Forward : krimikomedija : Slobodan Vladušić : 978-86-7979-304-1 : Knjizara.com: Knjige\nVitalova nagrada, "Zlatni suncokret", za najbolju knjigu za 2009.godinu.\nKo sve strada kad se ukrste fudbal i zločin, rijaliti šou i detektivska potraga? A šta se može desiti u Rumuniji kad si mrtav ?Prvi dribling krimić u srpskoj književnosti ! Iz pera Slobodana Vladušića i duše elektronske kulture.U toboganskom slalomu , u ritmu zločina i ADSL-a, jureći u susret snovima i otpacima medijski predozirane civilizacije,Slobodan Vladušić komanduje: Forward !\nAutor je arbitar na zelenom tepihu srpske kritike i doskorašnji delilac pravde u NIN-ovom žiriju.\n2. izdanje, 2010; Tvrd povez; latinica; 20 cm; 330 str.; 978-86-7979-304-1;\nIzdavač: Stubovi kulture; 2. izdanje, 2010; Tvrd povez; latinica; 20 cm; 330 str.; 978-86-7979-304-1;\nIronija je sve što nam je ostalo\nOkruženi smo atmosferom užasa - rekao je Slobodan Vladušić, pisac, kome je nedavno pripalo prestižno književno priznanje „Vitalova nagrada” za roman „Forward” („Stubovi kulture”). Žiri je u obrazloženju, između ostalog, istakao „plodonosnu etiku pripovedanja, snažnu pripovedačku kulturu, umetnički odgovorno posmatranje našeg aktuelnog sveta” u nagrađenoj knjizi, a Vladušić u razgovoru za „Blic” govori o „Forwardu”, apokaliptičnim fenomenima današnjice, odsustvu humanosti koje rezultira odsustvom smisla.\nGovoreći o svojim motivima da roman naslovi rečju forward i simbolici toga Slobodan Vladušić kaže: „Forward je naziv tastera za premotavanje na raznim vrstama plejera. Dakle, to je osnovno značenja naslova, ali razume se, ne i jedino. Reč forward je šifra svekolikog napretka, ako uopšte ima smisla još govoriti o napretku. Forward je, na primer, i bolest daljinskog upravljača, ono stalno premotavanje kanala unapred, jer nas ništa ne zadovoljava duže od pet minuta. Na kraju se vraćamo na isti program od koga smo krenuli, a potom nastavljamo premotavanje iznova. Kao što vidite, mi živimo u forward-vremenu, bolje reći u AST-forward vremenu.\nPripovedač u romanu je kamera obdarena ljudskom inteligencijom...\n- „Forward” je nastajao jako dugo, i ja ne znam tačno kada mi je palo na pamet da za jednog od pripovedača odaberem kameru obdarenu veštačkom inteligencijom. Sada mi se čini da je to bila i ključna tačka u pisanju ovog romana. Kamera je, dakle, način da se potpuno oneobiči doživljaj sveta. Ako želite da vidite svet, a ne samo da ga prepoznajete, vi morate da nađete neki novi ugao posmatranje sveta. To je jedini način da u njemu vidite senke, odnosno sve ono što se ne vidi na prvi pogled. Zato je svet „Forwarda” jedan surov svet. Pokušao sam da ga malo relaksiram humorom, ironijom i parodijom. Potajno se nadam da sam bar donekle u tome i uspeo.\nRadnja romana smeštena je u blisku budućnost u kojoj vladaju genetske modifikacije i rialiti šou. A sve to u crno humornom ruhu... Hoćete da kažete da će prave stvari u (bliskoj) budućnosti biti sajber sreća, silikonska lepota... ili...?\n- Genetske modifikacije su vam još jedan primer forward-vremena: pogledamo se u ogledalo i uvek nam nešto nedostaje, nečim nismo zadovoljni. Statistički podaci koji postoje u mom romanu na tu temu nisu izmišljeni. Oni su verodostojni. Verujem da su mnogi krediti uzeti samo da bi se popravljali nosevi, uši, usne, grudi. Ljudi su sve lepši, ali sebi izgledaju sve ružnije. To je interesantan paradoks, zar ne? A šta reći o rialiti programima? Priznajem, slabo ih gledam i to samo zato što to nisu nikakvi rialiti programi. Rialiti program bi nastao kada biste montirali skrivenu kameru u stan četvoročlane porodice koja treba da preživi jedan zimski mesec sa 250 evra, a da oni o tom snimanju nemaju pojma. Rialiti programi i postoje upravo zato što nisu realni. Kada spojite tu silikonsku groznicu i tu irealnu realnost dobijete nešto što još nema ime, već samo jednu posebnu atmosferu smeha i užasa, atmosferu koju sam pokušao da dočaram u „Forwardu”.\nRazrešenje krimi priče u romanu dešava se u rialti šou emisiji simtomatičnog naslova „Pravda mora pobediti”. Mislite li da je ironija jedino što nam je još preostalo?\n- Mislim da jeste. Samo, stvar je u tome što ironija može da bude znak superiornosti, ali i znak očaja. Sasvim iskreno, ne znam kog tipa je ironija u „Forwardu”. Hoću da kažem, bilo bi dobro da je jednom ne pobedi pravda, nego istina.\nU obrazloženju žirija stoji i to da roman sadrži „odgovorno posmatranje našeg trenutka”. Kakva je ta naša realnost u kojoj živimo? Koje su joj ključne odlike? Kog je žanra?\n- Mislim da je žiri na taj način hteo da istakne da je „Forward” jedan moderan roman, koji pred izazovom vremena ne beži ni u anahrone poetike, ni u geto tzv. intimnih, privatnih priča. U „Forwardu” se tradicionalno znanje sudara sa bujicom kratkovečnih informacija. To znači da je „Forward” pokušaj da se od bezvrednih stvari, tj. potrošne robe, u koju spada i krimi priča, načini jedan vredan roman. Ne znam da li sam u tome uspeo, jer živimo u vremenu u kome sve osim zlata, nafte i vode vredi mnogo manje nego što je vredelo pre neku deceniju. Uključujući i nas same. „Forward” je, dakle, moj skroman pokušaj da načinim nešto vredno. U tome je njegova odgovornost.\nA kako vidite poziciju i (ne)moć književnosti danas?\n- Za mene je književnost, uz košarkašku reprezentaciju, i dalje najozbiljnija stvar u ovoj zemlji. Ta me činjenica koliko raduje toliko i rastužuje.\nOva nagrada je priznanje mojoj generaciji\n„Vitalova nagrada” za knjigu godine „Zlatni suncokret” (koja podrazumeva novčanu protivvrednost 5.000 evra, novo izdanje nagrađenog dela i plaketu) laureatu Slobodanu Vladušiću krajem februara, a govoreći o svom odnosu prema nagradi pisac napominje: „Mislim da je ova nagrada na neki način i nagrada za moje generacijske kolege i prijatelje: Vladimira Kecmanovića, Dejana Stojiljkovića, Nikolu Malovića, Borivoja Adaševića, Nemanju Rotara... Nagrada koju sam ove godine ja dobio, kao i nagrade koje su dobili neki od pobrojanih pisaca znak je da ljudi ozbiljno čitaju ovu generaciju pisaca. To je odlična stvar. Nema smisla pisati ako nemate ozbiljne čitaoce.”\nSutra uveče u Domu kulture Studentski grad Slobodan Vladušić ima književno veče posvećeno romanu „Forward”.\nPogled na Evropu sa margine\nU suštini, „Forward” se mogao događati, i događa se, u svakoj evropskoj zemlji, u većoj ili manjoj meri. Zato, osim nekih naših pisaca i pesnika, ovim romanom hode i duhovi Dantea i Rablea\nPrvi roman našeg poznatog književnog kritičara i univerzitetskog profesora Slobodana Vladušića „Forward”, u izdanju beogradskih „Stubova kulture”, još u formi sinopsisa dobio je stipendiju Fondacije „Borislav Pekić”. Pod motom „đavo je uvek u detaljima”, i pod okriljem žanra krimi-komedije, Vladušić radnju smešta u Rumuniju i razvija je kroz mnoštvo tragikomičnih pojedinosti.\nHaos istrage ubistva novinara Maka Marina dešava se, prevashodno, kroz medije, viđen okom kamere, a radnja se kreće od humora i burleske do tragičnih obrta viđenih u našoj realnosti.\nPoznavaoci kažu da je roman „Forward” jedan od ozbiljnih kandidata za NIN-ovu nagradu. Slobodan Vladušić (1973) do sada je objavio tri knjige eseja, studija i kritika iz srpske i svetske književnosti: „Degustacija smrti”, „Na promaji” i „Portret hermeneutičara u tranziciji”.\nNajuočljivija osobenost Vašeg novog romana jeste to što je glavna uloga data kameri. Da li poverenje ukazujete njenoj „višoj inteligenciji” i svevidećem oku, ili ste nepoverljivi prema onom humanom u čoveku, koje treba da istraži istinu?\nDarujući kameri ulogu jednog od pripovedača „Forwarda” pokušao sam da oneobičim i dehumanizujem priču. Razume se, nisam to učinio tek iz razloga puke literarne igre, već zato što sam na taj način hteo da uvedem čitaoca u jedno posthumanističko, odnosno antihumanističko doba u kome čovek više neće biti mera svemu, već sirovina za sve ostalo. Mi danas stojimo na pragu tog doba, i ja sam samo neke već prisutne realne tendencije zumirao u svom romanu kako bih ih istakao. A gde se nešto zumira, tu više ljudsko oko nije dovoljno.\nKroz krimi-komediju Vi ste, u stvari, i dalje ozbiljan kritičar: ubistvo rumunskog novinara Maka Marina rešava se u rijaliti šou-programu koji se ironično zove „Pravda mora pobediti”. Da li je slučajno ubijen novinar, da li pravda pobeđuje?\nMislim da je novinar ubijen iz tehničkih razloga: priča je odnekuda morala da krene. Ipak, oko profesije Maka Marina zaista se mogu isplesti neke simboličke veze kojih, dok sam pisao knjigu, nisam bio svestan, i to je dobro jer roman valjda time potvrđuje da je živ. Bilo bi užasno da on izgovara samo rečenice koje je naučio od mene. Što se tiče pravde, ne čini li Vam se da se ta reč u Srbiji danas prilično retko čuje? To je loše znamenje. Pravda počiva na ravnoteži, bolje reći na uravnoteženosti, pa nije slučajno što je njen simbol vaga. A Srbija danas, na žalost, nije uravnoteženo društvo. Slaba nam je uteha što je i svet izgubio ravnotežu. Jadan je to alibi. Tako sada imamo i studente prava koji se hvale da pravo nema veze sa pravdom, i novinarski pomladak koji se hvali svojom titulom profesionalnih neznalica i pisce koji se busaju svojom ideološkom uniformnošću i jednoumljem. Zamislite njihov svet: to je „Forward”.\nDa, ali „Forward” jei svet sa mnogo potencijalnih ubica, jeftinom televizijskom zabavom, plavušama naduvanih usta, agencijama koje priređuju terorističke igre, nasiljem, primitivizmom. Međutim, nije ubica Vaš glavni junak već smrt, strah od smrti i ništavila?\nFilozofija nam je pokazala da svest o smrti ne mora da izazove samo jezu već i jedno posebno treperenje života koji, tek u društvu te svesti, postaje, da tako kažem, životan. Međutim, moderna vremena sakrivaju smrt od čoveka, pa kada se ona pojavi onda nam izgleda kao siledžija koji je došao da nam nešto otme, a ne kao sufler koji je sve vreme naše životne predstave tu, sa nama. Mislim da večni život ne bi bio ništa manje ništavilo, a u svakom slučaju, neće ni biti dostupan svakom pojedincu.\nZašto u priči prelazite granice Srbije i odlazite u Rumuniju?\nSrpska književnost nije provincijalna književnost. Ona je putovala i pre, i nema razloga da ne putuje i sada. Otuda i priča u romanu „Forward” može da počne u Temišvaru, dakle u Rumuniji, zato što tamo počinje i „Druga knjiga Seoba”. Razume se, nije mi bio cilj da time pokažem da volim Crnjanskog, odnosno da sam ga čitao. Postoje dublje veze: jedan moj čitalac mi je, recimo, sugerisao da je reč „forward” modernizovani prevod reči „seoba”. Na tome sam mu zahvalan, tim pre što meni tako nešto nije ni palo na pamet. Dakle, za mene ne važi pravilo da kada kažem Rumunija mislim na Srbiju. Žao mi je što ću na taj način razočarati one koji bi sve da čitaju isključivo kao političku alegoriju, ali mislim da se ipak književnost ne može svesti na meru njihove, moram to da primetim, prilično nejake inteligencije. Rumunija je, dakle, jedna fikcija koja se hrani simboličkim potencijalom realne Rumunije. Kako je tamo, ne znam, nikada tamo nisam bio. Rumunija u mom romanu i Rumunija na geografskoj karti nisu otuda iste zemlje. U suštini, „Forward” se mogao događati, i događa se, u svakoj evropskoj zemlji, u većoj ili manjoj meri. Zato, osim nekih naših pisaca i pesnika, ovim romanom hode i duhovi Dantea i Rablea. Dakle, „Forward” je pogled na Evropu sa njene margine, a poznato je da se sa margine sve bolje vidi nego iz centra.\nIpak, usred tog mnoštva besmislenosti i praznine, ispraznih istraga, provejava nostalgija, neotkrivena klavirska kompozicija Dina Lipatija, kao najdalja tačka do koje je stigao ljudski duh. Na kojoj tački razvoja jeste sada ljudski duh?\nNe znam odgovor na vaše pitanje. Nisam siguran da ga iko zna. Ono što je, čini mi se, jedino izvesno jeste da godine i decenije koje dolaze neće biti ni nalik onima u kojima živimo ili onima u kojima smo živeli. To znači da neke od stvari na koje smo sada navikli, pa ih smatramo prirodnim, neće više postojati. Svet će, verovatno, biti suroviji ali oni koji dolaze neće znati za naše današnje značenje reči „surovost”. Gledajući u budućnost, možemo se i mi pitati, kao jedan naš pesnik vizantijske provenijencije: „No, ko će da nas razume?”. „Forward” ne može da odgovori na to pitanje ali će, nadam se, nekoga od onih koji dolaze zainteresovati to da nas razume.\nJustice must win?\nForward, Slobodan Vladušić\nPrema autorovom određenju, roman–prvenac Slobodana Vladušića jeste krimikomedija.Prema čitalačkom uvidu – pa, bar unekoliko, i zavisno od njega – Forward bi mogaobiti i negativna utopija sa elementima SF-a ili cyberpunk, pa roman katastrofe (koje, istina,niko od onih koji su njom zahvaćeni nije sasvim svestan), ali i satira o duhu vlastitogvremena – ironična, parodična, crnohumorno hiperbolizovana slika beskonačne tranzicijeu maloj zemlji na margini Evrope. Ili je, ipak, reč o nekoj vrsti (kripto)horora o modernimvampirima, u početku tek blago natuknutog time što na teritoriji Rumunije srpska televizijskaekipa traga za počiniocem krvavog ubistva novinara Maka Marina, a u potrazi učestvujei rumunski seks-simbol Auror Fitero, koji je glumio Drakulu u američkom fi lmu Krv istrast... Potom, u drugom delu romana, u rumunskoj bestragiji, čije se ime svelo na tri besmislenaslova,1 u motelu „Missouri Breaks“, junaci dobijaju sobu u kojoj je, svojevremeno,samoubica ogromnog rasta prolio „više od sedam litara krvi koliko običan ljudski organizampotrebuje“, da bi se, u trećem delu, sve okončalo u senci ogromnih providnih cisternipunih krvi i džambo-džetova koji je raznose... Najzad, Forward bi mogao biti i gorka, urnebesnatragedija o obezljuđenim, potrošnim, zamenljivim „ljudskim resursima“ i njihovojuzaludnoj težnji da budu nešto drugo u nekom drugom, boljem svetu. Ovaj sloj značenjanagoveštava i stalno provlačenje lažnih identiteta, tuđih imena i tuđih života pod kojimase kriju brojni, apsurdno ponovljivi, out of database likovi, svesno ispražnjeni, plošni, svedenina niz osnovnih informacija – nula i jedinica – koje se mogu i ponavljati, i beskrajnorekombinovati.\nProslediti priču o sebi (sama stvarnost „nije dovoljna“2) nekom drugom i samog sebenegde drugo, jeste omama u kojoj se kreću svi likovi Vladušićevog romana, a ne samo oniusporeni temišvarski starci, tragikomično različiti u svetu koji hoće da potre razlike i utopiih u ideal-tipske slike masovne kulture. To „forvardovanje“ u neizvesnu budućnost, političkikorektnu, demokratsku, izgrađenu na ruševinama starih staništa – postaje osobeniomaž Crnjanskom i njegovim Seobama, što, zajedno sa nizom drugih teško pobrojivih igotovo neuhvatljivih čitalačkih asocijacija,3 čini ovaj roman i uzbudljivim dijalogom saknji ževnim prethodnicima, u koji, zavisno od svoje načitanosti, mogu (i moraju) stupati ičitaoci. Upletene u tkivo romana, duhovite, funkcionalne, podsticajne, ove asocijacije gradeuzbudljivu virtuelnu biblioteku koja potom može bitno uslovljavati čitanje Forwarda,pa i određivanje njegove žanrovske prirode. Asocijacije na Pinčonovu Objavu broja 49 iliČestertonov „košmar“, Čovek koji je bio četvrtak, ali i brojna pozivanja na čuvene književnedetektive, junake Edgara Alana Poa, Artura Konana Dojla, Agate Kristi i dr., mogli bi, recimo,usmeravati čitanje Vladušićevog romana u ključu krimi-romana, ili krimikomedije,kako je i u podnaslovu navedeno. Tu strategiju čitanja podržava i stalno poigravanje tipičnimpostupcima krimi-romana. Pedantno se, recimo, navode komplikovani alibiji, za kojese potom, u nekoj vrsti parodijskog kontrapunkta, zaključi da su svi manje-više lažni, i tone zbog toga što su alibiji mogućih zločinaca, već zato što su suštinski virtuelni, nisu deotraganja za istinom, nego televizijskog pravljenja istine. Krimi-konvencija jeste i nuđenjeviše potencijalnih zločinaca: vamp-žene (takve su, recimo, do kraja neidentifi kovana Sijalicaili Olimpija Torma), prezrene, neželjene žene (Nikoleta, hostesa Univerziteta Nike, ali,možda, i sustanarka Marinove devojke), izneverene žene (Elena Stan), osobe koja je promenilaidentitet (Paola Belforte), ljubomornog poslovnog suparnika (Gonzo), pokradenogautora (Dumitru Găman), ali i tajanstvenog out of database stranca u štraftastom HugoBos odelu, koji se od početka gotovo do samog kraja provlači kroz roman...Međutim, suštinska beznačajnost zločina, pa time i pravde koja „mora pobediti“ u realitijuo ubistvu Maka Marina, ironijski poriče samu suštinu krimi-romana. I zločin i pravdaovde postaju virtuelni, zamenjivi bilo kojom drugom senzacijom koja bi imala veću gledanost,što se saopštava već u prvoj rečenici romana: „Da je Mak Marino ubijen dan ranije,dakle u sredu, ništa se ne bi dogodilo“. Objašnjenje je jednostavno: utakmica Evrolige,bila bi, nužno, medijski privlačnija od Marinove smrti. Pa i sam zločin samo je pitanje procene.Zbog pljačke manje od 500 evra policija ne šalje islednika s ekipom, ne samo u Vladušićevomromanu već i u našoj svakodnevici. Samo u Vladušićevom romanu, bar zasad, ismrt je tarifi rana, i to znatno niže: „...Smrt Maka Marina postala je imovina Rumunije, kojaju je privatizovala po ceni od 7,54 €“.\nPitanje ko je ubio Maka Marina ne interesuje u suštini nikoga među onima koji plaćajui usmeravaju istragu. Reality show pred kamerama vodi silikonska plavuša, Suzana Ćula-fi ć, ponavljajući reči koje joj neko nevidljiv sipa u uvo, a ubica može biti bilo ko, onaj ko jeodista ubio (a pronaći će ga analizom DNK tragova, a ne genijalnom dedukcijom4), ili, jošbolje, onaj ko će pobuditi najviše interesovanja kod prezasićenog gledališta i ko se najboljei najlakše može obraditi u postprodukciji, poput nekog nezaposlenog glumca, kojegće, ako bude trebalo, Biroul de Detektivi S. R. L. unajmiti da prizna ubistvo. „Važna je zabava– fun“, a ljudi su se ionako pretvorili u robu, u eksperimentalne zverčice, ili pokretnistalak za kameru, praznu telesnu školjku, koja se svakodnevno bar dva sata puni bilo kakvimtelevizijskim sadržajima, poput genetski preoblikovanog Bože Govedine.\nMeđutim, ako krenemo od kraja, od onoga što je odista ubilo Maka Marina, iako nijezabilo nož u njegove grudi, nameće se, potencijalno, nova strategija čitanja. Ona na kojubi mogli uputiti Pekićeva Atlantida, Besnilo ili 1999, a možda i Čapekov R. U. R, Asimovljevciklus o robotima ili Klarkova i Kjubrikova 2001: Odiseja u svemiru. Odnos mašina i ljudi,humanizacija mašine i mehanizacija čoveka i nastanak bića koja nisu ni mašine ni ljudi, ilijesu oboje, poput Gibsonovih elektronski „dorađenih“ junaka, grade, ako izaberemo ovajčitalački put, priču o svetu čiji stanovnici gube svoj prvotni humani identitet i postaju hologrami,voštane fi gure, „humanoidni stvorići“, polutanska bića sačinjena od mesa isilikona,5 vampiri koji u tuđoj krvi nalaze svoj izvor mladosti, stvorenja između androida i„čovekoida“, čije su zenice „kao nalepljene na oči“. U toj novoj socijalnoj hijerarhiji iznadobičnih ljudi, koji postoje „samo u stvarnosti“ i nikad neće „postati nominativ“, stoje čak ipsi, čija se ljudska prava lajtmotivski provlače kroz ceo roman. Tako, recimo, politički beskrajnokorektni profesor Lupu (inače moj kandidat za Marinovog egzekutora, manjezbog dokaza, a više zbog lične antipatije) traži zabranu Pekićevog Besnila: „Tu knjigu trebazabraniti. Ne može se tako o psima govoriti!!!“\nNosilac pobune protiv tog mehanizovanog, androidskog, psećeg sveta mogao bi, možda,biti Petar Petrović, imenom, čipom u glavi i ponovljivom, praznom egzistencijom obezličenitonac televizijske ekipe, koji možda jeste, a možda i nije nekadašnji student fi lozofi je, pisacrasprave o fi lozofi ji ukrštenice, ili pisac ogleda o prirodi jezika: „Ima bezbroj Petrovića. A niPetar nije retko ime“. Njegovo opsesivno traganje za Marinovim ubicom više funkcionišekao pobuna protiv sveta matriksa, u kojem je sve moguće, nego kao traganje za pravdom.Međutim, za razliku od svojih genijalnih prethodnika, knjiških detektiva, Petrović ne uspevada osmisli i „vrati u zglob“ vlastiti svet. Za razliku od Dipena, Poaroa, mis Marpl ili Holmsa,on na kraju svog traganja ne može da reši pitanje motiva i umesto onog ko, konačno, nadmoćnomlogikom i čistim umom vaspostavlja pravdu, on i sam postaje animalni ubica.Jednako kao što je izašao iz nerazlučive magme anonimusa, Petrović ima svoj neodređenkraj u bedlemskoj ludnici. Čak ni zločin koji počini nije dovoljan da mu obezbedi prepoznatljivuegzistenciju. Naravno, ako onaj tajanstveni, zakrabuljeni stranac, sa posekotinama ukorenu kose, koji u „Mexikan surfer-u“ pozdravi Božu Govedinu, nije ipak Petar Petrović,koji je pobegao i od lobotomije i od vlastite bezlične egzistencije i konačno sreo svoju idealnudragu Lolu Montanj?6 Ili smo, ipak, samo predmet autorovog ironičnog poigravanjas opšteljudskom potrebom za hepiendom? A predmet ironije u ovom romanu i inače jesusvi, od Van Goga i impresionista, preko Deride, Lakana, „vazda neizbežnog“ Slavoja Žižeka,političke korektnosti i mas-medija, do obožavateljki Suzane Ćulafi ć ili nesrećne Ane Gabu,gazdarice Marinove devojke, kojoj je „u okviru reforme ukinuta penzija“, ali: „Srećom, sadbar zna da reformi više neće biti“.\nČitanju u ključu Atlantide ili 2001: Odiseje u svemiru pogoduje i neljudska, ili gotovo neljudskapriroda Vladušićevih pripovedača. Prvi, najobimniji deo romana pripoveda inteligentnamašina, visoko sofi sticirana kamera koja „posmatra hlađenje ljudskog roda“, „nedeleći sa njim ni ljubavi, kojih je sve manje, ni mržnje koje takođe nestaju“. Podeljeno komandomforward i notiranjem mesta i vremena, njeno pripovedanje kombinuje apsolutnuobjektivnost mašine, kojoj je sve ljudsko strano, s duhovitom mušičavošću inteligentnog entiteta, koji svojim širokougaonim uvidom dovodi u vezu najrazličitije vrste podataka,oblikujući time ironični, često crnohumorni uvid u ljudsku egzistenciju. Lišena saosećanja,moralnih ili fi lozofskih dilema, Vladušićeva kamera s distanciranom preciznošćufokusira nehumanost, vrednosni i moralni rasap sveta koji snima. Ona, recimo, pedantnopobraja i opisuje različite forme nasilja, ne ulazeći u njihovu procenu,7 s komičnom ozbiljnošćuparafrazira psovke koje čuje, ili, u gotovo pravilnim razmacima, ravnodušno ponavljareklamne slogane, koji lajtmotivski protkivaju svet romana. Ovaj osobeni EPP, upravozahvaljujući nezainteresovanosti kamere koja ga registruje, prerasta u duhoviti, ironičniuvid u moderni konzumerizam. Jedni pored drugih stoje fudbal, higijenski ulošci, najke,koka-kola, mikrosoft, pivo, Folksvagenova buba, Milka-čokolada, veštački generisani „smehiz konzerve“, predsednička kampanja Toma Kruza... Svetu potrošačkih čuda pripada i lajtmotivskiprovučena priča o „srećnom dobitku“ i nesuđenim „srećnim dobitnicima“ koji doslednone primećuju pogrešno napisano ime na konzervi piva,8 ili im se, kada ga otkriju,gubi svaki trag. Tako Grigor Maldin, navodni „srećni nalazač“ pogrešno etiketirane konzerve,postaje samo lik urbanog predanja („sličan junaku Kafkinog Procesa“). Pet minutaslave gutaju ceo čovekov život.\nIstovremeno, kao narastajuće poricanje mašinskog tipa egzistencije, zbiva se i osobenooljuđenje kamere–pripovedačice. To je u početku sasvim uslovno. Boža Rakić, odnosnoBoža Govedina, koji kameru nosi, lišen je bilo kakvog intelektualnog ili emotivnogsadržaja. U paradoksalnoj inverziji, kamera više liči na ljudsko biće od ovog u nevremestvorenog produkta genetskog inženjeringa, nesuđenog NBA centra.9 Kamera je bar ustanju da se zapanji kada mladić u Hugo Bos odelu prođe kroz crveno svetlo „kao da ganema“ ili da se zbuni pred portretom čoveka krvavih očiju koji se smeje, može da mrzi iprezire druge kamere, ili da programira svog beslovesnog nosača. Vremenom, ona počinjeda se dalje menja i sasvim nemašinski sluti vlastitu prolaznost, počinje da sumnja da je„ili pokvarena ili zastarela“, a to je „na kraju krajeva isto“. Suočena sa profesorom Lupuom,„ljudskim bićem koje proizvodi rečenice“,10 Kamera-pripovedačica izriče i svoju radosnuslutnju: „Znam da se bliži onaj čas kada će mašine postati ljudi. A ljudi mašine“.Ovaj primarno ironični komentar mehanizovane univerzitetske produkcije reči, koja jezamenila nauku i fi lozofi ju, mogao bi, u jednom dubljem sloju značenja, biti i nagoveštajpotonje sudbine pripovedačice. Sve dok poseduje sposobnost da resetuje vreme i vraćaga na nultu opciju – kamera je lišena lične i opšte istorije, ona pripada apsolutnoj sadašnjostiu kojoj se briše ono što je prošlo, makar bila reč o Simeonu Piščeviću ili Mirči Elijadeu.Onog časa kada pred zgradom u kojoj se nalazi Gonzov iznajmljeni stan, u Temišvaru, nemože više da resetuje tajmer na T0, kamera ulazi u trajanje obremenjeno istorijom: „Biloje 00:25:34h. Prošlo je dvadeset pet minuta i trideset četiri sekunde od nečega“. To je početakumiranja, sličnog umiranju Klarkovog i Kjubrikovog Hala. Sledi trenutno oslepljenjekamere, pa zaustavljanje ekipe na check-point-u rumunske policije, nagomilavanje out ofdatabase ljudi,11 preokreti u istrazi koji ne vode nikud, rešavanje zločina glasanjem, poputonog u „Velikom bratu”... Sve ovo ubrzano vodi ka praznoj 196. stranici romana, gde umestoteksta o onome šta se desilo u podrumu hotela „Trezor“ stoje crte, namenjene, verovatno,samome čitaocu. Piščevog odgovora na ovo pitanje nema, postoje samo nagoveštaji.Možda je neko konačno pročitao neispravni natpis na konzervi piva i došao da dobije nagradukoja će mu promeniti život. Ali, ako jeste, ko je to bio? Možda je izvođenje davnoizgubljene klavirske kompozicije Dina Lipatija, prelilo inteligenciju kamere u praznu telesinunjenog nosača Bože Rakića zvanog Govedina?Ime Dina Lipatija lajtmotivski je protkano kroz celinu komada: kao ime ulice u kojoj ježiveo ubijeni Marino, melodija na mobilnom telefonu, te kao priča o autoru, rođenom1917, koji je u trideset trećoj godini umro od raka i čija je varijacija za klavir „misterioznonestala“. Ta kompozicija čudesne lepote, na početku romana, još uvek je sakrivena, dokne pomru svi koji su imali priliku da je čuju. Gotovo na samom kraju romana, premijernoizvođenje novootkrivene kompozicije Dina Lipatija, struji kroz mozak pripovedača „kaoneki bledi, unutrašnji vetar“ i njemu odjednom postaje „sve čisto i jasno“, ali nema nikogkome bi to mogao saopštiti ili napisati. Ostaje samo svedočenje o tajanstvenom neznancuprerušenom u kostur, koji je svojevremeno, u podrumu hotela „Trezor“ nagovestio pripovedačuda će „jedne večeri čuti predivnu neotkrivenu kompoziciju Dina Lipatija, kompozicijunesravnjene lepote. Ta kompozicija, nastavio je neko obučen u kostim skeleta,najdalja je tačka do koje je stigao ljudski duh. Posle toga, kaže mi taj kostur, čovek prestajebiti čovek“.\nMožda su se, u stvari, u podrumu „Trezora“ inteligentna kamera i njen beslovesni nosačsusreli sa samom smrću, onom koja jeste najviša, neodgonetljiva tajna postojanja? Štagod da se desilo, suočilo je kameru koja je nekad „rečeno jezikom ljudi“ bila sam Gospod,čudo, besmisleni totalitet sveta12 u smrtno biće, čije su poslednje reči: „Konačno razumemljude, ali i dalje ne znam gde se nalazim, i kako sam ovde dospela.Otkud ja na ovoj ledini?“Kamera umire, a pripovedanje preuzima novi pripovedač. Ko je on, nema pouzdanogodgovora. Je li on prorok nepostojećeg boga,13 vesnik smrti ljudske vrste kakvu znamo?Nema defi nitivnog odgovora na pitanje ko to u telu Bože Govedine počinje da pamti,razmišlja, opaža svet. Sam pripovedač to ne zna. Njegovo pripovedanje više nema sveobuhvatnostkamere, ljudsko je po svojoj parcijalnosti, ali i dovoljno manirizovano da nebude sasvim ljudsko. Ovaj pripovedač nema uvida u Internet i baze podataka, ali čuje sve,ponekad neselektivno, poput mašine. Polilog voza (koji, inače, objedinjava užas logorskogtransporta i sasvim realno tranzicijsko iskustvo srpskih putnika) oblikuje se gotovo muzičkimsmenjivanjem tema, upravo zahvaljujući pripovedaču koji sluša i prenosi žamor obezličneljudske mase kao elektronski mikrofon. Kao da se deo kamere–pripovedačice ulio učovekoliku ljusku Bože Rakića, oblikujući svedoka zastrašujućeg putovanja u tranzicionosrce tame,14 u svet posednut smradom fekalija, koje se bukvalno i simbolički izlivaju odpočetka romana, leševa u raspadanju i još gorim smradom „očišćivača“, koji bi trebalo daukloni tragove krvi. Poput Kafkinog Karla Rosmana, s kojim se možda mimoilazi u vozu,15i Vladušićev Govedina neznano gde okončava svoje svesno lutanje.Treći pripovedač Vladušićevog romana dobio je najmanje mesta. Od 315. do 322. straniceon ispituje Božu Rakića (koji to nije) o njegovom pravom identitetu i događajima upodrumu hotela „Trezor“. Istovremeno, on daje novo razrešenje romana i novi smisao zbivanjimau njemu. I ubijeni Mak Marino, i svedoci, i istražitelji njegovog ubistva, i potencijalneubice, samo su šahovske fi gure koje pomeraju igrači iz senke. Svi oni su neka vrstatoplokrvnog stada čiju krv i simbolički i bukvalno ispijaju moćni vampiri. Koliko je ovajtreći pripovedač čovek, ostaje otvoreno pitanje. On sam kaže: „...Reč čovek već odavnonije reč koju koristim u svakodnevnom životu...“\nOtpočet komandom play, a okončan komandom stop Vladušićev roman bi se moždamogao čitati i kao kompjuterska igra. Poslednja rečenica romana: „Nemate razloga za strah,sve će se završiti brzo“, može značiti kraj igre, ali i kraj sveta koji znamo... Ironični, gorki,crnohumorni, lirski, roman-prvenac Slobodana Vladušića sigurno nije „priča od koje svakomnogo očekuje, a ona se na kraju stropoštava u ništa“. Slojevitošću svojih značenja, spregnutošćukompozicije, lavirintom mogućih čitanja koja nudi, Forward poriče pesimističkutvrdnju kamere-pripovedačice da je ljudski jezik „potrošena tajna i ukroćeno čudo“.Sve će se „završiti brzo“, ali priča traje.\nLjiljana Pešikan-Ljuštanović Ljiljana Pešikan-Ljuštanović\n1 „Ta tri slova izgledaju kao tri jahača apokalipse“, (Forward, str. 244).\n2 „Ulice u Ronatu su mračne, zahvaljujući pravilnoj odluci gradskih otaca da ne troše postojećustruju na deo grada koji postoji samo u stvarnosti i nigde drugde“ (Isto, str. 44).\n3 Petrović je, recimo, u jednom času „veseo, lagan, vitak i prazan“ (Isto, str. 58).\n4 „Broj osumnjičenih se smanjio pre nego što je priča i počela. Krimi priče pretvoriće se u viceve“(Isto, str. 58).\n5 „Ako su grudi od silikona, srce je obično od kamena“ (Isto, str. 55).\n6 Možda bi ovo mogla biti još jedna strategija čitanja: pobuna obezličenog šrafa dehumanizovanogsocijalnog mehanizma – David protiv Golijata?\n7 Na Svetski dan borbe protiv vatrenog oružja, zaštitari mlate građane „službenim bezbol palicamau bež boji“ (Forward, str. 42).\n8 Ko nađe konzervu na kojoj umesto Budweisser piše Budwiesser, dobiće 20000 evra i vikend saomiljenom porno-zvezdom u Las Vegasu, dok će njegova partnerka ili partner dobiti utešnu nagraduod 2000 evra.\n9 „...Govedina je morao da puni svoju memoriju neprekidno, jer bi se inače potpuno ispraznila uroku od 12 časova“ (Forward, str. 14).\n10 Profesori, „naročito oni uspešni kojima se bodovi prelivaju sa vrha rang liste“ funkcionišu kao„mašine za izgovaranje“.\n11 S tim što to više nisu neregistrovane, anonimne jedinke već pre ljudske lutke, roboti, „čovekoidi“.(Forward, str. 157).\n12 Nema nikoga ko bi sadržinu njene memorije „ucrtao u kamen oštrom metalnom olovkom zavečni spomen, jer bi mu zato bilo potrebno 100000 pisara i 30 kamenoloma“ (Isto, str. 197).\n13 „Es gibt keinen Gott und ich bin sein Prophet“ (Isto, str. 199).\n14 Asocijacija na Konrada je svesna i namerna.\n15 „U vazduhu, izvan mene, neki muški glas šapuće: Klondajk. Klondajk. Klondajk“ (Forward, str. 241).\nSlobodan Vladušić: „Forward”\nRoman „Forward” (reč koju čitamo na tasterima kućnih plejera, rekordera ili kamera i označava premotavanje unapred) prati tri faze eksperimenta u kome je glavni „pokusni kunić” lik izvesnog Bože (Rakića) Govedine. U prvom delu, njegov glas preuzima kamera, čipom povezana sa ljudskim „nosačem”; u drugom delu glavni lik je osposobljen da preuzme ulogu naratora budući da je ponovo očovečen i oslobođen kamere, dok je treći deo zapravo krnji dijalog kome glavni lik prisustvuje ali ne progovara i ova završnica predstavlja potencijalno, ali ne i konačno razrešenje romana.\nBliska budućnost u kojoj se odigrava potraga za ubicom izvesnog tv-voditelja inicira ishitrene zaključke da je roman uokviren krimi i SF žanrom. Oba žanrovska predloška su, međutim, varka koja treba da održi budnom pažnju čitalaca ne bi li je, u konačnom skoru, usmerila ka onom bitnijem sloju romana: priči o konstituisanju jednog novog društva čijem praskozorju upravo i sami prisustvujemo, a izmeštanje radnje romana u blisku budućnost pojačava premise današnjice kao kroz uveličavajuće staklo.\nPod maskom reality show potrage za zločincem, kroz naratorsko oko humanizovane kamere, roman simulira dokumentarnost i validnost kazanog/viđenog u onoj meri u kojoj i sama tv forma reality emisija predstavlja montiranu, virtuelnu i potpuno iskrivljenu stvarnost. Vremensko i toponimsko pomeranje „reality romana” iz naše zemlje u blisku budućnost Rumunije nedvosmisleno ukazuje na paradigmu o današnjoj Srbiji, mada i šira poređenja nisu isključena. Reč je o atmosferi „postistorijskog” i posthumanističkog društva u kome toponimi nisu presudni, već opšti utisak o nastupajućem vremenu u kome se imperativi jednog reality-show (veselo-zabavno) preokreću u svoju suprotnost (groteskno-isprazno), obesmišljavajući podjednako zločin i smrt, tragediju i sreću, etiku i emociju. „Skupa produkcija za jeftine ljude”, reći će na jednom mestu Vladušić, ironizujući gotovo svaki segment romana, koristeći se iskustvima televizijskih emisija gde je „slika” (a u romanu je to oko kamere) datost kojoj se pre svega besvesno, a potom i bezrezervno veruje i koja dopušta da se bez komentara naporedo nahode (jukstaponiraju) nespojive stvari: voditeljkin smeh u prisustvu smrti, brendirana kultura, čovek kome svest preuzima kamera.\nOksimoronski monstrumi poput tvorevina zločin-smeh, Nike-univerzitet itd. proizvode forsiranu ironiju koja tokom romana varira od duhovitosti do sarkazma i postaje dominantna poetička ravan, podignuta do granica izdržljivosti čitalaca stavljenih u predapokaliptičnu, distopijsku atmosferu sveta u kome se dramatične pojave posmatraju kroz varljivo „olakšanu” vizuru medijskih slika, marketinga ili žanrovskih obrazaca.\n„Forward” je, pre svega, roman koji pripoveda sa povlašćenih pozicija znanja, promišljenih uvida i moćnog baratanja jezikom. Sveprisutni autorski stav suverenog pripovedača brižljivo gradi slojeve pripovedanja koji posredno nude onoliko koliko je čitalac spreman da prihvati, što ovo štivo u velikoj meri čini prezasićenim do granica hermetičnosti. I dok je prvi deo nabijen humorom, pronicljivim asocijacijama, vešto vođenim dijalozima, u drugom delu roman bitno usporava opterećen digresijama (pa i viškom teksta), da bi se u poslednjem delu, kao blicem, osvetlile nove dimenzije štiva koje bi se u tom trenutku moglo iščitavati iznova, u novom svetlu. Sveprisutna ironija u velikoj meri ublažava pretencioznost pomenutih tema i metoda čije prethodnike sagledavamo u pinčonovskim teorijama zavere, Ejmisovoj postapokaliptičnoj atmosferi „Londonskih polja”, profesorskoj književnosti Umberta Eka ili Uelbekovoj distopiji, „Mogućnost ostrva”. Dobro uočeni apsurdi današnjice, narativno skeniranje medijsko-tehnicističko-futirističkog globalnog neba kao rešeta, rupama izbušenog humaniodnog Zemljinog omotača, zatim sveža i neobična ideja da se roman kompoziciono i tematski sačini kao reality-show, i sve to upakovano u jezičko-stilski perfektno izglancane stranice kakvim ne obiluje domaća proza u celini, zaokružuje „Forward” u daleko izazovnije štivo od onoga što se trenutno domaćem čitaocu nudi.\nKrimi rijaliti šou u oku super inteligentne kamere\nSlobodan Vladušić: FORWARD\nPodržan prestižnom stipendijom Fonda „Borislav Pekić“ za rukopis u nastajanju, Slobodan Vladušić je napisao izuzetno zanimljiv roman sa naslovom Forward - orginalno i spisateljski vešto izvedeno delo. Očigledno da Slobodana Vladušića nije opteretila stpendija dobijena od ugledne Pekićeve fondacije, mada bismo mogli naslutiti da se tako nešto potencijalno moglo desiti, računajući na jedan njegov raniji tekst sa naslovom Srpska književnost for sale. U tome tekstu, pored ostalog, Slobodan Vladušić piše da „fondirana knjiga može biti prepoznata po tome što se u njoj, bez obzira na odnos prema formi pripovedanja, ističe svojevrsna lojalnost prema izvesnim idejama koje su prethodno već prezentovane spindoktorskim kanalima“. Ma, kakvim god „tajnim kanalom“ da je tema Forwarda slučajno stigla, ni u kom slučaju ne bismo upitali Slobodana Vladušića da li je sama mogućnost da bude podržan uticala na njega prilikom izbora teme, iako je on, u pomenutom eseju, tako nešto upitao jednog pisca koji se nakon toga samo kiselo nasmešio.\nSa književnom stipendijom ili bez nje, sa „spindoktorima“ ili bez njih – roman Forward je izuzetno zanimljivo štivo, jedan od romana koji će svakako obeležiti tekuću proznu godinu. Ne samo zbog toga što je pripovedač niko drugo do digitalna kamera obdarena veštačkom inteligencijom ili što je glavni junak bivši košarkaš Boža Rakić, zvani Boža Govedina, „čedo genetskog inženjeringa, sa uredno popisanim genetskim modifikacijama, uključujući tu i gotovo potpuni gubitak pamćenja“, robot-ljudina od 260 centimetara i 150 kilograma programirana da zaboravlja. Najpre zbog toga što Forward pleni kao izuzetno čitljiva i zabavna knjiga čiji je motorski pogon inteligentna modifikacija žanra, ali ipak zabava za više ili bar jedno pažljivije čitanje.\nKrimi zaplet oko zverskog ubistva novinara Maka Marina, dopisnika iz Temišvara televizije „P-63“, prvi je zavodljivi sloj kompleksnog romana u kome će ekipa rijaliti-šou programa „Pravda mora pobediti“, pred kamerama, pokušavati da razreši misteriozni slučaj. U formi transkripta televizijske emisije koja na sebe preuzima istragu, s vremena na vreme, čitaćemo dijaloška isleđivanja osumnjičenih od strane voditelja programa, zanosne Suzane Ćulafić i rumunskog glumca Fitera. Svi su junaci potpuno neodoljivi u bizarnim, genetskim i drugim modifikacijama – Slobodan Vladušić svakog od njih odlično profiliše, „guglujući“ ih do groteske – ali voditelj Auror Fitero, najveća rumunska zvezda, potpuna je neodoljiva figura, nekada gotovo mrtva u tamninama šou-biznisa. (Igrao Drakulu u filmu Krv i strast, pojavio se u reklami „Head&Shoulders“ za finsko tržište.)\nSa imenima popularnih proizvoda, sajtova ili zvezda „pop kulture“ kojih je Forward dupke pun što ga zapravo čini uverljivim i što ojačava temelje neophodne iščašenoj priči – stižemo na nešto složeniji drugi nivo knjige, pravo u post-tranzicionu Rumuniju. A tamo nas čekaju Univerzitet Najk, Osnovna škola Majkrosoft, predsednički kandidat Tom Kruz i brdo brendova u stvarnosnoj papazjaniji koju prožimaju hologramske projekcije, ukidajući razliku između realnog i stvarnog, nudeći u ironičnom duhu slike posledica globalizacije. Kao što se igrao krimićem i fantastikom, Slobodan Vladušić sada otvara polemiku o brendiranom svetu u kome junaci još uvek pokušavaju da dokuče ko je ubio dopisnika Maka Marina.\nU prvom delu knjige, najčešće pojašnjavajući pojmove u fusnotama, pripovedač, samo uzgred, doduše, pominje široku lepezu likova. Od Spajdermena, Betmena, Šabana Šaulića, Agate Kristi, Bajage, Goge Sekulić, Branislava Trifunovića, pa preko fudbalskih i ragbi timova, do televizijskih korporacija i Carlsberg piva. No, mimo tih junaka, pripovedač malo-malo pa sevne opaskom iz istorije književnosti ili filozofije, čime Forward dobija i treći – nikako ne mora značiti i poslednji nivo.\nKako u slučaju kada se poput Šopenhauera ili Ničea eksplicitno pomenu u romanu, tako i slučaju kada su njihova imena skrivena u nazivu rumunske ulice ili drugom detalju, teorijske opaske produbljuju diskurs Forwarda, tražeći, kako je to već lucidno zaključila književna kritičarka Vladislava Gordić Petković, idealnog čitaoca koji se u isto vreme druži i sa Fukoom i sa Mančester junajtedom. Teorijske munje ne otežavaju dodatno (do pucanja!) napunjeni roman, već se najčešće uključuju u radnju kao nekakve hologramske upadice, stvarajući izvesnu protivtežu krimiću i fantastici. Može biti da nakon obimnog prvog dela, u drugom i trećem, znatno kraćem poglavlju, radnja gubi na brzini, a brzina je njen glavni potencijal, što bi se moglo istaći kao jedna od retkih mana zanimljive knjige - knjige sa kojom možete polemisati, ali za koju nikako ne možete reći da je dosadna. Naprotiv.\nSkrivene žudnje Bože Govedine\nOvaj roman bi se mogao čitati kao politička alegorija u kojoj je Boža Govedina glavni lik romana, a čitava detektivska priča samo kulisa za nešto drugo. Predstavljen s malo sprdnje i mnogo ljubavi, on je naš čovek koji je mračni predmet želje (object petite a), igračka velikih i zlih sila oličenih u glasu koji se pojavljuje u poslednjem poglavlju romana. Ovo zvuči plauzibilno kada se uzme u obzir briga o nacionalnoj kulturi koju je Slobodan Vladušić iskazao u svojoj polemici sa Ivanom Čolovićem, ili u gotovo svim tekstovima objavljenim na sajtu NSFM\nProblematika žanra i poigravanje njegovim konvencijama, stalna igra iskakanja i uskakanja u granice koje diktira određeni skup normi, sve je to, u stvari, problematika kojom bi trebalo da se bave kritičari, istoričari i teoretičari književnosti. Čitaoci bi trebalo da uživaju i da u svom uživanju prepoznaju neke znakove pored puta, a neki bi trebalo da zauvek ostanu samo doživljeni, a naslućeni. Ipak, potpuno izneveravanje žanra budi i kod čitalaca revolt, jer koliko god bio lucidan, um svakog od nas naučen je da radi po određenim modelima, s obzirom da mu je tako lakše. Ako mu uskratite zadovoljenje modela, a pritom mu ne pružite plauzibilno objašnjenje zbog čega to činite, onda možete računati sa nezadovoljstvom i odbacivanjem, a to je nešto što nijedan pisac ne želi da probudi kod svojih čitalaca.\nZa Slobodana Vladušića, doskorašnjeg člana Ninovog žirija, kritičara i predavača na Filozofskom fakultetu Univerziteta u Novom Sadu, perjanicu NSFM, debatnika i debatologa, nikakav problem nije da shvati kako funkcioniše jedan žanr. Naprotiv, ubeđen sam da on to veoma dobro zna. Ipak, u svom romanesknom prvencu Forward (Stubovi kulture, 2009) on čini nekoliko žanrovskih transgresija koje čitaoca ostavljaju zbunjenim i nezadovoljnim, a bojim se da će doći i do odbacivanja. Dakle, Forward je detektivski roman u kojem ubica ostaje nepoznat, a o pravednoj kazni nema ni reči (iako, pravo budi, kazna nije deo žanra, osim ako vam uzor nije Dostojevski). No to nije jedini, a po mom mišljenju ni najveći problem koji ovaj roman ima.\nU prvom i najdinamičnijem delu romana, u kojem se žanr najdoslednije prati, narator je televizijska kamera, ali ne obična, već se radi o nečemu što bi se moglo nazvati svesnom mašinom, čak i duhovitom mašinom. Ipak, na nekoliko mesta nas naratorski glas podseća da se radi samo o kameri, te joj se odjednom perspektiva sužava upravo na onaj nivo koji bismo očekivali od mašine. Pored toga, ton kojim se pripoveda odudara od onoga što bi se moglo nazvati hladnim okom kamere, dokumentarističkim beleženjem događaja koji se odigravaju u vidnom polju njenog objektiva, koje se u ovom slučaju podudara sa vidnim poljem čoveka koji je nosi – Božom Govedinom. Kroz menjanje perspektive, njeno sužavanje ili širenje, nazire se sukob koji autor nije uspeo da razreši, odnosno on nije siguran koji je opseg znanja njegovog pripovedača, da li se on svodi samo na ono što može da sazna, vidi, čuje ili se kroz poređenja, zaključke, čak i nagoveštaje emocija, ova kamera približava ljudskosti, detektivu u ovom žanrovskom slučaju. Nekom se može učiniti da je ovaj pristup originalan, međutim on je u svojoj originalnosti jalov, jer ne obezbeđuje koherentnu detektivsku priču te stoga umanjuje onaj slatki užitak koji čitalac može da oseti kada uspe zajedno sa detektivom da reši slučaj, odnosno da pogodi ko je ubica.\nKlasičan detektivski žanr britanskog tipa oličen u detektivima poput Šerloka Holmsa, Herkula Poaroa ili gospođice Marpl, obično igra na kartu lažne pretpostavke i, u tom smislu, Forward ne izneverava žanr. Naime i u njemu se javljaju dve pretpostavke koje se u svojoj punoći predstavljaju u dva dela romana, ali nijedna ne "pobeđuje". Nema više instance, koju u najvećem broju slučajeva zauzima detektiv, a koja bi ih opovrgnula i korigovala. U tom smislu, ostaje nejasno zbog čega se Forward uopšte poslužio žanrovskom matricom jer je ona proigrana i/ili preigrana gotovo na svakoj od nosećih strukturnih tačaka. Evo još jednog primera - i u prvom i u drugom delu romana, perspektiva koju čitalac deli je perspektiva pratioca detektiva (glavni književni uzor je svakako Dr Votson) ali onog, koji bi doneo odluku i koji bi na kraju uhvatio ubicu, nema. Teško je reći da su Suzana Ćulafić ili Petar Petrović detektivi, oni su pre sve ono što detektivi nisu ili što u klasičnom modelu ne bi trebalo da budu - što nužno nije pogrešno, samo ostaje nejasno, čak i u iščašenom svetu romana, zašto nema rešenja, zašto je nevažno ko je ubica.\nOva pretpostavka bi se mogla pravdati nekolicinom načina koji su u skladu sa Vladušićevim političkim delovanjem, gde bi se roman onda čitao kao politička alegorija u kojoj je Boža Govedina glavni lik romana, a čitava detektivska priča samo kulisa za nešto drugo. Predstavljen s malo sprdnje i mnogo ljubavi, on je naš čovek koji je mračni predmet želje (object petite a), igračka velikih i zlih sila oličenih u glasu koji se pojavljuje u poslednjem poglavlju romana. Ovo zvuči plauzibilno kada se uzme u obzir briga o nacionalnoj kulturi koju je Slobodan Vladušić iskazao u svojoj polemici sa Ivanom Čolovićem, ili u gotovo svim tekstovima objavljenim na sajtu NSFM.\nNo, da ne bih bio nepravedan, Forward jeste roman koji je konačno na jezičkom planu pokazao malo više brige i hrabrosti, nego većina onih objavljenih u poslednjih dve-tri godine. Vladušić je na momente veoma duhovit i britak. Moglo bi se reći da je na mikro planu ovaj roman veoma zanimljiv za čitanje, ali kada se uzme u obzir ukupna slika, onda on gubi sve one kvalitete koje bi mogao da ima. Ukoliko prihvatimo čitalačku pretpostavku o alegoričnosti Forwarda, nećemo izgubiti ništa od čitalačkog uživanja u detalju, ali će big picture biti kudikamo više zabrinjavajuća.\nSlatke pene i opsene\nForward : Slobodan Vladušić\nEvo dva romanopisca čije se autorske biografije više razlikuju nego što međusobno sliče. Igor Marojević pripada generaciji rođenoj šezdesetih godina prošlog veka, u svojoj bibliografiji ima četiri romana, dve pripovedne zbirke, internacionalno iskustvo i afirmisan je kao jedan od najglasnijih, u izvesnom smislu već etabliranih i rutiniranih ”mladih lavova“ na domaćoj pripovednoj sceni. Slobodan Vladušić dolazi pak iz generacije sedamdesetih i do sada je objavio tri kritičko-esejističke knjige, afirmisavši se pre svega kao agilni ”hermeneutičar u tranziciji“, a potom i kao kolumnista, što znači da je Forward njegov beletristički prvenac.\nPostoji, međutim, makar jedna dodirna tačka između romana koje su Marojević i Vladušić s početka jeseni izneli pred lice javnosti. Ona se tiče one finansijske i moralne podrške koja obično nosi naziv književne stipendije. Tako iz pratećih napomena saznajemo da je Marojevićeva knjiga završena zahvaljujući pomoći berlinskog ”Literaturische Colloquiuma“, a Vladušićeva zahvaljujući stipendiji fondacije ”Borislav Pekić“. Bar na prvi pogled, to su podaci koji nemaju mnogo veze sa samom narativnom fikcijom, ali imaju s onim što je okružuje i prati kao svojevrsna senka njenog estetskog postojanja.\nPišući na drugom mestu o ”fondiranoj književnosti“ koja počiva na ”slatkoj peni“ stipendija, iza kojih po pravilu stoji prećutna i zakulisna logika korporacijske, u osnovi politički zainteresovane podrške i ”lojalnost idejama koje su... prezentovane spindoktorskim kanalima“, Vladušić, doduše, razlikuje postojanje ili nepostojanje veze između fondacije i tradicije na koju se naslanja stipendirana knjiga. I gle čuda, stipendija Pekićeve fondacije, upravo ona čiju podršku je dobila knjiga ovog debitanta među romansijerima, navedena je kao praktično jedini primer valjanog postojanja te veze.\nOvo je utoliko simptomatičnije što Vladušićev roman, u podnaslovu imenovan kao ”krimikomedija“, dobar deo svoje inače zavidne verbalne energije posvećuje upravo ironijsko-satiričnoj kritici korporacijske brendomanije, sveukupne ”proizvodnje“ civilizacijskih simulakruma i tržišno-ideoloških opsena. Uslovno shvaćenu pekićevsku ”vezu“, oslonjenu, recimo, na moguće prizivanje narativnih opsesija 1999. ili Atlantide, pri tome predstavlja bizaran, dobrim delom i pretenciozan pripovedački postupak koji paradoksalnu odbranu onoga što je ostalo od humanosti spaja sa sveprisutnom fascinacijom posthumanističkim svetom tehnoloških inovacija (futuristička ”scenografija“, artificijelni narator prvog od tri dela romana u vidu kamera-naočari!).\nTkajući gustu, katkad gotovo neprohodnu narativnu teksturu, unutar koje se pripovedači smenjuju u cilju ostvarenja pekićevske (po)etike ”davanja najboljih šansi“, a slobodno i nemotivisano, stiče se utisak, prepliću složene kulturološke reminiscencije, niskomimetske doskočice i skaradnosti te višestruko parodirani žanrovski toposi, autor Forward-a sačinio je dvostruko ”kodirano“ štivo. Gledano ”na prvu loptu“ ono svojom relativno prozirnom antiglobalističkom retorikom može da privuče manje zahtevne čitaoce, a svojim ukupnim ustrojstvom treba, čini se, da zainteresuje i zadovolji one druge, sofistikovanije knjigoljupce.\nS druge strane, Marojevićev roman, koji po već pomenutoj klasifikaciji verovatno podleže pomenutoj primedbi o nedovoljno transparentnoj vezi između davaoca i korisnika stipendije, svojim literarnim uobličenjem ipak ”igra“ na znatno jednostavniju i makar zanatski transparentniju ”kartu“. Počivajući u velikoj meri na svojevrsnoj obnovi mimetičko-realističke poetike, umesto ”sablasnih“ naratora i groteskno izobličenih karaktera Parter u svom središtu ima gotovo tipski ”izgubljenog“ junaka, pripadnika proćerdane generacije Miloševićevog doba, Luku Razića, ekonomskog emigranta i povratnika koji životari kao šanker i prodavac internet-muzike ”ispod tezge“. Za razliku od Vladušića, koji razuđeni pseudo-krimi zaplet svog romana s kontraideološkim pikanterijama i eruditnim dosetkama, ”da se Vlasi ne dosete“, smešta u imaginarnu Rumuniju s mnogim odlikama ovdašnjosti, Marojević oporo, stilski katkad odveć komotno, a narativno i kompoziciono uglavnom pravolinijski prikazuje generacijske odjeke dobro poznate tranzicijske stvarnosti u urbanom mikrosvetu novobeogradskih i zemunskih splavova kojima defiluju razočarani buntovnici, neostvareni umetnici te ostvareni narkomani i instant-parajlije.\nOko novca i onoga što ide uz njega vrti se, uostalom, mnogo toga u ovim, tako različitim, a opet, u nečemu ipak i sličnim knjigama. ”Slatka pena“ stipendija, koja preliva njihove narativne rubove, pojavljujući se kao vidljivi ili pak skriveni ideološki ”brend“, pri tome zapravo predstavlja svojevrsnu ”monetu“ za ”potkusurivanje“ i konkurentsku razmenu ove nove pragmatičnosti u srpskoj književnosti, u izvesnom smislu nepoznate prethodnim generacijama. Bez obzira na to da je li rezignirana (Marojević) ili ”pregrejana“ (Vladušić) u pitanjima lokalističko-globalističke kontroverze, ova literatura neumitno je, naime, spisateljski ”angažovana“, tj. odlučujuće ”zaražena“ aktuelnom politikom i njenim simboličnim derivatima na način koji više ne ostavlja prostor za opstanak iluzije tzv. lepe književnosti i njoj svojstvenog bezinteresnog sviđanja.\nPoput njihovih junaka, koji svoje protivrečno, u isti mah privremeno i prinudno pribežište od užasa tranzicije i krize pronalaze u virtuelnim svetovima kompjuterski shematizovanih identiteta, i autori ove proze kao da zapravo, voljno ili nevoljno, tematizuju tek ”gejmerski“ aktivno ”konektovanje“ u globalnu kulturnu utakmicu, u kojoj je, istina, moguće odabrati ”stranu“, ali – uprkos svemu – ne i uslove i pravac kretanja. Otuda i čitanje ovih romana u neku ruku nalikuje doživljaju učestvovanja u kakvoj prepoznatljivo dizajniranoj i trasiranoj narativnoj ”igri“ prve ili pak druge generacije: ako baš i nije otprve vidljivo, sve je nekako predvidljivo i u ”zadatim“ okvirima odigrano, bilo da je krajnje svedeno ili krajnje egzibicionistički izvedeno, bilo da počiva na primeni ”uvezenih“ parametara na domaće prilike, ili, obratno, pokušava da njih saobrazi ovdašnjim ”standardima“. ”Forward“ ili ”backward“, ”napred“ ili ”nazad“, nisu li to, najposle, dva lica u osnovi iste opsene na kojoj bujaju ovdašnji ukusi ”slatke pene“ i knjiga koje su u izvesnom smislu njima obeležene?


