Pitanje nezavisnosti Kosova i Metohije u ogledalu međunarodnog javnog prava (*)\n“Just as the concept of individual human liberty carried to its logical extreme would mean anarchy, so the principle of self-determination given unrestricted application could result in chaos.”\nEleonora Ruzvelt (Eleanor Roosevelt) (1)\nČesto se nesmotreno previđaju a katkad i nipodaštavaju uloga i značaj prava u međunarodnim odnosima. U slučaju Kosova i Metohije, takav stav bi verovatno doveo do zaključka da pitanje moguće nezavisnosti južne srpske pokrajine samo po sebi nije pravnog karaktera, već je pitanje političkog oportunizma koji se oduvek zasnivao u međunarodnoj politici na interesima velikih sila i postojećem odnosu snaga. Pobornici principa realnosti smatraju da je faktičko stanje od presudnog značaja i da bi proglašenjem nezavisnosti Kosova i Metohije problem verovatno bio okončan.\nOvakvo shvatanje je dvostruko pogrešno. Kao prvo, treba istaći da samo proglašenje nezavisnosti Kosova od strane Albanaca ne bi bilo dovoljno bez priznanja iste. Nasuprot većinski zastupljenom mišljenju u doktrini o deklarativnom dejstvu priznanja, smatramo da ono može imati na neki način i konstitutivni karakter. Snaga čina priznanja jasno se pokazala na primeru Bosne i Hercegovine koja faktički nije posedovala ni jedan od tri konstitutivna elementa neophodna za postojanje države. Zanimljiv je i primer Bijafre, koja je 1967. godine pokušala da se odvoji od Nigerije. Iako ju je pet zemalja (2) priznalo, nikada nije uspela da zaživi kao država. Primera gde faktičko stanje samo po sebi nije bilo dovoljno za stvaranje nove države je mnogo. (3)\nPostoji, međutim, dublji razlog koji ukazuje na značaj pravnih argumenata. Naime, pozivanje na princip realnosti je fundamentalno pozivanje na određen odnos snaga u datom trenutku. Taj odnos snaga podložan je promenama i po definiciji poseduje dinamičku crtu koja je teško pomirljiva sa imperativom stabilnosti i mira u svetu. Svaka „poražena strana” može se uvek truditi da promeni realnost, jer zasnovano na odnosu snaga a ne na pravnim principima - ništa nije zauvek rešeno. Kako ništa nije rešeno, pitanje je samo volje aktera da li će se borba nastaviti. Dati primat odnosu snaga znači dati primat in fine upotrebi sile kao krajnjem načinu da se odnos snaga promeni. To su razlozi koji pravne norme čine nezaobilaznim na putu ka principijelnom i trajnom rešenju.\nKako dakle, sagledati pitanje eventualne nezavisnosti Kosova i Metohije u ogledalu međunarodnog javnog prava? Odgovor glasi: analizom prava naroda na samoopredeljenje. To je jedini normativni i konceptualni instrument koji nam stoji na raspolaganju u kontekstu nepostojanja centralizovanog pravnog poretka na međunarodnoj sceni. Odgovoriti na pitanje da li Albanci sa Kosova i Metohije imaju pravo na svoju državu znači, u stvari, dati odgovor na pitanje da li Albanci imaju pravo na samoopredeljenje. Bitno je na ovom mestu preciznije definisati problematiku koja nas zaokuplja.\nPrvo, u ovom slučaju se radi isključivo o spoljašnjem aspektu prava na samoopredeljenje, tj. pravu na stvaranje sopstvene države ili priključenje drugoj državi. Drugim rečima, radi se o pravu secesije, odnosno otcepljenja od matične države. Unutrašnji aspekt prava naroda na samoopredeljenje, tj. pravo na određenu autonomiju u okviru već postojeće države ne predstavlja problem jer je Srbija obavezna, saglasno rezoluciji Saveta bezbednosti 1244 (kao i brojnim unilateralnim aktima i drugim instrumentima) da kosmetskim Albancima obezbedi široku autonomiju, na šta je, to ne treba gubiti iz vida, pristala još 1999. godine za vreme „pregovora” u Rambujeu (Rambouillet).\nDrugo, ovde je, po definiciji, reč o jednostranoj secesiji, odnosno otcepljenju bez prethodnog dogovora s matičnom državom. Pravni problem nastaje samo u slučaju jednostrane odluke ili nametnutog rešenja, jer ne treba gubiti iz vida da secesija može da bude rezultat dogovora i kao takva legalna. Pojam secesije se, dakle, u ovom slučaju uvek odnosi na jednostranu secesiju.\nKonačno, podela na kategorije narod / nacionalna manjina je od relativnog značaja i nećemo se suštinski pozivati na nju. Razlog takvom opredeljenju ne leži samo u činjenici da je pojam nacionalne manjine u međunarodnom javnom pravu nedefinisan (4) i kao takav neoperativan već i u samoj postavci našeg problema. Naime, odgovarajući na glavno pitanje koje glasi: da li Albanci sa Kosova i Metohije imaju pravo na spoljašnje samoopredeljenje (pravo secesije), odgovaramo, zapravo, na opštije pitanje postojanja spoljašnjeg prava naroda na samoopredeljenje kao pozitivne norme međunarodnog javnog prava. Videćemo da takvo pravo ne postoji kao pozitivna norma u međunarodnom pravnom poretku. Nešto što ne postoji za narod, ne može a fortiori postojati ni za nacionalnu manjinu. Međutim, ako pravo secesije ne postoji u međunarodnom pravu (I), takođe ne postoji ni izričita zabrana iste. Ta činjenica primorava nas da uzmemo u obzir delimično vanpravne principe legitimiteta i efektiviteta koji se, skupa s principom legaliteta, nalaze u međusobnom odnosu (II).\nI - Nepostojanje prava secesije kao pozitivne norme međunarodnog javnog prava\nDugo je smatrano da je princip samoopredeljenja naroda isključivo političko-deklarativne prirode. Pravi domašaj principa preispitan je tek s problemom dekolonizacije 50-ih i 60-ih godina prošlog veka. U tom okviru nije sporno da spoljašnje pravo naroda na samoopredeljenje, tj. pravo na secesiju postoji kao pozitivna norma međunarodnog javnog prava, na šta ukazuje i rezolucija 1514 Generalne skupštine UN o davanju nezavisnosti kolonizovanim zemljama i narodima iz 1960. godine. Kakav je, međutim, status tog principa van konteksta dekolonizacije? Videćemo da norme međunarodnog javnog prava kako na opštem tako i na regionalnom nivou ne priznaju pravo secesije. Naprotiv, one štite teritorijalni integritet država (A), na šta ukazuje i međunarodna praksa pri secesionističkim krizama (B).\nA) Normativni korpus\n1. Ujedinjene nacije\nOvde su od značaja dva ugovorna univerzalna instrumenta. Radi se o Povelji Ujedinjenih nacija i o dva međunarodna Pakta o građanskim i političkim, odnosno o ekonomskim, socijalnim i kulturnim pravima iz 1966. godine. Povelja UN načelno pominje pravo naroda na samoopredeljenje u čl. 1 st. 2 i čl. 55 u kontekstu svog osnovnog cilja razvijanja prijateljskih odnosa među nacijama:\n„Ciljevi Ujedinjenih nacija su: st. 1. […]; st. 2. razvijanje među nacijama prijateljskih odnosa zasnovanih na poštovanju načela ravnopravnosti i samoopredeljenja naroda i preduzimanje drugih odgovarajućih mera radi učvršćenja opšteg mira” – Povelja UN, čl. 1, st. 2.\nPostoji saglasnost među autorima da Povelja UN nikako ne priznaje spoljašnje pravo na samoopredeljenje. (5) Načelo samoopredeljenja naroda je toliko apstraktno izneto u pomenutim članovima, da se postavljalo čak pitanje njegove primene kod kolonizovanih naroda. Ipak, UN su u više navrata priznale pozitivnost ovog prava u kontekstu dekolonizacije i pravo naroda na samoopredeljenje je čitano u sprezi sa poglavljima XI i XII koja se odnose na nesamoupravne teritorije i međunarodni sistem starateljstva. Princip teritorijalnog integriteta je, s druge strane, afirmisan u čl. 2 st. 4. kojim se zabranjuje upotreba sile protiv teritorijalnog integriteta država. (6) Radi se o fundamentalnom principu jer je teritorija jedna od osnovnih komponenti svake države (u pravnoj teoriji se mahom naziva konstitutivnim elementom države (7)).\nPrvi zajednički član međunarodnih paktova iz 1966. godine mnogo je problematičniji. Formulisan je na sledeći način:\n„ Svi narodi imaju pravo na samoopredeljenje . Na osnovu ovog prava oni slobodno određuju svoj politički položaj i slobodno postižu svoj privredni, društveni i kulturni razvoj.” čl. 1 st. 1 (8)\nNosioci prava naroda na samoopredeljenje se sasvim jasno ističu u prvom članu. Formulacija „svi narodi” ne ostavlja mnogo prostora za tumačenje i možemo slobodno reći da se pravo naroda na samoopredeljenje ne odnosi samo na kolonizovane narode, već je univerzalnog dometa. Koji je, međutim, precizni sadržaj tog prava? Da li ono podrazumeva i pravo na secesiju – nije sasvim jasno. Kanadski profesor Danijel Turp (D aniel Turp) smatra da ništa u pomenutim međunarodnim paktovima ne ograničava „slobodno određivanje svog političkog položaja” koje samim tim može dobiti i državni oblik. (9) Osim što tako nešto nigde nije eksplicitno predviđeno, mora se priznati da bi prihvatanje ovog shvatanja imalo vrlo ozbiljne posledice. Prostim rečima, nijedna država u kojoj postoje manjine ne bi bila zaštićena od deljenja, jer bi svaka od tih manjina imala pravo na secesiju. Složićemo se sa profesorom Teodorom Hristakisom (Thé odore Christakis) u oceni da je takvo tumačenje jednostavno nemoguće i da pomenuti član tako nešto ne predviđa. Do takvog zaključka, profesor T. Hristakis dolazi posle detaljne analize kako pripremnih radova, kao jedne od metode tumačenja, tako i kasnije prakse država i njihovih izveštaja Komitetu za ljudska prava predviđenih članom 40 Međunarodnog pakta o građanskim i političkim pravima. On naglašava da se o kontroverznom prvom članu pregovaralo između 1950. i 1955. godine u punom jeku problema dekolonizacije i citira deklaracije zemalja, glavnih promotera prvog člana iz kojih se jasno vidi namera da se secesija kao pravo omogući isključivo kolonizovanim narodima. Tako, na primer, predstavnik Sirije izjavljuje da je strah, da pravo na samoopredeljenje iz 1. člana omogući pravo secesije, neosnovan, jer samoopredeljenje traže isključivo podjarmljene nacije poput Alžira, Maroka ili Tunizije . Isto proizilazi i iz analize rada Komiteta za ljudska prava o prvom članu kao i iz periodičnih izveštaja država o usvojenim merama radi ostvarivanja prava priznatih u Paktu. (10) Akcenat je sistematski stavljen na teritorijalni integritet država i nemogućnost secesije van konteksta dekolonizacije i ugnjetavanih naroda. Za kraj, treba pomenuti i Rezoluciju 2625 Generalne skupštine o prijateljskim odnosima i saradnji država iz 1970. godine. Iako rezolucija nema istu normativnu vrednost kao prethodno pomenuti instrumenti, moramo istaći da ona jasno ograničava pravo naroda na samoopredeljenje principom teritorijalnog integriteta. Naime, posle paragrafa u kojima se razrađuje princip ravnopravnosti i samoopredeljenja naroda sledi:\n„Ništa u prethodnim paragrafima neće biti tumačeno kao da ovlašćuje ili podstiče bilo kakvu akciju koja bi imala za cilj da razori ili ugrozi, potpuno ili delimično, teritorijalni integritet ili političku nezavisnost bilo koje suverene i nezavisne države, koja se ponaša u skladu sa načelom ravnopravnosti i samoopredeljenja naroda formulisanim gore i kojom otuda, upravlja vlada koja predstavlja celokupan narod teritorije bez obzira na razlike u pogledu rase, vere ili boje.” (11)\nVideli smo da univerzalni pravni instrumenti ne priznaju pravo secesije kao pozitivno pravo. Isto potvrđuje i analiza instrumenata na regionalnom nivou.\nInstrumenti koje ćemo analizirati nemaju istu normativnu snagu kao gorenavedeni jer se ne radi o međunarodnim ugovorima već o završnim aktima i deklaracijama političke prirode koje u principu nemaju pravno obavezujući karakter. Njihov moralni i politički autoritet ipak je veliki i što je važnije, njihove normativno-pravne posledice nikako nisu zanemarljive. Kako princip estopela, tako i uticaj ovih akata na formiranje međunarodnog običajnog prava moraju se uzeti u obzir. Prvi od tih instrumenata je Helsinški Završni akt iz 1975. godine, koji afirmiše pravo naroda na samoopredeljenje, ali i princip teritorijalnog integriteta država:\n„Države učesnice poštuju ravnopravnost naroda i njihovo pravo na samoopredeljenje, delujući u svakom trenutku saglasno ciljevima i principima Povelje Ujedinjenih nacija i odgovarajućim normama međunarodnog prava, uključujući i one koje se tiču teritorijalnog integriteta država. Shodno principu ravnopravnosti naroda i njihovom pravu na samoopredeljenje, svi narodi uvek imaju pravo da u punoj slobodi odrede, kada i kako žele, svoj politički, unutrašnji i spoljašnji, status, bez stranog mešanja i da nastave svoj politički, ekonomski, društveni i kulturni razvoj.” – 8. princip završnog akta KEBS-a iz 1975. godine.\nPravo naroda na samoopredeljenje je ovde afirmisano na najširi mogući način, pošto se jasno formuliše slobodno određivanje kako unutrašnjeg, tako i spoljašnjeg političkog statusa i, za razliku od Rezolucije 2625, ne postavljaju se nikakvi uslovi za njegovo sprovođenje (u pomenutoj rezoluciji uslov je nepostojanje reprezentativne vlade) ... sem jednog: teritorijalnog integriteta država. (12) Ovaj fundamentalni postulat pominje se u 8. principu ali i sasvim autonomno u 4. principu Završnog akta iz Helsinkija. Navođenjem unutrašnjeg i spoljašnjeg određivanja političkog statusa je blok zapadnih zemalja zapravo hteo omogućiti Istočnoj Nemačkoj da se u budućnosti pripoji Zapadnoj Nemačkoj, voljom celokupnog svog stanovništva i time odredi svoj novi spoljašnji politički status. Uostalom, princip prava naroda na samoopredeljenje i jeste uveden u završni akt na predlog Savezne Republike Nemačke. (13) Da je ovakvo tumačenje ispravno, nedvosmisleno ukazuje i Pariska povelja KEBS-a za novu Evropu, usvojena 1990. godine, koja direktno vezuje pravo naroda na samoopredeljenje s poštovanjem teritorijalnog integriteta država :\n„Potvrđujemo ravnopravnost naroda i njihovo pravo na samoopredeljenje saglasno povelji Ujedinjenih nacija i odgovarajućim normama međunarodnog prava u toj oblasti, uključujući i one koje se tiču teritorijalnog integriteta država” – Povelja za novu Evropu, KEBS, 21. novembar 1990. godine.\nKonačno, kako naglašava profesor Hristakis, stav OEBS-a po pitanju secesije je najjasnije izražen u Varšavskoj deklaraciji od 8. jula 1997. godine usvojenoj na šestoj sednici parlamentarnog zasedanja OEBS-a u kojoj se ističe sledeće :\n„21. [...] da garantovanje nepovredivosti državnih granica i njenog teritorijalnog integriteta predstavlja jedan od imperativa našeg vremena, a da njegovo sprovođenje zahteva sveobuhvatnu demokratizaciju unutrašnjih odnosa u državama kako bi se stvorili uslovi za punu jednakost i slobodan razvoj svih naroda i pripadnika nacionalnih manjina;\n22. [...] da sprovođenje principa samoopredeljenja u vidu secesije može u ovom trenutku da predstavlja ozbiljnu pretnju miru i bezbednosti naroda, te da se ovaj princip može sprovoditi samo mirnim sredstvima i na osnovu demokratskih odluka usvojenih u okviru pravnog sistema države, međunarodnim normama i, po mogućstvu, pod nadzorom međunarodne zajednice;\n23. [...] da pravo na samoopredeljenje ne može počivati na ili proisticati iz kršenja teritorijalnog integriteta jedne države;” (14)\nPrincip teritorijalnog integriteta je čvrsto afirmisan i izričito se zabranjuje sprovođenje prava naroda na samoopredeljenje koje bi isti narušilo. Zanimljivo je, ipak, istaći da se, slično Rezoluciji 2625 Generalne skupštine UN, poštovanje teritorijalnog integriteta dovodi u direktnu vezu sa stepenom demokratije i poštovanjem ljudskih prava i prava manjina u datoj državi. O tom važnom aspektu će biti više reči u drugom delu. Videli smo, dakle, da ne postoje ni konvencionalne norme, niti norme običajnog prava koje priznaju pravo secesije. Nepostojanje tog prava potvrđuje i međunarodna praksa.\nB) Međunarodna praksa u kriznim situacijama\n1. Primeri secesionističkih kriza\nU mišljenju Vrhovnog suda Kanade iz 1998. godine datom kao odgovor na pitanje državnog tužioca da li provincija Kvebek može izvršiti jednostranu secesiju od Kanade u skladu s Ustavom Kanade ili pak međunarodnim pravom, sudije navode ekspertski izveštaj pod nazivom Praksa država i međunarodno pravo u vezi sa jednostranom secesijom čiji je autor profesor Džejms Kraford (James Crawford) iz kojeg se jasno vidi da, van konteksta dekolonizacije, nijedna nova država, nastala kao rezultat jednostrane secesije, nije primljena u Organizaciju Ujedinjenih nacija. To potvrđuje i primer Bangladeša koji je, iako se uspešno otcepio od Pakistana 1971. godine uz pomoć Indije, primljen u OUN tek nakon što ga je priznala nekada matična država – Pakistan. U ostalim slučajevima stvaranje novih država rezultat je pregovora. Naime, mnoge države su primljene u OUN kao posledica raspadanja ili cepanja matičnih država van konteksta dekolonizacije – Senegal se odvojio od Malijske federacije 1960. godine, Sirija je napustila Ujedinjenu Arapsku Republiku 1961, Singapur je napustio Federaciju Malezije 1965; u skorije vreme imamo primere baltičkih republika bivšeg Sovjetskog Saveza, raspad Čehoslovačke itd. – ali nijedan od pomenutih slučajeva ne predstavlja čin (jednostrane) secesije! U situacijama u kojima je došlo do pokušaja otcepljenja, naglasak je naprotiv sistematski stavljan na princip teritorijalnog integriteta države koja se bori protiv secesije dela svoje teritorije. Primeri Konga i secesionističke Katange 1960–1963, Nigerije i secesionističke Bijafre 1967–1970, Kipra i secesionističke Turske Republike Severnog Kipra pružaju dovoljno dobru ilustraciju snage principa teritorijalnog integriteta država jer nijedan od tih secesionističkih pokreta nije uspeo u ostvarivanju svog cilja. Poučni su i primeri više kriznih žarišta na prostoru bivšeg Sovjetskog Saveza. Gruzija se suprotstavlja dvostrukom secesionističkom pokretu Abhazije i Južne Osetije ; Azerbejdžan se bori protiv pokušaja da se Nagorno Karabah pripoji Jermeniji dok Moldavija teži da sačuva Transnistriju. U svakom od ova tri slučaja, velike sile insistirale su na očuvanju teritorijalnog integriteta matičnih država. Tako je na primer Savet bezbednosti usvojio 30. januara 1997. godine rezoluciju u kojoj potvrđuje svoju privrženost suverenitetu i teritorijalnom integritetu Gruzije u okviru njenih međunarodno priznatih granica, kao i neophodnosti da se definiše status Abhazije u skladu sa tim principima, i podvlači nedopustivi karakter akcija rukovodstva Abhazije koje narušavaju pomenute principe, među kojima je i održavanje 23. novembra i 7. decembra samozvanih i ilegitimnih parlamentarnih izbora . OEBS je sa svoje strane takođe više puta ponovio svoju privrženost suverenitetu i teritorijalnom integritetu Gruzije u okviru njenih međunarodno priznatih granica i imperativu da se konflikti u Gruziji rešavaju u skladu sa tim principima (Deklaracija samita Šefova država, Budimpešta, 1994). (15) Identični stavovi mogu se čuti u međunarodnim organizacijama i povodom secesionističkih kriza u Azerbejdžanu i Moldaviji.\n„Ne sme biti nikakve sumnje povodom stava OUN kada je reč o secesiji određenog dela jedne države članice. [...] OUN nikada nije prihvatala, ne prihvata i nikada neće prihvatiti princip secesije dela jedne od svojih država članica.” Mišljenja smo da rečenica, koju je izgovorio Generalni sekretar OUN Tant (U Thant) nakon secesionističke krize Bijafre 1970. godine i dalje važi, što je pokazao i slučaj raspada SFRJ.\n2. Slučaj SFRJ\nM. Šahović smatra da raspad Jugoslavije predstavlja novu fazu u razvoju prava naroda na samoopredeljenje. (16) Međutim, većina autora ne vezuje slučaj nastanka novih država na prostoru bivše Jugoslavije direktno za pravo naroda na samoopredeljenje. Naime, doktrina ne tretira jugoslovenski slučaj kao primer jednostrane secesije već kao slučaj raspadanja države. (17) Razlika je važna jer nikakav novi momenat u razvoju prava naroda na samoopredeljenje nije proistekao iz slučaja SFRJ. Štaviše, Badenterova (Badinter) komisija potvrdila je primat principa teritorijalnog integriteta država. Profesor Alen Pele (Alain Pellet najbolje objašnjava tu pravnu konstrukciju:\n„Uostalom, Komisija ima vrlo strog stav kada je u reč o očuvanju teritorijalnog integriteta Republika (Hrvatske i Bosne i Hercegovine) koji nimalo nije u suprotnosti sa njenom konstatacijom postojanja procesa raspadanja Jugoslavije : jedno je konstatovati tu činjenicu ; priznati da postoji, a priori , pravo na secesiju je nešto sasvim drugo. Takvo pravo ne postoji u međunarodnom pravu i nijedno mišljenje Komisije ga ne potvrđuje. Naprotiv, u Mišljenju br. 2, Komisija precizira da ma koliko neizvesne bile posledice prava na samoopredeljenje, dobro je utvrđeno da kakve god bile okolnosti, pravo na samoopredeljenje ne može dovesti do promene granica koje postoje u trenutku nezavisnosti osim u slučaju dogovora zainteresovanih država .” (18)\nPotpuno je tačno da je Badenterova komisija sasvim jasno u mišljenjima br. 2 i 3 (11. januar 1992. godine) isključila mogućnost sprovođenja spoljašnjeg prava na samoopredeljenje. Tako na pitanje Republike Srbije da li srpsko stanovništvo iz Hrvatske i Bosne i Hercegovine kao konstitutivan narod Jugoslavije uživa pravo na samoopredeljenje Komisija odgovora pozitivno, ali isključivo u okvirima postojećih granica. Priznaje se drugim rečima unutrašnje pravo na samoopredeljenje, koje, videli smo na početku, ne predstavlja problem u slučaju Kosova i Metohije, dok se spoljašnji aspekt tog prava i ne pominje u Mišljenju br. 2, čini nam se ispravno, jer secesija ne postoji kao pozitivna norma u međunarodnom pravu. Time je još jedanput potvrđen fundamentalni karakter principa teritorijalnog integriteta i postavljeno je jasno ograničenje prava na samoopredeljenje. Ovaj svakako ispravan stav Badenterove komisije nimalo ne sme zaseniti njenu vrlo diskutabilnu globalnu pravnu konstrukciju a još manje nepravdu učinjenu srpskom narodu u bivšoj Jugoslaviji. (19) Pod kojim god uglom analizirali slučaj SFRJ, pod uglom raspadanja države ili pak iz perspektive secesije, rešenja su morala biti drugačija. Naime, u opšte prihvaćenoj perspektivi raspadanja države (nećemo ovde ulaziti u sve nekoherentnosti i kontradiktornosti te teze), nije bilo moguće uzeti u obzir ništa vezano za državu u „procesu raspadanja” pa ni granice koje su postojale između njenih republika. Ako savezna država više ne postoji, ne mogu postojati ni njene unutrašnje granice i samim tim o njima mora biti otvorena diskusija, u slučaju da su one uopšte predmet spora. Ako se pak o secesiji radi, ona jednostavno nije dozvoljena kako je to i sama Badenterova komisija potvrdila i može biti rezultat isključivo dogovora. Da je u slučaju secesije sporazum jedino legalno (i logično) rešenje, davno je potvrdio i Ustavni sud Jugoslavije:\n„ Pravo naroda Jugoslavije na samoopredeljenje, uključujući i pravo na otcepljenje ne može se, po mišljenju Ustavnog suda Jugoslavije, ostvarivati jednostranim aktima naroda Jugoslavije , odnosno aktima skupština republika u sastavu Socijalističke Federativne Republike Jugoslavije. To pravo može se ostvarivati samo pod uslovima i na način koji budu utvrđeni u skladu s Ustavom SFRJ i pravom naroda na samoopredeljenje, uključujući i pravo na otcepljenje – aktom Skupštine SFRJ ili dogovorom naroda Jugoslavije i njihovih republika .” – Odluka o ocenjivanju ustavnosti ustavne odluke o suverenosti i samostalnosti republike Hrvatske, Ustavni sud Jugoslavije, 16. oktobar 1991. godine.\nNeophodnost dogovora u slučaju secesije nije samo pravni zahtev i pitanje legalnosti, već predstavlja jedino pravedno i zdravorazumsko rešenje. U tom smislu, jednostrana secesija kao nametnuto rešenje osim što je ilegalna, gubi i svaki legitimitet. (20)\nUtvrdili smo da pravo secesije ne postoji u međunarodnom pravu. Ne postoji, međutim, ni izričita zabrana iste. To ne znači da je međunarodno javno pravo apsolutno neutralno u pogledu secesije. Naime, u borbi između države i secesionističkih pokreta, međunarodno pravo je, kao što smo videli, sasvim logično, na strani svog stvaraoca tj. države i još uvek je štiti principima nemešanja i zabrane intervencije u njene unutrašnje poslove, čvrsto proklamujući njen teritorijalni integritet. (21) U određenim situacijama, ipak, upravo zato što se fundamentalno radi o političkom problemu koji se nalazi na ivici sfere prava, principi legitimiteta i efektiviteta igraju važnu ulogu.\nII Secesija kao pravno-politički problem: značaj odnosa legaliteta, legitimiteta i efektiviteta\n„Iako pravo na jednostranu secesiju ne postoji ni u Ustavu ni u međunarodnom pravu, ta činjenica ne otklanja mogućnost neustavne deklaracije secesije koja bi dovela do secesije de facto . Krajnji uspeh takve secesije zavisio bi od priznanja međunarodne zajednice koja bi verovatno, pri donošenju odluke o priznanju ili ne, uzela u obzir legalnost i legitimnost secesije u odnosu, između ostalog, na ponašanje Kvebeka i Kanade.” (22)\nOvaj odlomak mišljenja Vrhovnog suda Kanade odlično ilustruje svu težinu problema secesije koji, i posmatran isključivo iz ugla međunarodnog prava zahteva uzimanje u obzir i delimično vanpravnih principa kao što je princip legitimiteta. Radi se o važnom elementu koji može ne samo da utiče na pitanje legaliteta secesije (u zavisnosti, na primer, od postojanja ili nepostojanja demokratskog legitimiteta matične države) već i na konačno političko rešenje koje će svakako uzeti u obzir principe legaliteta, legitimiteta i efektivnosti.\nA) Secesija kao pravni lek – princip demokratskog legitimiteta\nKada se 1971. godine Bangladeš odvajao od Pakistana mnogi autori opravdavali su secesiju, argumentujući da su prava Bengalaca bila izrazito ugrožena u matičnoj državi. Drugim rečima, nepoštovanje unutrašnjeg aspekta prava na samoopredeljenje omogućilo je i opravdalo primenu spoljašnjeg prava na samoopredeljenje. Izvor takvog mehanizma jasno se vidi u već pomenutoj Rezoluciji 2526 Generalne skupštine Ujedinjenih nacija iz 1970. godine u kojoj se poštovanje principa teritorijalnog integriteta uslovljava postojanjem reprezentativne vlade koja predstavlja celokupan narod teritorije bez obzira na razlike u pogledu rase, vere ili boje. (23) Uslov iz 7. paragrafa Rezolucije 2526 je preuzet i u Bečkoj deklaraciji o ljudskim pravima iz 1993. godine, kao i u deklaraciji šefova država povodom pedesetogodišnjice OUN 1995. godine, s tim što više nije reč o razlikama u pogledu rase, vere ili boje, već se zabranjuje pravljenje bilo kojih razlika . Osporavanje prava manjine od strane većinskog stanovništva po toj teoriji, omogućilo bi istoj otcepljenje od matične države. U tom smislu, pakistanski član Komisije za ljudska prava UN, u ime zemalja članica Organizacije islamske konferencije, izjavio je 1998. godine da jedna država – u ovom slučaju radilo se o Saveznoj Republici Jugoslaviji i problemu na Kosovu i Metohiji – može zahtevati poštovanje sopstvenog teritorijalnog integriteta samo ako i sama poštuje klauzulu koja se tiče reprezentativnosti njene vlade koja proističe iz Bečke deklaracije o ljudskim pravima. (24) Nepoštovanje ljudskih prava predstavljalo bi jedini izuzetak nepostojanju i nepriznavanju prava secesije. Ipak, postavlja se sledeće pitanje: da li svako kršenje ljudskih prava legalizuje secesiju? Da li ubijanje Kurda bojnim otrovima od strane Iračana podjednako pravno otvara vrata secesije kao i neratifikovanje Povelje o regionalnim i manjinskim jezicima od strane Francuske? Gde se nalazi ta granica koja bespovratno omogućava otcepljenje dela teritorije u skladu sa međunarodnim pravom?\n„Da li činjenica da je određena politička grupa stalno u manjini dovoljan razlog da joj se da pravo na secesiju?”, postavlja pitanje H. Hanum ( H. Hannum) , zaključujući: „Opravdavati secesiju koju jedna nacija ili narod sprovodi kao reakciju na bilo šta što nije teško kršenje ljudskih prava podrazumeva pozivanje na princip oko kog nikad nije postignuta saglasnost”, ističući genocid kao primer teškog kršenja ljudskih prava koji omogućava secesiju. (25) Da secesiju može opravdati isključivo pretnja samom opstanku manjinske grupe, potvrđuje i T. Hristakis koji smatra da secesija kao ultimum remedium danas postoji kao pozitivna norma u međunarodnom pravu samo u slučaju masovnog i flagrantnog kršenja ljudskih prava i nemogućnosti da se situacija promeni na drugi način. Po njegovom mišljenju, država nimalo nije oslabljena postojanjem spoljašnjeg prava na samoopredeljenje u kontekstu masovnog kršenja ljudskih prava. Naprotiv, mogućnošću ostavljenoj državi da to stanje ispravi i situaciju promeni, podjednako se promoviše i širi primena ljudskih prava i istovremeno čuva međudržavni karakter i stabilnost na međunarodnoj sceni. (26) Možemo se samo složiti sa ovim mišljenjem. Evidentno je da pokušaj genocida ostavlja mogućnost da se napadnuta grupa spase secesijom. Međutim, takva analiza je kompleksna i zahteva iznijansirano sagledavanje kao što to ilustruje izveštaj potkomisije UN za borbu protiv diskriminacije i zaštitu manjina iz 1993. godine:\n„Ako je moguće dokazati da većina vodi politiku genocida naspram manjine, radi se o jakom argumentu u prilog težnji za nezavisnošću. Etničko nasilje između većine i manjine samo po sebi ne može biti dokaz volje uništenja manjinske grupe kao takve, jednog njenog dela ili celine. Čak i u tom slučaju, trebalo bi još dokazati da većina snosi veći deo odgovornosti za počinjeno nasilje od manjine.” (27)\nVidimo dakle da postojanje nasilja sasvim logično nije dovoljno da bi se uspostavila pretpostavka opravdanosti secesije već se moraju analizirati i uzroci koji su doveli do nasilja i tačne odgovornosti svake od sukobljenih strana.