Krivokapić: Savić bi dobio dozvolu da trenira domaći klub - Vaterpolo vesti\nKrivokapić: Savić bi dobio dozvolu da trenira domaći klub\nby Admin · 24/04/2017\nPredsednik Vaterpolo saveza Srbije, Milorad Krivokapić, rekao je u intervjuu za Novosti da bi selektor Srbije, Dejan Savić verovatno dobio dozvolu da trenira neki domaći klub, ako Stručni savez proceni da je to za dobro Savića i organizacije.\nMeđutim, to ne važi i za strane klubove. Prvi čovek VSS rekao je da bi u slučaju ponude iz inostranstva Upravni odbor dobro razmotrio situaciju.\n– Ukoliko Stručni savet proceni da je za njegovo i naše dobro da trenira neki klub u zemlji dobio bi dozvolu. Ako bi dobio ponudu iz inostranstva onda bi UO dobro razmotrio situaciju. Trudimo se da mu koliko-toliko redovno isplaćujemo platu. Ali, nasledili smo velike dugove iz prošlosti, ne samo prema njemu, i bez pomoći države ne možemo da ih vratimo – podvlači Krivokapić i dodao da je u svakoj organizaciji bitna disciplina.\n– Tako rade prave organizacije i zbog toga imamo vrhunske rezultate. Samo disciplina, rad i red omogućavaju velike uspehe. Ako dozvolite anarhiju nema ničega, zato mora da se zna red – ističe Krivokapić.\nAsovi neće moći za medije da kažu mnogo toga, ne smeju da komentarišu, da govore o stanju u reprezentaciji, Savezu…\n– Ne mogu, jer su za to zaduženi stručni ljudi. Igrači mogu da iskažu svoje mišljenje, ali nije primereno da daju komentare. Ne mogu da napadaju tim, organizaciju – ističe Krivokapić.\nČlanovi mlađih selekcija moraju da budu i dobri učenici, jer za slabe nema mesta.\n– Ne mogu ponavljači da igraju za reprezentaciju. I te kako vodimo računa o tome. Uostalom, i MOS stipendira igrača koji je najmanje vrlo dobar u školi. Veoma nam je važno da kao i ranije generacije postanu akademski građani. Želimo da vaterpolisti predstavljaju zemlju i kao vrhunski intelektualci – podvlači Krivokapić.\nPravilinik je definisao i mnogobrojne uzroke za raskid saradnje sa selektorom. Jedna od njih je i ako „organizuje političke aktivnosti u VSS“.\n– Nema politike u Savezu. Mi smo sportska organizacija i ne bavimo se politikom – rekao je Krivokapić za Novosti.\nTags: Dejan SavićVaterpolo savez Srbije\nVraćeni svi dugovi Vaterpolo saveza Srbije!\nSavić: Treneri moraju da se sačuvaju jer su oni osnov svega\nby Admin · Published 25/03/2020 · Last modified 19/04/2020\nČelnici VSS posetili Užice


Tesla je pravio munje a danas kradljivci njegovih patenata prave poplave i zemljotrese |\nPosted on 6. августа 2014. by LillyT\tПоставите коментар\n„Mi šaljemo energiju iz zemljine kore direktno u Jonosferu, energiju, mora, vetra i sunca takodje. Više nemamo potrebu da resurse palimo i uništavamo. Jednostavno preusmeravamo ono što već postoji i koristimo u neograničenim količinama“ rekao je Tesla 1896.\nGospodar munja, NikolaTesla je ubijen od strane tajnog agenta FBI, fašiste koji je prebegao u Ameriku posle II sv. rata. FBI je zaplenio dva kamiona materijala posle Tesline smrti i proglasio ceo Teslin životni rad državnom tajnom.\nZato što je za života Tesla mnoga čuda pravio. Osim radija, aviona sa vertikalnim uzgonom, naizmenične struje i drugih patenata koji su danas svakodnevno u upotrebi on je sam pravio munje i gromove, izazivao je promenu magnetnog polja, promenu klime, bežično je prenosio struju na očigled celog sveta, vozio je prijatelje po Njujorku u automobilima bez goriva , (samo uz pomoć neke antenice koju je stavlja na krov povezane sa i malog uredjaja koji je stavljao u gepek). Najavio je i uspešno izazvao zemljotrese (1906 u Njujorku baratajući uredjajima sa posebnim talasnim frekvencijama).\nTeslin eksperiment emisijom talasa koje je preko jonosfere preusmeravao i kanalisao izazvao je taj zemljotres u Njujorku a zbog toga sto je takodje sprzio tundru u Sibiru, oduzeto mu je bilo neko vreme, pravo da nastavi sa eksperimentima.\nIpak, iako su danas ljudi programirani preko medija da ne veruju, sve to što je Tesla radio tada, radi se i sada. Takve rabote su danas upakovane i prikrivene od javnosti.\nZato što su u te Tesline inovacije pokrali oni koji su u njih kasnije uložili novac i pretvorili ga u kapital iz kojeg žele da SAMO ONI, njihovi holdinzi, grupe ili kako god ih zovemo, da zaradjuju.\nKradljivci (javnosti poznati kao porodice koje vladaju ili belosvetske grupe, javne i tajne) su napravili biznis plan koji ima sigurnu zaradu na globalnom nivou,\nTaj plan je da naprave štetu a da potom nude pomoć i rešenja preko kredita i svojih firmi koje su specijalno opremljene za sanacije posle katastrofa. Dakle tajna oko postojanja i konstrukcije uredjaja koji prave veliku štetu moraju biti i ostati tajna, jer kada bi se to otkrilo, vlasnici takvih firmi bi bili uhapšeni i osudjeni. Zato je pitanje života da takvi projekti ostanu tajna. Zato se velike pare troše da se ljudi masovno ubede da tako nešto ne postoji.\nDa se sada vratimo do mosta na Adi. Neko je negde smislio ovaj projekat mosta koji liči na veliku antenu i iskoristi kao antena.. Deo projekta bi mogao da bude da se po svetu i po potrebi, ovakvi mostovi grade, negde veći , negde manji, kao orudje za promenu vremenskih prilika i neprimetno a namerno, uzrokovanje velikih šteta za potrebe velikih zarada. Isti takav most, samo manji je napravljen i u Podgorici.Evo pisma jednog čitaoca Beležnice na temu mosta na Adi za koga narod sumnja da je postavljen kao prijemnik-predajnik pomoću koga se po potrebi sakupljaju oblaci i kiša znad Srbije:\nvia Tesla je pravio munje a danas kradljivci njegovih patenata prave poplave i zemljotrese.\n„Mi šaljemo energiju iz zemljine kore direktno u Jonosferu, energiju, mora, vetra i sunca takodje. Više nemamo potrebu da resurse palimo i uništavamo. Jednostavno preusmeravamo ono što već postoji i koristimo u neograničenim količinama“ Zbog ovoga su ga 1896. vlasnici novca proglasili ludim, kasnije oteli patente a tek posle gotovo 100 godina su smislili kako da besplatne izvore energije konvertuju u naplative. HAARP je samo jedno od Teslinih naprednih tehnologija pomoću koga se preusmerava materijalno bogatstvo od 95% ka 5% svetske populacije.\nPrevious post ← Važan osvrt na borbu za i protiv NOVOG SVETSKOG PORETKA i odgovor na pitanje da li treći svetski rat počinje ili se završava\nNext post Драган Симовић: О САМОСВЕСНОЈ И САМОБИТНОЈ СРБКИЊИ →


Top 10 zemalja s najmanje olimpijskih medalja u Africi 2022. - Victor Mochere\nEvo 10 najboljih zemalja s najmanje medalja na Olimpijskim igrama u Africi.\nZašto je prilagođena izrada web stranica najbolji pristup vašem brendu


Zbog leda obustavljena plovidba Savom i Dunavom - Ozon Media\nZbog leda obustavljena plovidba Savom i Dunavom\nOd strane Ozon 09.01.2017.\nOd strane Ozon 09.01.2017. 1 komentar\nMinistarstvo građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture proglasilo je obustavu plovidbe Dunavom od Bezdana do Prahova zbog pojave leda i jakih udara vetra. Zbog leda je obustavljena plovidba i na Savi, osim za brodove za vanredne situacije i spašavanja.\nPrema rečima pomoćnika ministra za vodni saobraćaj Veljka Kovačevića, obustava važi za sva plovila, odnosno za teretne i putničke bodove i čamce.\n„Obustava je proglašena u 14 časova i ostaće na snazi do daljeg“, kazao je Kovačević a prenosi Ministarstvo saobraćaja.\nKovačević je naveo da je plovidba od Bezdana do Golupca obustavljena zbog pojave leda, a od Golupca do Prahova zbog jakih udara vetra.\nOn je dodao i da je na beogradskom sektoru Dunava angažovan brod Topola koji je do sada intervenisao kod mosta Mihajlo Pupin, gde su četiri barže bile zarobljene ledom, i kod hotela Jugoslavija.\nPomoćnik ministra je podsetio da je i dalje na snazi odluka o obustavi saobraćaja na Tisi, na kanalu Dunav-Tisa-Dunav.\nZbog leda i jakog vetra u 17 sati je proglašena obustava plovidbe i na Savi, za sva plovila osim brodova za vanredne situacije i spašavanja dok su za drumski saobraćaj večeras neprohodne pojedine deonice kod Šapca, Trgovišta i Vladičinog Hana.\nUprkos lošim vremenskim uslovima situacija u drumskom, železničkom, vazdušnom i vodnom saobraćaju je pod kontrolom, a nadležni iz Ministarstva građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture konstantno rade na raščišćavanju snega i leda, saopštilo je ministarstvo.\nDugovi za kredite građana ipak, idu uterivačima\nDmitrij Pesic 09.01.2017. - 12:58 pm\nA jel se moze odati tuda?


Terza: Sve igrače smo doveli za ''DŽ''! | BN\nTerza: Sve igrače smo doveli za ''DŽ''!\nGeneralni direktor Crvene zvezde Zvezdan Terzić izjavio da klub nije imao nikakve troškove u januarskom prelaznom roku.\nFudbal 07.02.2015 | 19:00\nCrvena zvezda nalazi se u velikim finansijskim problemima, zbog čega su čelnici kluba morali da posegnu za jedinim mogućim koracima u prelaznom roku - da dovode one igrače koji ih neće mnogo koštati.\n"Armija naših navijača mora da zna da nismo ponovo platili ni dinar za obeštećenja. Dovodili smo igrače da rizik bude minimalan kada su u pitanju stranci, a Parker i Salami moraju da se potvrde ako žele posle kraja sezone da ostanu u klubu. Zagovornik sam teze da internacionalci moraju da prave razliku u odnosu na domaće igrače. Ukoliko to ne bude slučaj, za nas je u ovakvim angažmanima rizik minimalan, pošto plata nije visoka", izjavio je za "Novosti" Terzić.\nOn je izneo plan i kako će to Zvezda igrati na proleće, ali i jasno stavio do znanja da je klub u veoma veoma lošem položaju.\n"Uz iskusne asove, treba gurati mlade i napraviti tim koji može da se zadrži. Za sada su svi na prodaju ukoliko dođe zadovoljavajuća ponuda, zbog opstanka kluba. Jer, nama je za šest meseci stiglo za naplatu, sa presudama bez žalbi, oko tri miliona evra..."\nGeneralni direktor crveno-belih veruje da je posao oko dobijanja domaće licence pri kraju, kao i da će UEFA imati razumevanja kada je u pitanju dozvola za igranje u Evropi.\n"Kada je reč o domaćoj licenci, ostale su sitnice da se izmire, za nekoliko dana, pa se nadam da će novih sedam igrača dobiti priliku da brane boje od starta drugog dela sezone. Kada je reč o Evropi povlačimo neke korake i nadamo se razumevanju. Verujem da će naš plan biti odobren, i da ćemo dobiti licencu", dodao je Terzić.\nPetar Orlandić parafio je ugovor sa Crvenom zvezdom na tri godine.\n"Orlandićeva plata je 4.000 evra. Odmah je pristao na uslove, svestan da će zarada u Evropi, ukoliko se dokaže u Zvezdi, biti mnogostruko veća. Toga moraju svi da se pridržavaju i da budu zadovoljni", izjavio je Zvezdan Terzić.


Čelik se vratio iz Antalije, nastavlja pripreme u Zenici - Zenicablog\nČelik se vratio iz Antalije, nastavlja pripreme u Zenici\nNogometaši Čelika okončali su pripremame u Antaliji i vratili se u Zenicu gdje će u utorak treningom u 13.00 sati nastaviti pripreme za drugi dio sezone.\nZeničani će u subotu, 15. februara, na Bilinom polju odigrati „generalku“ protiv banjalučkog Borca, kada će novi trener Ümit Özat predstaviti svoju ekipu koja će nastojati izboriti opstanak u BHT Premijer ligi BiH, u kojoj su jesenji dio okončali kao pretposljednji, na 11. mjestu na tablici.\n– Jako su dobri utisci s priprema. Žestok je bio ritam treninga i utakmica, koje su bile dobrodošle. Jedino što, za sada, stručni štab brine je neefikasnost naših napadača – kazao je za Fenu sportski direktor Čelika Edin Prljača, koji je s ekipom bio u Antaliji.\nZeničani su tokom 20-dnevnih priprema savladali kosovskog prvoligaša Gjilane s 1:0, remizirali su sa sjevernomakedonskim prvoligašem Skhupijem 2:2, danskim drugoligašem Fremad Amageom i austrijskim drugoligašem Klagenfurtom s po 0:0, a izgubili od kazahstanskog premijerligaša Taraza 1:2 i ruskog drugoligaša Fakela 0:1.\n– Novi stranci u ekipi su Elvin Yunuszade iz azarbejdžanskog Sabaila, Turčin Emir Topcu, Nigerijac Okaka i Halimi, koji je stigao na posudbu iz Galatasaraya.\nSvi su oni s ekipom došli u Zenicu – rekao je Prljača, koji napominje da je stranac i Nemanja Zlatković, a što znači da će zenički premijerligaš imati više od dozvoljna četiri strana igrača, koliko ih može konkurirati za tim.\nMeđutim, napominje Prljača, bit će kartona, povreda…pa će se moći kombinovati s stranim igračima. Srbijanski golman Bojan Pavlović, zatim Mladen Zeljković i Mario Crnički, kaže Prljača, imaju potvrde o bh. državljanstvu.\nProblema s povredama, napominje on, imaju Fenan Salčinović, kojeg muči zadnja loža, i golman Adis Nurković, koji ima problema s ligamentima koljena.\nTagovibht bilino polje Nogometaši Čelika premijer liga zenica zenicablog