Poslao: 30 Apr 2010 15:42\njazbar ::Suvlasnik IPKA je slovenski Telekom. Direktor firme je Srbin.\nZasto me ovo uopste ne cudi\nEP : ”Susedi” su uslov\nPoslao: 05 Maj 2010 11:11\novakav pritisak me uopste ne chudi.blizi se odluka Medjunarodnog suda pravde i Eu zeli da sto bolju poziciju zauzme prema Srbiji tj. da Srbija vec nacini neke ustupke pre donosenja presude.nasi i dalje trube da Eu nema veze sa Kosovom,a ovamo nam svakodnevno stizu ovakve izjave.na zalost niko nije reagovao kako treba ni ovaj put,samo ih jos vise uveravamo da nas ne interesuje.\n"Evropski parlament traži od Srbije da ima ”pragmatičan stav” prema statusu Kosova, mada napominje da ”priznavanje Kosova zasad nije prihvatljiva politička mogućnost za vođstvo u Beogradu”. To se navodi u predlogu rezolucije o kojoj je u utorak raspravljao Spoljnopolitički odbor parlamenta Evropske unije u Briselu.\nU predlogu rezolucije, koji će biti dopunjen dodatnim raspravama i amandmanima i usvojen početkom juna, navodi se i da je EP ”zabrinut” zbog odnosa Srbije s Kosovom i naglašava da su ”dobri susedski odnosi bitno merilo za težnje Srbije” i drugih zemalja regiona za članstvo u EU.\nEvropski parlament bi na plenarnom zasedanju trebalo da usvoji konačnu verziju ove rezolucije, u kojoj se poziva Srbija da prestane da blokira članstvo Kosova u međunarodnim organizacijama."\nA sa druge strane, šta je EP:\n"Evropski parlament је u okvirima kompetencija EU, sa Savjetom ko-zakonodavno tijelo Evropske unije. Evropski parlament ima 732 poslanika, koji se biraju na neposrednim izborima na mandat od pet godina. Zajedno sa pan-evropskim političkim grupacijama, predstavljene su najvažnije političke partije zemalja članica. Evropski parlament je odraz demokratske volje 455 miliona građana.\nPoslao: 05 Maj 2010 12:45\nCitat:Vašington i Brisel pripremaju različite scenarije raspleta odnosa Beograda i Prištine, za dan nakon što Međunarodni sud pravde u Hagu iznese mišljenje o kosovskoj nezavisnosti. I dok je plan EU nedefinisan, usmeren pre svega na pritisak na Srbiju da počne praktičnu saradnju sa vlastima Kosova, i o njemu će se raspravljati na ministarskom sastanku 10. maja, Vašington već skoro dva meseca priprema plan da od Beograda, u zamenu za brži pristup EU i njenim fondovima, traži pristanak za ukidanje Rezolucije 1244 i učvršćivanje nezavisnosti Kosova.\nPoslao: 05 Maj 2010 22:42\nLjudi,da razgranicimo po stoti put.Medjunarodni sud pravde ce izneti svoje SAVETODAVNO misljenje,znaci ni u kom slucaju obavezujuce.\nPoslao: 05 Maj 2010 22:55\nma najbolje je kada promaše padeže i predstavljaju se kao vojvođani, a nju videli samo na youtubu!\nPoslao: 18 Maj 2010 19:48\nУжаси "Хотела Дреница"\nPoslao: 20 Maj 2010 12:49\nKosovo, kao Hirošima, veliki procenat obolelih od kancera....\nPoslao: 20 Maj 2010 13:12\nНови пуцњи у Жачу\nOvaj topic je pregledan 4472782 puta


