors es solidaritzen amb els treballadors i convoquen una Vaga General que acabà amb l’assoliment de les 8 hores laborals diàries (teòricament). En realitat però, durant la dècada dels anys 30 la jornada laboral d’un obrer seguia sent de 10 hores diàries, 6 dies la setmana.\nLes classes benestants reaccionaren davant les mobilitzacions obreres i sorgeix el pistolerisme patronal del Sindicat Lliure. Entre 1918 i 1923 la patronal utilitzà delinqüents professionals per acabar amb els líders de la CNT com Salvador Seguí, i advocats laboralistes com Francesc Layret (advocat laboralista com Lluís Companys, i també com aquest, membre del Partit Republicà Català), amb el resultat d’uns 500 morts i milers d’empresonats. A Sabadell, Antoni Soler i Cuadrat (posteriorment del sector trentista), Enric Mampel, i Francesc Duran (anarquista utòpic, vegetarià i amic íntim de Mateu Morral), s’organitzaren des del gener de 1920 per combatre el Sindicat Lliure. L’11 de febrer de 1920 té lloc la col·locació de dos artefactes explosius a la casa d’Antoni Cusidó i dos més a la de Jaume Brullet. En revenja per la llei de fugues, també tingué lloc un tiroteig contra Joan Grau Puig, president de la patronal i el seu soci Iglesias.\nL’11 de Febrer de 1922, es formà a Berlín la Associació Internacional dels Treballadors (AIT), de caràcter anarcosindicalista enfront la Internacional Sindical Roja, de tendència comunista. Un any després, tingué lloc el cop d’estat de Primo de Rivera, la dictadura durà fins el 1930 i suposà la il·legalització de la CNT, la clausura de la majoria de la seva premsa i el tancament de les cooperatives de producció i consum. La repressió contra el sindicat, radicalitzà un sector important de l’anarquisme, el 1927 es creà la Federació Anarquista Ibèrica (FAI).\nMolts treballadors visqueren la proclamació de la República el 14 d’abril amb una gran eufòria, es creu en la supressió del vell món, per un de nou i millor. Però l’endemà tothom va a la feina amb el mateix horari i el mateix sou. Setze dies després de proclamar la República, durant el primer de maig, la mateixa policia de la dictadura carregà contra els cenetistes. L’explotació infantil continuà i els mateixos contramestres que practicaren abusos sexuals contra les treballadores fabrils, continuaren exercint les mateixes responsabilitats. A més, de les places escolars que prometé el tortosí Marcel·lí Domingo, només s’en crearen una setena part de les projectades.\nLa radicalització d’una part important dels treballadors de la CNT, comportà el trencament trentista, la marxa del sindicat, dels sectors més moderats. A Sabadell el potent moviment obrer local, tenia als anys 30, 14.000 afiliats, d’una població treballadora d’unes 20.000 persones. La Federació Local de Sindicats (FLS), liderada per Josep Moix i Regàs, treia el setmanari “Vertical”. El primer número del “Vertical” del 28 d’octubre de 1932, ja tractà la polèmica entre la FLS i la FAI, arran d’aquesta, és assassinat un membre de la FAI, Francisco Fournier, un altre membre de la FAI és greument ferit i Josep Moix també fou ferit. En aquest setmanari s’ataca durament la ingerència de la FAI sobre la CNT, també destaquen les vinyetes còmiques del dibuixant “Grapa”, tant contra l’església com contra la FAI.\nJosep Moix,en el congrés del juny de 1931 a Madrid, es mostrà partidari del sector trentista. El juliol de 1933, “Vertical” treu el seu últim número amb les sigles de la CNT, duraria sense aquestes fins 1934. El maig de 1932 la FLS deixà de pagar la seva contribució a la CNT i Moix és expulsat d’aquesta. El 1933 Moix participà en la constitució dels sindicats d’oposició (contraris a la FAI). És en aquell moment quan la CNT-FAI es traslladà a un local del carrer Salut, xamfrà amb el carrer Convent, i després a l’actual seu del carrer Edgardo Ricetti, 16 (al nom actual d’aquest carrer, es va posar el 1987 per petició de la CNT i els veïns, ja que Edgardo Ricetti era mestre de l’escola Cultura i Solidaritat, on hi anaven gran part dels nens del barri de la Creu Alta). Després dels “Fets d’Octubre” de 1934 la FLS entrà dins la UGT i Moix ingressà al PSUC i a la UGT. Moix seria alcalde de Sabadell, ministre de Treball del govern Negrin i de 1949 a 1956 secretari general del PSUC.