Na sajt je postavljena dokumentacija za nabavku goriva koju možete preuzeti u dijelu Javne nabavke.\nProširenje vodovodne mreže u Puharama\nU naselju Puhare u Pučilama na upotrebu je predana linija vodovoda sa priključcima za desetak domaćinstava. Radovi su bili vrijedni oko 9.000 konvertibilnih maraka, a izgradnju su sa dvadeset odsto vrijednosti finansirali stanovnici ovog naselja, dok je iz gradskog budžeta obezbjeđeno 80 odsto sredstava.\nIzmjenjena tenderska dokumentacija za nabavku flokulanta\nNa sajt je postavljena dokumentacija o Izmjenjeni tenderske dokumentacije za nabavku flokulanta koju možete preuzeti u dijelu Javne nabavke.\nIzvod iz zapisnika sa 17. Skupštine akcionara\nDatum objavljivanja na sajtu: 18. jul 2016. godine.\nNa sajt je postavljen izvod iz zapisnika sa 17. Skupštine akcionara A.D. "Vodovod i kanalizacija" Bijeljina, koje možete preuzeti u dijelu Skupština akcionara.\nNa sajt je postavljena Odluka o obustavi javne nabavke sredstava higijene koju možete preuzeti u dijelu Javne nabavke.\nOdluke sa 17. redovne Skupštine akcionara\nDatum objavljivanja na sajtu: 07. jul 2016. godine.\nNa sajt je postavljen materijal o odlukama sa 17. redovne sjednice Skupštine akcionara A.D. "Vodovod i kanalizacija" Bijeljina koje možete preuzeti u dijelu Skupština akcionara.\nNa sajt je postavljena dokumentacija za nabavku sredstava higijene i napitaka koju možete preuzeti u dijelu Javne nabavke.\nNa sajt je postavljen poziv za usluge iz Aneksa II dio B ZJN koji možete preuzeti u dijelu Javne nabavke.\nObavještenje o promjeni termina održavanja 17. redovne sjednice Skupštine akcionara\n17. (sedamnaesta) redovna sjednica Skupštine akcionara A.D. "Vodovod i kanalizacija" Bijeljina se neće održati 14. juna 2016. godine nego 21. juna 2016. godine sa početkom u 12:00 časova.\nNa sajt je postavljena dokumentacija za nabavku vodomjera, nabavku flokulanata i nabavku rezervnih dijelova za vodomjere koju možete preuzeti u dijelu Javne nabavke.


Lidl pekara – Pekar&Poslastičar\nSvoje prve prodavnice kompanija Lidl je u Srbiji otvorila u oktobru prošle godine. Sa asortimanom se potrošači još uvek upoznaju. Do sada se, kako u Lidlu kažu, pokazalo da je jedan od omiljenih segmenata srpskih potrošača upravo pekara, koja je pobrala samo pozitivne komentare. In store pekara je nešto po čemu je ovaj savremeni diskont u Srbiji jedinstven, a odeljak svežeg peciva, kao standardni deo asortimana, u Lidlu postoji više od 10 godina i predstavlja koncept koga se kompanija pridržava u svim zemljama u kojima posluje. U skladu sa tim, Lidl Srbija potvrđuje da će se pekara naći u svim prodavnicama koje se ubuduće budu otvorile u našoj zemlji.\nPraksa ove nemačke kompanije je da se pre ulaska na novo tržište uradi opsežno istraživanja lokalnih afiniteta pre odabira asortimana, pa je to prethodilo i dolasku u Srbiju. Kada su u pitanju domaći potrošači, pokazalo se da oni u velikoj meri konzumiraju beli hleb, kao i da slano pecivo više vole od slatkog. Takođe, s obzirom na to da su veoma popularni proizvodi od lisnatog testa, Lidl je u Srbiji razvijao određene proizvode za svoje potrošače kojih nema u asortimanu drugih zemalja. Slična situacija je i sa burekom, koji je dostupan isključivo u Srbiji i Hrvatskoj.\nSveže pecivo tokom celog dana\nJoš pri prvom pogledu na vitrine Lidl pekare, vidljiv je bogat asortiman, koji u svom sastavu ima zavidan izbor slanog i slatkog peciva, do velike ponude raznih vrsta hleba za kupce koji žele da isprobavaju nove ukuse. U Lidlu ističu da je velika potražnja za hlebom sa krompirom, koji je zahvaljujući mekšoj teksturi, punijem ukusu i hrskavoj korici za kratko vreme potrošačima postao jedan od omiljenijih.Za one koji vode računa o ishrani, Lidl je pružio više opcija: hleb sa više vrsta semenki, raženi ili sa suncokretom. U ponudi je i običan beli hleb, kao i beli sa susamom, lovački hleb, baget, somun, kukuruzni hleb i ćabata. U okviru nedeljnih akcija, svi ovi proizvodi se u nekom trenutku nađu u ponudi po sniženoj ceni. Pecivo se dopunjava više puta u toku dana, tako da će potrošači uvek moći da izaberu topao svež proizvod. To omogućava unapred isplanirana šema pečenja koju svakodnevno sprovode zaposleni zaduženi za praćenje potražnje i prodaje, u odnosu na koju se planira dopuna asortimana. Kakoističu, dosadašnja praksa je pokazala da je prodaja najveća pre podne, a imajući u vidu koji su to proizvodi koji se najviše prodaju ujutru a koji posle podne, Lidl šemu dorađuje i razvija kako bi dostupnost proizvoda bila maksimalna u svakom trenutku.\nKontrola kvaliteta, standardi, higijena\nU skladu sa svojim sloganom „najbolji odnos cene i kvaliteta”, Lidl mnogo pažnje posvećuje kontroli kvaliteta i ispunjavanju standarda. Taj kvalitet postiže se tako što se vodi računa o sastavu proizvoda i u skladu sa tim, oni se transparentno obeležavaju na deklaracijama koje se nalaze pored cene. Kada je u pitanju kvalitet u domenu ponude peciva, od dobavljača se uvek zahteva IFS sertifikat i smanjena upotreba sojinog lecitina. Kao razlog za to navode da je sojin lecitin aditiv koji služi za spajanje inače nespojivih jedinjenja, npr. vode i ulja i masovno se koristi u prehrambenoj industriji. U korak sa inicijativama koje su trend u svetu, teže da ga u asortimanu izbace ili zamene nekim drugim, npr. suncokretovim lecitinom, koji se smatra najboljim izvorom biljnog lecitina na tržištu i najboljom zamenom za upotrebljavani sojin.\nPotreba za očuvanjem higijene, bezbednosti i ispravnosti proizvoda, kao i mogućnost da potrošači sami odaberu proizvod, ostvarena je kroz sistem samoposluživanja bez kontakta, pa se pecivo ne uzima rukama već za to postoje hvataljke kojima se proizvodi direktno stavljaju u papirne kese, a potrošači mogu da koriste i jednokratne rukavice. Ono po čemu je ova pekara jedinstvena jeste i mašina za sečenje hleba koja brzo i jednostavno, u higijenskim uslovima uz željenu debljinu preseca bilo koju vrstu hleba. Nakon sečenja, hleb se ubacuje u kesu bez dodira rukama, što svakako omogućava da duže ostaje svež i zdravstveno bezbedan.\nPitanje koje se samo nameće je da li u izradi Lidlovih peciva učestvuju domaći dobavljači? Svoje mesto za saradnju sa ovom nemačkom kompanijom našli su i dobavljači iz Srbije koji ispunjavaju tražene uslove kvaliteta. Iz Lidla kažu da su uvek otvoreni za saradnju sa domaćim dobavljačima, pre svega, kako bi osigurali očekivani kvalitet i svežinu, kao i asortiman koji odgovara potrebama domaćeg tržišta.


Noviji članak VLASENICA: Tužilaštvo BiH podiglo optužnicu za ratne zločine protiv načelnika Miće Kraljevića i njegovih ratnih saradnika\nSlužbenici Državne agencije za istrage i zaštitu (SIPA), postupajući po naredbi Tužilaštva Bosne i Hercegovine, u srijedu su 20. decembra 2017. godine, na području Han-Pijeska i Vlasenice uhapsili tri osobe.\nNovinskim agencijama u Bosni i Hercegovini je potvrđeno da su u Han-Pijesku i Vlasenici u jutarnjim satima uhapšeni Mile Kosorić (64), ratni komandant Vlaseničke brigade Vojske Republike Srpske, Rade Garić (43), koji je u toj brigadi bio komandant interventnog voda, te Momčilo Tešić (54), bivši vojni policajac.\nKako je prenijela novinska agencija FENA na području Han-Pijeska i Vlasenice tokom dana su vršeni pretresi objekata koje koriste osumnjičeni Kosorić i Garić.\nOsumnjičeni su pod istragom Tužilaštva Bosne i Hercegovine zbog ratnog zločina i pomaganja u genocidu. Riječ je o istrazi vezanoj za mjesto Luke kod Vlasenice, kod kojeg su prisilno iz konvoja izdvojeni civili koji su napuštali zaštićenu zonu nakon pada Srebrenice u julu 1995, te zatvaranje odvojenih civila u školi, odakle su odvedeni na lokalitet Mršića i Jarovlja, gdje su ubijeni.\nPrema prikupljenim dokazima, na tim lokalitetima ubijeno je najmanje 30 osoba.\nGarić je osumnjičen i za mučenje, zlostavljanje, silovanje i ubistva Bošnjaka na području Vlasenice od 1992. do 1995. godine.\nMile Kosorić i Momčilo Tešić osumnjičeni su da su počinili krivično djelo genocid, a Rade Garić zločin protiv čovječnosti – progon.\nOsumnjičeni će biti privedeni postupajućem tužiocu. Nakon ispitivanja tužilac će odlučivati o određivanju pritvora i mjera zabrane, saopćeno je iz Tužilaštva Bosne i Hercegovine.


Uzavreli odnosi između Beograda i Novog Sada - tportal\nUzavreli odnosi između Beograda i Novog Sada\nZadnja izmjena 16.07.2012 14:22\nObjavljeno 16.07.2012 u 13:35\nOdluka Ustavnog suda Srbije kojom je ukinut niz odredbi Zakona o utvrđivanju nadležnosti Vojvodine izazvala je val nezadovoljstva u Novom Sadu\nUstavni sud Srbije 10. srpnja osporio je 22 odredbe Zakona o utvrđivanju nadležnosti Autonomne Pokrajine Vojvodine, među kojima je i ona da je Novi Sad glavni grad Pokrajine, kao i da Vojvodina može osnivati svoje predstavništvo u Bruxellesu.\nOcjenu ustavnosti Zakona o utvrđivanju nadležnosti Autonomne Pokrajine Vojvodine i Statuta Vojvodine zatražila je 30. studenoga 2009. godine Demokratska stranka Srbije.\nReakcija iz Novog Sada na odluku Ustavnog suda Srbije je bila žestoka. Uprava festivala Exit postavljanjem transparenta 'Dobro došli u Novi Sad, glavni grad Vojvodine' na zidine Petrovaradinske tvrđave iznijela je svoje mišljenje o odluci Ustavnog suda koji je osporio više od 20 odredbi Zakona o nadležnostima Vojvodine, što je u Vojvodini protumačeno kao dodatno ograničavanje ionako uske autonomije ove pokrajine.\nPredsjednik Lige socijaldemokrata Vojvodine (LSV) Nenad Čanak izjavio je da će odluka Ustavnog suda Srbije, kojom su osporene brojne ingerencije Vojvodine, dovesti do zaoštravanja političke situacije u državi i internacionalizacije vojvođanskog pitanja.\n'Nakon ovakve odluke Ustavnog suda, svaki pokušaj da se progovori o Vojvodini proglašavat će se pozivanjem na podrivanje ustavnog poretka i izdaju. Ali neće to za mene biti ništa novo. Proveo sam u toj poziciji 12 strašnih godina pod Miloševićem. A slične, pa čak i gore intencije, kasnije pokazivao je Vojislav Koštunica. U svakom slučaju, vraćamo se u devedesete, jer čitave mračne strukture sada trljaju ruke svjesne da ponovo dolazi njihovo vrijeme', rekao je Čanak za novosadski Dnevnik.\nPrema mišljenju šefa LSV-a, dok Vojvodina ne bude imala Ustavom definiranu punu autonomiju i prava koja iz toga proistječu, neće biti političkog mira u zemlji, već će se situacija samo komplicirati i zaoštravati.\n'Kako naša prava više ovdje nema tko zaštititi, internacionalizacija pitanja Vojvodine je neminovna. Uzdali smo se u politički sustav u Srbiji, ali se to naše uzdanje očigledno razbilo o bahatost beogradskih vlastodržaca i njihovih poltrona', naveo je Čanak.