GRAND KAFA NA SARAJEVSKOM FILMSKOM FESTIVALU Podrška sedmoj umetnosti “Jedna kafa, jedan film”\nLjubitelji sedme umetnosti će, kroz nekoliko dana, imati priliku da uživaju u čak 266 internacionalnih filmskih ostvarenja u okviru 24. Sarajevo Film Festivala.\nOve godine, među 52 svetske i 23 međunarodne premijere, priliku da svoje radove prikažu širem auditorijumu imaće i učesnici konkursa „Jedna kafa, jedan film“ koji Grand kafa organizuje za sve zainteresovane amatere i ljubitelje filmske umetnosti.\nSarajevo Film festival je tradicionalna filmska manifestacija, i kao takva, svake godine prikazuje ostvarenja u različitim kategorijama. U želji da podstakne razvoj sedme umetnosti, ali i kreativnost anonimnih režisera, Grand kafa, u kategoriji mikrofilma, organizuje konkurs „Jedna kafa, jedan film“. Prijavljeni filmovi koji sadrže motiv vezan za kafu ili njenu konzumaciju, svakodnedvno će se puštati u Grand kafa kutku tokom trajanja Sarajevo Film Festivala, uz šoljicu omiljene domaće kafe. Najbolje ostvarenje u ovoj kategoriji osvojiće nagradu, dok će se odabrani filmovi naći i u zasebnom albumu na Facebook stranici Grand kafe.\nRad koji prema mišljenju žirija bude najbolji biće uvršten u film “Svi smo mi iz istog filma”, koji će u nedelju, 12. avgusta biti prikazan na Sarajevo Film Festivalu, a biće dostupan i na www.svismomiizistogfilma.com, uz potpis autora.\nInicijativa za podršku festivalu u skladu je sa opredeljenjem Grand kafe da pomaže razvoj kulture, čiji je značajan deo i filmska umetnost. «Uživanje u dobrom filmu i šoljici omiljene kafe dele potrošači čitavog regiona, bez obzira na godine. To je nit koja nas sve spaja« poručili su iz Grand kafe.\nGrand kafa već godinama podržava različite kulturne manifestacije, posebno one koje rade na popularizaciji filmske i pozorišne umetnosti.\nNovogodišnji Grand kafa karavan širom Srbije donosi prazničnu magiju, poklanjamo jelke dečijim domovima\nNovogodišnja čarolija u toplom domu: Kako da vam kuća dugo miriše na cimet i kolačiće


