Ko je topio tenkove u železari? - European Western Balkans\nTenk M-84; Foto: Vojska Srbije\nTako je predsednik Izvršnog odbora Srpske napredne stranke (SNS) Darko Glišić nedavno izjavio da je Ponoš “moć naše vojske sveo na nivo lovačkog društva – ono je bilo bolje oporemljeno i spremnije za dejstvo”.\n“Taj čovek je istopio sve što je moglo da se istopi od gvožđa – tenkove, avione, topove. Sve što smi imali u tom trenutku kao vojska nestalo je”, rekao je Glišić za TV Pink, a slične opaske imao je i ministar finansija Siniša Mali, kao i narodni poslanik Aleksandar Mirković.\nDok se predstavnici tadašnje vlasti oštro protive ovakvom opisu događaja, stručnjaci ukazuju za naš portal da se promene koje su izvršene u Vojsci Srbije u prvoj deceniji 21. veka moraju staviti u odgovarajući kontekst.\nZdravko Ponoš sada je glavni akter ovih narativa, ali oni sežu godinama u prošlost. Prethodno su se od njih branili bivši predsednik Srbije Boris Tadić, kao i bivši ministar odbrane Dragan Šutanovac.\nDokument predstavlja odgovor na zahtev za informaciju koji je Ministarstvu odbrane uputio novinar Radmilo Marković 2017, a u kojem se pružaju informacije o oružju koje je uništeno u periodu od 2000. do 2008. godine.\nKako za naš portal kaže Marija Ignjatijević, istraživačica Beogradskog centra za bezbednosnu politiku, mantra o istopljenim tenkovima, koja nema utemeljenje u realnosti, koristi se za diskreditaciju političkih protivnika i ima dvostruku ulogu – da probleme u vojsci pripiše bivšoj vlasti i “uništiteljima vojske” koji se menjaju po potrebi, a da sadašnju vlast i predsednika Republike predstave kao spasitelje koji su vojsku podigli na noge.\n“Dotadašnji model masovne vojske bio je neodrživ u novonastalim okolnostima, skup i neadekvatan za suočavanje sa novim bezbednosnim izazovima. Zato je započeta reforma, po ugledu na brojne evropske zemlje koje su transformisale sisteme odbrane i usklađivale ulogu vojske sa prirodom bezbednosnih pretnji. Problem je što ta reforma u Srbiji nikada nije izvedena do kraja i što ni nakon više od decenije mnogi procesi i koncepti koji je trebalo da prate reorganizaciju vojske nisu zaživeli”, kaže Ignjatijević.\nPotom je 2006. godine predviđno je da do 2010. godine srpska vojska bude svedena na 21.000 profesionalnih pripadnika. Predviđeni broj vojnika u mirnodopskim uslovima zahvata od 0,2% do 0,4% ukupne populacije, dok bi za vreme rata taj broj bio tri puta veći.\nJoksimović: Vlada Srbije usvojila Pregovaračku poziciju za Poglavlje 28\nMišel i Vučić o reformama i procesu pristupanja Srbije EU


Vulin: U 2021. godini razbijene 24 organizovane kriminalne grupe u Srbiji\nMinistar unutrašnjih poslova Aleksandar Vulin izjavio je danas da je srpska policija u 2021. godini razbila 24 organizovane kriminalne grupe i istakao da „Srbija nije i neće biti pogodno tlo za kriminal“, saopštilo je Ministarstvo.\nKako se navodi u saopštenju, Vulin je nakon taktičko-pokazne vežbe pripadnika Uprave kriminalističke policije Službe za borbu protiv organizovanog kriminala (SBPOK) u Nastavnom centru Makiš, ocenio da je policija u prethodnih godinu dana pokazala „izuzetnu snagu i hrabrost da se obračuna sa svim organizovanim kriminalnim grupama, medju kojima su i one koje su se posebno istakle surovošću i monstruoznošću“.\nMinistar je rekao da u 2022. godini zaposlenima u policiji slede povećanja plata i prihoda, kao i ulaganja u izgradnju i rekonstrukciju objekata Ministarstva unutrašnjih poslova.\nKako se navodi u saopštenju, Taktička kuća u Nastavnom centru Makiš u kome je izvedena vežba, izgradjena je tokom 2021. godine, a pored toga rekonstruisani su i sportski tereni, izgradjena je atletska staza, napravljena teretana na otvorenom, kao i poligon za razvoj i proveru fizičkih sposobnosti pripadnika policije.\nAleksandar Vulin, MUP Srbije, organizovani kriminal, tužilaštvo za organizovani kriminal