\n“Els republicans federals de Sabadell i el seu districte. Demà diumenge ha de ser dia de glòria per nosaltres; en la línia de batalla ja fa temps vam donar el cop decididor de la victòria; no lluitem aquí dos partits, no lluitem dues banderes; lluita un sentiment patriòtic d’una noble terra, contra el patriotisme quixotesc dels que la malmeten; en fi, lluita Catalunya, contra el centralisme absorvent que ens rebaixa, en els seus vicis, les seves misèries i els seus despotisme, davant les nacions estrangeres.A votar doncs! Sense escrúpols ni recances, sense mirar si de sota la bandera de la solidaritat si acoblen homes de diverses idees sumant solament les voluntats, els cors que saben plorar les desgràcies de la nostra terra i revelar-se contra els causants de les mateixes.Votant per la Solidaritat, voteu per l’Autonomia de Catalunya i l’autonomia dels pobles és la base del nostre programa” (1)\nDesprés de la “Setmana Tràgica”, la repressió del govern i la patronal amb el suport de la Lliga, Bru Lladó com molts altres republicans federals s’adonà que l’aliança interclassista no conduïa a enlloc. L’any 1920, Bru Lladó s’exilià a França ja que estava molt perseguit per la policia, un any més tard visità la Unió Soviètica i igual que el també cenetista Àngel Pestaña, es mostrà contrari al règim soviètic. En aquesta època, Bru Lladó ja participà activament dins la FOS, adherida a la CNT. Cal destacar també, que Bru Lladó fundà una escola laica, en terrenys del Taulí, en la que hi té com a mestre d’ensenyament, el seu company en tasques culturals, Ricard Fornells. En el mateix carrer per obra de la seva cooperativa, es construïren diverses cases per obrers.\nEl dia 22, 300 sindicalistes, van assaltar el local de la Lliga, ubicat a La Rambla a l’actual casal Pere Quart. L’alcalde Magí Marcé, la Guàrdia civil va dissoldre la manifestació a l’alçada de l’Euterpe amb trets a l’aire, el sindicalista Serafí Espinós va caure mort, no pels trets de la Guàrdia Civil, sinó per la seva pròpia arma que se li va disparar.\nEls fets d’octubre, l’intent de treure la dreta de la Confederación Española de Derechas Autónomas (CEDA) del poder, cada vegada més escorada a l’extrema dreta, va començar un dia abans a Sabadell que a Barcelona i van ser encapçalats per la Federació Local de Sindicats (FLS), van ser seguits per la majoria d’obrers de la ciutat ja que la FLS era el sindicat hegemònic, en canvi a la majoria d’indrets de Catalunya com a Barcelona o Terrassa, no va ser seguida per la majoria de treballadors, perquè la CNT era la força sindical hegemònica i no es va afegir a la revolta. La nit del 4 d’octubre Josep Moix amb 25 homes armats va ocupar l’Ajuntament, detenint l’alcalde Marcé del Círcol Republicà Federal (CRF) i els regidors. L’endemà es formà el Comitè Revolucionari i l’Aliança Obrera local entre la FLS, UGT, PSOE, Bloc Obrer i Camperol (BOC) i Comunistes de Catalunya que proclamà la Vaga General. Les patrulles de la Guàrdia Roja controlaven la ciutat i l’aturada va ser total.\nEl govern central va mobilitzar la Guàrdia Civil i l’exèrcit sufocant la rebel·lió i detenint el president de la Generalitat i els consellers. A Sabadell van empresonar 138 rabassaires i Josep Moix, Miquel Bertran, Josep Rosas i altres dirigents de la FLS s’entregaren a les autoritats a finals de 1935, l’autoritat militar designà l’empresari licorer i militant lerrouxista, Josep Germà. La FLS fins llavors tenia la potestat, entregada pel president Companys, mitjançant l’Oficina de Col·locació, de cobrir les ofertes de treball de les empreses de més de cinc treballadors, els empresaris estaven obligats a acceptar els sindicalistes. Els locals dels sindicats i partits d’esquerres van ser clausurats i les dretes locals aprofitaren l’ocasió per anular les recents reduccions de jornades laborals, i les passaren de 44 a 48h.\nAl esclatar la Guerra Civil, la majoria de seccions trentistes tornaren a la CNT, però no va ser el cas de Sabadell, on la Federació Local de Sindicats (FLS) abandonà la CNT i s’adherí a la UGT.