Gaming u doba Korone - TOP igre koje možete igrati u izolaciji - PLAY!\nBilo da planirate da u izolaciji provedete nekoliko dana ili duži period, definitivno će vam dosaditi i mozak će vam sam tražiti da izađete. Možda je najbolje da se sa tim nagonom izborite najboljim ostvarenjem CD Projekt Reda do sata – Witcher 3. Kao Geralt ćete krenuti na epsku avanturu pronalaska Ciri, a usput ćete se susreti sa raznim elementima slovenske mitologije i gomilom jedinstvenih karaktera, što će biti sasvim solidna zamena za boravak u stvarnom svetu. Vaš autor je u igri proveo na stotine sati, a tokom ovog perioda će brojka verovatno još porasti, pošto je dosta posla nezavršeno.\nEvo i jedne poslastice za sve one koji poseduju Nintendo Switch. Breath of the Wild se pojavio još u ranim danima ove prenosive konzole, ali i dalje važi ja jednu od boljih igara. Nova legenda o Zeldi je dosta drugačija od prethodnih u serijalu, ali na bolje i pred igračima stavlja neverovatnu avanturu, prepunu istraživanja, letenja, borbi i otkrića.\nZa sve Switch entuzijaste postoji ogromna ponuda drugih igara, kao što su Super Mario Odyssey, Super Smash Bros Ultimate, i mnoge druge, sa kojima ćete se zabaviti i sami, ali i u društvu.\nAko su vam kojim slučajem sve, ali baš sve, igre dosadile, zašto onda ne kreirate svoju? Nedavno objavljena igra Dreams vam pruža šansu da sami kreirate svoj svet i to od nule, a uz to vam nije potrebno poznavanje programskih jezika. Dreams je dostupan samo za PS4 konzole, ali su kontrole dosta lake i uklapaju se u tip igranja na ovoj konzoli. Ako kojim slučajem ne volite da kreirate, onda slobodno uskočite “u snove” drugih igrača, kojih ima na hiljade i hiljade, i oni konstantno rastu.\nThe Division 2 igrače vodi u pomalo sumorni svet Sjedinjenih Država, pogođenih smrtonosnim virusom. Igrači stupaju u ulogu Division agenta, zaduženog za borbu sa posledicama tog virusa, kao što su anarhisti koji žele da opstane vladavina haosa. Dvojka vas vodi u Vašington koji je verno prenet iz stvarnog sveta, i donosi ogromnu teritoriju za istraživanje, koja je ujedno prepuna opasnosti, bilo da se nalazite na površini ili u podzemlju. Igra poseduje dosta sadržaja i zanimljivu priču, a Ubisoft redovno dodaje novitete tako da uvek ima nečeg.\nOvo je relativno sveža besplatna igra, nastala kao samostalni DLC za prošlogodišnji Modern Warfare. Warzone donosi standardno Battle Royale iskustvo na ogromnoj Verdansk mapi, sa sve mehanikama na koje smo navikli u CoD igrama. Pored BR moda, postoji mod u kojem morate sakupiti što više love, a za budući period je planirano još novina i podizanje broja igrača na 200. Warzone ima preko 15 miliona igrača tako da ne morate da se brinete za dugo čekanje u lobiju.\nNa svu sreću, ovaj naslov je sa pravom u ovoj kategoriji, pošto ga je Bungie prošle godine načinio potpuno besplatnim za igranje. Destiny 2 vam pruža ogromni svet za istraživanje, rešavanje kvestova i odlične kampanje, ili se jednostavno možete udružiti sa prijateljima i ubijati negativce na koje naiđete. Destiny 2 vam daje punu slobodu u tome šta ćete raditi i kojim redosledom, tako da vam preostaje samo da igru preuzmete na Steamu.\nJoš jedan Battle Royale pulen, doduše godinu dana stariji od onog kompanije Activision. Apex Legends gomilu mehanika prenosi iz Titanfall serijala, tako da će većini fanova biti lako da uskoče, ako do sada nisu. Mečevi se odvijaju standardnog formata, ali je velika promena što je svaki karakter jedinstven i poseduje sopstveni set skillova. Mapa je sa nedavnim dolaskom nove sezone pretrpela velike pozitivne promene, što znači da za novajlije neće biti teško da se uskoče.\nDauntless je igra koja je bukvalno preko noći postala uspeh, pošto je mnogi porede sa Monster Hunter World, samo prostije. Vaš zadatak je da lovite čudovišta, kraftujete oružja i opremu, nadograđujete karaktera i nastavljate lov dalje. Igra poseduje prelepi vizuelni svet, sa stilom animacije koji se retko viđa. Dauntless je dostupan putem EPic Games Store i u prethodnim mesecima je dobio gomilu novina, što znači da nećete baš lako proći kroz sav sadržaj.\nAko napucavanje nije vaš primarni način zabave, onda Brawlhalla može da pomogne. Ovo je besplatna tabačina kompanije Ubisoft koja vam omogućava da odmerite snage sa još 7 igrača i neverovatno raznovrsnim karakterima, zbog čega ćete moći da provedete sate i sata pred ekranom i da vam ne dosadi. Ovo je odlična alternativa ako ne posedujete Switch konzolu i samim tim ne možete da igrate Super Smash Bros.\nNaravno, tu je još gomila igara koje možete birati samo na osnovu ukusa. Što se tiče besplatnih nismo spominjali LoL, Dota 2 i slične igre koje su već godinama sa nama, već smo jednostavno želeli da vam pružimo neke alternative.\nNadamo se da vam je naša lista pomogla, a vi slobodno šaljite vaše predloge.\nRelated Items:Apex Legends, corona, corona virus, korona, korona virus, Minecraft, opis, Skyrim, Terraria, The Division 2, top lista, Warzone, Witcher 3


GS: Razgovori o presudi Sejdić-Finci samo u paketu sa presudama Pilav i Zornić. – dijalogin.tv\nNa kraju, želimo poručiti i Draganu Čoviću i njegovom ideologu Boži Ljubiću da će od trećeg entiteta imati samo onoliko koliko su uspjeli dobiti na tenkovima regularne Hrvatske vojske pod komandom Janka Bobetka. Ne postoje te međunarodne i regionalne okolnosti zbog kojih će građani ove zemlje pristati da žive kao raja sto hiljada birača HDZ-a, navodi se u saopćenju.\nIran osudio zabranu ulaska u SAD, slijede odgovarajuće mjere


Pogled.ba • Ministarstvo sigurnosti BiH: Nema uvjetne lokacije za novi prihvatni centar za migrante\n18.10.2019 14:32 | Objavio: A.A. | Novosti | 0\nMinistarstvo sigurnosti BiH uputilo je saopćenje za javnost u kojem ističe kako već duže vrijeme traži od lokalnih vlasti da osiguraju adekvatnu lokaciju na kojoj bi se napravio novi prihvatni centar za smještaj migranta koji se nalaze na području USŽ.\nIstovremeno, opredjeljenje institucija BiH je jačanje zaštite istočne granice, kako bi se smanjio ulazak ilegalnih migranata, a također BiH ne želi da postane tzv. "hot spot" za migrante čiji je krajnji cilj odlazak u zemlje Europske unije,prenosi klix\n2.0059 | 3.34MB


Amer Bukvić prelazi na rukovodeću poziciju u Islamskoj razvojnoj banci u Džeddi | Kupujmo i koristimo domaće\nObjavljeno: 23 Juna, 2021 Kategorija: Ekonomija\nNakon 15 godina uspješnog rukovođenja Bosna Bank International (BBI), Amer Bukvić odlazi s pozicije predsjednika Uprave ove finansijske institucije. Većinski osnivač BBI banke (Islamska razvojna banka-IsDB) promovirao je Bukvića na jednu od rukovodećih pozicija u IsDB-u u Džeddi.\n– Sa zadovoljstvom i ponosom zbog ukazanog povjerenja, obavještavam vas da se vraćam u redove našeg osnivača, Islamske razvojne banke u Džeddi, ovaj put na jedno od rukovodećih mjesta. Jedna od mojih ingerencija na novoj poziciji u Džeddi biće i nadzor nad islamskim bankama, među kojima je i BBI.Ovom prilikom želim se oprostiti od vas, iako ću kroz funkciju u IsDB ostati vezan za BBI banku i posvećen njenom uspjehu. Moj rast u hijerarhiji Islamske razvojne banke je rast naše ideje tj. našeg zajedničkog projekta Bosna Bank International – napisao je Bukvić u obraćanju zaposlenicima.\n– Zadovoljstvo je bilo 15 godina voditi tim koji je u turbulentnom i dinamičnom okruženju ostvario zavidne rezultate u svim segmentima poslovanja, pri čemu smo uspjeli nadmašiti mnoge konkurente na tržištu. Imao sam privilegiju raditi sa vrijednim, pametnim i talentovanim osobama što je rezultiralo brojnim dostignućima koja smo zajedno ostvarili. Posebno sam ponosan na činjenicu da u svom poslovanju nismo težili isključivo ka profitu, već smo nastojali i uspjeli doprinijeti rastu i razvoju naše domovine Bosne i Hercegovine te popraviti kvalitet života njenih stanovnika, kroz brojne društveno-korisne projekte poput: Turske kreditne linije, Sarajevo Business Foruma, SBF Start UP Challenge-a, Sarajevo Halal Fair-a, Sajma inovacija, te brojnih stipendija, kao i programa liderstva i izvrsnosti – napisao je Bukvić u svom oproštajnom e-mailu zaposlenicima.\nKao vizionar i borac za razvoj društva i privrede u BiH Bukvić je 2010. godine pokrenuo najveću investicijsku konferenciju u jugoistočnoj Evropi – Sarajevo Business Forum (SBF), a potom i međunarodni sajam halal-industrije Sarajevo Halal Fair (SHF) koji je poziocionirao bh. kompanije na globalnom halal-tržištu.Inače, Amer Bukvić, prvi je Bosanac koji je izabran na listu 50 najuticajnijih svjetskih lidera u islamskoj ekonomiji prema izboru “Islamica 500” za 2018. godinu. Na ovoj listi nalaze se vodeće ličnosti iz svijeta industrije, finansija, nauke, poslovanja, međunarodnih poslova, prava i medija. Bukvić je obrazovanje sticao u Maleziji, Japanu i Engleskoj na IIUM, IUJ, LBS (London Business School) i na “University of Oxford”.\nOsim međunarodnih priznanja u oblasti liderstva i bankarstva, Bukvić je predsjednik i član nadzornih odbora banka u Albaniji i Kazahstanu, te član nadzornih odbora univerziteta u Maleziji, Sloveniji i BiH, što ga svrstava u red najviše odlikovanih i priznatih Bosanaca u svijetu. Izborom Bukvića na jednu od najznačajnih pozicija u Islamskoj razvojnoj banci još je jedna potvrda njegovom radu. Naime, Bukvić je jedini Bosanac koji će u jednoj multilateralnoj finansijskoj instituciji kao što je Islamska razvojna banka, koja je u islamskom svijetu pandan za Svjetsku banku, obnašati jednu od rukovodećih funkcija, saopćeno je iz BBI banke.