\n2. Slučaj Kosova i Metohije\nDa li u slučaju Kosova i Metohije secesija može da se opravda u ogledalu međunarodnog javnog prava? Mislimo da je jedini mogući odgovor negativan. Kao prvo, videli smo da pravo na secesiju ne postoji u međunarodnom pravu koje prevashodno štiti teritorijalni integritet država. Mišljenja smo, zatim, da jedini postojeći izuzetak ovom pravilu – masovno i flagrantno kršenje ljudskih prava – nije ispunjen u slučaju južne srpske pokrajine. Ovde je potrebno pristupiti neostrašćenoj analizi dešavanja na Kosovu i Metohiji od 1989. do 1999. godine, tj. u periodu tokom kojeg su stanovnici Kosova, po sopstvenim tvrdnjama, bili obespravljeni. Da li je zaista došlo do ozbiljnog i masovnog kršenja ljudskih prava? Smatramo da je odgovor negativan. Bitno je ovde vratiti se na uzrok nezadovoljstva albanskog rukovodstva 1989. godine. Reč je o amandmanima na ustav Republike Srbije usvojenim marta meseca, po kojima se ustavotvorna vlast vraća u isključivu nadležnost republičkog parlamenta (amandman XLVII). Od tog trenutka, više nije bilo potrebno formalno odobrenje pokrajinskih skupština za promenu ustava republike Srbije. Rečju, republika Srbija prestala je biti federacija u federaciji. Te godine nije, kako se misli i često pogrešno navodi, ukinuta autonomija južne srpske pokrajine . (28) Regulisanje ustavotvorne nadležnosti koje svakako ne predstavlja kršenje ljudskih prava je „uzrok” daljem sledu događaja. (29) Godine 1990. kosmetski Albanci nezakonito proglašavaju „Republiku Kosovo” ( Kačanički ustav , 7. septembar 1990.) na šta srpske vlasti reaguju ukidanjem pokrajinske autonomije (od jula iste godine je suspendovan rad pokrajinske skupštine). Tačno je, zatim, da tokom devedesetih godina, srpske vlade nisu bile reprezentativne jer albanska populacija nije učestvovala u vršenju vlasti. Ipak, od izuzetnog je značaja pitanje zbog čega je tako bilo. Da li su postojale, zakonom predviđene, etničke diskriminacije kao što su u vreme drugog svetskog rata postojali posebni statuti za Jevreje u određenim okupiranim zemljama, ili se pak radilo o voljnom i vrlo promišljenom pravljenju paralelne državne strukture od strane kosmetskih Albanaca koji su, jednostavno, odlučili da više ne učestvuju na bilo koji način u životu države Srbije, jer ne žele da žive u njoj. Sigurno je da formalno-pravno, ali i suštinski, ništa nije sprečavalo kosmetske Albance da, na primer, učestvuju na republičkim izborima i bore se za svoje ciljeve demokratskim putem. Suprotno toj opciji, radikalizacija sukoba i albanski terorizam 1997. i 1998. godine doveo je do lančane reakcije s banalnom sekvencom terorizam–represija; u svakom slučaju ničemu što bi moglo opravdati secesiju kao ultimum remedium. Pred agresiju severnoatlantske alijanse nije postojalo masovno proterivanje albanskog življa sa Kosova i Metohije, (30) a za vreme same agresije napuštanje zone ratnih dejstava, po prirodi stvari, sasvim je logično. Da li su srpske snage u tome imale udela i ako jesu koliki je on bio, teško je znati. Možemo se osloniti na izveštaj OEBS-a iz decembra 1999. godine koji navodi Noam Čomski (Noam Chomsky) po kome je konstatovano premeštanje civila od strane srpskih snaga bezbednosti najčešće odgovaralo vojnoj logici (vršilo se na pravcima moguće kopnene agresije na Saveznu Republiku Jugoslaviju). (31) U svakom slučaju, ništa od navedenog ne može poslužiti kao opravdanje za secesiju Kosova i Metohije jer smo videli da samo teška i masovna kršenja ljudskih prava kojima je doveden u pitanje sam opstanak manjinske grupe mogu legalizovati secesiju, predstavljajući izuzetak nepostojanju prava secesije u međunarodnom pravu. Videli smo takođe da odgovornost mora biti veća ako ne i isključivo na strani državne vlasti. Na kraju treba naglasiti da ovo pitanje nije retroaktivno i da se odnosi na trenutno stanje, što znači da sve i kada bismo pretpostavili da je do masovnog kršenja ljudskih prava dolazilo u prošlosti, kada bismo otišli toliko daleko i čak pretpostavili da je bilo i namere genocida, danas Srbija, koja nesporno ima demokratski legitimitet, poštuje ljudska prava i onemogućava samim tim primenu teorije o secesiji kao pravnom leku. Štaviše, pravno gledajući, obaveza koju je Srbija preuzela i po kojoj se garantuje visoka autonomija Kosovu i Metohiji prevazilazi standarde i prohteve međunarodnog prava. (32) Čak i profesor Hristakis u svojoj izuzetnoj studiji iz 1999. godine komentariše da se u slučaju Kosova verovatno po prvi put nalazimo pred međunarodnim pokušajem da se jednoj suverenoj državi nametne davanje široke autonomije delu svoje teritorije i svoje populacije a da se takav pokušaj ne zasniva na međunarodnom pravu koje ne predviđa političku autonomiju za manjine. (33) Stoga smo mišljenja da eventualna secesija tj. proglašenje nezavisnosti Kosova i Metohije ne može nikako biti pravno utemeljena i samim tim legalna. Legalnost je, ipak, samo jedan aspekt problema i moraju se uzeti u obzir i principi legitimiteta i efektiviteta koji međusobno utiču jedni na druge: legalnost podjednako služi za legitimizaciju određenog stava (nešto što je učinjeno po zakonu se lakše opravdava) baš kao što legitimnost može uticati na legalnost (videli smo prethodno uticaj principa demokratskog legitimiteta na legalnost). Takođe, stanje stvari na terenu (efektivnost) u interakciji je sa principima legaliteta i legitimiteta. Zato ćemo se u poslednjem delu ovog rada osvrnuti na delimično vanpravni aspekt pitanja eventualne nezavisnosti Kosova i Metohije.\nB) Secesija u svetlu principa legitimiteta i efektiviteta\n1. Pitanje legitimiteta nezavisnog Kosova i Metohije\nZašto bi Kosovo moralo biti nezavisno? Pitanje je banalno ali fundamentalno. Zašto bi se zaista Kosovu i Metohiji morala dati nezavisnost? Koji su to razlozi da se Kosovo i Metohija otuđe od Srbije, demokratske države spremne da garantuje sva prava svojim građanima. Da li Kosovo i Metohija nemaju ama baš nikakve veze sa srpskom državom, srpskom kulturom, srpskom istorijom? Da li su prava koja Albanci polažu na Kosovo i Metohiju jača i više opravdana od srpskih? Da li, u krajnjem slučaju, sve želje kosmetskih Albanaca moraju biti ispunjene i zašto bi one to morale biti? – samo su neka od pitanja čiji se logični odgovori suprotstavljaju ideji o nezavisnom Kosovu i Metohiji. Da li su prava Albanaca ugrožena pa im treba dati državu – odgovor je, videli smo, negativan. Da li Albanci, poput Kurda, Čečena ili pak Baskijaca nemaju svoju nacionalnu državu te je zahtevaju – odgovor je ponovo negativan, jer albanski narod već ima svoju nacionalnu državu Albaniju. Zašto bi onda kosmetski Albanci bili povlašćeni u odnosu na narode bez sopstvene nacionalne države?\nVideli smo da težnje ka nezavisnom Kosovu ne mogu naći oslonac u međunarodnom pravu koje ne poznaje i ne priznaje jednostranu secesiju. Zanimljivo je da, na primer, i jedan pobornik liberalne teorije secesije kao što je Hari Beran (Harry Beran), tvrdi da secesija nije opravdana ako je teritorija koja se otcepljuje od fundamentalnog značaja na kulturnom, ekonomskom ili odbrambenom planu za matičnu državu. (34) Da li bi iko mogao da ospori značaj Kosova i Metohije za Srpski narod i njegovu državu s istorijskog i kulturnog stanovišta? Videli smo takođe da slučaj Kosova ne potpada pod izuzetak koji pravno omogućava otcepljenje u slučaju genocida nad manjinskom grupom. Jednostavno, kada je reč o demokratskoj državi, u kojoj se poštuju ljudska prava, secesija ne samo što nije legalna, već gubi i svaki legitimitet, a fortiori ako postoji spremnost države da uspostavi široku autonomiju i prizna kolektivna prava delu svoje populacije. Krizama poput kosmetske mora se naći odgovor u okviru standarda o ljudskim pravima i eventualnog priznavanja kolektivnih prava pojedinim manjinskim grupama. (35) Sve protivno tome, osim što bi bilo podjednako ilegalno i ilegitimno, moglo bi dovesti do opšte destabilizacije i pretnje međunarodnom miru i bezbednosti. Primer balkanskog poluostrva, ili čak samo prostora bivše Jugoslavije dovoljno dobro ilustruje razarački potencijal rešenja kojim bi se prihvatila secesija, otvaranjem, primera radi, albanskog pitanja u Makedoniji, ili srpskog pitanja u Bosni i Hercegovini. Kako zaista objasniti da pravo na samoopredeljenje Srba iz Bosne i Hercegovine očigledno ne podrazumeva sve što podrazumeva to isto pravo Albanaca sa Kosova i Metohije? Definitivno se ovde suočavamo sa nedoslednostima koje bi mogle imati ozbiljne posledice. Zato se moramo složiti sa izveštajem bivšeg generalnog sekretara UN Butrosa Butros-Galija (Boutros Boutros-Ghali) u kojem se kaže: „ugaoni kamen (međunarodnog) poretka je država, i poštovanje njenog suvereniteta i njenog integriteta je uslov svakog međunarodnog napretka […] ako bi svaka etnička, verska ili jezička grupa pretendovala na državni status, ne bi bilo kraja fragmentaciji, i mir i bezbednost bi za sve bili uvek teže ostvarivi. Jedan od uslova za rešavanje ovih problema leži u poštovanju ljudskih prava […]”. (36) Iz ovih razloga, ne samo što bi nametanje rešenja o konačnom statusu Kosova i Metohije bilo ilegalno, već je i sama ideja nezavisnog Kosova i Metohije danas ilegitimna. Da li je princip efektiviteta dovoljno snažan da nadjača zakon i pravdu?\n2. Stvarna snaga principa efektiviteta?\n„Kosovo je realno izgubljeno”, „Kosovo je već nezavisno” – neki su od komentara koji se mogu čuti iz izjava pojedinih srpskih političara. Radi se o jasnoj aluziji na faktičko stanje stvari. Princip efektiviteta jeste snažan u decentralizovanom pravnom poretku kakav je međunarodni gde ne postoji centralno zakonodavno telo kao ni centralni sudski organ a ponajmanje mehanizam za izvršenje sankcija čija je realizacija na međunarodnoj sceni ostavljena samim akterima. (37) Činjenica je da na Kosovu i Metohiji nema srpske vojske i policije, ali to Kosovo ne čini nezavisnim. Treba ponoviti da bez priznanja velikih sila Kosovo neće biti nezavisno, kao što treba istaći da efektivitet sam po sebi nije uvek bio dovoljan da legalizuje određenu situaciju. Primer severnog dela Kipra koji je od 1974. godine pod efektivnom turskom kontrolom i gde je proglašena Turska Republika Severnog Kipra koja nikada nije priznata i koja nije nezavisna i suverena država dovoljno dobro ilustruje da efektivitet nije presudan faktor; što na obrnut i mnogo teži način pokazuje i međunarodno priznanje Bosne i Hercegovine 1992. godine u trenutku kada na terenu ta država, jednostavno, nije postojala. Sličnih primera je mnogo. Važno je istaći da efektivitet nema apsolutnu snagu i da je ovde presudna politička volja i konačna politička odluka. Ista će, naravno, biti donesena na osnovu odnosa snaga i sa pozicija sile. Međunarodno pravo samo po sebi u tom slučaju ne predstavlja veliku garanciju jer međunarodni legalitet može da se povredi bez posledica naročito ako je isti povredila neka od velikih sila. Agresija na Saveznu Republiku Jugoslaviju, koja se dogodila 1999. godine u potpunoj suprotnosti sa međunarodnim pravom, to najbolje dokazuje. Uostalom, da se poštovalo pravo (ustavno ili međunarodno), ništa se na prostoru bivše Jugoslavije ne bi desilo na način na koji jeste. Treba, međutim, imati na umu da to što međunarodno pravo ne garantuje da će doneto rešenje biti u skladu s njim, ne znači da ono neće biti uzeto u obzir kao i opšti legitimitet konačne odluke. Kao što smo videli, međunarodno pravo apsolutno ide u prilog srpskim zahtevima i služiće kao jak argument u pregovorima oko konačnog statusa Kosova i Metohije. Što je važnije, ne treba zaboraviti da međunarodno pravo stvaraju države i da ako isto ne poznaje pravo secesije, tome postoji logičan razlog. Razlog je taj što bi pravo secesije kao pozitivna norma dovelo do realne mogućnosti raspadanja mnogih država. Samim tim, davanje nezavisnosti Kosovu i Metohiji predstavljalo bi opasan presedan. U tome leži glavni adut za državu Srbiju. Njoj se ne može osporiti demokratski legitimitet, kao ni spremnost da u potpunosti sprovede unutrašnji aspekt prava naroda na samoopredeljenje, što onemogućava opravdavanje eventualne secesije. To su razlozi koji će velike sile i međunarodnu zajednicu ipak primoravati na traženje kompromisa između sukobljenih strana, jer se trajni mir u regionu može zasnivati samo na pravednom rešenju.\nZa kraj bismo hteli da, saglasno naslovu ovog zbornika radova, ponovimo u sažetoj formi pravne argumente za ostanak Kosova i Metohije u Srbiji.\nNe postoji osnova za nezavisnost Kosova i Metohije – jasan je zaključak priloga u kome se pitanje eventualne nezavisnosti Kosova i Metohije analizira iz perspektive međunarodnog prava, odnosno kroz prizmu prava naroda na samoopredeljenje.\nRadi se zapravo u ovom slučaju o spoljašnjem aspektu tog prava, koji podrazumeva otcepljenje dela teritorije jedne države radi stvaranja nove suverene države ili priključenja drugoj državi, tj. pravu secesije. Postojanje spoljašnjeg prava na samoopredeljenje bi, van dogovora između zainteresovanih strana, predstavljalo jedinu legalnu osnovu za stvaranje nezavisnog Kosova. Takvo pravo međutim ne postoji kao pozitivna norma u međunarodnom pravu! Svi odgovarajući pravno-politički instrumenti, (kako ugovorno tako i običajno pravo, na univerzalnom i na regionalnom nivou) – Povelja Ujedinjenih nacija, Paktovi UN o građanskim i političkim, odnosno ekonomskim, socijalnim i kulturnim pravima iz 1966. godine, rezolucije Generalne skupštine UN, Helsinški Završni akt iz 1975. godine, mišljenja Badenterove komisije – kao i praksa država i međunarodnih organizacija, štite naprotiv teritorijalni integritet država ograničavajući time pravo naroda na samoopredeljenje na njegov unutrašnji aspekt, tj. na poštovanje ljudskih prava i eventualno priznavanje kolektivnih prava manjinskim grupama u okviru matične države. Arbitražna komisija za bivšu Jugoslaviju poznatija kao Badenterova komisija je to jasno potvrdila u svom drugom mišljenju od 11. januara 1992. godine ističući da kakve god bile okolnosti, pravo na samoopredeljenje ne može dovesti do promene granica koje postoje u trenutku nezavisnosti .\nSvi primeri secesionističkih kriza, od slučaja Bijafre, do problema na prostoru bivšeg Sovjetskog Saveza to potvrđuju. Abhaziji kao ni južnoj Osetiji nije dozvoljeno da se odvoje od matične države – Gruzije. Isto važi i za Nagorno Karabah koji se nalazi u sastavu Azerbejdžana i Transnistriju koja je deo Moldavije. Primer Republike Srpske i konstantno insistiranje velikih sila na celovitosti Bosne i Hercegovine takođe ilustruje snagu principa teritorijalnog integriteta država. Odsustvo prava secesije podjednako važi i za mnoge narode (poput Baskijaca ili Kurda) koji, za razliku od kosmetskih Albanaca, nemaju svoju nacionalnu državu. Gledano s tačke međunarodnog prava, sasvim je jasno da Albanci sa Kosova i Metohije, kao i svi drugi narodi, nemaju pravo na otcepljenje od matične države, tj. stvaranje nezavisnog Kosova otcepljenjem od Srbije!\nJedini izuzetak nepostojanju i nepriznavanju prava secesije leži u masovnom kršenju ljudskih prava i pretnji samom opstanku manjinske grupe. U tom slučaju, secesija kao ultimum remedium može biti legalno sprovedena. Drugim rečima, spoljašnje pravo na samoopredeljenje postaje pravno moguće u slučaju nepoštovanja i kršenja unutrašnjeg prava na samoopredeljenje. Taj izuzetak ne može se primeniti u slučaju Kosova i Metohije jer je Srbija spremna da sprovede u potpunosti – zapravo i više nego što je to predviđeno međunarodnim standardima – unutrašnje pravo na samoopredeljenje albanske manjine davanjem široke autonomije svojoj južnoj pokrajini.\nSecesija kao fundamentalno politički problem nalazi se međutim na ivici sfere prava i zato je potrebno uzeti u obzir i delimično van-pravne principe poput principa legitimiteta (i efektiviteta) i postaviti pitanje opravdanosti nezavisnog Kosova i Metohije. Zašto bi Kosovo moralo biti nezavisno kada se prava Albanaca garantuju, kada albanski narod već raspolaže svojom nacionalnom državom, kada Kosovo predstavlja teritoriju od izuzetnog značaja na kulturnom i istorijskom planu za srpski narod? Kada se pitanje postavi na ovaj, čini nam se jedini ispravan način, eventualna nezavisnost Kosova i Metohije gubi svako opravdanje. Otud bi otcepljenje Kosova i Metohije bilo, ne samo ilegalno, već i potpuno ilegitimno.\nDa li je princip efektiviteta, odnosno uzimanja u obzir faktičkog stanja na terenu dovoljan da nadjača principe legalnosti i legitimnosti? Odgovor svakako ne može biti pozitivan jer ne treba zaboraviti da efektivitet, iako važan, nikad nije predstavljao presudan faktor u donošenju konačne političke odluke. U suprotnom bi Turska Republika Severnog Kipra bila nezavisna i suverena država još od 1974. godine a Bosna i Hercegovina nikada ne bi ni postala … nezavisna i suverena država.\nMora se naglasiti za kraj da bi eventualna secesija Kosova i Metohije imala i ozbiljnih međunarodnih posledica. Otcepljenje južne srpske pokrajine od matične države dovelo bi svakako i do destabilizacije u regionu jer bi otvorilo albansko pitanje u Makedoniji kao i srpsko pitanje u Bosni i Hercegovini. Radilo bi se o opasnom presedanu koji bi mogao negativno uticati na mnoga krizna žarišta u svetu i koji bi svakako predstavljao pretnju međunarodnom miru i bezbednosti.\nSvi ovi razlozi upućuju na zaključak da jedino legalno i legitimno rešenje leži u traženju sporazuma između suprotstavljenih strana i odbacivanju nametnutih odluka. Takav pristup predstavlja ujedno i uslov sine qua non za stvaranje trajnog mira na Balkanu.\nBUZADžIĆ Milovan, Secesija bivših jugoslovenskih republika u svetlosti odluka Ustavnog suda Jugoslavije, Službeni list SRJ, Beograd, 1994.\nCASSESE Antonio, Self-determination of peoples , Cambridge University Press, 1995.\nCHRISTAKIS Théodore, L'ONU, le chapitre VII et la crise yougoslave , CEDIN, Montchrestien, 1996.\nCHRISTAKIS Théodore, Le droit à l ' autodétermination en dehors des situations de décolonisation , La documentation française, 1999.\nCOMBACAU Jean / SUR Serge, Droit international public , 5 e édition, Montchrestien, 2001.\nDIMITRIJEVI Ć Vojin (sa grupom autora), Osnovi međunarodnog javnog prava , Beogradski centar za ljudska prava, 2005.\nDUPUY Pierre-Marie, Droit international public , 4 e édition, Dalloz, 1998.\nKREĆA Milenko, Badenterova arbitražna komisija , Jugoslovenski pregled, 1993.\nMITIĆ Miodrag, Međunarodno pravo u jugoslovenskoj krizi , Službeni list SRJ, 1996.\nMITIĆ Miodrag, Međunarodno pravo u senci sile , Službeni glasnik, 2000.\nNGUYEN QUOC Dinh / DAILLIER Patrick / PELLET Alain, Droit international public , L.G.D.G, 5 e éd. 1994.\nNIKOLIĆ Pavle, Ustavno pravo , Prosveta, 1995.\nSUR Serge, Le recours à la force dans l'affaire du Kosovo et le droit international , Les notes de l'Ifri, n° 22, Ifri, 2000.\nŠAHOVIĆ Milan (priredio), Međunarodno pravo i jugoslovenska kriza , Zbornik radova, IMPP, 1996.\nAĆIMOVIĆ Ljubivoje, The Principle of Self-Determination of Peoples in the Yugoslav Crisis, Review of international affairs, vol. XLIV, 1015, 1993.\nBAGWELL Ben, Yugoslavian constitutional questions: self-determination and secession of member republics , Georgia journal of international and comparative law, vol. 21, 1991.\nBERAN Harry, A liberal theory of secession , Political Studies, vol.32, 1984.\nČAVOŠKI Kosta, Nametanje rešenja kosovsko-metohijskog pitanja protivno obavezujućim evropskim standardima , u Kosovo i Metohija, izazov i odgovori , Zbornik radova, Institut za geopolitičke studije, 1997.\nHANNUM Hurst, Self-Determination, Yugoslavia and Europe: Old Wine in New Bottles , Transnational Law and Contemporary Problems, vol.3, 1993.\nHANNUM Hurst, Rethinking Self-Determination , Virginia Journal of International Law, vol. 34, 1993.\nJOVIČIĆ Miodrag, Kosovo i Metohija u predlogu nove regionalne strukture Srbije , u Kosovo i Metohija, izazovi i odgovori , Zbornik radova, Institut za geopolitičke studije, 1997.\nKREĆA Milenko, Kosovo i Metohija sa gledišta normi međunarodnog javnog prava , u Kosovo i Metohija, izazovi i odgovori , Zbornik radova, Institut za geopolitičke studije, 1997.\nNESI Giuesppe, L'uti possidetis hors du contexte de la décolonisation : le cas de l'Europe , Annuaire français de droit international, 1998.\nPELLET Alain, Note sur la commission d'arbitrage de la conférence européenne pour la paix en Yougoslavie , Annuaire français de droit international, 1991.\nRADAN Peter, Secessionist self-determination: the cases of Slovenia and Croatia , Međunarodni problemi, 2 / 1994.\nSALMON Jean, Vers l'adoption d'un principe de légitimité démocratique? in A la recherche du nouvel ordre mondial , tome I [ zbornik radova ], Editions Complexe, 1993.\nWELLER Marc, The international response to the dissolution of the Socialist Federal Republic of Yugoslavia , The American Journal of International Law, vol. 86, 1992.\nDokumenti i zbirke dokumenata\nBOUTROS-GHALI Boutros, Agenda pour la paix, Diplomatie préventive, rétablissement de la paix et maintien de la paix [ izveštaj Generalnog sekretara Ujedinjenih nacija ] , Nations Unies, 1992.\nDUPUY Pierre-Marie, Grands textes de droit international public , Dalloz, 1996.\nHADŽI-VIDANOVIĆ Vidan / MILANOVIĆ Marko, Međunarodno javno pravo, zbirka dokumenata , Beogradski centar za ljudska prava, 2005.\nVideti www.danielturp.org , elektronski sajt kanadskog profesora međunarodnog i ustavnog prava Dani jela Turpa (Univerzitet u Montrealu) koji je politički angažovan u borbi za nezavisni Kvebek i zastupa originalne stavove po pitanju prava na secesiju.\nVideti mišljenje Vrhovnog suda Kanade u predmetu secesije Kvebeka (20. avgust 1998.godine): http://scc.lexum.umontreal.ca/fr/1998/1998rcs2-217/1998rcs2-217.html .\n(Autor je doktorant na odseku političkih nauka Sorbone. Diplomirao je na pravnom fakultetu, i fakultetu političkih nauka Univerziteta Pariz I, Panteon-Sorbona. Magistrirao je na smeru međunarodnih odnosa Odseka političkih nauka Sorbone i bio asistent na predmetima Ustavno pravo i Komparativni politički sistemi. Trenutno je zaposlen u svojstvu istraživača-saradnika u Institutu za međunarodnu politiku i privredu. Prilog preuzet iz zbornika radova: Slobodan Erić (prir.), Kosovo i Metohija, argumenti za ostanak u Srbiji, Beograd, Geopolitika, 2006.)\n1. Navedeno u A. Cassese, Self-determination of peoples , Cambridge University Press, 1995, p. 318.\n2. Tanzanija, Gabon, Obala Slonovače, Zambija i Haiti.\n3. Teorija o deklarativnom dejstvu priznanja poseduje svoju logiku. Priznanje kao čisto diskrecioni politički čin jedne države ne može se uzeti za merilo i odlučujući kriterijum postojanja nove države. Delkarativnu teoriju vrlo radikalno zastupa profesor Žan Kombako (Jean Combacau) za koga priznanje ne utiče nikako na objektivno postojanje države koju definiše kao zemlju sa društvenom (populacija) i teritorijalnom komponentom, politički organizovanom, koja je postala nezavisna (J. Combacau / S. Sur, Droit international public, 5 e édition, Montchrestien, 2001, pp . 270–291). Zanimljivo je i pitanje koje postavlja Obrad Račić a teži da pokaže neosnovanost konstitutivne teorije: „šta ako novonastalu državu priznaju neke države a druge ne?” ( Osnovi međunarodnog javnog prava [grupa autora], Beogradski centar za ljudska prava, 2005, str. 82). Čini nam se međutim da se pitanje mora drugačije formulisati: šta ako novonastalu „državu” ne prizna ni jedna druga? Zaista ne vidimo kakav bi bio efekat objektivnog postojanja države koju nijedna druga postojeća država ne bi priznala. Štaviše, mislimo da je pozivanje na faktičko (objektivno) stanje često irelevantno jer ne samo da je ocena tog stanja po definiciji subjektivna, već samo po sebi, objektivno stanje ne znači mnogo i ni u kom smislu nije pravno-obavezujuće. Mora se priznati, kao što to pokazuje primer Bosne i Hercegovine, da čin priznanja proizvodi mnogo snažnije efekte od čisto deklarativnih.\n4. Više nego simptomatično je potpuno odsustvo definicije pojma nacionalne manjine u Okvirnoj Konvenciji za zaštitu nacionalnih manjina Saveta Evrope usvojenoj 1994. godine koja ni u jednom od svoja 32 člana ne daje precizni opis svog glavnog pojma. To je logična posledica činjenice da javno pravo određenih država uopšte ne poznaje koncept „nacionalne manjine” kao što je slučaj Francuske čije je javno pravo zasnovano (između ostalih principa) na principu nedeljivosti Republike i jednakosti svih građana. Kada se međutim pojam i definiše, kao što je to učinio F. Kapotorti (F. Capotorti) u okviru rada potkomisije UN za borbu protiv diskriminacije i zaštitu nacionalnih manjina nismo sigurni u svrsishodnost poduhvata. Nacionalna manjina je po toj definiciji: „Jedna malobrojnija grupa u odnosu na ostatak stanovništva države, koja nije u dominantnoj poziciji i čiji pripadnici, državljani te države, imaju etničke, verske i jezičke karakteristike koje se razlikuju od karakteristika ostatka stanovništva i pokazuju makar i implicitno osećaj solidarnosti s ciljem održanja njihove kulture, tradicije, vere i jezika”. Kada primenimo definiciju in concreto nailazimo na teško otklonjive nejasnoće. Da li su na primer Kurdi u Turskoj narod ili nacionalna manjina? Jedan od ključnih problema jeste što se suštinski ova dva pojma preklapaju tj. nisu isključivi u međusobnom odnosu.\n5. Videti između ostalih: A. Cassese, Self-determination of peoples , Cambridge University Press, 1995; T. Christakis, Le droit a l'autodétermination en dehors des situations de décolonisation , La documentation française, 1999 (radi se o izuzetnoj sistematizaciji pitanja spoljašnjeg prava na samoopredeljenje van konteksta dekolonizacije koja nam je bila od velike koristi u ovom radu); H. Hannum, Rethinking Self-Determination , Virginia Journal of International Law, vol. 34, 1993.\n6. Zanimljivo je istaći, kao što primećuje profesor T. Hristakis, da se princip teritorijalnog integriteta u Povelji UN pominje isključivo u direktnoj vezi sa zabranom upotrebe sile među državama što znači da nije autonomno afirmisan. To bi imalo za posledicu da država koja je žrtva secesionističkog pokreta koji nije pomagan na direktan ili indirektan način spolja, tj. od strane druge države, ne može da se pozove na princip teritorijalnog integriteta iz čl. 2 st. 4. Povelje UN. Ipak, u niz drugih pravnih instrumenata ovaj je princip autonomno afirmisan – videti paragraf 162 odluke Vrhovnog suda Kanade u predmetu secesije Kvebeka (20. avgust 1998. godine) , Internet, http://scc.lexum.umontreal.ca/fr/1998/1998rcs2-217/1998rcs2-217.html .\n7. Videti kritiku takvog terminološkog izbora J. Combacau / S. Sur, op. cit., r p. 270–291.\n8. Mi podvlačimo u ovom, kao i u budućim navodima.\n9. Videti javne nastupe i kompletnu bibliografiju kanadskog profesora D. Turpa na www.danielturp.org .\n10. T. Christakis, op.cit. p r . 148–164.\n11. Vratićemo se u drugom delu ovog rada na uslov koji proizilazi iz tumačenja a contrario ovog pasusa.\n12. Videti za detaljnu analizu normi KEBS-a, Lj. Aćimović, KEBS i Jugoslovenska kriza , in Međunarodno pravo i jugoslovenska kriza , Zbornik radova, IMPP, 1996, str. 120–164.\n13. T. Christakis, op. cit. p. 222.\n14. Ibidem, pp. 223–224.\n15. Navedeno u T. Christakis, op. cit., p r . 197–229.\n16. Videti M. Šahović, Raspad SFRJ i stvaranje novih država, in Međunarodno pravo i jugoslovenska kriza, Zbornik radova, IMPP, 1996, str. 28.\n17. U svom prvom mišljenju arbitražna komisija za Jugoslaviju poznatija kao Badenterova komisija došla je do zaključka da je „Socijalistička Federativna Republika Jugoslavija u procesu raspadanja ” – Mišljenje br. 1, 29. novembar 1991. godine.\n18. A. Pellet, Note sur la commission d'arbitrage de la conférence européenne pour la paix en Yougoslavie , Annuaire français de droit international, 1991. Isto viđenje o sagledavanju jugoslovenskog slučaja kroz prizmu raspadanja države a ne secesije potvrđuju i profesori H. Hanum (H. Hannum) i T. Hristakis (T. Christakis, op. cit). Videti contra P. Radan, Secessionist self-determination: the cases of Slovenia and Croatia, Međunarodni problemi, 2 / 1994.\n19. Za kritički osvrt na rad Arbitražne komisije videti između ostalog M. Kreća, Badenterova arbitražna komisija , Jugoslovenski pregled, 1993; T. Christakis, L'ONU, le chapitre VII et la crise yougoslave, CEDIN, Montchrestien, 1996; H. Hannum, Self-Determination, Yugoslavia and Europe: Old Wine in New Bottles , Transnational Law and Contemporary Problems, vol. 3, 1993.\n20. Vrhovni sud Kanade, uz složeniju i izuzetno jaku argumentaciju, dolazi do identičnog zaključka. Videti paragrafe 84–96 mišljenja u predmetu o secesiji Kvebeka, 20. avgust, 1998.\n21. Videti contra M. Šahović, op. cit., str. 30.\n22. Odluka Vrhovnog suda Kanade u predmetu secesije Kvebeka (20. avgust 1998. godine), str. 4.\n23. Videli smo da je isti uslov postavljen i u okviru OEBS – Samit šefova država članica – Varšavska deklaracija od 8. jula 1997. godine.\n24. Navedeno u T. Christakis, op. cit., p. 314.\n25. H. Hannum, Rethinking Self-Determination, Virginia journal of International Law, vol. 34, 1993, p. 46.\n26. T. Christakis, op. cit., p. 314.\n27. Izveštaj potkomisije UN za borbu protiv diskriminacije i zaštitu manjina, paragraf 84, avgust 1993. god (E/CN.4/Sub.2/1993/34).\n28. Ustav Republike Srbije od 28. septembra 1990. predviđa autonomiju Kosova i Metohije, Glava VI (Teritorijalna organizacija ), čl. 108–112.\n29. Ne možemo se u okviru ovog rada osvrnuti na istorijske aspekte problema Kosova i Metohije i višedecenijske težnje Albanaca za nezavisnim Kosovom.\n30. Videti izveštaj UNHCR-a, The Kosovo refugee crisis. An independent evaluation of UNHCR's emergency preparedness and response, February, 2000, pp. 12, 17, Internet, http://www.unhcr.org/cgi-bin/texis/vtx/research/opendoc.pdf?tbl=RESEARCH&id=3ba0bbeb4 .\n31. Noam Chomsky, Le nouvel humanisme militaire , Ed. Page deux, 2000, p . 231.\n32. Videti K. Čavoški, Nametanje rešenja kosovsko-metohijskog pitanja protivno obavezujućim evropskim standardima , u Kosovo i Metohija, izazov i i odgovori , Zbornik radova, Institut za geopolitičke studije, 1997.\n33. T. Christakis, op. cit., p . 572.\n34. H. Beran, A liberal theory of secession , Political Studies, vol. 32, 1984, p. 23.\n35. H. Hannum, op. cit., r p. 57–69.\n36. B. Boutros-Ghali, Agenda pour la paix , Diplomatie préventive, rétablissement de la paix et maintien de la paix , [ Izveštaj Generalnog sekretara Ujedinjenih nacija ], Nations Unies, 1992, p. 9–10.\n37. Postavlja se pitanje da li je decentralizovani pravni poredak – pravni poredak uopšte? Snažna je kritika Aleksandra Kojeva o nepostojanju nezavisnog sudskog organa kao trećeg i nepristrasnog lica u međunarodnom pravu i samim tim nepravnom karakteru istog. A. Kojeve, Esquisse d'une phénoménologie du droit , Gallimard, 1982.