\nLa revolució a Sabadell, esclatà el 21 de juliol de 1936. Començaren a cremar tots els temples religiosos: Sant Fèlix, la Puríssima, Sant Vicenç de la Creu Alta, Misericòrdia, Gràcia, etc. També es saquejaren i s’incendiaren diversos col·legis i establiments religiosos -Maristes, Escolapis, les Escolàpies, les monges de la Sagrada Família, etc. Tot i això, l’edifici dels escolapis fou respectat, biblioteca i arxius inclosos. La violència contra l’església era a causa de tots els anys de repressió que havia provocat aquesta sobre la població, especialment entre la població obrera on podia exercir més fàcilment el seu control: castració de les llibertats; especialment repressió sexual, d’imposició d’un model familiar i de la moral cristiana. També fou respectada la biblioteca del vell Ateneu de Sabadell,on només hi havia 235 llibres. A Sabadell la violència de les forces del Front Popular va provocar 83 morts (eclesiàstics -els més nombrosos amb 23 morts-, membres de la CEDA, grans propietaris, etc), molt pocs si els comparem amb els 235 de Terrassa, tenint en compte que Sabadell tenia uns 49.000 habitants i Terrassa 48.000. A Sabadell la força hegemònica era la FLS-UGT i la repressió i la violència va anar dirigida sobretot cap a l’església, a Terrassa la força hegemònica era la CNT-FAI, i la violència va anar més dirigida cap els grans fabricants. El PSUC, ERC, la UGT i altres forces republicanes van intentar culpar a la CNT-FAI de la violència incontrolada a Sabadell, però el cert és que totes les organitzacions tenien els seus equips de destrucció, exceptuant el POUM (a Sabadell), i que a Sabadell la CNT després del trencament trentista havia quedat molt debilitada. Com indica l’historiador Andreu Castells:\nEsglésia de la Puríssima Concepció en flames 21 de juliol de 1936\nInterior de l’Església de la Puríssima Concepció mig destruïda el 21 de juliol de 1936\nEfectivament, a arrel dels “Fets de Maig”, la CNT-FAI és expulsada del consistori, el dia 22 de maig, Josep Moix aprofità per passar comptes i culpà al cenetista Bru Lladó -que ocupava la Conselleria d’Economia-, de col·laboració amb la subversió a Barcelona. La CNT-FAI va criticar les accions dels “incontrolats”, el dia 22 de juliol de 1936, publicaren la següent nota al “Full Oficial”:\n“Les organitzacions CNT-FAI de Sabadell posen en coneixement del poble que no accepten la responsabilitat d’uns actes que s’han portat a cap a la nostra ciutat, comesos per individus poc escrupulosos que s’aprofiten dels presents moments. Fan l’enèrgica condemnació dels mateixos per ésser completament contraris a la seva alta moral revolucionària”.\nPel que fa a l’aportació de la CNT-FAI de Sabadell al front: El 22 de setembre s’incorporen 66 sabadellencs a la columna de muntanya Ferrer i Guàrdia. Aquest dia, la CNT-FAI ja tenia al front 800 homes (3). El 15 de setembre el grup sabadellenc Rojo y Negro i els components de la bateria Sacco i Vanzetti, amb Antonio Rocamora i sota el comandament de l’anarquista Maximilià Pastor i d’un oficial alemany, arribaren a Madrid per tal de col·laborar en la detenció de l’avanç feixista contra Toledo. Aquestes unitats formaven part de la superior Tierra y libertad. Després els sabadellencs de la bateria Sacco i Vanzetti, foren transferits a la Sierra de Gredos i poc després, de resultes que el govern civil no els subministrà ni aliments, ni vestuari, retornaren al Front d’Aragó.\nTreball voluntari pel front, 1 de Juny 1937\nUn cop acabada la Guerra Civil i amb la victòria franquista, molts membres de la CNT i la FAI van morir al front, altres van ser fets presoners, fou el cas d’Antonio Salavador Nebot, secretari de les Joventuts Llibertàries el 1933, capturat pels alemanys i condemnat a nou anys de presó a Almazán i Sòria, amb l’arribada de la democràcia tornà a militar a la CNT de Sabadell. Altres aconseguiren escapar, fou el cas del pedagog i membre de la CNT-FAI, Edgardo Ricetti, que després de passar un breu temps al camp d’Argelés, aconseguí arribar a Argentina al març de 1939. Bru Lladó aconseguí exiliar-se a França on després de passar per diversos camps de concentració, va embarcar cap a Mèxic, on després d’estar-hi sis anys, morí al 1946.