Alojzije Stepinac - Država, crkva, nadbiskup (1934-1941) : Ljubodrag Dimić, Nikola Žutić\nLjubodrag Dimić, Nikola Žutić(autor)\nMonografija, koja je nastala istrazivačkim radom autora, bavi se životom nadbiskupa, njegovom ličnošću, političkim delovanjem, istorijskim kontekstom i dešavanjima toga doba.\nNikola Žutić, naučni savetnik i jedan od autora dela, istakao je da su on i njegov kolega Dimić knjigu posvetili njihovom profesoru i mentoru Branku Petranoviću.\n– Pre dve godine pozvao nas je predsednik Srpske akademije nauke i umetnosti i zamolio da u kraćem obimu napišemo studije o Stepincu za potrebe crkvene komisije koju je formirao papa Franjo sa namerom da se u crkvi politička, kulturna i verska delatnost Stepinca, koji je bio u procesu „proizvodnje“ za sveca, rasvetli. Od tog impulsa koleg\na Žutić i ja smo počeli da pišemo ovu studiju – objasnio je istoričar Ljubodrag Dimić.\nOn je ukazao da su, u procesu stvaranja ove knjige, njegov kolega Žutić i on povukli „koordinatni sistem i stavili, sa jedne strane klerikalizam, a sa druge hrvatsko državno pravo. U tom koordinatnom sistemu hronološki se pojavljuje jedna tačka – Alojzije Stepinac“.\nDimić je istakao da su podaci do kojih su autori došli ukazivali da Stepinac, kako kaže, „u jedno tako ozbiljno vreme, nije trebao da bude, na tako ozbiljnom mestu, sa tako malo savesti“...\nOstali naslovi koji sadrže ključne reči: Hrvatska , Rimokatolička crkva , Drugi svetski rat , Nezavisna država Hrvatska\n2017; Tvrd povez; ćirilica; 24 cm; 450 str.; 978-86-6309-134-4;\nLjubodrag Dimić, Nikola Žutić (autor)\nIzdavač: Filip Višnjić; 2017; Tvrd povez; ćirilica; 24 cm; 450 str.; 978-86-6309-134-4;\nAlojzije Stepinac: država, crkva, nadbiskup\nTOKOVI ISTORIJE 3/2019.\nU istoriografiji nekadašnje jugoslovenske države, a potom u srpskoj i hrvatskoj istoriografiji ne postoji gotovo nijedna ličnost slična nadbiskupu, odnosno kardinalu Alojziju Stepincu o kojoj će se, zavisno od toga ko o njemu piše, pročitati potpuno oprečni stavovi. O ovoj „rado obrađivanoj temi kako u akademskim, tako i u neakademskim krugovima“ od devedesetih godina objavljeno je više od stotinu naslova (knjiga i članaka) pretežno hrvatske provenijencije. Tome treba dodati i dela nastala u ostalim državama na prostoru bivše Jugoslavije, ali i u onim van tih okvira.1 Najveći broj ovih radova bavio se razdobljem Drugog svetskog rata. Postojeći raspon interpretacija delovanja Alojzija Stepinca kreće se od (više ili manje oštre) osude njegove politike tokom rata kao osobe koja je ili mirno posmatrala genocidnu politiku ustaša ili pak u njoj aktivno učestvovala, do veličanja i slavljenja njegovog heroizma i humanosti u vremenu ratnih strahota. Istorija razvoja istoriografije o nadbiskupu/kardinalu Alojziju Stepincu posebna je tema koja zaslužuje pažnju i možda je najbolji primer kako se istoriografija menjala i prilagođavala promeni političkih prilika i okolnosti. Takođe i kako je tokom sedamdeset godina od Drugog svetskog rata kreirano sećanje na ovu ličnost u okvirima jugoslovenske države, Rimokatoličke crkve, ustaške emigracije, a od osamdesetih godina 20. veka u hrvatskoj i srpskoj istoriografiji. Na tragu svojih prethodnih samostalnih ili zajedničkih dela,2 dopunjena novim istraživanjima i recentnom literaturom, u trenucima rada Komisije za istraživanje lika i dela nadbiskupa Alojzija Stepinca, čiji su pridruženi članovi kao eksperti i profesor Ljubodrag Dimić i dr Nikola Žutić, pojavila se monografija pod gornjim naslovom. Deo teksta iz ove studije korišćen je 17–18. oktobra 2016. na prvom sastanku Mešovite komisije Hrvatske biskupske konferencije i Srpske pravoslavne crkve, čiji je zadatak bio da zajednički naknadno sagleda lik nadbiskupa Alojzija Stepinca.\nMotiv za nastanak ovog dela, kako pišu sami autori, jeste ličnost Alojzija Stepinca, „kontroverzna sama po sebi, po ulozi koju je imala u istoriji, po svojim fanatičnim pristalicama i oponentima, po mestu koje su joj istoričari odredili u posmatranom istorijskom periodu često i po tome što je sa protokom vremena, ne slučajno, postala simbol podela u politici i društvu i deo naknadnih i opasnih mitologizacija koje ljude određenog vremena i prostora, političkih, ideoloških i verskih ubeđenja, životnih procena i odluka, grešaka i osmišljenih poteza, ubeđenja i iluzija, pretvaraju u svoju suprotnost“. Suočeni sa jednostranim tumačenjima prošlosti, autori su odlučili da ispitaju istorijsku ulogu Stepinca u godinama koje su prethodile Drugom svetskom ratu.\nMonografija je koncipirana po tematsko-hronološkom principu kroz Uvodne napomene, šesnaest poglavlja (Klerikalni program za XX vek; Politički program za HH vek; Rane godine Alojzija Stepinca (formiranje); Prvi sukobi države i crkve; Katolička akcija; Pronalaženje sebe – životni izbor; Vreme diktature; Povratak u zemlju i izbor za nadbiskupa-koadjutora; Ubistvo Aleksandra I Karađorđevića; Ofanzivni nastup rimokatoličke crkve; Transformacija režima i katolizacija društvenog života; Nova Katolička akcija i katolizacija hrvatskog društva; Konkordatska borba; Nacionalno preuređenje države; Politički radikalizmi i nadbiskup Stepinac; Stepinac i izdisaj države) i Epilog.\nStruktura knjige pokazuje da se u ovom slučaju ne radi o klasičnoj biografiji. Autore je u većoj meri zanimao istorijski problem klerikalizma, društvenog fenomena čiji je Alojzije Stepinac bio projekat i deo, nego sama biografija nadbiskupa zagrebačkog. Dimić i Žutić ističu u prvi plan još jednu komponentu koja ih je zanimala a to je „sklonost nadbiskupa zagrebačkog da svet bude deljen na ?naš" i ?njihov"“, kao odlika njegove isključivosti.\nU skladu sa takvim opredeljenjem posebna pažnja je posvećena: klerikalizmu Rimokatoličke crkve i hrvatskoj političkoj misli kao osnovnom ideološkom okviru unutar kojeg je stasavao ceo naraštaj kojem je pripadao i Alojzije Stepinac; vremenu Prvog svetskog rata i sukobima između RKC i jugoslovenske države koji su započeli nakon njegovog okončanja; delatnosti katoličkog pokreta i Katoličke akcije u 20-im godinama HH veka; detinjstvu Alojzija Stepinca i vremenu kada je, opredelivši se za svešteničku službu, napravio svoj životni izbor; njegovom boravku u Germanikumu i školovanju na papskom univerzitetu Gregorijana u Rimu i povratku u zemlju; izboru za nadbiskupa-koadjutora i događajima koji su taj izbor pratili; periodu lične vlasti Aleksandra Karađorđevića; ponašanju RKC u vreme atentata na monarha i udarima na državu koji su nakon toga sledili; transformaciji režima diktature i ubrzanoj katolizaciji hrvatskog društva; odnosu nadbiskupa Stepinca prema Hrvatskoj seljačkoj stranci i ustaškom pokretu; nastanku i delatnosti čiste Katoličke akcije; borbi oko konkordata i promeni odnosa Stepinca prema državi; odnosu Vatikana, RKC i jugoslovenske države u predvečerje Drugog svetskog rata; ponašanju nadbiskupa u vreme prevrata 27. marta, šestoaprilskog rata i prvih dana okupacije i podele jugoslovenske kraljevine.\nKod biografija kao istoriografske vrste uvek postoji rizik da autor preuveliča značaj subjekta koji istražuje i da, fokusirajući se na život pojedinca, zaboravi širu istorijsku sliku. Autori ove monografije su zbog toga s pravom smatrali da je neophodno razumeti opterećenja prostora sa kojeg je ličnost potekla, iskušenja vremena u kojem je živela i klerikalnu ideologiju i ciljeve institucije kojoj je pripadao. To je podrazumevalo potrebu posmatranja višeslojnog procesa dužeg trajanja i složenog karaktera unutar kojeg je na formiranje pojedinaca i celih naraštaja svoj pečat ostavljala porodica, škola, društveno okruženje i politika. Dimić i Žutić napominju da su hrvatska politička misao i klerikalizam dela Rimokatoličke crkve presudno odredili političku i duhovnu klimu vremena u kojem je Stepinac odrastao, školovao se i obavljao dužnost nadbiskupa zagrebačkog.\nKroz ovakav pristup i obradu navedenih tema, pitanja i problema postaje mnogo jasnija geneza načina razmišljanja klerikalnog dela Rimokatoličke crkve, kao i korpus stavova koje je Alojzije Stepinac zastupao prema jugoslovenskoj državi, srpskom narodu, Srpskoj pravoslavnoj crkvi, ideologijama HH veka (fašizam, komunizam, liberalizam), modernosti i modernizaciji društva, političkim strankama i društvenim pokretima. Na taj način, međutim, kako pišu autori, postaje vidljivija i istorijska odgovornost nadbiskupa zagrebačkog i Rimokatoličke crkve u Hrvatskoj za događaje koji će uslediti nakon formiranja Nezavisne Države Hrvatske. Autori ističu da istorijsko, društveno, političko, versko i kulturno okruženje u kojem pojedinac ostavlja svoj istorijski trag uvek predstavlja izazov, ali da ono nije neizbežnost, već samo nametnuta mogućnost koja se može prihvatiti ili, uz određenu cenu, odbaciti. U tom kontekstu može se razmišljati i o „čistoj savjesti“ Alojzija Stepinca.\nNa kraju, autori zaključuju, na osnovu svoje analize, da ništa što se dešavalo u aprilu 1941. i kasnije a vezano je za Stepinčevu delatnost nije bilo iznenađenje. Postojalo je, pišu oni, više „putokaza“ koje je nadbiskup zagrebački pobio, trasirajući put ka formiranju nezavisne hrvatske države (pojačana klerikalizacija hrvatskog društva; rad na rušenju jugoslovenske države; tolerisanje proustaškog programskog smera Katoličke akcije i društava koja su bila pod uticajem crkve; podrška ekstremnijem delu hrvatskog nacionalnog pokreta, realizacija ideje o planskoj kolonizaciji Bosne i Hercegovine kao hrvatske i katoličke zemlje; amnestiranje ideja i akcija ustaškog pokreta; formiranje svesti „da je život Srba i Hrvata u jednoj državi nemoguć“, a „raspad Jugoslavije neminovnost“ itd.). Dimić i Žutić ističu i činjenicu da je Stepinac tražio za „svoju državu i narod“ blagoslov pape godinu dana pre Aprilskog rata. Oni dalje naglašavaju da je nesumnjivo u vrednosnom sistemu nadbiskupa zagrebačkog hrvatska država predstavljala jednu od najvećih vrednosti. U ime te „vrednosti“, Rimokatolička crkva i nadbiskup ćute o prirodi uspostavljenog ustaškog poretka, koji je bio duboko suprotan hrišćanskom moralu. Alojzije Stepinac sporadično kritikuje ustašku državu u strahu za njeno očuvanje, ali je nikada ne odbacuje. „Veruje da će ta tvorevina iako izraz novog nacističkog poretka (antiporetka) u ratom zahvaćenoj Evropi, ’nadživeti’ vreme ’oročeno’ njegovim trajanjem i s vremenom dobiti nove sadržaje (…) Nadbiskup Stepinac nije imao snage da prizna da je ’etničko preuređenje prostora", a pre sveta genocid nad Srbima, bio samo najapsurdniji izraz jednog programa (projekta, državne politike) koji je građen i dograđivan decenijama i u kojem je Rimokatolička crkva u Hrvatskoj, na čijem je čelu bio, zdušno participirala. U same temelje hrvatske države bila je ’uzidana" nacionalna i verska isključivost prema drugome, sistematično podsticana srbofobija, ukorenjena ksenofobija. Bio je potreban samo – istorijski kontekst u kojem će sve navedeno ’progovoriti". Kada je taj trenutak došao nadbiskupa Stepinca je zanimala samo njegova Crkva, njegov narod i njegova država. Sve drugo je bilo samo ’prigodna prilika" za realizaciju odranije postojećih planova.“\nMonografija je opremljena naučnim aparatom, opsežnom bibliografijom i registrom. Dobro istraživački utemeljena, ova sistematična i argumentovana studija će biti od interesa kako istraživačima koji se bave istorijom međuratne jugoslovenske države, odnosima države i Rimokatoličke crkve, klerikalizmom, pitanjem konkordata, likom i delom nadbiskupa/kardinala Alojzija Stepinca, tako i široj javnosti. Ona donosi nove pojedinosti o njemu, ali što je mnogo bitnije, objašnjava okruženje i vreme u kome je njegova pojava bila moguća.\nZa neke je Alojzije Stepinac svetac, za neke – zločinac. Za jedne je junak pred komunističkim sudom izjavljujući Moja savjest je čista, za druge – duhovni pokrovitelj ustaškog genocida nad Srbima.\nZa vrsne istoričare, poput LJubodraga Dimića i Nikole Žutića, Alojzije Stepinac je istorijska ličnost i pojava, koja mora biti objašnjenja svojim vremenom. NJihova knjiga, Alojzije Stepinac – država, crkva, nadbiskup (1934-1941) (Filip Višnjić, Beograd 2017), govori pre svega o okruženju u kojem je Stepinac donosio odluke, ali i o tome kakav je on čovek bio, i kakve je odluke taj čovek doneo.\nTo okruženje počinje da se formira krajem XIX veka, u doba kad čak i najkonzervativnije evropske zemlje, poput Austrougarske monarhije, sa Hrvatskom u njenom sastavu, potresa sekularizacija društva. Ukratko, sve je manja uloga crkve u društvu, sve je manja moć koju ona poseduje. Na to je papa Leon XIII 1900. proglasio za godinu koju će svi katolički narodi da obeleže manifestacijama odanosti veri.\nHrvatski katolici su to znali da učine – leta te godine organizuju Prvi hrvatski katolički kongres . Taj kongres složno glasa i donosi rezolucije, koje nisu ništa drugo do programi klerikalizacije društva i obračuna za brojnim pošastima njegove sekularizacije, a pojam hrvatstva se spaja sa rimokatoličkom crkvenog organizacijom – hrvatsko rodoljublje dobija jasnu versku, rimokatoličku dimenziju.\nProgram klerikalizacije hrvatskog društva jako se dobro, naglašavaju autori, uklapa u političke programe Eugena Kvaternika i Anta Starčevića, hrvatskih pravaša, koje je na početku XX veka baštinili Josip Frank i njegova Čista stranka prava. Politički programi koji se zasnivaju na ideji hrvatskog državnog prava, a to pravo se prostire svuda gde su Hrvati.\nOba ova programa, duhovni i svetovni, ubrzo se, kako navode autori, suočavaju sa novim izazovom: jedinstvenom državom južnoslovenskih naroda i to sa pravoslavnim Srbinom kao monarhom.\nJedna od osnovnih podela unutar te države bila je ona između političkih ideja liberalne, sekularizovane i verski tolerantne države, ideja zasnovanih, pre svega na idejama francuskih prosvetitelja, s jedne strane, ideja koje je zastupala većina srpske političke elite tog vremena, i ideja klerikalne, neliberalne države, države u kojoj, ne samo da država i crkva nisu razdvojene, nego su srasle, države u kojoj verska tolerancija nije poželjna, već apsolutni primat treba da ima Rimokatolička crkva, s druge.\nTo je vreme uspona Alojzija Stepinca. To je vreme njegovog školovanja na jezuitskom kolegijumu Germanikumu. To je vreme njegove kratke i izuzetno neuspešne karijere kao župnika. To je vreme njegovog postavljanja na mesto nadbiskupa-koadjutora koje je nadbiskup Bauer, onaj koji ga je predložio, kratko obrazložio: “Evo, to vam je bijeli, neispisani list…“\nFormat tog neispisanog lista, međutim, veoma je dobro određen. Određen je klerikalnim programom zasnovanom na odlukama Prvog hrvatskog katoličkog kongresa. Određen je i lagano modifikovanim i ponešto radikalizovanim devetnaestovekovnim političkim programom Kvaternika i Starčevića, zasnovanim na ideji hrvatskog državnog prava na svim područjima na kojima žive Hrvati, nezavisno od toga da li na njima žive još i neki drugi narodi ili ne.\nI upravo ta kombinacija Bauerovog neispisanog lista i njegovog formata navodi čitaoca na pomisao da je Stepinac jednostavno samo šraf u jednom velikom, dobro razrađenom mehanizmu. Da je format tog neispisanog lista program koji leti u režimu autopilota i da je za njegov uspešan dolazak na odredište, a to je nezavisna Hrvatska kao civitas dei, svejedno ko sedi na pilotskom mestu. Jedino je bitno da onaj koji tamo sedi nikako, zbog svoje savesti, ljudske širine, verske tolerancije ili milosrđa, ne isključi autopilot i ne preuzme kontrolu u svoje ruke.\nOni koji su postavili Alojzija Stepinca na mesto nadbiskupa zagrebačkog od njega to nikako nisu očekivali. A on je u potpunosti opravdao njihova očekivanja. Naravno, metafora autopilota ne znači da je pilot tog zlokobnog aviona oslobođen odgovornosti. Ne samo da je svojom slobodnom voljom seo na pilotsko mesto, nego mu nije palo na pamet da isključi taj kobni mehanizam.\nKnjiga LJubodraga Dimića i Nikole Žutića pažnje je vredan istoriografski poduhvat. Pisana je jasnim, jezgrovitim stilom, zasnovana je na obilju primarnih i sekundarnih istorijskih izvora, a čitaocu nudi, ne samo jasne, nedvosmislene i dobro obrazložene zaključke, nego i obilje materijala za naknadna razmišljanja – o istorijskoj ličnosti Alojzija Stepinca i njegovom vremenu, ali i, generalno, o fenomenima netolerancije, isključivosti i beskrupuloznosti, na koje niko nema monopol.\nU vreme objavljivanja ove knjige još uvek nije izvesno da li će, za katolike blaženi, Alojzije Stepinac biti kanonizovan. Za one koji jednog dana budu donosili tu odluku, nalazi ove knjige, dopadalo se to njima ili ne, biće nezaobilazni. Da im savjest zaista bude čista!\nAvio-industrija i vazduhoplovstvo u Kraljevini Jugoslaviji


Dobar početak godine za Fining: Ugovorili nekoliko vrijednih projekata - Akta.ba\n19.02.2021. 12:56 / Izvor: Akta.ba\nGodinu dana nakon pandemije korona virusa koja je zahvatila sve aspekte ljudskog života, objavljujemo pozitivnu priču iz Gračanice koja se vezuje za regionalnog lidera u proizvodnji industrijskih dizalica "Fining" d.o.o.\nU razgovoru sa direktorom društva Ćehajić Midhatom, saznajemo da je 2021. godina svjetlo na kraju tunela u odnosu na prethodnu godinu, jer su kako kaže do današnjeg dana uspjeli sa zadovoljnim kupcima zaključiti nekoliko vrijednih ugovora.\n"Naši djelatnici su ove sedmice krugu privrednog društva "ArcelorMittal Zenica“ d.o.o Zenica u departmentu Valjaonica u posebnim uslovima rada i visokim temperaturama izvršili isporuku i montažu dvogredne mosne dizalice nosivosti 5t, raspona 27,9m", navodi Čehajić.\nDodaje da je sam proces montaže bio izuzetno zahtjevan, jer je za proces podzanja dizalice bilo neophodno otkrivanje krova i ubacivanje kuke autodizalice u proizvodni pogon, a da su glavni nosači grede unošeni kroz otvor promjera 2x2m.\n"Montaža dizalice prethodno navedenih dimenzija se morala obaviti u kratkom roku od 10h dok je proces valjanja bio zaustavljen. Kroz ovaj posao uspješno je nastavljena dugogodišnja saradnja od 2002. godine sa ArcelorMittalom Zenica d.o.o.", poručio je direktor Fininga.