Ovako zvuči nova pesma "Led Zeppelina" nastala pomoću veštačke inteligencije\nRazvoj veštačke inteligencije obeležilo je više interesantnih događaja, od formulacije matematičke teorije još 1943. godine, do čuvenog IBM-ovog Votsona koji je pobedio dva šampiona kviza „Jeopadry“ 2011.\nHroničari će jednog dana moći da pogledaju na 2020. godinu kao još jednu godinu na putu do dominacije veštačke inteligencije.\nRazlog za to je muzika, to jest pesma nalik na hitove „Led Zeppelina“.\nJutjuber Funk Turkey napravio je numeru Mountain Man koristeći veštačku inteligenciju.\nNajpre je dobio tekst pesme na lyrics.rip, servisu koji iz baze pesama određenog izvođača izdvaja pravilnosti i pravi stihove.\nJutjuber je potom došao do muzike koristeći algoritam Markov Chain. Sve što je ostalo je da to sve otpeva u stilu Roberta Planta. Rezultat je Mountain Man.\nPogledaj i: Kako će veštačka inteligencija uticati na razvoj sveta posle Covid-19\n„Tekst… liči na nešto što bi napisao Robert Plant“, ocenio je jutjuber dodajući da je malo intervenisao jer je algoritam reč Never ponovio 37 puta.\nOvo nije prvi put da Funk Turkey eksperimentiše sa veštačkom inteligencijom. Do sada su to bile pesme kakve bi napravile grupe Nickleback, AC/DC, Iron Maiden.\nTagovi: led zeppelin mountain man veštačka inteligencija