\nLa CNT-FAI seguida per ERC/Estat Català i pel PSUC i la UGT, fou la organització que va perdre més vides al front, a més de la pèrdua de tot el seu patrimoni robat pels franquistes, el qual gran part d’ell, encara avui dia no ha estat retornat. Però el més greu va ser perdre tota una cultura obrera paral·lela al sistema, que no s’ha tornat a recuperar. Per veure les persones afusellades pel franquisme a Catalunya, mirar: Justícia, no venjança: els executats pel franquisme a Barcelona (1939-1952)\nUna de les altres tasques que realitzaren les forces antifeixistes, especialment els republicans federals i els anarquistes fou la creació de nombroses escoles modernes. A Sabadell n’hi havia quatre: La de la FLS portada per Ricard Fornells, la del mestre Edgardo Ricetti, una escola portada per Palmira Luque i la seva filla Nereira, i finalment hi havia la Granja Escolar Camperola, mantinguda per la CNT-FAI i ajudada pels Sindicats Únics de Produccions Liberals i d’Edgardo Ricetti que es situà a la masia de Can Argelaguet. Aquesta última escola va ser dirigida per un professor que venia d’una escola de Palafurgell progressista, i d’una Escola de Barcelona d’aquest tipus, allà es realitzaren pràctiques d’agricultura, fusteria, electricitat, impremta, amb nens de Madrid refugiats. La CNT-FAI a partir del 1937 tregué el diari “Superación”, en aquest, es tractaren temes com la unió i divisió de les forces antifeixistes, les col·lectivitzacions, sobre la mateixa granja de Can Argelaguet que realitzava una crida a l’ajuda als nens refugiats, però també hi havien petits apartats dedicats a l’esport i cartes al lector.\nEdgardo Ricetti de la CNT-FAI, mestre de l’escola racionalista Cultura i Solidaritat situada als locals de la CNT-FAI (c/Taulí,16)\nAmb la victòria franquista, la seu de la CNT-FAI passà a les mans de La Junta del Hospital i Casa de la Beneficiencia de Sabadell i del cura de l’església de Sant Fèlix. Més endavant passaria a ser adquirida per un particular i finalment acabà a les mans de la Caixa de Sabadell, després que un deutor els hi oferís. L’Obrera de la FLS passà a mans de la Delegación Nacional de Sindicatos de la FET y de las JONS.\nEl capellà sabadellenc Ernest Mateu oficiant la primera missa pública després de l’entrada de les tropes franquistes a la Rambla de Sabadell 29 de gener de 1939. V.A La II República i la Guerra Civil. Sabadell 1931-1939. Ajuntament de Sabadell, 1986\nCalvet, Jordi; Deu, Esteve; Marín, Martí; Sala-Sanahuja, Joaquím. Sabadell al s.XX. Eumo. Barcelona, 2000.


Es Poblat d'en Talaiòtic: Aerolínies menorquines.\nPublicat per en Talaiòtic a les 17:25\nAixí m'agrada Sinblancaporelmundo, que enredeu més la troca i envieu més correus a Air Berlin, que deuen estar traient foc pels queixals, ni que sigui per felicitar-los per riure-se'n de la nostra cultura.\nDe moment la campanya ja rebota a Alemanya i a tota Europa i les accions de la companyia estan caient. Els accionistes deuen estar satisfets de tenir uns dirigents com en Hunold i en Middelmann, tan amics dels fatxes den Pedritopiscines i en LosDemonios.\nSalut i democràcia, polit!\n10 de juny de 2008, a les 10:23


Exposició: "Dones, Afganistan", Palau Robert - Casal Lambda\nExposició: “Dones, Afganistan”, Palau Robert\nAquest diumenge 11 el Casal Lambda organitza la sortida cultural a l’exposició “Dones, Afganistan” al Palau Robert. Punt de trobada la porta del Palau a les 11:30.\nL’Associació per als Drets Humans a l’Afganistan (ASDHA) dóna a conèixer la difícil situació de la dona a l’Afganistan al cap de 13 anys de la caiguda del règim talibà en una exposició amb fotos de Gervasio Sánchez i textos de Mònica Bernabé, que es pot visitar a la primera planta del Palau Robert entre el 29 d’octubre i el 15 de febrer de 2015.\nL’exposició itinerant “Dones. Afganistan”, que comença el recorregut al Palau Robert, forma part del projecte que porta el mateix nom i que consta, a més de la mostra, d’un llibre de gran format i d’un espai de diàleg i conferències. L’Associació per als Drets Humans a l’Afganistan (ASDHA) és l’entitat impulsora i coordinadora del projecte, l’Ajuntament de Barcelona finança el projecte, i la Generalitat col·labora en la seva difusió amb aquesta proposta expositiva.