Manifest Balkansko-podunavske komunističke federacije – Novi Plamen\nBalkanska komunistička federacija (BKF) osnovana je u Sofiji januara 1920. godine, kao krovna organizacija balkanskih komunističkih partija. Svoje korene vukla je iz Balkanske socijaldemokratske radničke federacije, osnovane u Beogradu tačno deset godina ranije. Kontinuitet između dve organizacije je bio jasan,te je velika većina onih koji su osnovali Federaciju 1910. godine učestvovalo i u osnivanju nove, eksplicitno revolucionarne federacije deset godina kasnije. Proklamovani cilj BKF bio je uspostavljanje Balkanske sovjetske federativne republike, sa radničkim i seljačkim većima kao izvršnim i zakonodaw vnim organima radničke klase. Ideja ujedinjenog Balkanskog poluostrva trebala je, u suštini, da ubije dve muve jednim udarcem. Sa jedne strane, rešila bi pitanje nacionalističkih tenzija na Balkanu kroz ujedinjenje i zamenu nacionalne solidarnosti klasnom. Sa druge strane, ujedinjeni balkanski narodi lakše bi se oduprli imperijalizmu velikih sila koji se vekovima mešao u njihove slabe, male države. BKF je u prvim godinama svog postojanja pokušavala da koordiniše svetsku revoluciju na nivou Balkana, povezujući komunističke partije i čekajući momenat ustanka u jednoj od balkanskih zemalja. Njeni sastanci održavali su se u Beču i Sofiji, gde se, usled stalnog progona, unakrsno selio njen Izvršni komitet. Nakon državnog udara i neuspešnog komunističkog ustanka u Bugarskoj 1923. godine, BKF se u potpunosti seli u Beč, a nedugo potom u Moskvu, nakon čega sve više dolazi pod kontrolu sovjetskog partijskog rukovodstva. U tom periodu, BKF prolazi kroz značajnu reorijentaciju u svom radu: od organizacije koja koordiniše revolucionarne akcije radništva i seljaštva, postaje organizacija koja se povezuje pre svega sa nacionalno-revolucionarnim pokretima, usled gledišta da će korišćenje nacionalog i seljačkog pitanja biti svojevrsni surogat za ponovno podsticanje proleterske militantnosti sa početka dvadesetih. Taj proces kulminirao je 1928. godine, kada je BKF otvoreno počela da se zalaže za razbijanje država poput Jugoslavije i Rumunije, da bi njihovi mnogobrojni narodi mogli da se na ravnopravnoj osnovi ujedine u Balkansku federaciju. Nakon 1935. godine i zaokreta Kominterne ka politici narodnog fronta, balkanske komunističke partije bore se za očuvanje teritorijalnog integriteta zemalja u kojima deluju, da bi tako sprečile širenje fašizma. Ovo ujedno dovodi do tihog odumiranja i konačnog gašenja Balkanske komunističke federacije. Njen projekat ponovo je oživljen u vreme Drugog svetskog rata, kroz zajedničke vojne akcije jugoslovenskih, albanskih, grčkih i bugarskih komunista. Nakon rata, pokušaj stvaranja Balkanske federacije između Tita, Envera Hodže i Georgija Dimitrova, bio je jedan od uzroka sovjetsko-jugoslovenskog raskola, naročito usled jugoslovenske podrške grčkim partizanima, koja je išla protiv britansko-sovjetskih planova za posleratnu Grčku. Nakon izbacivanja Jugoslavije iz Informbiroa, Hodža i Dimitrov su bespogovorno stali na stranu Staljina, a ideja Balkanske federacije je ponovo zaboravljena. Nakon 1991. godine, došlo je do oživljavanja ove ideje u radikalno levim grupama, naročito trockističke ideološke orijentacije, kao što su Marks21, Marksistička organizacija „Crveni“ i Radničkoi portal, kao i u anarhističkim grupama, poput Anarhosindikalističke inicijative.\n„Manifest Balkansko-podunavske komunističke federacije“ napisan je u julu 1920. godine u Sofiji, na sastanku predstavnika bugarske, grčke i jugoslovenske komunističke partije. Rumunski delegati nisu bili u mogućnosti da dođu usled državne represije u svojoj zemlji. Socijalističku radničku partiju Jugoslavije (komunista) predstavljali su Filip Filipović (1878-1938), Živko Jovanović (1888-1923), i Lazar Stefanović (1885-1950). Oni su se preko Sofije uputili na Drugi kongres Komunističke internacionale, ali su shvatili da neće uspeti da stignu na vreme, jer je kretanje kroz Sovjetsku Rusiju, zbog tamošnjeg građanskog rata, bilo otežano. „Manifest“, u čijem sastavljanju su i oni učestvovali, objavljen je u zvaničnim glasilima svih balkanskih komunističkih partija, kao i u četrnaestom broju časopisa Komunistička internacionala (tekst koji sledi je prevod ruskog teksta iz tog časopisa). Naziv „Balkansko-podunavska“ komunistička federacija odnosi se na pokušaje da se u federaciju uključe i zemlje poput Mađarske i Čehoslovačke, u slučaju širenja revolucionarnog talasa u Srednju Evropu. Iako te države nikad nisu postale članice BKF, njihovi komunisti često su priustvovali konferencijama balkanskih komunista i održavali bliske veze sa njima.\nGlavna tema uvodnog dela članka je osuda svetskog rata i njegovih razaranja, kao i pogubnih posledica koje su ona imala po balkanske zemlje. Fokus na rat ilustruje koliko je veliku ulogu on igrao u radikalizaciji radničkog pokreta i opredeljenju za revoluciju kao jedini izlaz iz situacije u koju su vladari Evrope gurnuli radni narod. Ogroman ceh rata najbolje se ogleda u patosu sa kojim balkanski komunisti pišu o trenutnoj situaciji, iščekujući nove ratove i razaranja – mir je za njih u tom trenutku bio praktično nezamisliv. Istovremeno, kao što su sami naglasili, mir nije ostvaren – rat između Grčke i Turske trajaće još dve godine, a represija nad radništvom i seljaštvom u balkanskim zemljama svakako je delovala kao nastavak rata, i to istim sredstvima (ubistva komunista od strane policije uveliko su bila uobičajena u Rumuniji, vođe jugoslovenske i grčke partije su hapšene, a Kraljevina SHS imala je koncentracione logore za povratnike iz Rusije i Mađarske da bi sprečila širenje komunizma1).\nSam „Manifest“ predstavlja opširan i detaljan pregled političke situacije na Balkanu 1920. godine. Pored razornosti rata, balkanski komunisti se fokusiraju na njegove dalekosežne posledice. Znatan deo analize posvećen je ekonomiji duga u koju su balkanske zemlje zapale da bi, iako siromašne, nekako finansirale nacionalističke apetite svojih vladajućih klasa. „Manifest“ uspešno predviđa strukturalnu zavisnost i ekonomsku potčinjenost koja je čekala balkanske zemlje u narednim decenijama, naročito usled dominacije Francuske i Velike Britanije. Isto tako, najavljuje da će, kao i do tad, vladajuće klase Balkana, dok nude grandiozne ideje o proširenju državnih granica, ostati potpuno potčinjene stranom kapitalu, čije bogaćenje će konstantno potpomagati na štetu sopstvenog stanovništva.\n„Manifest“ posebno napada „socijal-patriote“ i „oportuniste“, odnosno one učesnike i učesnice radničkog pokreta koji su podržavali svetski rat, ili su, tokom i nakon rata, ušle u raznorazne „vlade nacionalnog jedinstva“, zanešene tim obećanjima o teritorijalnoj ekspanziji i „nacionalnom interesu“. Komunističkom pokretu je još uvek jedan od glavnih neprijatelja bila socijaldemokratija Druge internacionale, koja je smatrana odgovornom za svetski rat. Njeno gaženje obećanja da će, u slučaju evropskog rata, štrajkovima i demonstracijama zaustaviti pokolj, doprinelo je smrti oko sedamnaest miliona ljudi na frontovima širom sveta.\nZanimljivo je da se, pored fokusa na radničku klasu i seljaštvo, koje je tipično za lenjinizam, „Manifest“ često obraća i „siromašnom građanstvu“. Dosta prostora posvećeno je prekarnosti položaja srednje klase na kapitalističkoj periferiji, i tvrdnji da u nerazvijenim kapitalističkim zemljama dolazi do još izraženijeg klasnog raslojavanja stanovništva, u kojem srednja klasa praktično iščezava, tako što se njen mali broj pridružuje nacionalnoj buržoaziji, dok se ostatak, protiv svoje volje, proletarizuje.\n„Manifest“ se završava onako kako je i počeo – pozivom na ujedinjenje balkanskih zemalja i ukidanje nacionalnih podela kroz izgradnju internacionalističke, klasne solidarnosti. Balkanski komunisti, kroz kritiku novouspostavljenog posleratnog poretka, pokazuju nemogućnost i neodrživost nacionalno homogenih država na Balkanu. Federacija i pravo na samoopredeljenje predstavljaju za njih ključ rešenja za nacionalne podele, što se bitno razlikuje od potonjeg razvoja BKF, gde se nacionalno samoopredeljenje instrumentalizuje zarad sklapanja političkih saveza sa nacionalnim i nacionalističkim grupama, koji su rezultirali nizom neuspeha u podsticanju na radničku revoluciju u međuratnom periodu.\nRADNIČKIM KLASAMA BALKANSKO-PODUNAVSKIH ZEMALJA.\nRadnici, siromašni građani i seljaci.\nKomunističke partije Bugarske, Grčke, Rumunije i Jugo-slavije, koje su bile odvojene jedna od druge za vreme svetskog rata, danas ponovo bratski pružaju ruku jedna drugoj za zajedničku borbu. U ovom svečanom trenutku, kada mi savladavamo silom podignute pregrade između nas, smatramo svojim dugom da izjavimo da smo sada više nego ikada jedinstveni i povezani.\nZa sve vreme svirepog, krvavog obračuna i razjarenog nacionalističkog i šovinističkog vihora, ostajali smo verni međunarodnom revolucionarnom socijalizmu i bratskom jedinstvu balkansko-podunavskih naroda. Danas mi izjavljujemo da činimo nedeljivi deo Komunističke Internacionale, i da u potpunosti delimo njen program i taktiku. Zajedno sa svim radnicima koji nose crvenu zastavu proleterijata sa oduševljenjem pozdravljamo rusku revoluciju i njenu veliku tvorevinu – Rusku Socijalističku Federativnu Sovjetsku Republiku. Saopštavamo svoju potpunu solidarnost sa radničkim masama celog sveta, koje se bore za svoje oslobođenje od kapitalističkog jarma, i u svečanom tijumfu međunarodne revolucije radnika i siromašnih seljaka vidimo spas balkansko-podunavskih naroda od bilo kakve eksploatacije i ugnjetavanja.\nRadnici i seljaci.\nImperijalisti i kapitalisti svih zemalja, zajedno sa svojim krunisanim slugama, sa zločinačkom lakoćom zapalili su svetski požar i sada, dve godine kasnije, posle zaključenja „mira“, nisu u stanju da ga ugase.\nBalkansko-podunavske zemlje od 1912. godine predstavljaju najstrašniju arenu krvoprolića i pustošenja. Danas narodi ovih zemalja stoje pred opasnošću od novih nedaća. Imperijalisti Antante, da bi dovršili na Istoku svoje razbojničko delo i obezbedili vladavinu kapitala u celom svetu, nastavljaju da vode rat protiv naroda bivše Turske Imperije i ne prestaju da vode borbu protiv Ruske Sovjetske Republike. Pošto engleski, francuski, italijanski radnici ne žele više da prolivaju svoju krv u interesu kapitala, njihove vlade pribegavaju jeftinoj krvi balkansko-podunavskih naroda, koju je buržoazija tih zemalja uvek spremna da proda za sitnu nadoknadu. Grčki radnici i seljaci predstavljaju prvu žrtvu imperijalizma Antante i panhelenizma. Pre godinu i po dana oni su obilno prolivali svoju krv u južnoj Rusiji za interese međunarodne kontrarevolucije – protiv boljševizma. Sada oni zasejavaju svojim leševima trakijska polja i maloazijske planine, predstavljajući bezvoljno oruđe engleske, francuske i grčke buržoazije. Posle poraza poljskih kontrarevolucionarnih armija, engleski i francuski imperijalisti stavili su sve u pokret, kako bi uvukli protiv pobedničke Crvene armije, rumunske radnike i seljake. U pripremi ovog paklenog plana učestvovali su i rumunski veleposednici i kapitalisti, koji vide u krvavim avanturama jedini izlaz iz strašne krize unutar svoje zemlje i jedino sredstvo za gušenje revolucionarne energije masa. Narodima Jugo-slavije, iscrpljenim ratom, takođe preti sablast novog krvoprolića. Oni takođe osećaju pritisak velikih zapadnih „saveznica“, koje hoće da ih iskoriste zajedno sa Rumunima,6d u borbi protiv ruske revolucije. Sa druge strane, italijanski i jugo-slovenski imperijalisti izazivaju neprekidne sukobe u cilju dobijanja prevlasti nad Jadranskim morem i Albanijom, i prete da u svakom trenutku zapale požar novog rata među svojim narodima. Opasnost preti takođe i pobeđenom bugarskom narodu. Njegova krv još ima cenu, i evropski imperijalisti pod izgovorom ponovnog razmatranja svetskog sporazuma, ponovo mašu pred očima bugarske buržoazije pocepanom zastavom „nacionalnih ideala“. I vladajuća klasa, koja je bankrotirala i osramotila se, spremna je još jednom da proda krv bugarskih radnika i seljaka.\nAli sada balkansko-podunavski narodi već nisu ono što su bili do rata. Strašno iskustvo trajnog krvoprolića i razaranja otvorilo im je oči, a primer ruskih radnika i seljaka pokazuje im put spasenja. Ujedinjeni pod crvenom zastavom komunističkih partija i povezani u Balkansko-Podunavsku Komunističku Federaciju, oni izjavljuju, da više neće dopustiti da ih vode kao stado ovaca na klanje zbog pljačkaških interesa svetskih i balkansko-podunavskih kapitalista. Svim sredstvima će se suprotstaviti svakom pokušaju da ih ponovo gurnu u rat i svim silama će se boriti za prestanak krvoprolića. Neka vladajuće klase znaju da će svaka njihova krvava avantura ubrzati revoluciju radnika, koji će uzeti vlast iz njihovih ruku kako bi je predali savetima radničkih, seljačkih i vojnih deputata.\nSa druge strane, imperijalisti Antante pretvorili su Balkansko-Podunavske zemlje u bazu i pozadinu za delovanje protiv međunarodne proleterske revolucije. Ovde su oni prošle godine organizovali pohod za opsadu Mađarske Sovjetske Republike i za njeno krvavo gušenje uz pomoć rumunske oligarhije. Proletarijat Balkansko-Podunavskih zemalja, koji je ushićeno pozdravio mađarski proletarijat, kada je on zbacio sa svojih pleća jaram svojih veleposednika i kapitalista i osnovao svoju proletersku državu, sada, u dane najžešćeg terora i teških iskušenja, izražava mu svoju najdublju simpatiju i svoju spremnost da mu na svaki način pomogne. Ovde su prošle godine grabljivci Antante, pomoću svojih balkanskih lakeja, takođe organizovali svoj sramni pohod protiv Sovjetske Rusije, slomljen revolucionarnom moći Crvene armije. Od tada je Balkansko poluostrvo bilo pretvoreno u pozadinu ruskih kontrarevolucionara. Denikinu i Vrangelu odavde se šalje municija i oružje, ovde se vrbuju za njih dobrovoljci… Balkanske vlade, koje formalno nisu bile u ratu sa Ruskom Sovjetskom Republikom, pomažu i politički i materijalno i u vojnom smislu ruskim kontrarevolucionarima. Radnici i seljaci Balkansko-Podunavskih zemalja, koji gaje osećaj duboke simpatije i zahvalnosti prema velikom ruskom proletarijatu i seljaštvu zbog njihove velike inicijative i njihove snažne podrške izjavljuju, da njihove zemlje ne mogu biti arena za organizaciju pohoda protiv Ruske Sovjetske Republike. Oni žele mir sa Sovjetskom Rusijom i veoma brzo uspostavljanje normalnih odnosa s njom. Oni zahtevaju proterivanje iz svojih zemalja svih ruskih kontrarevolucionara i hitan prestanak pružanja bilo direktne ili indirektne pomoći armiji barona Vrangela. Iz Balkansko-Podunavskih zemalja ne sme biti upućena ni jedna granata, koja bi mogla biti upotrebljena protiv slavne Crvene armije.\nMnogi su gajili nadu da će svetski rat ujediniti razjedinjene i ugnjetene narode. U ime nacionalnog ujedinjenja bili su uvučeni u rat i balkanski narodi. Sada je svima postalo jasno da rat ne samo da nije rešio ove zadatke, nego je još više razjedinio narode i potčinio ih još gorem ugnjetavanju. Bugarski narod je na još okrutniji način bio podeljen i razjedinjen. Njegove kompaktne mase u Makedoniji, Dobruži i Trakiji nalaze se pod tuđim jarmom. Pod jarmom rumunske oligarhije ječe značajne nacionalne manjine: Bugari i Turci u Dobruži, Rusi u Besarabiji, Mađari i Nemci u Transilvaniji, Sloveni u Banatu i drugi. Jugoslovenski monarhizam i imperijalizam raširio je svoju surovu vlast nad Makedonijom i delom Albanije, nad Mađarima i Nemcima u Vojvodini i nad italijanskim grupama stanovništva u Dalmaciji. Grčka oligarhija, opijena idealom Vizantijske Imperije, potčinila je svojoj vlasti velike mase Bugara, Turaka i Albanaca, i u Maloj Aziji nastavlja da grabi velike tuđe teritorije. Italijanski imeprijalisti stegli su u svoja bezdušna klešta albanski narod i teže da ga konačno porobe. Međutim, metode imperijalističkog rata nisu mogle da obezbede puno nacionalno ujedinjenje ni pobednicima. Van granica Jugoslavije ostale su pod italijanskim jarmom značajne grupe Slovena i značajne mase Grka u Konstantinopolju, i u drugim mestima ostaju takođe van granica grčke države.\nPrema tome, imperijalistički rat doneo je narodima novo porobljavanje, novo razjedinjenje, kompromitovao je ideju ujedinjenja naroda i njihove saradnje, stvorio nove izvore međunarodnog neprijateljstva i posejao seme novih, još strašnijih razdora i ratova.\nKomunističke partije Balkansko-podunavskih zemalja, kako pre rata, tako i sada, proglašavaju sebe za neprijatelje svakog nacionalnog ugnjetavanja i protivnike porobljavanja jednog naroda ili njegovog dela od strane drugog naroda. Mi proglašavamo najveću nacionalnu slobodu i jednakost svih balkansko-podunavskih naroda i pravo svakog od njih na samoopredeljenje. Ali istovremeno saopštavamo da pri postojećim nacionalnim razmiricama u tim zemljama, ujedinjenje tih naroda moguće je samo u granicama jedne Balkansko-Podunavske Federativne Sovjetske Republike, koja samo sama može obezbediti ista prava i jednaku mogućnost razvoja svojim narodima. Prvi značajan korak ka ujedinjenju načinile su komunističke partije, koje su osnovale Balkansko-Podunavsku Komunističku Federaciju. Nema sumnje da će gradski i seoski proletarijat, ujedinjen u komunističkim organizacijama i u komunističkoj federaciji za zajedničku revolicionarnu borbu, nakon osvajanja vlasti i osnivanja radničko-seljačkih saveta, odmah pristupiti osnivanju Balkansko-Podunavske Socijalističke Sovjetske Republike u kojoj će svi narodi i oblasti biti slobodni, ravnopravni i kojima će samoupravljati njihovi članovi.\nRadnici, siromašni građani i seljaci!\nNigde se rušilačke posledice svetskog rata nisu pokazale tako užasnim i ogromnim kao na Balkanu. Bugarska, Grčka, Rumunija, Srbija, sa ukupnim brojem stanovnika od oko 22 miliona, izgubile su u ratu oko 2.700.000 ljudi, tj. 12,5% svog ukupnog stanovništva. Sve balkanske oblasti, koje su bile pozornica ratnih dejstava, bukvalno su opustošene, razorene i opljačkane. Zemljoradnički inventar je uništen, radna stoka oteta ili uništena. Stanovništvo Balkana sada nije u stanju da obrađuje ni dve trećine zemlje koju je obrađivalo do rata. Proces razaranja ništa manje nije uništio ni druge oblasti narodne privrede. Posečene su i uništene šume, razorena železnica i sva sredstva saobraćaja i veze. Razrušeni su i oštećeni naftni izvori i rudnici, rasklopljene su ili pohabane mašine i oprema u industrijskim preduzećima. Celom privrednom životu tih zemalja nanet je težak, razoran udarac. Ratovi su uništili sve kulturne tekovine balkanskih naroda, uništili njihovo relativno blagostanje i gurnuli ih u duboku bedu.\nNišta manje nije bio užasan ni finansijski krah balkanskih država. Bugarska je bila u obavezi da plati ogromnu odštetu, a ostale balkanske države su opterećene odgovarajućim delovima duga onih država čiji delovi su im bili pripojeni. Dugovi balkanskih država dostižu sada nekoliko desetina milijardi. Istovremeno su državni budžeti porasli do neverovatnih razmera. Previsoki za razorenu narodnu privredu, ovi budžeti se sastavljaju sa ogromnim deficitima, za čije pokrivanje balkanske vlade nemaju drugih sredstava i izvora osim neograničenog štampanja papirnog novca. No, to još više zaoštrava finansijsko-privrednu krizu. Na taj način svim balkanskim zemljama preti neizbežni bankrot.\nPrivredni raspad i finansijski krah malih država predstavljaju neophodne uslove za njihovo ekonomsko porobljavanje, i pohlepni kapitalisti Antante su već počeli svoj osvajački pohod. Oni bezobzirno prisvajaju sve izvore bogatstva iscrpljenih balkanskih naroda. Oni su ovladali važnom podunavskom arterijom i celom podunavskom i morskom trgovačkom flotom; oni posežu za rumunskim naftnim izvorima o čijoj deobi je između Engleske i Francuske već zaključen specijalni sporazum; oni na veliko kupuju akcije krupnih industrijskih i trgovačkih preduzeća, obezbedili su velike obradive površine i stavljaju svoje grabljive ruke na sve poljoprivredne proizvode balkansko-podunavskih zemalja.\nBez obzira na strašno razaranje narodne privrede za vreme rata, sa druge strane, došlo je do vrtoglavo brzog nagomilavanja ogromnog bogatstva u rukama balkanske buržoazije. Kao da su ispod zemlje nikli mnoštvo banaka, akcionarskih društava i krupnih firmi sa višemilionskim kapitalom, koji su počeli razuzdanu i besnu špekulaciju i faktički monopolizovali svu trgovinu. Kapital, stečen na račun narodnih masa, nije namenjen za podizanje i poboljšanje proizvodnih snaga zemlje, nego se koristi za ciljeve besnih špekulacija, sa svakodnevnim porastom skupoće, i na taj način predstavlja sredstvo za uzimanje poslednjih mrvica od širokih radnih narodnih masa.\nSocijalne posledice svega toga već su bile vidljive, Balkansko-podunavski narodi već su podeljeni na dve neprijateljske društvene klase. Na jednoj strani – grupica bankara, špekulanata, trgovaca, fabrikanata i veleposednika, koji raspolažu velikim bogatstvom, velikim posedima, koji žive u raskoši i provode vreme u neprestanim bogatim gozbama, a sa druge strane – ogromne mase gradskih i seoskih radnika i službenika, siromašnih i slabo materijalno obezbeđenih gradskih i seoskih žitelja, koji su iznemogli pod teretom prekomernog rada i nezaposlenosti, koji hronično gladuju, postaju žrtve epidemija, društvenih poroka, rađaju se, žive u bedi i ginu kao muve. Nalazeći se između te dve klase, srednji sloj brzo se raspada i prelazi u jednu ili drugu klasu. U vreme kada se pred buržoazijom otvaraju perspektive bezgraničnog bogaćenja, raskošnog, raskalašnog, parazitskog života, pred radnim masama zija propast crne bede i za njih se predviđaju samo bolesti, stradanja i smrt. Ova socijalna kriza, koju danas preživljavaju svi narodi u balkansko-podunavskim zemljama dobila je nepodnošljivo teške oblike.\nGrađani, radni seljaci! Kako misle vladajuće klase balkanskih zemalja izaći na kraj sa strašnim ekonomskim rasulom; kako oni misle da spreče finansijski bankrot; kako će oni spasti svoje narode od ekonomskog porobljavanja kojim im prete; kako će oni otkloniti teške socijalne posledice rata?\nZa borbu protiv privrednog rasula oni imaju samo jedan recept: puna sloboda i neograničena vlast kapitala. I oni već proklamuju neophodnost „slobodne“ trgovine, što znači nekontrolisan i bezgranični grabež narodnih masa. Oni se pozivaju na zakone o zaštiti rada i napadaju radne organizacije u cilju uspostavljanja neograničene kapitalističke eksploatacije. Međutim, radnička klasa ne želi više da se podvrgava bezgraničnoj eksploataciji. Svakodnevno se dešavaju neviđeni konflikti, koji potresaju celu proizvodnju. Postaje jasno da pod rukovodstvom kapitala nikakva proizvodnja, ni dalja izgradnja nisu mogući. Kapitalizam ne može da izađe na kraj sa ekonomskim rasulom; on će ga još više povećati.\nZa sprečavanje finansijskog kraha kapitalisti ne znaju drugo sredstvo osim beskonačne naplate indirektnih poreza širokim narodnim masama. Oporezivanje kapitala i velikih prihoda predstavlja samo sredstvo da se baci prašina u oči narodnim masama. Međutim, povećanje indirektnih poreza još više povećava troškove života i još više zaoštrava socijalnu krizu. Socijalni konflikti i sukobi postaju sve češći svaki dan. Jasno je da nikakavi indirektni porezi neće spasti državu od finansijskog kraha. Bankrot balkanskih država je neizbežan, kapitalistička klasa je nesposobna da dalje upravlja državama.\nBalkanska buržoazija nije u stanju da se suprotstavi ekonomskom potčinjavanju Balkana od strane tuđih kapitalista. Naprotiv, ona saučestvuje u tome. Ona potčinjava sopstvena bogatstva tuđoj zastavi. Njena jedina briga je sada da obezbedi za sebe odgovarajući deo proizvoda narodnog rada. Balkanska buržoazija revnosno ispunjava svoj izdajnički posao. Ona dokazuje pred celim svetom svoju nesposobnost da rukovodi privrednim razvojem balkanskih naroda.\nPodržavana od strane socijal-patriota i oportunista, koji su još jednom izdali proletarijat i socijalizam, buržoazija je pokušavala da posredstvom obećanja korenitih reformi smiri narodnu uznemirenost. Međutim, reformatorski rad socijal-patriota je brzo propao, a sva socijalna politika buržoazije pokazala se kao nova obmana. Surova eksploatacija rada neprestano se pojačava, nasilje i samovolja kapitalista šire se sve više, seljaci bezemljaši ostaju i ubuduće bez zemlje, skupoća raste – radne mase ginu u bedi. Zajedno s tim raste i njihov gnev. Mase organizuju demonstracije, protestuju, prete… Kao odgovor na to, balkanske vlade, verne sluge kapitalizma i veleposednika, pokazale su svoju pravu prirodu; pribegli su gušenju narodnog negodovanja oružanom silom iumirivanju nereda vojnom diktaturom.\nNa Balkanu sada caruje crna politička reakcija. Pod njenom zaštitom grčki imperijalisti su počeli svoj novi krvavi pohod u Trakiji i Maloj Aziji, ne obazirući se ni na čije proteste. Jugoslovenska monarhistička i imperijalistička oligarhija, pošto nije imala smelosti čak ni da sprovede izbore, sada sredstvima vojne diktature potapa u krvi jak radnički pokret. Bugarski gradski i seoski proletarijat stenje pod jakim jarmom samouverene i cinične seoske buržoazije, koja koristi državnu vlast za zadovoljenje svojih gramzivih apetita. Rumunski zemljoposednici i kapitalisti, stavivši masku narodnih dobročinitelja, pribegavaju besavesnim pokušajima demoralizacije masa i teroru u cilju učvršćavanja veza osvojenih zemalja sa starom Rumunijom i gušenja radničkog bunta. Vojni položaj, cenzura, obespravljenost, vojni sudovi – to je režim kome su potčinjene balkanske zemlje.\nOštrice kapitalističko-veleposedničke militarističke reakcije bile su usmerene isključivo protiv komunističkog pokreta. Nisu bez razloga komunističke partije, koje se sastoje od najsvesnijih i najvernijih elemenata gradskog i seoskog proletarijata, navukle na sebe mržnju vladajuće klase. Putem oštrih kritika buržoaskog režima i politike svih buržoaskih, sitnoburžoaskih i socijal-patriotskih partija, komunisti pobuđuju revolucionarnu svest radnih masa; oni organizuju i ujedinjuju sve ugnjetene i eksploatisane u redove borbenih organizacija; oni se uvek nalaze u prvim redovima radničkog pokreta. Ugušiti komunističke partije, znači na dug vremenski period ugasiti revolucionarno kretanje radničkih masa. Eto zbog čega su komunisti svih balkanskih zemalja izloženi najžešćim progonima i stavljeni van zakona. Svuda su zatvori prenatrpani komunistima, vojni sudovi donose protiv njih drakonske kazne. Za iskorenjivanje komunizma dozvoljena su sva sredstva. U inat svemu, komunistički pokret gigantski raste u balkansko-podunavskim zemljama; komunističke partije neprekidno rastu i jačaju. Radnici i ugnjetene mase kidaju sve veze sa buržoaskim partijama, sa prezirom se okreću od socijal-patriota, tih izdajnika socijalizma i radničkog pokreta, i otvoreno se spajaju sa komunističkim partijama. U balkanskim zemljama više nije moguć nikakav radnički i narodni pokret van komunizma, van kadrova komunističke partije.\nVladavina kapitalizma i veleposedničke kapitalističke klase brzo se približava svom istorijskom kraju.\nPrivredni krah, finansijski bankrot, socijalna degeneracija, ekonomsko i političko ropstvo radnih masa – to su njegovi rezultati. I kao posledica svega toga – duboka socijalna i politička kriza. Nesposobna da se izbori sa time, vladajuća klasa brine se samo o tome kako da sačuva svoju vlast. Započela je epohu bespoštedne kapitalističko-militarističke diktature.\nJedini izlaz iz tog položaja, kako je pokazala velika ruska revolucija, predstavlja – revolucija radnika i seljaka balkansko-podunavskih zemalja. Trenutno vladajuća kapitalističko-zemljoposednička klasa mora biti svrgnuta, dominantna vlast mora biti istrgnuta iz njihovih ruku i predata organizovanim radničko-seljačkim savetima. Na mesto kapitalističke i vlastelinske diktature za ugnjetavanje radničkih masa, potrebno je uspostaviti – diktaturu ogromne većine naroda, – diktaturu radnih i siromašnih seljaka, – u cilju brze eksproprijacije i vraćanja radnom narodu krupnih veleposedničkih gazdinstava, svih kapitalističkih preduzeća, fabrika, banaka i privatnog kapitala i u cilju uništavanja državnih dugova. Pomoću diktature radnička klasa, koja se oslanja na jedinstvenu, ujedinjenu i disciplinovanu crvenu radničko-seljačku armiju, može konačno osloboditi rad od kapitalističkog haosa i pristupiti osnivanju novog komunističkog društva u kome će onaj ko se trudi jesti, i onaj koji radi vladati.\nRevolucija radnika i seljaka balkansko-podunavskih zemalja je neizbežna. Ona brzo sazreva. Masovni štrajkovi, demonstracije i krvavi sukobi koji se šire, svedoče o nezadovoljstvu radničkih masa sadašnjim kapitalističko-vlastelinskim poretkom. Masovno glasanje na izborima za komunističke partije očigledno pokazuje kuda su usmereni pogledi radničkh masa. Balkanske komunističke partije brzo organizuju svoje snage i ujedinjenje tih partija u jednu Balkansko-Podunavsku Komunističku Federaciju pokazuje da one jasno razumeju uslove razvoja proleterske i seljačke revolucije u njihovim zemljama. Buržoaziji, koja u svakoj od zemalja ukazuje na opasnost neprijateljskog napada u slučaju unutrašnje revolucije, one suprotstavljaju komunističko jedinstvo radničkih masa u svim balkansko-podunavskim zemljama. Neizbežnom ujedinjenju kontrarevolucionarne buržoazije Balkana, u trenutku kada revolucija bude ugrožavala njenu vladavinu, balkanske komunističke partije će suprotstaviti jedinstveni revolucionarni front balkanskih radnika i seljaka i njihovu bratsku solidarnost sa revolucionarnim proletarijatom celog sveta.\nGrađani i radni seljaci Balkana i Podunavlja.\nProleterska revolucija je neizbežni i neodložni zadatak trenutka koji preživljavamo. Ona je planula u nedrima velikog ruskog radnog naroda, potpuno je trijumfovala na ogromnoj zemlji bivših ruskih careva, i njeni plameni jezici već ližu organizme kapitalističkih država srednje i zapadne Evrope i Amerike, sa njihovim velikim kolonijalnim posedima, koji se raspadaju.\nSve eksploatisane, porobljene i ugnjetene narodne mase Istoka i celog sveta bude se i podižu na borbu protiv svetskog kapitalizma i imperijalizma. Temelji moćnih imperija kapitala su uzdrmani. Na čelu te gigantske borbe stoje Velika Ruska Sovjetska Republika sa Komunističkom internacionalom, koja ujedinjuje komunističke partije svih zemalja. Dug svih radnika je da stanu pod razvijenu komunističku zastavu. Dug radničkih masa i ugnjetenih naroda Balkana i Podunavlja je da se udruže u redove komunističkih partija i Balkansko-Podunavske Komunističke Federacije kako bi započeli veliku borbu za trijumf komunizma.\nDole balkansko-podunavska kapitalistička i veleposednička buržoazija!\nDole međunarodna kontrarevolucija!\nŽivela Ruska socijalistička federativna sovjetska republika!\nŽivela Komunistička internacionala!\nŽivela Balkansko-Podunavska Komunistička Federacija!\nŽivela međunarodna revolucija!\n10. avgusta 1920. godine.\nBalkansko-Podunavska Komunistička Federacija.\nCentralni Komitet Bugarske komunističke partije: D. Blagoev, V. Kolarov, Hr. Kabakčiev, G. Dimitrov, T. Lukanov, N. Penev, T. Kirkova.\nIzvršni komitet Komunističke partije Jugoslavije: V. Mirić, V. Ćopić, D. Marjanović, D. Cekić, Ž. Milojković, L. Stefanović, P. Pavlović, S. Marković, F. Filipović.\nZa Centralni Komitet Grčke socijalističke (komunističke) partije: N. Dimitratos.\nO poslednjem vidi knjigu Gorana Miloradovića, Karantin za ideje: logori za izolaciju „sumnjivih elemenata“ u Kraljevini Srba, Hrvata i Slovenaca, 1919-1922 (Beograd: Institut za savremenu istoriju, 2004).\nPrevious Previous post: Pledoaje za egzistencijalističku sociologiju\nNext Next post: Mali Pikaso, desna demagogija i kapitalizam