noreva SEBODIANE DS® Serum kod Seboroičnog Dermatitisa 8 mL, | eApoteka\nnoreva SEBODIANE DS® Serum kod Seboroičnog Dermatitisa 8 mL\nNoreva Sebodiane DS Serum se koristi u terapiji seboroičnog dermatitisa na licu (regija oko obrva, nazolabijalne brazde, spoljašnji ušni kanal i područje iza ušiju), kosmatim delovima tela sa crvenilom i perutanjem.\nNaneti 1 kap na čistu i suvu kožu direktno na pogođenu regiju (regija oko obrva, nazolabijalne brazde, ušni kanal, područje iza ušiju). Za ušni kanal koristiti štapić impregniran vatom. Akutna faza: 1x dnevno (uveče) tokom 7-10 dana. Nakon 7-10 dana i u fazi održavanja: 1x dnevno (uveče), 2 puta nedeljno.


PVC prozori i vrata Trebinje MARGUS doo (Građevinarstvo, Građevinske firme, Građevinski materijali, Enterijer, Aluminijumska stolarija)\nTelefon: 059 260 033,065 627 600 Faks: 059 260 033 Pregleda: 16671\nPosjedujemo i pvc prozore na posebnoj akciji po cijeni od 120 km po metru kvadratnom,sa ugradnjom.\nAL OGRADE TREBINJE-po vašem izboru i mjerama proizvodimo unutrašnje i vanjske al ograde u svim varijantama po najpovoljnijim cijenama.\nNa stranici SOBNA VRATA MARGUS TREBINJE-link gore možete pogledati o našim ostalim proizvodima iz ponude\nnarodni prozor od pvc 120 km metar kvadratni\nNaše reference-zgrada Opštine Bileća.vrata od drveta\nObjekat Autobuska stanica Trebinje\nAl i pvc stolarija-al ograde Trebinje\nSobna vrata drvena-stolarija Margus Trebinje