Efikasno poslovanje za dobavljače\nKupac je nezadovoljan kada željeni artikl ne može pronaći na policama trgovine, što često vodi do kupovine artikala drugih proizvođača i potencijalnog gubitka lojalnosti, no šta je sa dobavljačem?\nDobavljač je također nezadovoljan u situacijama kada se artikli ne nalaze na policama, ali u isto vrijeme suočen sa izazovima koji se tiču adekvatne raspodjele artikala po lokacijama, vodeći računa o ukupnoj investiciji i lageru, vremenu izloženosti i aktuelnim marketinškim kampanjama, zadatom roku trajanja, operativnim troškovima vezanim za rad komercijalista na terenu i slično.\nPostoji li bolji način, koji vam omogućava da riješite spomenute izazove?\nMi vjerujemo da imamo rješenje za vas.\nNaš servis, B2B Supplier Portal, omogućava vam da na jednostavan način eﬁkasno pratite stanje lagera i prometa vaših artikala u maloprodajnim objektima, što vam daje mogućnost da reagirate i izvršite adekvatnu raspodjelu artikala, ali u isto vrijeme smanjite operativne troškove komercijalista koji više ne moraju putovati da bi provjerili stanje.\nTakođer, na ovaj način konačno dobivate i mogućnost da pratite realne efekte marketinških kampanja te stanje lagera adekvatno prilagodite potražnji ili promijenite parametre marketinške kampanje kako bi povećali doseg do kupaca.\nAko vam praćenje stanje lagera zvuči zanimljivo, šta kažete na mogućnost da kroz naš servis dobijete i kvalitetnu informaciju o učešću vaših artikala u odnosu na konkurenciju?\nTo je samo jedna od ključnih mogućnosti našeg servisa gdje vam još omogućavamo da dan započnete prijavom na portal koji donosi informacije u realnom vremenu, ili uz izvještaj putem e-maila, pogodan za menadžere i donosioce odluka.\nAko razmišljate o eﬁkasnom poslovanju, ovo je servis na koji se možete osloniti, što potvrđuju i naše reference.\nKljučne funkcionalnosti i mogućnosti\nDetaljno praćenje lagera i prometa po artiklima i lokacijama sa bilo kojeg uređaja\nAnaliza prodaje u zadatim vremenskim okvirima (sezonski efekti, marketinške kampanje…)\nPregled učešća vaših artikala u odnosu na konkurenciju\nUpoznajte B2B Supplier Portal kroz trominutni video\nPristup platformi je omogućen sa bilo kojeg uređaja\nObavještenja o stanju lagera u realnom vremenu (alarmi) putem weba, e-maila ili SMS-a\nDetaljno praćenje lagera po artiklima\nU mogućnosti B2B portala uvjerite se i sami...\nB2B Supplier Portal je baziran na softver-kao-servis (SaaS) konceptu, koji bez ikakvih dodatnih obaveza, možete isprobati besplatno sa punim funkcionalnostima u periodu od 7 dana te se i sami uvjeriti kako možete poslovati na eﬁkasniji način. Za korištenje našeg servisa nisu vam potrebne dodatne investicije u hardver, komplicirani i dugotrajni projekti razvoja aplikacija ili treninga za uposlenike. Servis je prilagođen za upotrebu u kompanijama svih veličina već od prvog dana, uz plaćanje na pretplatničkoj osnovi u odnosu na broj korisnika i artikala, a o visokoj dostupnosti, sigurnosti podataka, podršci i dodatnim funkcionalnostima brine se naš tim.\nT +387 33 222 226\nT +387 33 467 820\nCopyright © 2016. Eurobit & Lampa Studio