\nL’autor de les fotografies és el fotògraf i periodista Gervasio Sánchez, especialitzat en conflictes armats. L’autora dels textos és Mònica Bernabé, única periodista de l’Estat espanyol que informa permanentment des de l’Afganistan.\nLa mostra posa de manifest que la violència contra les dones a l’Afganistan és una violència endèmica i estructural, un problema social potenciat per la guerra, l’existència d’una impunitat generalitzada al país, la falta d’educació, la instrumentalització de la religió i les lleis masclistes.\n5 gener 2015|Sortides Culturals|


L’Escola d’Estiu del Moviment Educatiu del Maresme arrenca al TecnoCampus amb 400 professionals de l’ensenyament | La Clau -Revista gratuïta del Maresme\nL’Escola d’Estiu del Moviment Educatiu del Maresme arrenca al TecnoCampus amb 400 professionals de l’ensenyament\nL’Escola d’Estiu del Moviment Educatiu del Maresme (MEM) ha arrencat avui al matí al TecnoCampus amb la participació d’uns 400 professionals de l’ensenyament. La iniciativa arriba amb la d’aquest estiu a la 33ena edició, i per primer cop se celebra a la seu del parc TecnoCampus Mataró-Maresme al Rengle. El director general del parc, Jaume Teodoro, ha aprofitat la sessió de benvinguda per convidar els assistents a inscriure’ls a les visites guiades que s’han organitzat per donar a conèixer les instal·lacions i les activitats del TecnoCampus, on tenen la seu tres centres universitaris. Per la seva banda, el regidor d’Esports i Ensenyament, Pere Galbany, ha elogiat la tasca del MEM i ha animat aquest col·lectiu a continuar treballant. “33 anys són molts, i estem segur que aquestes dues setmanes de treball seran de molt profit per als participants”, ha apuntat el regidor.\nFins al 13 de juliol, els assistents a l’Escola d’Estiu del MEM assistiran a tota mena de cursos i tallers que els permetran incrementar les seves competències professionals. La presidenta del Moviment Educatiu del Maresme, Juliana Bacardit, ha destacat en l’acte d’obertura que en temps complexos com els que viu l’educació la participació massiva en aquesta escola d’estiu demostra l’interès dels professionals per tirar endavant i oferir un ensenyament de qualitat. Bacardit ha agraït la bona acollida del TecnoCampus en el primer any en què aquest esdeveniment té lloc al parc, gràcies al conveni que el MEM i la Fundació TecnoCampus van signar el passat mes de maig. L’obertura de l’Escola d’Estiu s’ha completat amb una conferència sobre les comunitats d’aprenentatge, un projecte del Departament d’Ensenyament en el qual els centres educatius que ho sol·liciten posen en marxa projectes de millora acordats entre tota la comunitat educativa. La conferència ha anat a càrrec de Montserrat Payés i Santi Boneta.


GI Joe, per a majors de 30 anys - Geofumadas\nGI Joe, per a majors de 30 anys\nagost, 2009 Oci / inspiració\nVeure aquesta pel·lícula m'ha fet rumiar la nostàlgia del que anat i el memorable. Poc m'importa la crítica que l'ha afusellat, ja que en aquests dies el fanatisme pels jocs de guerra és sensible, més si va associat amb l'esperit Americà. Fora d'aquestes banalitats, He gaudit el film.\nPotser molts ens identifiquem amb aquest món de l'heroisme anònim (satisfacció per escriure), amb un bloc de tecnologies que els meus familiars desconeixen per incompatibilitat, destinat a un grup de visitants que ignoren que tinc un segon nom i possiblement ni tan sols el primer.\nSi bé GI Joe neix amb propòsits de fer joguines en versió masculina de Barbie i la seva llarga trajectòria dispar ve des de la segona guerra mundial, la pel·lícula està basada en la sèrie "a real American hero"; aquesta que a la dècada dels vuitanta ens entretenia a les tardes. En el fons és una pel·lícula per a adults que un dia van ser menors, es cataloga per a majors de 12 anys però dubto que la puguin gaudir de forma apassionada menors de 30.