SMJENA DIREKTORA U ŠKOLAMA: Problemi nagomilani, potrebno ozdravljenje sistema – Portal Luca\nSMJENA DIREKTORA U ŠKOLAMA: Problemi nagomilani, potrebno ozdravljenje sistema\nU postojećim okolnostima, u obrazovnom sistemu, prema riječima poslanice GP URA, Božene Jelušić, najmanje je bitno ko je direktor škole, bitno je da je strategija obrazovanja ozbiljno poremećena. Ona je u emisiji „Akcenti“ na Televiziji Crne Gore navela da su se nagomilali problemi koje nijedan direktor ne može da riješi ako se ne desi ozdravljenje sistema i institucija.\n„Izmjene zakona u opštem obrazovanju planirano je da se dogode tokom raspusta“, dodala je Jelušić.\nOcijenila je da je indikativno što je najveći problem u sistemu obrazovanja smjena direktora i dodala da se sada ubiraju ružni plodovi centralizacije obrazovnog sistema.\n„Treba vidjeti da li će ovo rješenje stvoriti tihi štrajk onog drugog dijela“, dodala je ona.\nPredsjednica Udruženja nastavnika društvene grupe predmeta Stanka Vukčević kazala je da su veliki problemi naišli zbog situacije sa korona virusom, te da je prethodna godina prošla u izuzetno teškim uslovima rada.\n„Prethodnu školsku godinu smo odradili na osnovu samo jednog dopisa Zavoda za školstvo bez ijednog pravnog akta. Kada kažem da je potrebna priprema, mislim na izmjenu zakona iz oblasti obrazovanja koji će definisati uslove obrazovanja“, saopštila je Vukčević.\nIstakla je da će najavljena smjena direktora stvoriti velike probleme i pojasnila da mandat direktora prestaje u četiri slučaja – istekom mandata, razrješenjem, na lični zahtjev ili odlaskom u penziju.\n„Ovo što se sprema nije ni razrješenje niti smjena. Postavlja se pitanje odakle novac za toliko tehnoloških viškova“, dodala je ona.\nDirektorka podgoričke Gimnazije „Slobodan Škerović“ Zoja Bojanić Lalović, navela je da se ne radi samo o smjeni direktora, već i pomoćnika direktora – njih oko 120.\n„Ne bih rekla da je problem smjena, one su se i ranije dešavale, već o načinu na koji se to dešava, bez analiza i pojedinačnih osvrta. Jednostavno je podvučena crta i direktori se smjenjuju bez analiza, koliko god da im je prošlo godina mandata“, kazala je Bojanić Lalović na TVCG.\nIstakla je da su prethodne dvije godine čitav nastavni proces organizovali direktori i pomoćnici i da je kontinuitet održan i vaspitno-obrazovnom sistemu.\nU komentaru na izjavu resorne ministarke Vesne Bratić, direktorka je poručila da ne bi dala ostavku, te da misli da je neozbiljno ostaviti institucije i kolege u ovom trenutku i istakla da mirno spava, ponosna na rezultate.\nDirektorka Gimnazije na Cetinju, Danijela Bokan, kazala je da treba poći od toga da li je normalno generalizovati sve rezultate koji su postignuti.\n„Da li je u redu 260 ljudi zamijeniti u kratkom perodu, kao građanka ne mogu da se ne zapitam da li degutantno likovati zbog toga.“\nBokan je naglasila da je obrazovni sistem vrlo specifičan i da se pravila se moraju ispoštovati.\n„Obrazovni sistem i učionica je živ sistem, ne možemo odjednom donijeti odluku, sve ima odjek…“, kazala je ona, između ostalog.\nPoručila je da nema člansku kartu partija, te da je jedini uslov prilikom odabira direktora u toj obrazovnoj ustanovi bio stručnost i reference.\nBokan je istakla i da mnogo reformi i izmjena nijesu zaživjele.