Iz prve ruke – Radio Luna\nRadio Luna окт 20\nJKP Bioktoš je saopštio da će od 1. novembra menjati način odvoženja pepela od ogreva, pa da će građani od tada moći da preuzmu džakove u koji će pepeo odlagati. – Na onim lokacijama gde ...\nBajina Bašta, Požega, Kosjerić, Arilje, Čajetina, Iz prve ruke, Naslovna, Priboj, Prijepolje, Nova Varoš, Sjenica, Zlatiborski okrug\nCultus: Prva i jedina registrovana ambulanta za zdravstvenu i kućnu negu u Užicu\nRadio Luna авг 17\nPrva i jedina registrovana ambulanta za zdravstvenu i kućnu negu, bavi se negom pacijenata u kućnim uslovima. Ova ambulanta radi po pozivu 24 sata vikendom i praznicima. Usluge ambulante CULTUS 031 su: – nega starih ...\nchat_bubble408 Comments visibility6374 Pregleda\nRešenje za fekalni kolektor i infrastrukturu u Turici (AUDIO)\nRadio Luna јун 21\nRebalansom budžeta obezbeđena su sredstva u iznosu od oko 360.000 evra za rešavanje kišne kanalizacije u naselju Turica. Maksimović se još jednom osvrnuo na problematiku kolektora izrazivši nadu da će već od sledeće godine nadležne ...\nchat_bubble2 Comments visibility822 Pregleda\nZeleno svetlo za Regionalno postrojenje prečišćavanja voda u Požegi (AUDIO)\n-“Konzorcijum na čelu sa firmom Luis Berger koja dolazi iz Francuske dao je predlog da Regionalno postrojenje bude locirano na teritoriji Opštine Požega. Izgradnja Regionalnog postrojenja će obuhvatiti tri lokalne samouprave, odnosno Požegu, Arilje i ...\nchat_bubble129 Comments visibility3751 Pregleda\nPomeranje termina prijemnog ispita iz matematike negativno uticalo na osmake u Užicu\nPitali smo užičke osnovce o njihovim utiscima sa kombinovanog testa, ali i da li ih je poremetila čitava situacija oko pomeranja prijemnog ispita iz matematike. – Odloženi test iz matematike je dosta potresao naše ...\nchat_bubble4 Comments visibility1056 Pregleda\nČajetina, Iz prve ruke, Naslovna, Slobodno vreme, Srbija i region, Užice, Zlatiborski okrug\nRadio Luna јун 14\n“Letnja sezona u planinskom centru Tornik počela je zvanično danas. Radno vreme će biti od 11 do 17:30 časova svakoga dana. Posetiocima je na raspolaganju panoramska vožnja žičarom, vožnja e bajka i mauntin bajk, ali ...\nchat_bubble147 Comments visibility5546 Pregleda\nIz prve ruke, Promo - Naslovna, Užice\nPsiho Art Užice\nchat_bubble4.619 Comments visibility57568 Pregleda\nSreda bez struje\nBez struje, u periodu od 9 do 14 časova, će biti potrošači sa područija Krive Reke, Mačkata i naselja Stojanovići i Zarići kako saznajemo iz Elektroprivrede Srbije. Bez električne energije će biti i benzinske pumpe ...\nchat_bubble5 Comments visibility1089 Pregleda\nIz prve ruke, Naslovna, Užice, Vesti, Zlatiborski okrug\nOdržano takmičenje Crvenog krsta u pružanju prve pomoći (FOTO, AUDIO)\n“Danas održavamo Gradsko takmičenje u pružanju prve pomoći u kome učestvuju ekipe Medicinske škole, ekipe osnovnih škola i ekipe Crvenog krsta Užice. Zahvaljujući dobroj saradnji Crvenog krsta sa Medicinskom školom i Patronažnom službom već duži ...\nchat_bubble185 Comments visibility4167 Pregleda