Gume za Kalinu - Lada klub Srbija\nGume za Kalinu\nPost by Jelenkovic » Wed Apr 17, 2013 10:12 am\nNov sam na forumu, i tek učim kako funkcioniše,\nMolio bih jedan savet,\nvozim Kalinu (1118) i po fabričkoj specifikaciji su gume dimenzije 185/60 R14, da li mogu na auto da postavim gume drugih dimenzija, recimo 185/65 ili 185/70 (normalno R14).\nVoleo bih da neko iskomentariše ukoliko je već imao iskustva.\nRe: Gume za Kalinu\nPost by djape1977 » Thu Apr 18, 2013 7:38 am\nPost by jeronimo » Thu Apr 18, 2013 9:05 am\npise ti u tehnickoj knjizici koje velicine pneumatika odgovaraju,male promene uvek mogu da se koriste...\nPost by mikonos » Tue May 07, 2013 6:28 pm\nJa imam letnje, fabričke 185/60 R14, a zimske imam 175/65 R14. Normalno sve ide. Mislim da su i prečnici skoro isti odnosno jako male razlike. Inače, sa ovim dvema vrstama guma se i prodavala Kalina pa ko je kakvu dobio. Felne su iste et 35, 5J. Meni malo smešnije izgleda sa ovim užim (175/65) gumama jer ima one gumene blatobrane iza svih točkova koji su dosta širi.\nPost by Jelenkovic » Thu Aug 22, 2013 7:38 am\nDa li je neko od vlasnika KALINE imao problema sa servo uređajem na volanu?\nKod mene se ranije u toku vožnje sam isključivao na nekih sekund do tri, ali sada se isključio potpuno i tek ponekad se uključi (kao da vozim kamion). U servisu su mi rekli da mora da se menja kompletan servo (a cena serva bez ugradnje je oko 600 €), ima li nekih drugih mogućnosti, ili dok ne nabavim lovu da vozim "kamion"?\nPost by jeronimo » Thu Aug 22, 2013 9:05 am\ntreba proveriti senzore i punjenje akumulatora. ako napon oslabi onda hoce ecu da iskljucuje servo zbog smanjenja potrosnje...\nPost by Dare » Fri Aug 23, 2013 10:04 am\nako se sam povremeno uključuje i isključuje ja bih rekao da je ispravan ali da negde nema dobar kontakt. Čitao sam na nekom forumu da se kod punta to često javlja i da samo treba prelemiti neke kontakte na motoru servo uređaja. Prostudiraj\nPost by jeronimo » Fri Aug 23, 2013 11:31 am\nPost by Jelenkovic » Mon Aug 26, 2013 1:52 pm\nHvala na savetima, tražim majstora koji će prihvatioti intervenciju, javiću se kako sam prošao.\nPost by Alexa » Wed Sep 11, 2013 9:22 pm\nsta ti fali da malo nabijas misice\nkako mi sa klasikama\nPost by Boki78 » Wed Sep 11, 2013 9:41 pm\nKlasika je laganic za okretanje volana kad se uporedi sa autom kome je umreo servo\nPost by Alexa » Wed Sep 11, 2013 10:23 pm\nNikad nisam imao prilike da uporedim,moguce