\nEl món ha canviat molt, per entendre la pel·lícula cal recórrer a la wikipedia, oa la pàgina de fans de Facebook, Així de fàcil, per la passió de la història o l'alzheimer prematur. Tampoc es perd molt del sentit original, compilada en un entorn geopolític vigent, amb innovacions tecnològiques que són més lògiques que imaginàries. Té subliminals fumades com la nanotecnologia aplicada a la genètica i milícia, la trigonometria espacial, efectes especials i una trama que se'ns va de control per l'intent d'associar l'adaptació de l'argument amb els esbossos simples de la tira que recordem.\nEl millor que ens porta és la nostàlgia del que se'n va anar, i aquesta sensació que la memòria segueix viva, com si hagués estat ahir. Escoltar els noms Duke, Destro, Hawk y Storm Shadow o veure els cuerpazos de la baronessa y Scarlett ens recorda aquelles tardes que amb amics departíamos topollillos en una pantalla d'15 polzades mentre baixava la intensa calor per al partit de futbol. Ens porta aquesta etapa quan fora retrunyia la guerra freda però nosaltres vivíem en un món tan innocent com el GNU, aquests amics que poc veiem, dispersos cadascun en els seus propis embolics.\nAldo, ara ficat en el seu grup de Rock, compon\nChecho, que també va seguir la línia musical, canta\nGerson, irreconeixible en el seu món multimilionari\nCaranga, volent acabar la seva universitat, algun dia\nJonathan, ni tan sols va dir adéu en el seu últim viatge a l'Iraq\nDuc, avorrint als seus alumnes en la càtedra d'història\nJoan, en les seves legítimes preferències sexuals\nMarvin, 20 anys enviant remeses des de Chicago\nI uns quants més que els vam perdre la pista\nTots érem iguals, en les bones i generalment en les dolentes, no ara. Així són les històries, es reciclen entre la memòria de la realitat i la trama de l'imaginari. Ahir els Transformers, abans d'ahir Batman, l'Home aranya, possiblement un dia d'aquests ThunderCats, Mask o els Falcons Galàctics. També els nostres amics actuals es dispersaran matí, però ens quedarà el gust d'haver-nos rigut junts una, una altra i una altra fins que l'episodi ens torna obsolets o la nova versió desencanta.\nGI Joe, memorable per als que vivim aquesta generació, per a altres tan inversemblant com per gastar 3 minuts, ho sé, el tema és va, com la meitat d'aquest post, però suculent com la dita d'haver tingut un dia 13 anys sense remordiments.\nmissatge anterior«Anterior Sinfogeo: Cursos SIG a distància\nsegüent post Arivte, molt per Enginyers Civilssegüent »


Diluns, 8 de genièr de 2018\nDissabte 6 de gener al llarg de Sant Francesc, ha tengut lloc la cinquena edició de les Estrenes, festa dels Tres Reis, organitzada de la Plataforma per la llengua a l'Alguer amb el suport del Municipi de l'Alguer i de la Fundació Meta a dins del calendari Cap d'any #mésqueunmes. La festa, començada a les 10:00, ha vist la distribució de les taronges amb la primera estrena, fent que l'antiga tradició local se complissi també enguany.\nL'animació musical és estada a cura de Àngel Maresca, Lo barber, amb un repertori de música infantil i cants de Nadal. En plaça també els scouts del grup Alghero 2 de Sant Miquel, que han organitzat los jocs tradicionals, com jocs amb la corda, baldúfola, peu cossu i tants altros, al quals eren convidats los minyons i les famílies, que cada any tornen a l'apuntament de la Plataforma per la llengua. Lo grup scout té un interés a la llengua i la cultura algueresa, ja monstrada quan, al 2011, los scouts de l'Alguer han firmat l'acord per prendre part al projecte 4 Vents, un programa que posa en contacte totes les associacions scout dels territoris de llengua catalana.\nTants los minyons que han demanat solament l'estrena, venguts de casa amb la taronja pròpia: un resultat que assegura una continuïtat d'aqueixa festa.\nA la parada de l'associació, a més de les taronges i els adhesius, eren a disposició les Agendes de la Terra del 2017-2018. La distribució és continuada als dies següents directaments als edificis escolars.\nL'apuntament amb una nova iniciativa de l'entitat a l'Alguer és lo 20 de gener a Teatre Cívic, lo concert de presentació del projecte llibre-disc Mans Manetes. L'Alguer: paraules, cançons i veus de minyons, amb el patrocini del Municipi de l'Alguer, a dins del calendari del Cap d'Any #mésqueunmes de la Fundació Meta.