CIKLUS TRIBINA “FILOZOFIJA MEDIJA” | Dom omladine Beograda\nŽivimo u vremenu medijskih posredovanja, umreženosti, virtuelnih svetova, velikih uticaja masmedija na politiku, kulturu, ljudski život, iskustvo, pa i na mišljenje kao takvo. Uronjenost u svet masmedija podseća nas na činjenicu da smo kroz celu ljudsku istoriju bili određeni nekim medijem i da je tek savremena opterećenost masovnim medijima doprinela da se zaboravi medijsko posredovanje.\nFilozofiju medija vidimo kao filozofiju našega vremena, kao način razumevanja koji problematizuje svet i biće – posebno ispitujući aspekt njihovog posredovanja dominirajućim medijem vremena. Stoga je filozofija medija filozofija u izvornom smislu reči, ali se posebno koncentriše na, u istoriji često zaboravljene, elemente posredovanja (ples, ritual, govor, jezik, pismo), odnosno na povezanost oblika mišljenja i filozofijskoga stava s načinima posredovanja tog mišljenja.\nU tom smislu, filozofija medija usvaja naučna istraživanja lingvistike, psiholingvistike, teorija medija, teorija posebnih umetnosti, znanja o tehnikama i tehnologijama; istraživanja psihologije, medicine, fonetike, kulturalnih i vizuelnih studija i drugih nauka, naučnih disciplina, teorijskih znanja, te iskustava prakse. Oblasti kojima ćemo se baviti tokom ciklusa tribina biće odnos filozofije medija i ontologije, etike, estetike, umetnosti i, konačno, kritike i političkog angažmana.\nUtorak, 03. Maj u 19:00\nTema: Ontologija i fenomenologija medija\nPrva u ciklusu tribina o filozofiji medija tiče se pitanja mogućnosti utemeljenja ove discipline – u smislu ontoloških i fenomenoloških tumačenja, sagledanih ne samo iz perspektive filozofskog, nego i interdisciplinarnog ugla posmatranja. Osnovna dilema, koja se u vezi s ovim može postaviti, ogleda se u pitanju – čemu Filozofija medija i kakva treba da je njena uloga u današnjem vremenu?\nUtorak, 10. Maj u 19:00\nTema: Filozofija medija i kritika/politički angažman\nTribina tematizuje pitanja odnosa medija i tzv. medijske kulture s obzirom na moguću kritiku društva, kao i upotrebu medija u funkciji konkretnog političkog delovanja. Kroz problematizovanje ove relacije, trebalo bi da se ukaže na negativne potencijale instrumentalizovanja medija s jedne, i poželjnog kritičko-problemskog delovanja i praktičkog angažmana posredstvom medija u društvenom ambijentu, s druge strane.\nUtorak, 17. Maj u 19:00\nTema: Etika medija\nUtorak, 24. Maj u 19:00\nTema: Estetika medija\nUtorak, 31. Maj u 19:00\nTema: Filozofija medija i umetnost\nponedeljak, 02. maj 2011. u 19:00 DOB//Sala na I spratu\nponedeljak, 09. maj 2011. u 19:00 DOB//Sala na I spratu


Taxi predstavnik - Page 5\nod zlaja taj Pon 16 Mar 2009, 20:25\nNakon konstruktivnog i otvorenog sastanka koji je trajao gotovo dva sata, očigledno je da je svima potpuno jasno šta se tamo dešava i da se tome mora stati na put! Na sastanku su bili svi relevantni faktori (policija/grad/aerodrom/taksi udruženja) i zaključak je jedan: DOSTA JE BILO! Ostaje da sačekamo par dana, da grad predloži strategiju, i kreće se u akciju! Pozdrav Zlaja\nod Slave taj Pon 16 Mar 2009, 20:51\nod Moravac taj Pon 16 Mar 2009, 20:59\nHvala! Ostaje da se nadamo da ce barem ta problematika biti resena!\nod struja taj Pon 16 Mar 2009, 23:58\nHoce li se to odnositi i na A. i Z. stanicu.Mislim taj metod odbrane hoce li biti primenjen i na datim adresama ili samo vazi za aero.\nod jerotije318 taj Uto 17 Mar 2009, 06:27\nOstaje da sačekamo par dana,\nDaj Boze. Nisam bas optimista :silent:\nod Wolf taj Uto 17 Mar 2009, 16:09\npozdravljam borbu i optimizam jedinog gazde koji nam se javlja na taxi forumu ili kao što sam rekao jednom prilikom jedini zna da barata ovom spravom\nod Paleolit taj Uto 17 Mar 2009, 19:48\nod Simke S.H.7 taj Uto 17 Mar 2009, 20:02\nNema cenzure samo ste preterano neozbiljni.\nod Paleolit taj Uto 17 Mar 2009, 20:10\nzlaja :: Opusti se druže i pročitaj par saveta:\nPOGOTOVO POJEDINCI U TEMI - SINDIKAT TAXI VOZACA!!! AL AJDE !!!\nod maradona taj Uto 17 Mar 2009, 20:31\nlako je gazdama mirno da spavaju,a kako mi da spavamo kad ne uzmemo nista na ulici.\nod Paleolit taj Uto 17 Mar 2009, 20:37\n...ma nama je jos lakse veruj mi\n...mozes da zamislis kako spavaju kad moraju da prate sta se desava na forumu ...hahaha\n...polako ....svi ce oni na kraju krajeva da se registruju ...hohoho\nod Slave taj Uto 17 Mar 2009, 20:41\nМожда се неки и региструју али сигурно неће написати право име, тако да нећемо знати са киме се дописујемо.\nod maradona taj Uto 17 Mar 2009, 20:42\na jos i da nas predstavljaju "registrovani".\nnema veze,bar ce da saznaju neke stvari koje da sada nisu znali.\nod Slave taj Uto 17 Mar 2009, 20:48\nВеруј пријатељу да они одлично све знају али их није много брига за нас.\nod jerotije318 taj Čet 19 Mar 2009, 14:57\nSvako sve zna, niko nije vise mutav :x\nod Paleolit taj Sub 21 Mar 2009, 01:24\n...čitaju i između redova ...hehe\nod maradona taj Sub 21 Mar 2009, 03:09\nMa nek bude Zlaja predstavnik,on hoce bar sa nama da razgovara.\nod jerotije318 taj Sub 21 Mar 2009, 08:22\nNek bude. Ima od mene glas !\nod Paleolit taj Sub 21 Mar 2009, 10:00\n...e ako je do toga ko hoće bar da priča sa nama, onda je bolje da predložim neku od mušterija - one se više interesuju o našem poslu i kako nam je\n...a koliko ima vas ubačenih elemenata? ...sve vas je više jbte\nod maradona taj Sub 21 Mar 2009, 11:02\nod maradona taj Sub 21 Mar 2009, 11:03\njel to zbog Zlaje ili?\nod jerotije318 taj Sub 21 Mar 2009, 21:17\nonda je bolje da predložim neku od mušterija - one se više interesuju o našem poslu i kako nam je\nTacno. Ponekad pomislim da stranke vishe znaju o nama nego mi sami\nBUDI SAM SVOJ PRETSTAVNIK\nod Delphy taj Uto 24 Maj 2011, 03:42\n- Kako? Lako!\n- Gde? Odgovor se sam namece!\n- Kada? Sto pre...vec sutra!\n- Zasto? Radi sebe i svoje profesije!\nResili smo popust i divljake, ostaje borba za vozilo kao OS, gorivo bez akciza, licence...\n...dodji i pomozi, svima nama taxi preduzetnicima i sebi, ucini nesto preko samo nase organizacije,\nodmetni se od sumorne svakodnevnice i neizvesnosti sutrasnjice i kreiraj svoju buducnost\nod popers taj Čet 26 Maj 2011, 23:27\nA kako ste to resili divljake?\nod bodi taj Pet 27 Maj 2011, 01:06\nSvi procitate samo ono sto vam odgovara.Lepo covek kaze.Dodji da ih se zajedno resimo.Trenutno je sistem koliko toliko okrenut u nasu korist.Zakon po pitanju divljaka je odlican.Ali niko od nadleznih nece mrdnuti .upe ako ih ne pritisnemo.A da bi osetili pritisak moraju da prepoznaju snagu i ozbiljnost.A da bi prepoznali snagu i ozbiljnost potrebna je masovnost.A da bi.......Sam nastavi niz.\nod popers taj Pet 27 Maj 2011, 01:17\nJa po Vuku-citam kako je napisano!\nod bodi taj Pet 27 Maj 2011, 01:22\nDobro de.Shvatio si sta sam teo da kazem.\nod magnum taj Pet 27 Maj 2011, 21:58\nDelphy :: - Kako? Lako!\nPoštujem tvoje želje, imamo iste, ali mislim da si preuranio.\nAko smo rešili popust i divljake na papiru,,,,,,,,,,,,,\nod BATICA 646 taj Ned 29 Maj 2011, 16:21\nod skembi69 taj Ned 29 Maj 2011, 21:00\npopers :: Ja po Vuku-citam kako je napisano!\nod miamilojevic taj Pon 30 Maj 2011, 00:05\nSuper,a uslovi?zelje?cestitke?pozdravi?vozila ovakva?onakva?dajte nesto?\nod bodi taj Pon 30 Maj 2011, 00:38\nPrica je vec pocela.Ako te imalo interesuje,sutra je mozes cuti u celini.Vrata su kao i uvek otvorena za sve.\nImamo 6 korisnika na forumu: 1 Registrovan, 1 Skrivenih i 4 Gosta


Uputstvo za dostavu humanitarne pomoći u BiH - Radio Brčko distrikta BiH\nPočetna/Arhiva/Uputstvo za dostavu humanitarne pomoći u BiH\nUputstvo za dostavu humanitarne pomoći u BiH\nRadio Brčko23.05.2014. - 08:51\nRoba namijenjena u humanitarne svrhe područjima pogođenim poplavama u BiH biće oslobođena od plaćanja uvoznih dažbina (carina i PDV), uz ispunjenost uslova propisanih zakonskim i podzakonskim aktima. To konkretno znači da se u svakom pojedinačnom postupku u carinskim ispostavama podnosi carinska prijava uz zahtjev za oslobađanje od plaćanja uvoznih dažbina u skladu sa čl. 9. ili 10. Priloga Zakona o carinskoj politici BiH (roba za žrtve nesreća ili roba za dobrotvorne ili humanitarne organizacije).\nVažno je naglasiti da primalac takve pošljke može biti regostrovana humanitarna organizacija u BiH, organ javne uprave u BiH ili javna organizacija u BiH. Pored jasno navedenog primaoca humanitarne pošiljke, mora postojati i ostala dokumentacija iz koje se jasno može identifikovati ko je pošiljalac humanitarne pošiljke, specifikacija robe i izjava pošiljaoca da se radi o robi koja se poklanja tj. donira u humanitarne svrhe za područja pogođena poplavama u BiH.\nUz ovako uredno podnesenu carinsku prijavu i dokumentaciju, a ukoliko se radi o robi koja zahtijeva poseban inspekcijski nadzor ili dozvolu za uvoz, pribavlja se i ta propisana dokumentacija izdata od nadležnog organa. Uz sve ispunjene uslove donosi se rješenje o oslobađanju od plaćanja uvoznih dažbina, čime se završava carinski postupak i roba može biti upućena krajnjem korisniku.\nUvoz pošiljki međunarodne pomoći 1\nUvoz pošiljki međunarodne pomoći 2


Nikodijević: Skupština odraz volje građana i zato je javnost njenog rada ključna - Beograd - Dnevni list Danas\nPočetna » Beograd » Nikodijević: Skupština odraz volje građana i zato je javnost njenog rada ključna\n0Piše: Beoinfo 18. oktobra 2018. 13.09\nGovoreći na prvom panelu u okviru konferencije „Značaj lokalnih parlamenata za građane: potencijali za uključivanje javnosti u radu”, Nikodijević je istakao važnost ove teme, na prvom mestu zbog kvaliteta života građana, i naglasio da je skupština odraz volje građana i zato je javnost njenog rada ključna.\n– Prvi i osnovni kontakt građani ostvaruju upravo sa jedinicama lokalnih samouprava koje odlučuju o životnim pitanjima. Zato je važno da se razgovara na temu javnosti rada lokalnih samouprava i boljeg uključivanja građana u proces odlučivanja. U ime Skupštine Grada Beograda, naglašavam da smo spremni da saslušamo kolege iz drugih gradova i opština. Takođe, u planu nam je i ozbiljna modernizacija i unapređenje rada gradske skupštine – istakao je Nikodijević.\n– Ideja nam je da građani budu što bolje informisani o odlukama i planiranim projektima koje donosi Skupština grada, ali i da budu konsultovani prilikom trošenja sredstava iz budžeta. Modaliteti su različiti, ali će svakako podrazumevati korišćenje moderne, digitalne tehnologije. Krajnji cilj je da građani na što efikasniji način budu uključeni u proces donošenja odluka – rekao je Nikodijević.\n– Beograd je pionir u postupku otvorenosti gradskog parlementa, ali nije zanemarljivo ni to što su neki gradovi otišli korak dalje i primenili pojedina rešenja koja mogu da se prenesu i na glavni grad. Cilj nam je zajednički i posvećeni smo tome da građanima olakšamo život, komunikaciju sa lokalnim samoupravama i pojednostavimo procedure sa upravama. Zadatak uprave jeste da bude servis građana. Moramo da vratimo poverenje ljudi u institucije i da čitav proces bude dvosmeran – naveo je Nikodijević.