Coronavirus: Informacija (17.4.2020, 9,00 sati) - TESANJ.NET\nCoronavirus: Informacija (17.4.2020, 9,00 sati)\nPress Opcine 17.04.2020. Općina Komentari isključeni za Coronavirus: Informacija (17.4.2020, 9,00 sati)\nPrema službenim podacima Doma zdravlja Tešanj na području općine Tešanj trenutno je u kućnoj samoizolaciji 145 osoba, period samoizolacije je završio za 15 osoba. Novih u samoizolaciji je 16. Jučer je na analizu poslano 12 sumnjivih uzoraka i svi su bili negativni. Od početka pandemije COVID-19 iz Tešnja je na analizu poslano ukupno 90 uzoraka, iz Doma zdravlja i Opće bolnice Tešanj, a pozitivnih nalaza je bilo 4.\nPrethodna OPĆINSKI SAVJET SBiH TEŠANJ – ČESTITKA POVODOM VASKRSA\nSlijedeća Čestitka OOSDPBiH povodom Vaskrsa


Zeković na meti, Bojović nabavio 5,4 kilograma eksploziva - Vijesti.me\nNAREDBA ZA ISTRAGU ZBOG BOMBE NA ZABJELU\nČanovima podgoričko-beranskog klana SDT je označilo i Beranca Stefana Balevića i Podgoričanina Đorđija Božovića Edit\nZabjelo (Foto: Filip Roganović)\nJelena Jovanović 30. maj 2017, 05:12 ažurirano 4. april 2019, 22:33\nBeranac Dejan Deletić i Podgoričanin Milan Lješnjak planirali su pretprošle subote da ubiju osuđenika Radojicu Zekovića u podgoričkom naselju Zabjelo, tvrdi Specijalno državno tužilaštvo u naredbi za sprovođenje istrage.\nEksploziv koji su postavili ispod automobila koji Zeković koristi, nabavio im je Beranac Aleksandar Bojović, piše u naredbi.\nU tom dokumentu piše da su oni članovi kriminalne grupe koju su krajem prošle godine formirali Podgoričanin Stevan Stamatović i još neidentifikovana osoba.\nStamatović je u bjekstvu od 20. maja i policija traga za njim.\nČlanovima podgoričko-beranskog klana SDT je označilo i Beranca Stefana Balevića i Podgoričanina Đorđija Božovića.\nSpecijalno državno tužilaštvo tvrdi da je ta grupa planirala nasilje i zastrašivanje, radi vršenja krivičnih djela teško ubistvo i nedozvoljeno držanje oružja i eksplozivnih materija.\nPrema policijskim saznanjima, Zeković je član kavačkog kriminalnog klana.\nTa dva klana godinama ratuju, a rezultat krvavog rata je više od deset ubijenih.\nTužilaštvo sumnjiči Lješnjaka i Deletića da su 20. maja postavili eksplozivnu napravu ispod automobila koji koristi Zeković.\n“Tako što su prethodno pripremljenu eksplozivnu napravu, koja se sastojala od 0, 9 kilograma plastičnog eksploziva, elektronskog uređaja za aktiviranje na daljinu i magneta koji služi za pričvršćivanje naprave, iz stana u kojem su boravili odnijeli do vozila marke 'golf V' registarskih oznaka PG-FU954 vlasništvo Jelić Bojana, a koje koristi Zeković Radojica, gdje je osumnjičeni Deletić stajao pored vozila i čuvao straži da ne budu otkriveni, za koje vrijeme je osumnjičeni Lješnjak eksplozivnu napravu zakačio sa donje strane tog vozila", piše u tužilačkom dokumentu.\nObjašnjeno je da je naprava postavljena pored prednjeg lijevog točka.\n"A potom su se udaljili i čekali u zasjedi da aktiviraju eksplozivnu napravu kada korisnik vozila Zeković Radojica uđe u isto, u namjeri da ga liše života", tvrdi tužilaštvo.\nBojovića, koji se jedini od osumnjičenih brani sa slobode, SDT sumnjiči da je članovima klana nabavljao eksploziv.\nTvrde da je u svojoj kući u Beranama držao 3,5 kilograma TNT-a, 420 grama eksploziva PEP i 1,4 kilograma eksoloziva semteks, koje je predao Deletiću, krajem januara, krajem februara i početkom marta.\nSvi osumnjičeni negirali su pred tužiocem da su članovi kriminalne grupe.\nLješnjak je tvrdio da ne zna ko je Zeković, objašnjavajući da je htio da zapali automobil čovjeku kome duguje novac pod kamatu, ali nije želio da kaže kako se zove ta osoba.\nZeković je tog vikenda izašao na vikend odsustvo, gdje izdržava kaznu od 17 godina zbog dvostrukog ubistva i ranjavanja u bašti restorana “Jadranska straža” u Budvi 2007. godine.\nIzvori “Vijesti” tvrde da je u poluotvorenom odjeljenju bio i u vrijeme ubistva Dalibora Đurića, takođe pripadnika škaljarskog klana.\nPiperović tvrdi da nema elemenata organizovanosti\nBranilac Stamatovića, Lješnjaka i Božovića, advokat Zoran Piperović ocijenio je da je iz dosadašnjeg toka istrage, prije svega iz iskaza osumnjičenih “evidentno da nema elementa organizovanosti, pa shodno tome ni krivičnog djela stvaranje kriminalne organizacije”.\nOn je rekao da je Lješnjak priznao da je postavio eksploziv, a da mu je “pridodato i teško ubistvo”.\n“Sva lica koja su navedena u naredbi bili su ljudi koji su obezbjeđivali Stamatovića, a to samo po sebi nije krivično djelo", rekao je Piperović.\nDodao je da i tužilac to kaže. “Nelogično da neko od ljudi koji mu obezbjeđuju auto, njega, kupuju potrepštine za domaćinstvo, stvori kriminalnu organizaciju sa međunarodnim elementom, na duži period i za vršenje krivičnih djela. Svako ko je makar deset puta mjesečno ušao u hotel Hilton, a pod uslovom da poznaje ili zna kako izgleda Stamatović, mogao je da vidi momke koje stoje na određenoj udaljenosti od njega i momke koji stoje vani pored njegovog automobila", kazao je advokat. Piperović je rekao da ni najmanje ne sumnja u dignitet GST Milivoja Katnića i specijalnog tužioca Saše Čađenovića. "I siguran sam da će istraga pokazati... da tu nema elementa organizovanosti i da su u pitanju individualna djela ljudi koji su to priznali pred tužiocem".


Sofija grad mudrosti - vodič za putovanje u Sofiju - Guliver Turistička Agencija Podgorica\nSofija grad mudrosti – vodič za putovanje u Sofiju\nSofija, bugarska prijestonica, nije nešto što bi trebalo da preskočite na putu do mora, ili na putovanju na zimski odmor na neku bugarsku planinu. Sofija nije velika metropola, ali je grad sa dušom koji živi modernim i mladalačkim duhom.\nU daljem tekstu daćemo vam savjete i informacije koje će vam biti od velike koristi ukoliko planirate putovanje u Sofiju.\nSofija je vlasnica najljepših bugarskih muzeja, galerija, restorana i klubova, i definitno je mjesto kom biste željeli da posvijetite malo više pažnje.\nGrad Sofija je jedan od najstarijih gradova na Balkanu što je čini velikom turisitčkom atrakcijom. Osim toga, nalazi se na raskrsnici koja povezuje Jadran i Srednju Evropu sa Crnim i Egejskim morem, što joj daje veoma povoljan geografski položaj.\nKratka istorija Sofije koja će vas zaintrigirati\nSofija je kao i mnogi gradovi na Balkanu uslijed ratova i promjena vlasti imala više imena kroz istoriju. Ono što je ostalo kao znamenitost grada iz burne istorije Balkana su ostaci starog grada.\nU vrijeme Antičke Makedonije, Sofija je spadala u krajnji sjever grčke civilizacije, dok ju je Rim osvojio 29. godine nove ere.\nPrvi put Sofija postaje bugarska teritorija 809. godine i u gradu se odmah prima bugarski karakter i kultura.\nSofiju je 1382. godine osvojilo Osmansko carstvo i tada ona postaje glavni grad turske provincije Rumelije. Pod turskom vladavinom poznato je ,,mračno doba” Sofije, jer je bila okupirana skoro pet vjekova.\n1878. Sofiju oslobađaju Rusi, a naredne godine biva proglašena glavnim gradom kneževine Bugarske. Grad nakon ovoga doživljava ekonomski i demografski procvat, i počinje da njeguje evropske vrijednosti.\nNakon Drugog svjetskog rata uspostavljen je komunistički režim, a napredak i razvoj grada se nastavljaju.\nProgres traje skoro sve do trenutka kada se Bugarska okreće Zapadu ne bi li ojačala svoje demokratske vrijednosti, ali se suočava sa velikim privrednim propadanjem i privatizacijama koje su uništile ekonomiju države.\nZnamenitosti u Sofiji i atrakcije koje morate posjetiti\nTokom našeg Sofija Nova godina aranžmana, obićićemo glavne atrakcije u gradu, među kojima su između ostalog i slijedeće.\n#1 Katedrala Aleksandar Nevski\nSagrađena u ranom dvadesetom vijeku kao spomjenik za 200.000 ruskih, ukrajinskih i bugarskih vojnika koji su poginuli u rusko-turskom ratu.\nU pitanju je jedna od najvećih pravoslavnih crkava u Evropi, pa samim tim i velika turistička atrakcija.\n#2 Pijaca antikviteta\nOdmah pored katedrale, nalazi se pijaca na kojoj se može naći mnogo antikviteta, kao što su stare kamere, ručno pletene čarape, novčići i medalje, jedinstvene kutije za nakit i slično.\nOno što je važno da znate jeste to da cijene variraju u zavisnosti od toga koliko prodavci vrednuju određenu robu, ali su uvek raspoloženi za cenkanje, tako da ne odustajte.\n#3 Narodno pozorište Ivan Vazov\nCjentar Sofije može da se pohvali najvećim i najstarijim bugarskim pozorištem. Pozorište je odlično opremljeno. Na velikoj sceni ima 750 mjesta, dok mala broji 120 mjesta za publiku. U pozorištu su zaposleni najpoznatiji bugarski glumci.\nPozorište je nekoliko puta renovirano usled požara i oštećenja u Drugom svijetskom ratu.\n#4 Crkva Sv Sofije\nSagrađena je u 6. vijeku na ostavštinama pređašnih crkava i rimskog pozorišta. Ova crkva je najveća znamjenitost rane arhitekture južnoistočne Evrope.\nBudući da Sveta Sofija predstavlja božansku mudrost, a ne istorijskog svetitelja, ikone unutar crkve prikazuju Sofiju kao ženu koja stoji iznad tri druge žene koje predstavljaju vjeru, nadu i ljubav.\nŠta možete da radite u Sofiji?\nOno što je sigurno je da vam u Sofiji neće biti dosadno jer je prepuna sadržaja i zanimljivosti koje morate da obiđete. Pored atrakcija koje smo vam već prikazali, uputićemo vas i na dodatne zaniljivosti koje su vrijedne pažnje.\nNa svakom uglu u gradu možete naći umjetničke radove, grafite, i ono što je najzanimljivije kutije u boji koje se transformišu.\nSofija je prepuna zelenila i prirode koja vas vuče da sjednete u parkove i uživate u pogledu. Borisova gradina je najpopularniji park koji čak u svom prostoru ima i malo jezero i mnogo statua poznatih Bugara.\nVitoša se nalazi na perifieriji Sofije, i nudi vam mogućnost planinarenja, penjanja, zimskih sportova, sa sve preljepim pogledom jer se nalazi na 2000 metara nadmorske visine.\nSofija je jedini glavni grad u Evropi koji ovako visoku planinu ima praktično u dvorištu.\nTržni centri u Sofiji\nŠoping u Sofiji je veoma popularan među posjetiocima zbog velikih šoping centara i povoljnih cijena. The Mall-om Sofija može da se ponosi jer je postao svjetski poznat i doveo je mnogo turista u grad, te povećao ekonomski razvoj zemlje. Osim njega možete posjetiti i City Center Sofia i Mall of Sofia.\nU Sofiji ćete zagarantovano doživeti dobar noćni provod\nSofija je poznata i po noćnom životu, klubovima, kafićima i restoranima.\nOno što je najvažnije je da u centru grada možete da radite sve – i da lijepo jedete, i da se zabavite, a onda i da skoknete do planine, ili samo nastavite šetnju prelijepim bulevarima.\nSvi ovi razlozi čine Sofiju fantastičnom novogodišnjom destinacijom. Zato ne čekajte i rezervišitie svoje Sofija putovanje za Novu godinu već danas!