SportDC - Vesti -Bosna i Hercegovina, Republika Srpska, Prijedor\nPetak, 01.07.2022 15:29\n29.06.2022 21:28 Sportki žurnal\nMilenko Vuleta, šef stručnog štaba Omarske, zajedno sa prvim saradnikom Zlatkome Jelisavcem, izvršio je prozivku fudbalera za drugu prvoligašku sezonu u Republici Srpskoj. Omarčani su počeli pripreme koje će kompletne sprovesti na svom stadionu. -Imamo jedan – glavni teren i na njemu ćemo raditi. Situacija je takva kakva je, ali se nadamo da ćemo...\n29.06.2022 20:56 Administrator DC\nZoran Bujić, koji je ovog leza nasledio Srđana Marjanovića na poziciji šefa stručnog štaba Rudar Prijedora prozivkom trenutnog i znatno podmlađenog igračkog kadra dao je znak za početak priprema za predstojeću sezonu u Prvoj ligi Republike Srpske koja počinje 6. avgusta. Pred “žuto-plavima” je formiranje tima koji će biti konkurentan za sam vrh tabele, a “rudari” sa Sane imaju i trofejne...\n27.06.2022 21:20 Administrator DC\nNovoimenovani načelnik Stručnog štaba "Rudar-Prijedor", Zoran Bujić, prozivom sadašnjeg igračkog štaba počeo je pripreme za Pred "žuto-plavima" je formiranje ekipe koja će biti konkurentna za sam vrh Prve lige Republike Srpske. - Pred nama je veoma težak period, ali smo spremni da zasučemo rukave, da radimo i stvaramo tim. Nećemo mnogo obećavati. FK „Rudar-Prijedor“ ima tradiciju i zato...\n24.06.2022 12:55 sportdc.net\nFK Omarska, najprijatnije iznenađenje prošle sezone, naročito prvog dijela kada su igrali fantastično, polako se sprema za početak priprema za novu sezonu. Omarska će sa treninzima krenuti u nedjelju u 18 sati, a već su zakazane i četiri utakmice, a protivnik za 16. jul se traži. Raspored pripremnih utakmica : 09.07. Omarska - Čelinac 13.07. Omarska - Krupa 16/17. 07. slobodan...\n08.06.2022 12:36 sportdc.net\nRekonstrukcija Rudara: Santos na Grbavici, Sadiku želi da ide\nSada već bivši igrač prijedorskog Rudara, Santos Rodrigez Klerismario, novi je fudbaler Željezničara. Rođen je 27. jula 2001. godine u Valenteu, u Brazilu. Igrao je za mlađe selekcije Fluminensea, a na ljeto 2019. godine stiže u hrvatsku Dubravu ZG. Nakon godinu dana prelazi u Kozarsku Dubicu gdje nosi dres tamošnjeg Borca, a od marta 2021. godine član je Rudara. U dresu prijedorskog tima...\n07.06.2022 13:49 S. Papaz\nRudar Prijedor dobio novog trenera\nRudar iz Prijedora dobio je novog trenera koji će ga povesti u narednoj sezoni Prve lige Republike Srpske. Na klupu Prijedorčana vraća se Zoran Bujić koji je ranije sa uspjehom predvodio Rudar, te je uspio i da ga uvede u Premijer ligu Bosne i Hercegovine, nakon čega je otišao sa klupe. Bujić je u posljednje vrijeme bio trener Borca iz Kozarske Dubice, ali je i odatle otišao u jesenjem...\n26.05.2022 13:48 S. Papaz\n23.05.2022 21:53 Slobodan Živanić\nPetrović i Milanović zaradili po dva ATP boda za dubl listu\nDražen Petrović TK "Olimp2000" iz Prnjavora i Dušan Milanović TK "Top spin" Bijeljina kroz tri neizvijesna meča odigrali su polufinale fjučersa u Prijedoru. U osmini finala savladali su odličnu kombinaciju iz Srbije. Viktora Jovića i Stefana Popovića u tri neizvijesna seta prvi set poslije više preokreta naši teniseri su dobili u tajbrejku 7:6 (11:9) uz četiri spašene set lopte. Drugi set u...\n23.05.2022 19:17 Administrator DC\nOglasila se uprava Rudar Prijedora\nPovodom nemilih događaja koji su se desili po završetku utakmice 32. kola M:tel Premijer lige BiH između FK „Radnik“ Bijeljina i FK „Rudar-Prijedor“, Upravni odbor FK „Rudar-Prijedor“ izdaje saopštenje u kojem navodi sljedeće: FK „Rudar-Prijedor“ najoštrije osuđuje i ograđuje se od ponašanja grupe navijača FK...\n15:21 Drinjak: Plasman u Prvu ligu kruna generacije\n15:06 Aleksandar Simić nije više trener Kreševa\n14:53 Borba za bodove poslije 24 godine: Slavija i Famos drugi put zajedno u ligi\n14:33 FSRS donio revolucionarnu odluku: Evo ko ulazi u Premijer ligu u slučaju da prvak ostane bez...\n14:13 Spala knjiga na jedno slovo: Željeznica iz Trnova jedina prijavljena za Regionalnu ligu Republike...\n14:08 Sastav regionalnih liga Republike Srpske za narednu sezonu\n14:04 Izvršni odbor FSRS usvojio sastav drugih liga za narednu sezonu