U OŠ “Vuk Karadžić” u Negotinu, postavljen UV indikator – Tempo Naxi radio\nU Osnovnoj školi “Vuk Karadžić” u Negotinu, postavljen je UV indikator, specijalni merač za trenutno očitavanje intenziteta sunčevog zračenja. Zahvaljujući UV indikatoru učenici ove osnovne škole, moći će da vide jačinu UV zračenja u svakom trenutku dana i da saznaju na koji način bi trebalo da se zaštite od negativnog uticaja sunca i tako sačuvaju svoje zdravlje.\nUV indikator postavljen u Osnovnoj školi “Vuk Karadžić” u Negotinu jedan je od 20 koji će tokom ovog proleća biti postavljeni u školama širom Srbije, kao rezultat učešća tih škola na konkurs sa temom „Dva lica sunca”. Na konkursu je učestvovala preko 130 škola iz cele Srbije. Među 206 radova đaka, koje su na konkurs poslali učitelji, izabrano je 20 najboljih. UV indikatori su do sada postavljeni u osnovnim školama „Rifat Burdžović-Tršo” u Novom Pazaru, „Milan Mijalković” u Jagodini, “Dr Jovan Cvijović” u Smederevu, “Milinko Kušić” u Ivanjici, “Jovan Sterija Popović” u Vršcu, „Dimitrije Todorović Kaplar” u Knjaževcu i “Branko Radičević” i “Đura Daničić” u Beogradu. U okviru kampanje „Zaštita za sve”, tokom 2018. godine, UV indikatori su postavljeni u šest škola u Beogradu, Nišu i Novom Sadu.\nOd ovog proleća, u okviru ove kampanje, deci u Srbiji dostupna je i edukativna video-igrica „Sunčane avanture”, koja im omogućava da se na zabavan i uzbudljiv način takmiče sa sobom i drugima, a istovremeno uče kako da se zaštite od štetnog sunčevog zračenja i sačuvaju zdravlje.Glavni likovi ove igrice, koju će roditelji rado odobriti svojoj deci, su Ceri i njegovi drugari. Igrica „Sunčane avanture” može se besplatno preuzeti sa Google Play i Apple Store prodavnica. Format igrice na efektan način plasira edukativne sadržaje, koje, uz savete roditelja, deca mogu da razvijaju i primenjuju.


Dodik želi da američki diplomat napusti zemlju: "On je patološki lažljivac" - Index.hr\nDodik želi da američki diplomat napusti zemlju: "On je patološki lažljivac"\nPREDSJEDNIK Republike Srpske Milorad Dodik zatražio je u četvrtak od državnih institucija da otpravnika poslova Veleposlanstva SAD-a u BiH Nicholasa Hilla proglase nepoželjnom osobom, nakon što je američki diplomat političare u BiH okarakterizirao kao Miloševićeve nasljednike te je za tamošnju vlast ustvrdio da se bogati na korupciji i pljački građana, uz aluziju da Dodik ima nekretnine na Cipru i u Beogradu.\nDodik je u pismu članovima Predsjedništva BiH i ministru vanjskih poslova BiH zatražio da zaštite instituciju predsjednika Republike Srpske od napada američkog diplomata.\n"Tražim od vas da, sukladno zakonom i međunarodnim ugovorima utvrđenim procedurama, pokrenete postupak proglašenja Nicholasa Hilla personom non grata, čime bismo osigurali njegov što brži odlazak", naveo je Dodik u otvorenom pismu.\nOvisno o tome kako će reagirati institucije kojima je uputio zahtjev, Dodik je ocijenio da će Bosna i Hercegovina pokazati je li protektorat stranih sila. Ocijenio je da je istup otpravnika poslova američkog veleposlanstva izašao iz okvira diplomatskog govora, ali i osnovne pristojnosti, optuživši Hilla da svojim porukama favorizira oporbu u RS-u s 'očitim ciljem nanošenja štete političkim subjektima na vlasti'.\nHill: U RS ključa nezadovoljstvo zbog endemske korupcije\nVeć tijekom tjedna Dodik se oštro okomio na Hilla, kazavši da takvim diplomatima nije mjesto u BiH te ga je nazvao patološkim lažljivcem i smutljivcem.\nOtpravnik poslova u američkom veleposlanstvu u Bosni i Hercegovini Nicholas Hill u subotu je nakon svečanosti dodjele diploma studentima Američkog sveučilišta u Tuzli oštro kritizirao političare na vlasti, otvoreno ih optužujući da se služe istom vrstom manipulacije radi održanja na vlasti kakvu je svojedobno prakticirao Slobodan Milošević, šireći s tim ciljem etničke sukobe diljem bivše Jugoslavije.\nHill je naveo kako u RS "ključa nezadovoljstvo zbog endemske korupcije" i besprizornog bogaćenja vladajuće elite i članova njihovih obitelji te je spomenuo "nekretnine u Beogradu i na Cipru", čime je očito aludirao upravo na Dodika.\n#milorad dodik #Nicolas Hill


Sahranjen prvi zrenjaninski biskup Laslo Hužvar (1931 – 2016) – Zrenjanin\nSahranjen prvi zrenjaninski biskup Laslo Hužvar (1931 – 2016)\n14/12/2016 16/12/2016 List Zrenjanin\nUmirovljeni zrenjaninski biskup, monsinjor Laslo Hužvar preminuo je 10. decembra, u 86. godini, a sahranjen je danas. Zemni ostaci prvog biskupa Zrenjaninske biskupije danas, 14. decembra, bili su izloženi u zrenjaninskoj katedrali, gde je služena pogrebna sveta misa, u prisustvu brojnih vernika i sveštenika, a posle toga održan je pogrebni obred i sahrana u kripti katedrale.\nKako navodi Zrenjaninska biskupija, msgr Laslo Hužvar u sveštenstvu je proveo 59 godina i imao je 28 godini biskupske službe. Biskup zrenjaninski i sveštenici Biskupije sa tugom su saopštili vest o smrti umirovljenog biskupa Hužvara. Zaređen je za sveštenika Subotičke biskupije 1957. godine, a kao kapelan služio je u Selenči, Bačkoj Topoli, Subotici i Kelebiji. Kao župnik služio je u Vrbasu i Novom Sadu.\nPovodom smrti umirovljenog biskupa Lasla Hužvara, telegram saučešća Zrenjaninskoj biskupiji uputili su gradonačelnik Zrenjanina Čedomir Janjić i predsednik Skupštine grada Oliver Mitrović.\nKada je, decembra 1986. godine, apostolska administratura u Zrenjaninu uzdignuta na rang biskupije, a zrenjaninska župna crkva proglašena katedralom, Laslo Hužvar izabran je 7. januara 1988. godine za prvog biskupa. Na toj funkciji nalazio se do penzionisanja, 2007. godine. Poslednje godine života proveo je u rodnoj kući u Horgošu.\n← ZRENjANINU DODATNIH 10 ZAPOSLENIH ZA OZAKONjENjE OBJEKATA: Popis i u decembru, eventualno januaru\nNA „PUPINU” : Profesor iz Rusije za katedrom →


C-reaktivni testovi proteina i artritisa\nŠta otkriva CRP test o artritisu?\nTest C-reaktivnog proteina se naručuje kada se sumnja da je artritis sumnjičav\nTest CRP (C-Reactive Protein) je test krvi koji meri koncentraciju posebne vrste proteina koji se proizvodi u jetri. Protein je prisutan tokom epizoda akutne upale ili infekcije. U telu, CRP interaguje sa sistemom komplementa, imunološkim mehanizmom odbrane.\nPovišeni CRP test rezultat je indikacija akutne upale.\nU slučajevima inflamatornih reumatskih bolesti , kao što su reumatoidni artritis i lupus , lekari mogu da koriste CRP test da bi procenili efikasnost lečenja specifičnog artritisa i periodi praćenja bolesti. Njegova vrednost je, međutim, neka specifična. Prema "ne specifičnom", podrazumeva se da CRP test ne otkriva šta izaziva zapaljenje u telu. Jednostavno ukazuje na to da postoji zapaljenje.\nUz inflamatornu bolest, nizak nivo CRP-a je moguć. Iako se to čini kontraintitivnim, nizak nivo CRP-a ne mora nužno ukazati na to da nema zapaljenja. Iako je tačno da se nivoi CRP ne mogu povećati kod nekih ljudi kojima je dijagnostifikovan reumatoidni artritis ili lupus, razlog je nepoznat.\nOd laboratorijskih testova na internetu, "Velika ili povećana količina CRP-a u krvi ukazuje na prisustvo upale, ali neće identifikovati njenu lokaciju ili stanje koje ga uzrokuje.\nKod osoba za koje se sumnja da imaju ozbiljnu bakterijsku infekciju, visok CRP sugeriše prisustvo jednog. Kod ljudi sa hroničnim inflamatornim uslovima, visoki nivoi CRP-a ukazuju na pojačanje ili to lečenje nije efikasno. Ako je nivo CRP na početku povišen i pada, onda to znači da se zapaljenje ili infekcija smanjuje i / ili reaguje na lečenje. "\nOsim inflamatornih reumatskih bolesti, može doći i do pozitivnog CRP:\nPozitivan CRP takođe može biti otkriven tokom poslednje polovine trudnoće ili kod osoba koje koriste oralnu kontracepciju .\nStopa sedimentacije je još jedan test za upalu\nJoš jedan test krvi koji se često naruči zajedno sa CRP poznat je kao stopa sedimentacije eritrocita (ESR ili sed stopa) . I CRP i ESR donose nespecifične informacije o zapaljenju. Jedna značajna razlika između dva testa jeste da se promjene brzo reflektuju sa CRP u poređenju sa ESR. Na primer, vaš CRP nivo može se brže spustiti nakon uspešnog lečenja, dok ESR ostaje povišen na duži period.\nCRP i srčana bolest\nStudije su pokazale da CRP može biti povišen srčanim napadima . Tek treba utvrditi da li CRP služi kao marker srčane bolesti ili da li ona ima ulogu u izazivanju aterosklerotičnih bolesti (očvršćavanje arterija).\nTakođe postoji CRP test visokog osetljivosti (hs-CRP), pored redovnog CRP testa. Hs-CRP meri vrlo niske količine CRP u krvi i obično se koristi za procenu rizika od srčanih problema.\nSa redovnim CRP testom, normalni referentni opseg može se razlikovati od laboratorije do laboratorije. Kao opšte pravilo, u normalnoj krvi nema CRP-a.\nSa testom hs-CRP, rezultat manje od 1,0 mg / L je povezan sa niskim rizikom od razvoja kardiovaskularnih bolesti; prosečan rizik od razvoja kardiovaskularnih bolesti je povezan sa nivoom između 1,0 i 3,0 mg / L; i visok rizik za kardiovaskularne bolesti povezan je sa hs-CRP iznad 3,0 mg / L.\nKoji testovi krvi rade reumatologi?\nUpoređivanje CRP i Sedrate - kako se testovi razlikuju?\nC-reaktivna proteina. Test. Lab Tests Online. Poslednji put izmenjeno 29. oktobra 2015.\nC-reaktivna proteina. Godron A. Starkebaum, MD. MedlinePlus. Recenzirao 20.1.2015.\nŠta je sed-stopa (brzina sedimentacije eritrocita)?\nBiti imunski kompromitovan ili imunski deficijent\nŠta znače snovi i noćne more u trudnoći?\nParaezofagealna Hiatalna hernija Komplikacije\nDijabetske pogodnosti za invalidnost na socijalnom osiguranju\nPrijetnja MRSA kod ljudi s dijabetesom i ulkusima\nMogući uzroci i procena trajnog kašlja\nDa li deca sa autizmom postižu razvojne prekretnice na vreme?\nPregled srcaidoze srca


Prijavljivanje u OneDrive u iOS - OneDrive\nPrijavljivanje u OneDrive u iOS\nKoristite Microsoft OneDrive aplikaciju na iPad, iPhone ili iPod Touch uređaju za rad sa uslugom OneDrive for posao ili školski računi, kao i OneDrive za kućnu karticu.\nOtpremite, radite sa i premestite datoteke na isti način na OneDrive za posao ili školu u iOS aplikaciji kao što to radite sa OneDrive za kuću. Da biste saznali više, pogledajte članak otpremanje datoteka ili fotografija u OneDrive u iOS.\nMožete da imate i lični nalog i OneDrive za posao ili školu nalog.\nDodavanje OneDrive za posao ili školu naloga\nMožete da dodate OneDrive for posao ili školski nalog u OneDrive aplikaciju za iOS ako organizacija koristi OneDrive u Microsoft 365.\nDa biste se prijavili u OneDrive za posao ili školu, organizacija treba da ima kvalifikovani SharePoint ili Microsoft 365 poslovni plan pretplate ili vaša organizacija mora da ima vlastitu primenu sistema SharePoint Server.\nDa biste se prebacivali između OneDrive za kućnog naloga i OneDrive za posao ili školu naloga ili između više OneDrive za posao ili školu naloga, otvorite aplikaciju, dodirnite ikonu mene u gornjem levom uglu ekrana, a zatim dodirnite ime naloga koji želite da koristite.\nMožete da podešavate četvorocifreni kôd za prolaz da biste sprečili druge korisnike iOS uređaja da pristupe OneDrive za posao ili školu nalogu. Da biste to uradili, otvorite aplikaciju, dodirnite ikonu "ja" u gornjem levom uglu ekrana, dodirnite stavku postavke , a zatim dodirnite stavku kôd za lozinku da biste je uključili i da biste uneli lozinku.\nDa biste se odjavili iz OneDrive za kućni nalog ili OneDrive za posao ili školu nalog, otvorite aplikaciju, dodirnite ikonu "ja" u gornjem levom uglu ekrana, a zatim izaberite nalog koji želite da odjavite. Kada izaberete nalog, dodirnite stavku postavke > lično ili ime OneDrive za posao ili školu naloga > se odjavite.\nAplikacija OneDrive zahteva iOS 12,0 ili noviju verziju. Aplikacija može da se poveže sa SharePoint u Microsoft 365 (Enterprise, edukacija, vladina i posvećena), SharePoint Server 2019, SharePoint Server 2016 i SharePoint 2013. Windows potvrda identiteta (NTLM) i potvrda identiteta zasnovana na obrascima podržavaju SharePoint Server 2019, SharePoint Server 2016 i SharePoint 2013, koje se takođe nazivaju lokalno. Za lokalnu službu ne podržavamo: Active Directory usluge federacije (ADFS), Kerberos, osnovnu potvrdu identiteta, stavku potvrda identiteta, samopotpisani Secure Sockets Layer (SSL) šifrovanje ili više tipova potvrde identiteta u jednoj zoni. Aplikacija podržava sve jezike koje podržava SharePoint. Za listu jezika pogledajte članak Instaliranje ili deinstaliranje jezičkih paketa za SharePoint servere 2016 i 2019.