La “Caixa de les Lletres” de l'Institut Cervantes guarda...\nLa “Caixa de les Lletres” de l'Institut Cervantes guarda des de hui el quadern de laboratori de Severo Ochoa\nLa peça forma part del llegat del científic que acull el Museu de les Ciències\nEl quadern de laboratori de 1956 de Severo Ochoa s'ha depositat hui en la “Caixa de les Lletres” de l'Institut Cervantes. Es tracta d'una peça que forma part del llegat complet del científic que acull el Museu de les Ciències i és propietat de la Fundació Bancaixa.\nL'Institut Cervantes compta en la seua seu central amb un espai anomenat "Caixa de les Lletres" que alberga més de 60 llegats de personalitats del món de la cultura, la ciència, l'art, la música, la dansa... En aquesta ocasió, la Ciutat de les Arts i les Ciències cedeix, durant un any, un quadern de laboratori de 1956 de Severo Ochoa. Es tracta d'una peça de gran importància ja que en aquest quadern, Ochoa va plasmar els treballs que li van valdre el Nobel de Medicina i Fisiologia en 1959, una investigació que va constituir la base fonamental per a l'estudi del codi genètic.\nL'acte ha comptat amb la presència del ministre de Ciència i Innovació, Pedro Duque, el director de l'Institut Cervantes, Luis García Montero, la directora de continguts de la Ciutat de les Arts i les Ciències, Miriam Atienza, i la consellera de Cultura del Govern d'Astúries, Berta Piñán.


El CDR Andorra convoca una concentració aquest tarda davant l’ambaixada espanyola “contra la repressió” - Altaveu el diari digital d'Andorra\n10/04/2018 (13:30 CET)\nEl Comitè de Defensa de la República (CDR) a Andorra ha convocat per aquesta tarda una concentració davant l’ambaixada espanyola al Principat en contra de la “repressió”. Serà, de fer-se, el primer acte públic d’aquest col·lectiu després de constituir-se. L’acció arriba després que s’hagi detingut i acusat de rebel·lió i terrorisme membres de CDR’s que van participar en el tall de l’autopista AP-7 i l’enlairament de barreres.\nCDR Andorra ha fet pública la convocatòria a través de les xarxes socials, canal habitual tant del col·lectiu al Principat com de tots els seus ‘germans’. En principi, la cita es fa a les 8 de la tarda. La concentració arriba just després que el CDR fes públic pel mateix conducte el seu manifest fundacional, que és gairebé fil per randa el missatge que duen a terme els CDR a l’exterior.\nFins ara, i després de dues assemblees, els promotors del col·lectiu havien fet visible la seva formació a través de la col·locació de llaços grocs a diversos punts del Principat. Llaços en suport i reclamació de l’alliberament dels presos polítics catalans que han durat poques hores. El cap de setmana es va enllaçar una part del camí sostenible dels drets humans i també es va col·locar un llaç més gran del que fins llavors era habitual damunt la boca sud del túnel del Pont Pla.\nLa guàrdia civil ha detingut aquest matí com a mínim una membre dels CDR pels talls de carretera de Setmana Santa. Els agents l'han detingut com a presumpta responsable de la coordinació dels talls de carretera i aixecament de barreres als peatges a l’AP7. La noia és de Viladecans, on els agents també estan fent escorcolls. Els agents també han escorcollat un pis a Esplugues de Llobregat, on hi viu un altre membre dels CDR.\nDes de les organitzacions independentistes es considera aquesta acció del tot fora de lloc. L’actuació judicial la coordina un jutjat de l’Audiència nacional espanyola i està impulsada per la fiscalia, que considera l’acció duta a terme pels CDR com de rebel·lió i terrorisme. L’operació està en marxa i no es descarten noves detencions.