Zašto je neophodno uvrstiti ekocid u Rimski Statut - Earth Thrive\nZašto je neophodno uvrstiti ekocid u Rimski Statut\n14, март. 2022 14, март. 2022 adminStop ekocid u Srbiji\nAko bude uključen u Rimski statut, ekocid – protivpravna i bezobzirna dela koja ozbiljno štete životnoj sredini – postala bi zločin od velike međunarodne zabrinutosti pored genocida, ratnih zločina, zločina protiv čovečnosti i zločina agresije.\nSkupština država članica Međunarodnog krivičnog suda (ICC) održala je svoj godišnji sastanak od 6. do 11. decembra 2021. na kojem su se okupile države potpisnice Rimskog statuta, države posmatrači, pozvane države, međunarodne i regionalne organizacije i predstavnici civilnog društva kako bi razgovarali o ključnim izazovima koji su pred Statutom.\nNajznačajniji napredak je, međutim, napravljen negde drugde i nije uključivao velike sile poput SAD ili Kine. Umesto toga, na događaju čiji je domaćin Republika Vanuatu\ni Nezavisna Država Samoa, označen kao “kolateralni događaj”, definisan je novi međunarodni suštinski zločin koji se zove “ekocid”.\nDana 22. juna 2021. godine najavljena je nova zakonska definicija pojma ekocid. Komisija nezavisnih eksperata koju je formirala Stop Genocide Foundation je kreirala definiciju za potvrđivanje (uspostavljanje) novog krivičnog dela prema Rimskom Statutu.\nNacrt definiše ekocid kao „protivpravna ili bezobzirna dela koja su počinjena sa saznanjem da postoji velika verovatnoća ozbiljne i široko rasprostranjene ili dugoročne štete po životnu sredinu prouzrokovanu tim delima.”\nU pravnom smislu, ekocid se odnosi na ozbiljno oštećenje ili uništavanje životne sredine ili njenih elemenata na način da se poremeti boravak, mirno uživanje u ekosistemu. Ekocid se generalno definiše kao uništavanje prirodne sredine ili ekosistema namernim ili nemarnim ljudskim delovanjem.\nAli da li i treba li i to da bude ugrađeno u Rimski statut?\nMeđunarodni krivični sud (ICC) je zvanično osnovan 2002. godine da procesuira najteže zločine od interesa za međunarodnu zajednicu: genocid, ratne zločine, zločine protiv čovečnosti i zločine agresije.\nSada, Rimski statut pominje životnu sredinu, ali samo u kontekstu ratnih zločina. Iako je pohvalno uključivanje odredbi koje prepoznaju životnu sredinu kao objekat međunarodne zaštite, takva zaštita nije bila dovoljna.\nŠtaviše, može se napomenuti da zaštita životne sredine tokom ‘ratnih zločina’ nema smisla, jer se ozbiljna ekološka šteta nanosi i u vreme mira.. Postoji potreba da se ide dalje od vojnih sukoba i ratnih zločina. Pošto postoji veza između degradacije životne sredine i ljudskih prava, to bi trebalo tretirati kao prekršaj prema Rimskom statutu.\nIndustrijski bogate nacije i njihove korporacije rade na tome da ostvare profit. Tokom rata u Vijetnamu, vlada Sjedinjenih Država je, tokom 10 godina, poprskala 19 miliona galona jakih herbicida, uključujući Agent Orange. Vijetnam, Kambodža i Laos su bili teško pogođeni tokom tog perioda.\nDruge moćne nacije poput Kine, Indije, Rusije i Nemačke takođe su odgovorne za ekocid jer su odgovorne za zagađivanje vodenih površina, oštećenje šuma, dovođenje biljaka, životinja i čitavih ekosistema na ivicu izumiranja i uništavanje prirodnih resursa.\nPošto su se opasnosti po životnu sredinu ubrzale, preduzimaju se drastične i stroge mere. 2015.godine holandska ekološka grupa Urgenda Foundation i 900 holandskih građana uspešno su tužili holandsku vladu zbog neaktivnosti u vezi sa klimatskim promenama.\nNedavno je francuski parlament usvojio Zakon o klimi i otpornosti, kojim je ekocid definisan kao krivično delo i za njega predviđena kazna do 10 godina zatvora i novčana kazna od 22.5 miliona evra (€) (25.8 miliona dolara ($)).\nProšle godine, All Rise, grupa pravnika za klimu, podnela je slučaj Međunarodnom krivičnom sudu jer je želela da pokrene istragu protiv brazilskog predsednika Jaira Bolsonara za zločine protiv čovečnosti zbog podsticanja masovnog uništenja Amazonije.\nIako ne postoji međunarodno zakonodavstvo kodifikovano protiv ekocida, nekoliko zemalja je preuzelo inicijativu i počelo da formuliše stroge zakone protiv ekocida. Vijetnam je bio prva zemlja koja je kodifikovala nacionalni zakon o ekocidu 1990. godine. Postoje i druge zemlje poput Gruzije, Jermenije, Rusije, Ukrajine, Belorusije, Ekvadora i Tadžikistana koje su takođe kodifikovale ekocid kao prekršaj.\nProces priznavanja ekocida kao međunarodnog zločina je prolongiran, ali ide u pravom smeru. U decembru 2022. bilo koja od 123 zemlje članice može predložiti ovaj nacrt zakona kao amandman na Rimski statut u Skupštini država članica (ASP).\nNakon toga, za usvajanje je potrebna dvotrećinska većina na ASP-u ili na revizijskoj konferenciji. Napredak u pogledu klimatskih promena biće daleko lakši i normalnijii za postizanje na MKS-u nego na godišnjoj konferenciji strana UN-a, samitu UN o klimatskim promenama.\nVelike nade i očekivanja se polažu u godišnje Konferencije strana (COP), ali COP26 u Glazgovu u novembru 2021. bolno je pokazao da bi mali broj moćnih nacija zagađivača mogao da “izbaci iz koloseka” (skrene sa pravog puta) proces i spreči bilo kakav stvarni napredak.\nS druge strane, na Skupštini MKS-a, svaka nacija ima samo jedan glas, a moćni loši akteri nemaju pravo veta.\nIpak, početna prepreka na putu uspešnog sprovođenja je vreme. Istorija Rimskog statuta nas podseća da izmene (amandmani) moge da traju godinama, od prvog predloga do konačne ratifikacije. Nažalost, nemamo mnogo tog luksuza zahvaljujući klimatskim promenama.\nNeki zagovornici tvrde da ovaj dugotrajan proces prihvatanja izmena može biti prikriveni blagoslov. Korporativno ponašanje će početi da se menja čim neka zemlja podnese predlog. Očekuje se da bi preduzeća to vreme mogla da iskoriste kao prelazni period za promenu načina poslovanja.\nKorporacije u vlasništvu investitora kao što su Chevron, Exxon, BP i Shell koje su zajedno proizvele 10% globalnih emisija ugljenika biće posebno ranjive na optužbe za međunarodni ekocid.\nČak i velike sile poput SAD i Kine, koje se nisu pridružile Rimskom Statutu, neće biti van dometa zakona. Zločini počinjeni na tlu država članica su u nadležnosti suda. Nije bitno da li počinioci potiču iz zemlje koja nije potpisnica Rimskog Statuta.\nU Bangladešu, parlamentarni odbor na čelu sa Saber Hossain Chovdhurijem (Saber Hossain Chowdhury) već je insistirao na vladi da čin uništavanja životne sredine stavi pod delokrug zakona tako što će ekocid tretirati slično kao i genocid.\nBangladeš je započeo kampanju protiv ekocida. Od razvojnih projekata se sada zahteva da budu zeleniji, inkluzivniji i otporniji na klimu (climate resilient project). Standardni formular za predlaganje razvojnih projekata izmenjen je 2012-2013. i uključio je specifična pitanja siromaštva i životne sredine – klimatska razmatranja u četiri ključna sektora kao što su poljoprivreda, voda, ruralni razvoj i transport.\nekocid je bio slučajan za MKS. Sledeće godine će to biti glavni događaj praćen velikim pritiskom javnosti i velikom zainteresovanošću. Nakon toga, borba protiv zloupotrebe klime može početi na odlučniji način.\nDa bi se osigurala efikasnost istrage i krivičnog gonjenja ovog novog zločina u okviru Statuta, potreban je konkretan prikaz proceduralnih provera i ravnoteža unutar pravnog okvira MKS-a.\nNeophodno je učiniti da ekocid i teški ekocid postanu posebna krivična dela po posebnom postupku. Uprkos nekim izazovima, predloženi zločin ekocida bi ukazao na pouzdano rešenje ako je istinski uključen kao ključni međunarodni zločin, tako što bi zagađivači krivično odgovarali u slučaju masovnog uništenja ekosistema.\nZločin ekocida bi uvećao ozbiljnost ekološke štete pozivajući na hitno smanjenje masovnog uništenja životne sredine. Na taj način, on bi ubedio da takav čin masovnog uništavanja životne sredine i ekosistema više ne treba ignorisati. Uvrštavanjem njega kao osnovnog zločina, bi potvrdilo ozbiljnu posvećenost međunarodne zajednice u celini.\nTarin Hasan je student Pravnog fakulteta Univerziteta u Čitagongu ( the Department of Law at the University of Chittagong)\nOdricanje od odgovornosti: Stavovi i mišljenja izražena u ovom članku su autorovi i ne odražavaju nužno mišljenja i stavove The Business Standarda.\nPrevious Previous post: EKOCID KAO PETI ZLOČIN NA MEĐUNARODNOM KRIVIČNOM SUDU\nNext Next post: Zeleni rast – ne postoji – manje svega je jedini način da se izbegne katastrofa


Ljajić: Nema velike potere za Mladićem\nPredsednik Nacionalnog saveta Srbije za saradnju sa Haškim tribunalom Rasim Ljajić izjavio je danas da nema nikakvih neuobičajenih aktivnosti, niti akcija potrage za preostalim\nhaškim optuženicima, Ratkom Mladićem i Goranom Hadžićem.\n"Radi se o uobičajenim, rekao bih dnevnim akcijama provere nekih saznanja koje imamo. Ne radi se o tome da smo sada bliži nekom od optuženika nego što smo bili pre izvesnog vremena", kazao je Ljajić.\nOn je dodao da se poseta glavog tužioca Haškog tribunala Serža Bramerca Beogradu očekuje u prvoj polovini septembra.


Otkriveni detalji kako je planirano ubistvo Sulejmanija - Sputnjik Srbija\n04:11 24 Septembar 2020\nOtkriveni detalji kako je planirano ubistvo Sulejmanija\n09:15 04.01.2020 (osveženo 09:38 04.01.2020) Preuzmite kraći link\nPredsednik SAD Donald Tramp odlučio je da ubije iranskog generala Kasema Sulejmanija nakon napada na američku ambasadu u Iraku krajem decembra prošle godine, a ovim pitanjem bavili su se lično državni sekretar Majk Pompeo, zamenik predsednika Majk Pens, kao i konsultant predsednika za nacionalnu bezbednost Robert O'Brajen, saznaje „Blumberg“.\nKompletno planiranje i dogovaranje napada na Sulejmanija obavljalo se putem zaštićenih veza, i niko u Beloj kući, sem ove trojice zvaničnika, nije bio upućen u ove planove.\nPrema podacima izvora sa kojima je „Blumberg“ razgovarao, američka vojska nije direktno pratila Sulejmanija, a odluku o napadu Tramp je doneo tek nakon što je obaveštajna služba doznala da se on u tom trenutku nalazi na aerodromu u Bagdadu.\nBela kuća je znala tačno vreme kada će avion u kom se Sulejmani nalazio doleteti, a potom je samo pratila njegovo kretanje od aerodroma.\nPodsetimo — iranski general Kasemi Sulejmani ubijen je tokom napada američkih helikoptera na irački aerodrom, a pored njega stradalo je još petoro pripadnika šiitskog pokreta Hašd el Šabi.\nSmrt Sulejmanija potvrdile su i iranske vlasti, kao i Pentagon, koji je dodao da je operacija izvedena po nalogu američkog predsednika Donalda Trampa.\nKasem Sulejmani, ubistvo, Iran