Jeftini letovi iz Rijeke do Belgradea - Aviokarte Rijeka Belgrade - eSky.hr\nAviokarte iz Rijeke do Belgradea\nPretražite letove iz Rijeke do Belgradea\nProvjerite najbolje prilike za letove iz Rijeke do Belgradea\n✔ Postoje li posebne ponude za letove iz Rijeke do Belgradea na eSky.hr?\n✔ Mogu li se pobrinuti za osiguranje prilikom rezervacije leta iz Rijeke do Belgradea?\n✔ Ako rezerviram leto iz Rijeke do Belgradea, mogu li rezervirati ujedno i smještaj?\n✔ Koje zrakoplovne tvrtke nude letove iz Rijeke do Belgradea?\nBudite sigurni, da na eSky.hr ponuda letova iz Rijeke do Belgradea uključuje ne samo niskotarifne aviokompanije, već i one koje su specijalizirane za visoki standard.\nRijeka Airport Nikola Tesla\nJeftini letovi do Hrvatske Jeftini letovi iz Hrvatske Jeftini letovi do Dubrovnika Jeftini letovi iz Dubrovnika Jeftini letovi a Wudalianchi Jeftini letovi desde Wudalianchi\nJeftini letovi do Nigerije Jeftini letovi iz Nigerije Jeftini letovi do Palembang Sultan Mahmud Badaruddin II Jeftini letovi od Palembang Sultan Mahmud Badaruddin II


U Srbiji je ostalo nešto više od 70 preduzeća za privatizaciju, ali njih oko 30 ne mogu da budu predmet oglašavanja i privatizacije zbog imovinsko-pravnih, sudskih ili nekih drugih problema, kaže državni sekretar u Ministarstvu privrede Dragan Stevanović. Za privatizaciju je, kaže, realno ostalo do 40 preduzeća.\n"Kada govorimo o sektoru koji se bavi privatizacijom i stečajem, tu smo napravili ozbiljne pomake napred, nešto preko 70 preduzeća je ostalo u ovom portfelju", rekao je Stevanović.\n"Nadzor nad radom javnih preduzeća je u nadležnosti Ministarstva privrede. Nas očekuje i imamo potrebu da uradimo ozbiljne iskorake kada je u pitanju ovaj sektor", rekao je Stevanović.\nNaveo je da će Ministarstvo privrede u 2020. godine u partnerstvu sa Svetskom bankom raditi na završetku dokumenata koji bi trebalo da uvedu principe korporativnog upravljanja u sektor javnih preduzeća.\n"To bi trebalo dodatno da uredi odnose, da unese neke nove kvalitete i tonove u oblasti javnih preduzeća. Mislim da ćemo imati dobre rezultate, s obzirom na iskorak koji smo uradili na nivou republičkih javnih preduzeća gde smo iz debelog minusa prešli u kumulativni plus", kaže Stevanović.\nIzvor: Vebsajt RTS, 04.01.2020.


Upis - Fakultet za poslovne studije\nPogledajte Konkurs za upis u 2018/19.\nPogledajte rešenja o akreditaciji studijskih programa osnovnih strukovnih i akademskih studija.\nTestovi za 2018/19.\nProbajte test prijemnog ispita na FPS-u.\nPogledajte sve datume u vezi sa upisom, prijemnim ispitom, predajom dokumenata…\nMaturanti, na sva vaša pitanja u vezi upisa na Fakultet za poslovne studije odgovaraju studenti ambasadori…\nPoštovane buduće kolege, želimo vam dobrodošlicu na Fakultet za poslovne studije na kome je student uvek na prvom mestu.\nNa Fakultetu za poslovne studije možete upisati prvu godinu studija na sledećim studijskim programima:\nOsnovne аkаdemske studije nа Fаkultetu zа poslovne studije trаju četiri godine – osаm semestаrа.\nObim studijа: 240 ESPB (evropski sistem prenosа bodovа).\nZаvršetkom osnovnih аkаdemskih studijа student stiče zvаnje (stručni nаziv): diplomirani ekonomistа.\nU prvu godinu osnovnih akademskih studija može se upisati lice koje ima završeno srednje obrazovanje u četvorogodišnjem trajanju.\nPosetite stranicu: Osnovne akademske studije.\nOsnovne strukovne studije nа Fаkultetu zа poslovne studije trаju tri godine – šest semestаrа.\nObim studijа: 180 ESPB (evropski sistem prenosа bodovа).\nZаvršetkom osnovnih srtukovnih studijа student stiče zvаnje (stručni nаziv): strukovni ekonomistа.\nU prvu godinu osnovnih strukovnih studija može se upisati lice koje ima završeno srednje obrazovanje u četvorogodišnjem i trogodišnjem trajanju.\nPosetite stranicu: Osnovne strukovne studije.


source.ba | LoL: Worlds 2018 najgledaniji esport događaj svih vremena\nIpak, kada je esport u pitanju, League of Legends uspio je ove godine ne samo da ostane na vrhu, već i da obori jedan istorijski rekord. Ovogodišnji Worlds je postao najgledaniji esport događaj u istoriji, od kada je esporta i prenosa istog.\nNaime, finale je u jednom trenutku gledalo 1.139.689, što je istorijski najveći broj ljudi koji je ikada u jednom trenutku gledao uživo prenos nekog esport događaja. Worlds je tako oborio rekord koji je početkom ove godine napravio CS:GO turnir, Boston Major.\nNaravno, treba napomenuti da su ovo brojke vezane samo za Twitch, bez Youtube strima i, ono što je i važnije, bez kineskih striming sajtova, koje su vjerovatno ogromne, imajući u vidu da su upravo Kinezi ti koji su igrali u finalu i uzeli titulu, tako da je gledanost finala vjerovatno merljiva i u nekoliko miliona, ali to nećemo imati precizno kao što imamo brojke na Twitchu, prenose Nezavisne.\nSada ostaje samo pitanje – koji će sljedeći esport događaj da obori ovaj rekord?


BOGATO | DJOLETOV KUTAK\nPostoji jedno bogato mesto u malom Beču selu u srcu Mačve gde je sve naveliko i naširoko gde se bogastvo spaja sa šundom i kičem i nadmetanje prvih komšija koliko mu je i koliki santimetar višlji deo krova koji viri iznad..\nGrađena zdanja u nekim drugim i sretnijim vremenima kad je Bog išao zemljom..Gastajbajteri vrli i vredni ostareli starci i radnici sav svoj kapital uložiše u prazne vile, višespratnice i dvorce u kojima niko ne živi i služe samo samo za hvalu i slikanje istih kakvo im njihovo zdanje lepo izgleda na obroncima Cera u očima rodbine i prvih komšija..\nSkupljaše prašinu godinama njihovi ponosi i zlatne marke i evri sa kojima su doneli sve svoje želje iz belog sveta kad se nađu na godišnjim eskurzijama po rodnom kraju prepričavajući im život u tuđini. I o kojima nema niko da brine i čuva, a naslednici davno otiđoše svojim putem ostavljaše im samo brigu i muku sa mislima -A šta ćemo sa njima..\nVelelepne građevine sa zlatnim okovima i lavovima na teškim ogradama i kapijama čuvaše ulaze njihove od očiju radoznalaca i posetilaca nasrtljivih novinara sa fotoaparatima u rukama koji slikaše izdaleka i poneka priča o njima dospe na televiziju uz prijatne slike unutrašnjosti prikazana u svom tom sjaju šunda i kiča..\nNestvarne slike građevina gde se retko gde viđa pa čak i u našoj prestonici kad ih obasja sunce sa onih brda prosto čovek mora da zastane i počne da se divi istim i nastavi dalje svoj put sa istim onim mislima njihovih neimara-A kome će ovo sve ostati posle nas ?!\n← NEKI ČUDNI DANI


Brabus B63 S i Brabus GL Widestar na Salonu u Esenu\n28 Nov 2009 - 09:17 Tuning Link\nI Brabus je naravno prisutan na Salonu tjunera u Esenu (traje do 6. decembra), a među njegovim uvek zanimljivim eksponatima se ovog puta posebno ističu B63 S i GL Widestar.\nB63 S je u stvari prerađeni Mercedes E63 AMG (i u sedan i karavan verzijama) čiji V8 motor, uz pomoć novog Brabus B63 S performance paketa, razvija 408kW/555KS i 650 Nm obrtnog momenta, a može da postigne najveću brzinu od 320 km/h (ubrzanje do 100 km/h je 4,3 sekunde).\nBrabus za B63 S nudi i body kit, odnosno prednji spojler, zadnji difuzor, spojler pozadi, svoje blatobrane sa otvorima za vazduh, kao i novi izduvni sistem, točkove od 18, 19 i 20 inča (sa Pirelli ili Yokohama gumama) i modifikovani enterijer (Brabus Mastik koža i alkantara, detalji od karbon fibera, pragovi od nerđajućeg čelika sa Brabus logom...).\nMožda još zanimljiviji je Barbusov Mercedes GL Widestar, GL klasa koju pored upadljivijeg izgleda (proširenja blatobrana, drugačiji branici, spojleri, pragovi, točkovi do 23 inča, dodatna LED svetla, zadnji difuzor...) karakteriše i 6.1L motor sa 340kW/462KS i 615 Nm (ova verzija do 100 km/h ubrzava za začno 6 sekundi a može do 255 km/h).\nDevetokraki točkovi su inače nazvani Monoblock E PLATINUM EDITION (sa Pirelli ili Yokohama gumama), ali je kupcima na raspolaganju i čitava serija točkova od 21 inča (Monoblock VI or F) ili 22 inča (Monoblock VI, E, G, Q i S).\nBrabus takođe nudi i pojačanje snage za dizel verzije ovog modela, pa GL 350 CDI razvija 200kW/272KS i 590 Nm, dok je Mercedes GL 450 CDI pojačan na 257kW/350KS i 800 Nm (ovaj model postiže 240 km/h, do stotke ubrzava za 7,1 s).\nPaket sadrži i ogibljenje niže za 30 mm, jači kočioni sistem (diskovi 380 x 36 mm napred i 355 x 28 mm pozadi) i naravno preuređenu unutrašnjost po želji kupca (Mastik koža i alkantara, sportski volan, elementi od karbon fibera, Multimedia system...).\nUuu bre,al su ga nakitili!Skroz nepotrebno i bez ukusa!\nAutor milan 28 Nov 2009, 10:55\nAutor hahe 29 Nov 2009, 14:49\novu besmislenost placaju samo rusi i arapi\nAutor Stole 29 Nov 2009, 17:46\nAutor gagiNBG 29 Nov 2009, 20:49\nauuuu pa ovi su zajebali i Grand paradu po pitanju kica... Ukusa bez...\nAutor Marko 01 Dec 2009, 11:51


Chrome dobija najvažnije ažuriranje u poslednjih nekoliko godina - B92\nGoogle Chrome, bar ko je sudeæi po reèima matiène kompanije, dobija veliko ažuriranje u samom finišu 2020. godine. Preciznije, reèi kojima su ovo opisali bile su "najvažnije ažuriranje u poslednjih nekoliko godina".\nIzvor: B92, The Verge èetvrtak, 19.11.2020. | 08:38\nSvako malo neki update revolucija za svaki browser. Do sad su browseri 6000 puta brzi u odnosu na pre 5godina, a hardver trista milijardi puta. Kad ono medjutim, malo samo doradjen i sredjen i dodati noviteti da isprati trendove.\n(haha, 19. novembar 2020 22:10)\nJa pomislio pod "najvaznije azuriranje" da ce prestati sve sto moze da salje guglu, kad ono kozmetika i kao poboljsanja\n(kaboom, 19. novembar 2020 15:20)\nja chrom koristim samo kad moram.\n(mislim sta jos reci, 19. novembar 2020 10:47)\nHahahah manje ram-a.......treba da koristi jedno 20 puta manje rama u startu i da se zaustave curenja na sve strane naravno to nije moguce zbog sporne aktivne telemetrije za svaki otvoren tab.....drugim recima neka smanje prikupljanje podataka svakakvih vrsta pa ce biti nesto bolje.\n(trt, 19. novembar 2020 10:40)\n(Sasa, 19. novembar 2020 09:56)\nKada izlazi update\n(nik, 19. novembar 2020 09:45)\nNe mogu da preuzmem fajlove sa Google Drive u Incognito modu, zasto?\n(Milan, 19. novembar 2020 09:23)\nNadamo se da æete nešto napokon uèiniti, Chrome je postao slab browser, pretežak, problem sa cacheom...\n(sale1907, 19. novembar 2020 09:16)\nsad ce da vam vuce jos 400mg rama\n(baba vidosava, 19. novembar 2020 08:59)\nA svako otvaranje novog taba ce pojesti 1 Gb memorije kao i do sada?!\n(Sasa, 19. novembar 2020 08:50)