“A Bola”: Tomane se dogovorio sa Zvezdom | Fudbal | Novosti.rs\n“A Bola”: Tomane se dogovorio sa Zvezdom\nM.B. | 13. jun 2019. 13:49 > 17:26 | Komentara: 0\nJedan od najuticajnijih medija u Portugaliji "Abola" prenela je juče da su beogradski crveno-beli dogovorili sve uslove saradnje sa Tomaneom\nTomane foto: EPA\nBUNDESLIGA čeka Dejana Joveljića, a Superliga Srbije napadača portugalske Tondele Tomanea. Hofenhajm i Ajntraht iz Frankfurta su ozbiljno "zagrizli" za mladog napadača Crvene zvezde, prema poslednjim informacijama dojučerašnji klub Luke Jovića je spremio ponudu od četiri miliona evra, a za to vreme u Ljutice Bogdana nisu sedeli skrštenih ruku.\nJedan od najuticajnijih medija u Portugaliji "Abola" prenela je juče da su beogradski crveno-beli dogovorili sve uslove saradnje sa Tomaneom i da je sada na potezu njegov klub sa kojim ga ugovor veže do leta naredne godine.\nPročitajte još TERZIĆ NAJAVIO PAKLENO LETO: Marin bar do zime, Galvezu žena nije dala da dođe, Joveljića traže\nIsti izvor navodi da će Zvezda Tondeli slobodu Tomanea platiti 800.000 evra i da je to suma koja bi trebalo da zadovolji klub koji je u poslednjem kolu prvenstva uspeo da obezbedi opstanak u ligi. Priča oko dolaska Tomanea u Crvenu zvezdu je bila aktuelna i tokom zime kada su Portugalci tražili 500.000 evra za otkup 50 odsto Tomaneovog ugovora. Tomane je u nedavno završenom prvenstvu Portugalije bio strelac 12 golova za klub.\nOceniteDopada mi se 19 Ne dopada mi se 12


Bosifest | Internacionalni Filmski Festival Osoba Sa Invaliditetom - Prijatelj festivala Garni hotel Evropa\nRoyali Deluxe apartmani sa ponosom nose imena najvećih evropskih prestonica, a nadamo se da svojim izgledom i unikatnim dizajnom opravdavaju epitet najlepših apartmana u Beogradu. Naš hotel je idealno mesto za poslovne goste i sve one koji žele uslugu i ambijent po najvišim svetskim standardima.\nU kojoj meri Hotel učestvuje u društveno odgovornim aktivnostima?\nVeoma smo posvećeni učešću u društveno odgovornim aktivnostima. Pre svega, važno nam je da unutar preduzeća investiramo u zdravlje i sigurnost zaposlenih, u bolju uravnoteženost između rada i slobodnog vremena, kao i u osiguranje povoljnog radnog okruženja. Naše poslovanje podrazumeva i doprinose lokalnoj zajednici kroz plaćanje poreza i kroz osiguranje radnih mesta.\nVi ste dali značajnu podršku Beogradskom internacionalnom filmskom festivalu osoba sa invaliditetom, koji su razlozi?\nRazlog je vrlo jednostavan, taj poseban osećaj da možemo da pomognemo je glavna pokretačka snaga. Smatram da većina preduzeća može učestvovati bez mnogo napora, a time činimo mnogo za učesnike BOSIFEST-a.Pored surovog profesionalizma, čovek uvek treba da ima volju i želju da bude humanna bilo koji način, u skladu sa mogućnostima.\nOvaj Festival mi se posebno dopada kako zbog humanosti, tako i zbog kreativnosti koja ga krasi. Drago mi je da postoji mesto gde se daju velika podrška i podsticaj osobama sa invaliditetom, da razvijaju svoju kreativnost, mesto koje im pruža osećaj da je njihov rad jednako vrednovan i cenjen. Glavna svrha je rušenje postojećih predrasuda, podizanje svesti u društvu o tome da osobe sa invaliditetom treba da budu potpuno ravnopravne, sa istim pravima, a vi odlično obavljate taj posao. Takođe ste veliki podsticaj i za one koji do sada nisu učestvovali u ovakvom ili sličnom radu.\nKakvi su planovi vezani za budućnost kada je Garni hotel Evropa u pitanju? Koliki će biti udeo društveno odgovornih aktivnosti u budućnosti?\nPlanovi za budućnost našeg hotela su svakako nastavak kontinuiranog osluškivanja potreba gostiju i sprovođenje aktivnosti u cilju ispunjenja tih potreba i očekivanja. Nastavićemo kao i do sada da vodimo računa o internom i eksternom poslovanju radi održavanja visokog nivoa društveno odgovornih aktivnosti, jer je to glavni faktor našeg uspeha na tržištu.\nZakraj, kakva je Vaša poruka našim sugrađanima i sunarodnicima kada su u pitanju problemi osoba sa invaliditetom?\nJedan od velikih problema sa kojim se susreću osobe sa invaliditetom je svakako diskriminacija, koja ne bi trebala da bude zastupljena s obzirom na savremeni svet u kome danas živimo. Jednakim snagama treba da pružimo podršku radi ostvarivanja njihovih prava, sa ciljem da se osobe sa invaliditetom zaista osećaju da pripadaju ovom društvu. Svima nam nedostaje prirodnosti u ponašanju prema osobama sa invaliditetom, a zapravo treba shvatiti da su te osobe iste kao i svi ostali.\nĐina Cicmil, direktor hotela Evropa


ZASEDANJE KOMITETA ZA PRAVNA PITANJA I LJUDSKA PRAVA PARLAMENTARNE SKUPŠTINE SAVETA EVROPE U BEOGRADU 18. I 19. MAJA 2017. GODINE: Zasedanje će biti posvećeno pitanju izvršavanja presuda Evropskog suda za ljudska prava\nNa poziv Narodne skupštine Republike Srbije u Beogradu se 18. i 19. maja 2017. godine planira održavanje zasedanja Komiteta za pravna pitanja i ljudska prava Parlamentarne skupštine Saveta Evrope posvećeno pitanju izvršavanja presuda Evropskog suda za ljudska prava.\nRepublika Srbija je do sada uspešno i blagovremeno izvršavala presude Evropskog suda za ljudska prava kako u pogledu plaćanja naknade, tako i po pitanju sprovođenja pojedinačnih i opših mera.\nPrvo ozbiljnije kašnjenje u izvršavanju presuda Evropskog suda za ljudska prava vezano je za slučaj Zorica Jovanović (slučaj "nestalih beba"), zbog nedonošenja zakona u vezi sa "nestalim bebama" u roku određenom presudom donetom u tom slučaju.\nIako je po prvi put najavljena mogućnost da Komitet ministara Saveta Evrope, kao organ koji nadgleda izvršavanje presuda Evropskog suda za ljudska prava, usvoji prelaznu rezoluciju protiv Republike Srbije to se ipak nije dogodilo na 1280. zasedanju ovog tela održanom u periodu između 7. i 9. marta 2017. godine.\nUmesto toga doneta je odluka istovetna po sadržini kao i Prelazna rezolucija u kojoj se Republici Srbiji odaje priznanje za mere koje je preduzela na izvršavanju ove presude, ali se podseća na obavezu da se taj zakon što pre usvoji, jer se prelazna rezolucija može usvojiti već na junskom zasedanju Komiteta ministara Saveta Evrope.\nIzvor: Redakcija, Slavoljub Carić, 12.03.2017.


Najbolje turističke destinacije za novogodišnje praznike\nPosetite ga tokom Nove godine ili Božića, ali definitivno u ovo doba godine! Doba zimskih praznika je na Islandu naročito prijatno jer se porodice okupljaju oko bogatih obroka kako bi razmenile knjige kao poklone. Na novogodišnju noć, običaj je da porodice zapale vatromete.\nUkoliko ste tamo zarad odmora, preporučujemo novi hotel Canopy iza koga stoji Hilton, koji je i u samom srcu grada. Posle prohladne noći gledanja aurore borealis, možete uzeti i knjigu iz hotelske biblioteke i ušuškati se pored kamina. Hotel Vam čak može i pozajmiti i gramofon i nekoliko ploča kako biste ga poneli u sobu i tako se bacili u možda i još prijatniji štimung.\nZa Božić ceo grad izađe napolje, kako bi se pričvrstile prave božićne jelke za zgrade u centru, a tu je čak i upadljivo crveno poštansko sanduče koje je rezervisano za pisma islandskom Deda Mrazu.\nFinska prestonica sebe naziva „Božićnim gradom“ i odredila je Aleksanterinkatu kao zvaničnu ulicu ovog praznika. Svetla centra zasvetle tokom praznika, a izlozi prodavnica su okićeni kao da se nadmeću između sebe za pažnju kupaca. (Otkrivanje izloga robne kuće Stockmann je tradicija kojoj se mnoga deca u Finskoj raduju.)\nNazdravljati možete uz tradicionalni vrč glogija, pića koje se pije tokom zimskih praznika i napravljeno je od začinjenog vina, badema, suvog grožđa i može biti pojačano čak i sa malo votke.\nUz sve ovo, Vaša deca će biti u prilici da posete Deda Mraza posetom njegove stalne celogodišnje rezidencije u Finskoj. Ako pak ove godine niste u prilici da pođete na ovo putovanje, u doživljaj praznika se možete uključiti putem prenosa uživo.\nČim stignete, Vaš prvi zadatak je da se odlučite koju prazničnu pijacu da posetite. Više od 20 prazničnih pijaca prodaje ručno pravljene poklone i poslastice širom Beča.\nJedna od najpoznatijih je Bečka božićna pijaca ispred Gradske kuće koja sva svetluca u bleštavo belom osvetljenju. Unutar Gradske kuće nalazi se područje koje je posvećeno deci i tu ona mogu naučiti da prave praznične kolačiće i sveće.\nHorovi sa svih strana sveta će vikendima pevati tradicionalne praznične pesme.\nChristkindlesmarkt pijaca ovde izgleda kao da je kakav komad platna iscepan sa slike Normana Rockwella.\nProbajte lokalne poslastice poput nemačkog hleba sa đumbirom iliti lebekuchen koji će Vam se servirati sa prelivima od jagode ili čokolade. Za tu sjajnu fotku za Instagram se popnite uz stepenište Crkve naše Gospe i imate spektakularan pogled na crveno-belo oboje štandove i osvetljenje pijace.\nPored same pijace možete naći i međunarodne poklone – sve od škotskih kiltova pa do francuskih marmelada – na Pijaci bratskih gradova.\nSeverni Pol, Aljaska\nOvaj grad je nadomak Ferbenksa i diči se svojim vezama sa novogodišnjim praznicima kao što su Ulica Deda Mraza, Put Krisa Kringla i Ulica Imele.\nNegde u decembru grad već obuzima polako praznični duh i u njega pristižu skulptori koji rade sa ledom sa svih strana sveta i sa njima i vrlo mnogo reportera televizijskih kuća. Deda Mrazova kuća je zapravo krcata prodavnica igračaka sa ukrasima i džinovskom statuom Deda Mraza ispred nje.\nHiljade pisama upućenih Dedi dolazi ovamo i volonteri (odnosno Deda Mrazovi vilenjaci-pomagači) vode računa da sve koverte dobiju pečat Severnog Pola.\nSvet Volta Diznija\nOva zabavna atrakcija je zaista magično mesto tokom novogodišnjih praznika. (Postoji mnoštvo razloga zašto bi Vam se i inače dopao ovaj zabavni park, a još više u doba Nove godine.)\nOd ekstravagantnih božićnih jelki pa do Pepeljuginog zamka koji treperi u ledenim svetlima, sa sigurnošću Vam možemo reći da je ovo mesto za godišnji odmor kao prava bajka.\nDizni takođe organizuje i parade u vreme praznika, večere uz svetlost sveća, vatromet i nudi i vrhunske deserte, ali i upoznavanje sa međunarodnim prazničnim tradicijama.


October 2019 – Merlinka Queer Film Festival\nVolontiraj na 11. Merlinka festivalu\nByadminon 17/10/2019 withComments Off on Volontiraj na 11. Merlinka festivalu\nPribližava se decembar i Merlinka festival koji svake godine zatvara festivalsku sezonu. Merlinka festival je tradicionalna kulturna manifestacija za sve ljubitelje filma i publiku koja želi da proširi svoje horizonte. Ove godine festival se organizuje po 11. put u Domu omladine Beograda od 5. do 8. decembra. Read More


I još jedan protest – Efiektiva poziva sve građane koji imaju kredit u CHF da izađu ispred zgrade Vlade – Gerila\nGerila > Društvo > I još jedan protest – Efiektiva poziva sve građane koji imaju kredit u CHF da izađu ispred zgrade Vlade\nobjavljeno na Dec. 26, 2017 u 1:38 pm\nPoziv je upućen svim korisnicima CHF kredita, a naročito onima koji su podneli tužbe za raskid ugovora, da dođu na protest u 14:30 ispred Ministarstva pravde u Nemanjinoj 22-26\nIako već postoje dve presude Vrhovnog kasacionog suda kojima se potvrđuju promenjene okolnosti i daju smernice nižestepenim sudovima za raskid ugovora, čak i za kredite koji su već raskinuti, iako postoji pravnosnažna presuda za raskid ugovora, plus nekoliko presuda Apelacionog suda kojima se ukidaju odbijajuće prvostepene presude, sudije Višeg suda vode neku svoju politiku i opet ppresuđuju u korist banaka, znajući da će im ovakve presude biti vraćene sa Apelacije.\nPostavlja se pitanje zašto to rade? Zašto odugovlače ove procese i kupuju dodatno vreme bankama koje nastavljaju pljačku putem CHF kredita? Zašto sudije donose presude a da ne zatraže izvođenje ekonomsko-finansijskog veštačenja kojim bi na matematički prikazan bile prikazane promenjene okolnosti na štetu klijenta?\nIli, još skandaloznije, zašto sudija donese odbijajuću presudu nakon izvođenja veštačenja, te u presudi konstatuje da je svrha ugovora ispunjena, tj klijent je kupio stan!? Zašto ovaj sudija gura tužioce u troškove plaćanja veštačenja ako je presudu, baziranu na svojim argumentima da je “klijent kupio stan”, mogao da donese odmah nakon podnošenja tužbe?\nOvo su pitanja za koja su nam potrebni hitni odgovori. Odgovore ćemo ovog puta potražiti od Ministra pravde gospođe Nele Kuburović.\nPozivamo sve korisnike CHF kredita, naročito one koji su podneli tužbe za raskid ugovora, da dođu na ovaj protest u Utorak 26.12.2017. u 14:30 ispred ministarstva pravde u Beogradu, ulica Nemanjina 22-26.


ARSENAL U HOTELSKOJ SOBI: Krvavi pokolj u Las Vegasu izveden novim SMRTONOSNIM ORUŽJEM! | Skandalozno\nARSENAL U HOTELSKOJ SOBI: Krvavi pokolj u Las Vegasu izveden novim SMRTONOSNIM ORUŽJEM!\nOvakvi uređaji su poslednjih godina privukli pažnju vlasti jer pomoću njih se poluautomatska puška pretvara u oružje koje može da ispali od 400 do 800 metaka u minutu.\nLitvanci ‘udarili’ na SLOVENCE: Oni nemaju mnogo veze sa osvajanjem EP u košarci!\nBudite prvi sa komentarom na članku "ARSENAL U HOTELSKOJ SOBI: Krvavi pokolj u Las Vegasu izveden novim SMRTONOSNIM ORUŽJEM!"