El Govern diu que ha reobert restaurants perquè l'Estat no dona ajudes | Federació Hostaleria de Girona\nEl Govern diu que ha reobert restaurants perquè l’Estat no dona ajudes\nDiari de Girona. Argimon descarta avançar l’inici de la segona fase de la desescalada abans del pont Aquest cap de setmana hi haurà les reunions per perfilar com serà el Nadal a Catalunya.\nEnmig de la incertesa de com es desenvoluparà la desescalada durant els pròxims dies i sobretot, en la festivitat del Nadal, el conseller d’Interior, Miquel Sàmper, va confessar ahir que si l’Estat espanyol els hagués fet arribar les ajudes corresponents, els bars i els restaurants seguirien encara tancats: «Si tinguéssim diners, segurament no s’haurien produït aquestes reobertures. Si tinguéssim els recursos econòmics, és evident que les mesures serien el màxim de restrictives possible», va constatar ahir en roda de premsa. Segons el conseller, des de l’Estat no s’estan fent arribar els recursos «necessaris» per mantenir econòmicament el tancament d’alguns sectors, com a exemple sí que estan fent a Alemanya o França, on segons Sàmper i la consellera de Salut, Alba Vergés, s’ha pagat un percentatge del 75% de la facturació de la restauració.\nDavant d’aquest fet, Vergés demana al Govern espanyol «implicació» perquè la ciutadania pugui gestionar l’epidèmia quan aquesta afecta «directament» la seva activitat econòmica. Per això, Vergés reclama la implicació «de tots» i recorda que hi ha persones que han vist reduïda la seva activitat o que han tancat la persiana del seu negoci moltes setmanes. «Necessiten tenir la certesa que hi ha ajudes d’Estat», va dir, criticant que l’Estat espanyol és «l’únic» que no surt amb les ajudes «corresponents» per a les persones i les activitats econòmiques.\nAl seu torn, el director de CatSalut, Adrià Comella, va posar èmfasi en què la desescalada o reobertura d’alguns sectors després de doblegar la corba a la segona onada no té res a veure amb la desescalada que es va iniciar a l’estiu després de la primera onada.\nEl pont de desembre i Nadal\nD’altra banda, el secretari de Salut Pública, Josep Maria Argimon, va avisar ahir de la importància de complir els primers 15 dies de mesures i de no avançar l’inici de la segona fase per abans del pont, com s’havia dit que s’estava estudiant. Responent a això, tant la consellera de Salut com el d’Interior van reiterar que passar d’un tram a un altre dependrà en tot moment de les dades sobre com evoluciona l’epidèmia. La millor manera de prosseguir, va insistir Vergés, és «complir les mesures, desenvolupar el pla de reobertura en el seu temps i amb rigor». D’aquesta manera, la Generalitat tanca la porta de moment a modificar les restriccions vigents pel pont de desembre. No pretén alleugerar-les i tampoc endurir-les durant aquests dies festius, tot i això el conseller d’Interior, Miquel Sàmper, sí que va puntualitzar que s’estudiaria endurir-les si es donessin unes dades que fessin pensar que «probablement s’hauria d’impedir la mobilitat». «A dia d’avui no se n’ha parlat, està vigent la mesura que tenim i si les circumstàncies o les dades varien de forma negativa el Procicat ho treballarà», va dir.


La lliçó d'Obama > Miquel Pueyo i París\nLa lliçó d’Obama\nPublished by Miquel Pueyo París on 23 de gener de 2017\nFill d’una americana i d’un africà, Barack Obama, el 44è president dels Estats Units es va acomiadar de la presidència amb un emotiu discurs, pronunciat a Chicago. L’elecció no va ser casual. En aquesta ciutat, Obama va iniciar la seua carrera política com a senador i és on va pronunciar el seu primer discurs, després de guanyar les eleccions de 2008. A partir d’Abraham Lincoln, en la política americana els discursos són molt importants. I no només els dels presidents –que podeu llegir o escoltar a millercenter.org/president/speeches –, sinó també els de personatges com Martin Luther King o Steve Jobs. Com explicava el periodista Antoni Bassas, després de la seua experiència com a corresponsal al Estats Units, "als americans els entrenen a parlar en públic des de ben petits. Donen molta importància als discursos, a saber convèncer. El vot s'argumenta i després es guanya. "\nDel darrer discurs d’Obama, s’han destacat una desena de frases clau, en la darrera de les quals diu a les seues filles (Malia i Sasha) que de tot el que ha fet en la vida, són el seu principal motiu d’orgull. Encara que no formi part del seu discurs de comiat, a mi m’ha agradat especialment una reflexió compartida en aquests darrers dies pel president cessant –" Vull escriure una mica. Vull estar tranquil i no escoltar-me a a mi mateix parlant tant”–, perquè no és gens freqüent que un polític que ho ha tingut tot aspiri al silenci i a escoltar els altres. Des de la perspectiva d’una societat on la política esdevé sovint una professió o un privilegi vitalici, on el lideratge es confon amb una xerrameca incessant i una sobreexposició ridícula, no pot deixar de commoure’ns aquesta capacitat d’abandonar el poder, d’enretirar-se sense marxar, de situar-se en els marges sense desvincular-se del món. El polític francès Édouard Balladour ho veia així: “Cal que hi hagi seny, control de les emocions, una mica de noblesa de cor. Voler estar sempre en tot és una feblesa. Pitjor encara: és ridícul.”\nPublicat a SEGRE el 23 de gener de 2017\nPrevious Post El poder com a forma de tristesa. Ha traspassat Zygmunt Bauman\nNext Post Com la vida