KAKO JE OVO MOGLA URADITI: Svjetski poznata pjevačica BRUTALNO uvrijedila MUSLIMANE | Slobodna Bosna\nOna je nedavno predstavila svoju liniju donjeg rublja, nazvanu “Savage X Fenty”, i koristila islamski hadis kao muzičku pozadinu.\nOvo nije prvi put da se Rihanna suočava s kritikom islamske zajednice. Ona je 2013. godine izbačena iz Velike džamije u Abu Dabiju, jer je tamo napravila seriju fotografija koje je uprava vjerskog kompleksa proglasila neprimjerenima.\n— Sina ⁵ (busy) (@penguningning) October 5, 2020\nMLAĐE JE SLAĐE, ALI ONA JE BAŠ PRETJERALA: Madonna se pohvalila, evo gdje je sve vodila 36 godina mlađeg dečka…


Mrežice - SILUX.BA\nBroj proizvoda u kategoriji: 1282\nRazvrsti po /proizvodi/karoserija/branici-i-njihovi-dijelovi/mrezice?lsf=default Preuzeto Cijena padajuće Cijena rastuće Najnoviji proizvodi Po abecedi padajuće Po abecedi rastuće\nMrežica sredina VW PASSAT 00-05\nMrežica Alfa 147 00-05\nMrežica sredina Škoda FABIA 00-04\nMrežica (prednja) Škoda Fabia 00-04 (6Y0 853 666 D B41)\nMrežica središnja Škoda Octavia 00-04\nMrežica VW PASSAT B5 96-00 na braniku lijeva\nMrežica VW PASSAT B5 96-00 na braniku desna\nMrežica Opel CORSA C 00-03 s otvorom\nMrežica VW PASSAT B6 00-05 za maglenku\nMrežica Lancia Ypsilon 00-03\nMrežica sredina 692027-1 - Škoda Octavia 97-00\nMrežica Škoda Octavia 97-00\nMrežice su smještene na prednjem dijelu vozila, obično se vide malo iznad, ili čak svuda oko, registarskih tablica. Ova mrežica je opremljena filterom za vazduh koji je važan za rashladne sustave vašeg vozila, tako da je važno, da mrežica omogućava vazduhu da slobodno cirkuliše. Mrežice također imaju snažan uticaj na izgled vozila i određuju karakter - bilo da je svakodnijevan, elegantan ili sportski. Mrežica može biti u jednom komadu ili u više dijelova. Na određenim modelima vozila je također mrežica oko maglenki ili je ugrađena u branik. Mrežice se mogu izrađivati od različitih materijala, a može se i lakirati (određeni modeli), različitih su oblika i različito gusto pletene.


Predsjednik Ustavnog suda BiH o zahtjevu NSRS-a @ Cafe.ba\nVi bi se seksali, a on neće? Za 10 sekundi nestalo je istovremeno 19 zgrada Nikad vrelija: Kaja se skinula i pokazala SEKSI Vakuum presu Zvjezdana Višta iz Doboja kupila i Predsjednik Ustavnog suda BiH o zahtjevu NSRS-a Bosna i Hercegovina\nIzvor: N1 05.09.2016 u 20:13 h\nFOTO: N1 Odbor za ustavna pitanja Narodne skupštine RS-a danas je, povodom zahtjeva člana Predsjedništva BiH Bakira Izetbegovića kojim se osporava referendum u RS-u, utvrdio odgovor Ustavnom sudu BiH u kojem ga poziva da odbaci ovaj zahtjev, te da ga oglasi nedopustivim, neprihvatljivim i neosnovanim i da ne prihvati prijedlog za donošenje privremene mjere.\nU BiH sutra oblačno, popodne razvedravanjeMektić: Referendum o Danu Srpske je najveća glupostIzbori u Stocu: Do 11 sati odziv građana 26,09 posto\nPredsjedavajući Predsjedništva BiH Bakir Izetbegović je 24. augusta od Ustavnog suda BiH zatražio da donese privremenu mjeru obustavljanja primjene sporne odluke Narodne skupštine RS-a o referendumu u RS-u o danu tog entiteta.\nDanašnji zahtjev Odbora za ustavna pitanja Narodne skupštine RS, za N1 je komentarisao predsjednik Ustavnog suda BiH Mirsad Ćeman.\n"Dobit ćemo komentar NSRS-a i Ustavni sud BiH će uzeti u obzir kao sve drugo što je dužan da uzme u obzir kada donosi odluku. Radi se o jednoj standardnoj proceduri", objasnio je Ćeman.\nKompletan intervju pogledajte večeras u našem programu od 21 sat.\nJA PREDSEDNIKA I SDA KARINE.\nU BiH sutra oblačno, popodne razvedravanje\nBANJALUKA - U Republici Srpskoj i Federaciji BiH sutra će biti promjenljivo oblačno vrijeme sa dnevnom temperaturom od pet Bosna i Hercegovina\nMektić: Referendum o Danu Srpske je najveća glupost\nMinistar bezbjednosti BiH Dragan Mektić, rekao je da je ''referendum o Danu Republike Srpske najveća glupost'' i da Bosna i Hercegovina\nIzbori u Stocu: Do 11 sati odziv građana 26,09 posto\nDanas se u općini Stolac održavaju ponovni izbori za općinskog načelnika i općinsko vijeće.\nOdbijanje ambasadorice BiH da isporuči pismo koje je ministar vanjskih poslova BiH poslao Međunarodnom sudu pravde u Hagu je Popularno


29 | October | 2013 | zs blog\nMali i neadekvatan odgovor u tekstualnom obliku, revitalizaciji programa SPS+SPC i ostali sa kraja osamdesetih iznet i prihvaćen na Gazimestanu 1989. Continue reading →\nVic decenije br. 4: Tekst Teofila Pančića o Tijaniću\n| Teofil Pančić, Radio Slobodna Evropa\nIma jedna davna emisija tadašnje Radio televizije Beograd negde iz 1982: priča o savremenom novinarstvu, a sa redakcijom magazina Intervju, u tom trenutku najživahnijeg i najprovokativnijeg na srpskoj novinarskoj sceni. Glavni urednik Intervjua bio je Aleksandar Tijanić.\nTijanić govori, gleda u kameru: vidimo čoveka, još prilično mladog, a čujemo čoveka koji govori polako, staloženo i tiho. Naknadno gledanje te emisije – ne tako davno prikazane u „Trezoru“ – podseća nas na Aleksandra Tijanića kakvog smo u međuvremenu poprilično zaboravili, jer je onaj potonji Tijanić, na razne bolje i gore načine, svojim tada već mnogo gromkijim glasom, sudelovao u buci i besu nastupajućih gorih dana, proizvodeći i trpeći munje i gromove „vremena netrpeljivih“.\nNa jednoj strani su činjenice i Srdja Popović a na drugoj, oni.\nKo su sve, oni ? Videćemo, samo da ne bude kasno.\nNovember 20, 2010 at 19:31\nKad se zna kraj, jasnije je uočljiv smisao početka. Continue reading →\nThis entry was posted in Blog and tagged rave, Srdja Popović.\nVic decenije 3: Sahrana Tijanića biće u Aleji velikana\nAkcija zs bloga: Lukovića pod hitno osunetiti\nNakon današnjeg R.I.P. sledi duga pauza, dok se ne upokoji Zoran Janić\nIzabran v.d. direktora RTS\nSve moje greške desile su se kada sam rekao “da”, a hteo sam da kažem “ne”.\nMoss Hart (playwright and theatre director)\nVic decenije br. 2: Urednik “Vremena” Dragoljub Žarković žali zbog smrti Srđe Popovića\nŽarković: Srđa Popović bio je više od advokata\n| 29. 10. 2013. – 11:49h | Komentara: 1\nSrđa Popović bio je i više od advokata, čovek koji je kroz profesiju širio ljudske slobode i vrednosti, rekao je danas glavni urednik nedeljnika Vreme Dragoljub Žarković.\n“Bio je ozbiljan pravnik i više od advokata – čovek koji je kroz advokatsku profesiju širio prostor ljudskih sloboda i vrednosti”, kazao je Žarković, povodom smrti uglednog beogradskog advokata Srđe Popovića.\nKako je rekao Žarković, Srđa Popović jedan je od one serije “vanzemaljskih Srba”, čovek koji je imao širi pogled na svet i shvatao suštinu života.\nGodine 1989. Popović je pokrenuo nezavisni nedeljnik “Vreme” u kome je zaposlio novinare koji su zbog protivljenja Miloševicu dobili otkaz u tadašnjim državnim medijima.\n“Mi smo bili povezani u vreme kada je on inicirao i dobrim delom platio pokretanje nedeljnika Vreme. Posle smo se u životu sastajali i razilazili, vodili smo i polemike, što je bilo neobično da novinari polemišu sa sopstvenim vlasnikom, ali on je to džentlmenski podnosio”, naveo je urednik nedeljnika Vreme Žarković.


Iza Spuštene Zavese - Jelena Obradović, Katarina Borisavljević, Mihajlo Vitezović | knjige.at\nJelena Obradović, Katarina Borisavljević, Mihajlo Vitezović\nIza Spuštene Zavese količina\nIza prašnjave zavese srpske pozorišne scene, izviruju tri mlada dramaturga (Jelena Obradović, Katarina Borisavljević, Mihajlo Vitezović) koji različitim, ali svežim i inventivnim pogledima na svet predstavljaju koncept izvitoperenog savremenog društva. A kada društvo metastazira, prvo oboleva nukleus porodice. Oni putuju kroz različite žanrove, kroz socijalnu dramu u čijem centru su autistična devojčica i njena majka, psihodramu o mladoj devojci koja pokušava da ostvari san u heremetičnom okruženju, i crnu komediju o iščašenoj porodici koju će uzburkati jedan testament, u nadi da katarzično utiču na vas i skinu malo prašine sa zavese.\nBudite prvi koji će napisati recenziju za „Iza Spuštene Zavese“ Odustani od odgovora\nMadona Sa Murana 3 R...\nNeki Neće Dospeti U Pak...\nIma Li Boga I Druge Dra...


Grof Božović: Savićević i ljudi koji traže njegovu smjenu ne mogu ni da se porede – nisu Deju ni blizu | Sportski.me\nGrof Božović: Savićević i ljudi koji traže njegovu smjenu ne mogu ni da se porede – nisu Deju ni blizu\n1.1k 03.01.2022., 18:46 inFudbal, Izdvajamo\nMiodrag Grof Božović naš najuspješniji, najpoznatiji, a i najbolji fudbalski trener, često je u Crnoj Gori u vrijeme odmora – u Podgorici, u Ulcinju…\nOd kada je u decembru 2007. nakon samo jedne polusezone napustio Budućnost, nema direktan dodir sa crnogorskim fudbalom, ali prati dešavanja, pa je u razgovoru za Sportklub prokomentarisao i aktuelnu situaciju oko Fudbalskog saveza Crne Gore…\nNjegov stav je jasan kada govori o Dejanu Savićeviću i njegovoj opoziciji.\n„Nije valjano porediti Dejana Savićevića sa ljudima koji traže njegovu smjenu. Pričamo o neuporedivim kategorijama. Iz jednostavnog razloga – nisu Deju ni blizu“, kazao je Božović.\nTrener Arsenala iz Tule, koji je stekao veliku reputaciju u Rusiji, radeći u Amkaru, Dinamu, Lokomotivi, Rostovu… smatra da je njegov prijatelj i nekadašnji saradnik Miodrag Radulović napravio dobre stvari sa nacionalnim timom u proteklom periodu.\n„Novi mandat najbolji je dokaz kvaliteta Mijovog rada. Posao selektora iziskuje veliku odgovornost, Radulović se odlično snašao, utvrdio uzlaznu liniju i zaslužio povjerenje ljudi iz Fudbalskog saveza Crne Gore. Odlično je vodio reprezentaciju u kvalifikacijama, napravio veliki iskorak naprijed“, kazao je Božović.\nPrethodni članak Pavićević nakon pobjede: U sigurnoj smo luci\nSledeći članak Kadetkinje Crne Gore počele pripreme\nin Domaća takmičenja, Fudbal, Izdvajamo\nFSCG i Opština Berane potpisali sporazum o saradnji\nSavićević: Ne branim Putina, ali sportisti nisu krivi\nUprava za sport prekinula postupak registracije Dejana Savićevića za predsjednika FSCG\nNapadaču Petrovca Trofej Radija Crne Gore\nobjavio admin 24.05.2022., 23:26\nFešta kraj Bistrice: Mirko Vučinić uručio šampionski pehar i medalje igračima Sutjeske\nobjavio admin 24.05.2022., 22:53\nZeta ispala u Drugu ligu, Podgorica izborila baraž\nobjavio admin 24.05.2022., 22:06\nobjavio admin 20.05.2022., 09:20\nPavićević nakon pobjede: U sigurnoj smo luci


Institut BioSens razvija integrisan sistem za nadzor poljoprivrede | Autonomija\nInstitut BioSens razvija integrisan sistem za nadzor poljoprivrede\nKontinualno pružanje svih podataka i podrška napretku poljoprivrede\nPredsednik Skupštine Vojvodine Ištvan Pastor izjavio je danas da je istraživačko-razvojni institut za informacione tehnologije biosistema BioSens primer i dokaz da ako ima ljudske volje i ako se stvori kritična masa volje i entuzijazma, onda se svašta može uraditi.\nDelegacija Skupštine Vojvodine posetila je danas Institut BioSens, koji je osnovan odlukom Skupštine 2015. godine, kao odgovor na uspeh grupe istraživača Univerziteta u Novom Sadu ostvarenom u najprestižnijim evropskim naučno-istraživačkim programima.\nPredsednik Skupštine Vojvodine izrazio je zadovoljstvo radom i dosadašnjim postignutim rezultatima tog Instituta, kao i zaposlenih i izrazio uverenje da je ovo tek početak razvoja davanja podrške, nadgledanja i inovacija u oblasti poljoprivrede, biosistema i IT oblasti.\n“Sve ovo je u suštini u funkciji poljoprivrednih proizvođača, odnosno u funkciji povećanja i poboljšanja poljoprivredne proizvodnje”, rekao je Pastor.\nV. d. direktora Instituta BioSens Vladimir Crnojević kazao je da je BioSens osnovao prvu evropsku “Živu laboratoriju” za preciznu poljoprivredu i prvu živu laboratoriju bilo koje vrste u Srbiji, koja uključuje relevantna domaća mala i srednja preduzeća, sa ciljem da istraživanja na BioSensu reše njihove konkretne potrebe.\nCrnojević je dodao i da je konačni cilj Instituta da integriše sve rezultate iz više naučnih oblasti u jedinstven sistem za nadzor poljoprivrede, koji će kontinualno pružati sve podatke i omogućiti proboje u srpskoj poljoprivredi, ne samo u smislu povećane efikasnosti, smanjenog zagađenja i novčanih ušteda, već i u načinu na koji se poljoprivreda radi i doživljava, čineći je prihvatljivim izborom karijere za nove generacije mladih poljoprivrednika.\nU okviru prezentacije naglašeno je da će razvoj integrisanog sistema za nadzor poljoprivrede doneti brojne inovacije poput mogućnosti pristupa putem mobilnog telefona agro-servisima sa savetima i preporukama, informacijama o zdravstvenom stanju useva i slično.