Kendall i Kylie zamalo dobile imena Juliet i Kelly! - Famoza.net\nŠta vam se više dopada? Kendall i Kylie zamalo dobile imena Juliet i Kelly!\n22/12/2019 21/12/2019 Valentina Krstić 125285Leave a commenthttps%3A%2F%2Fwww.famoza.net%2Fkendall-i-kylie-zamalo-dobile-imena-juliet-i-kelly%2F%C5%A0ta+vam+se+vi%C5%A1e+dopada%3F+Kendall+i+Kylie+zamalo+dobile+imena+Juliet+i+Kelly%212019-12-22+09%3A00%3A00Valentina+Krsti%C4%87https%3A%2F%2Fwww.famoza.net%2F%3Fp%3D125285\nPorodica Kardashian-Jenner od početka se trudi da izgradi svoj fazon i ostane upečatljiva po svojim navikama, a oni su kao porodica nerazdvojni, i svaki deo je kao neizbežan deo slagalice – možda nam se tako čini i jer sve devojke u porodici nose slična imena, odnosno sve imaju imena na slovo K! Khloe, Kendall, Kim, Kylie, Kourtney, Kris… Ko bi mogao toliko kreativnih imena na isto slovo da osmisli? Kris Jenner otkriva da je zamalo upropastila ovu tradiciju, ali srećom, prava imena pala su joj na pamet na vreme!\nNaime, Kris Jenner je u prethodnoj epizodi “Keeping Up With The Kardashians” otkrila i jedan veseo i interesantan detalj iz svog života, kada je birala imena za Kendall i Kylie Jenner. Deluje vam da je bilo vrlo lako nazvati ih, jer su obe dobile slična imena na slovo K, ali Kris kaže da to nije bila prva ideja! “Da li si znala da je trebalo da se zoveš Juliet? Juliet Jenner” obratila se Kim Kendall, a Kendall joj je odgovorila: “Mislila sam da je trebalo da se zovem Cameron!”\nInteresantno je i da je Kendall u ovoj priči bila ta koja bi imala ime koje ne počinje na K i time ponovo bila drugačija od ostatka porodice, kao što i inače jeste drugačija po građi, profesiji a i ponašanju – nedavno smo pisali i da je ona tek sada otvorila vrata svoje kuće za javnost, dok se njene sestre neprestano slikaju u svim uglovima kuće!\nPročitajte još Kylie Jenner podelila nove fotografije sa Stormi na Instagramu!\nDrugi problem vezan za imena nastao je kad je Kris morala da vidi kako bi mogla da nazove Kylie! “Samo smo ponavljali Kendall i Sophia, Kendall i Jane, onda smo došli do Kendall i Kelly, pa sasvim slučajno do Kendall i Kylie i to je bilo to, bila sam sigurna, Kendall i Kylie moraju da idu zajedno” otkriva Kris.\nFoto: Instagram/Kendall + Kylie\nVaše zvezde za nedelju, 22. decembar 2019. godine


Progovorila Jovanka Broz | Politika | DW | 24.05.2009\nJovanka Broz, udovica bivšeg doživotnog predsednika SFRJ Josipa Broza Tita, posle dugogodišnjeg odsustva iz javnosti i odbijanja da se oglasi u medijima u intervjuu dnevnom listu Politika izjavila da živi iz inata.\nNekad bilo sad se pominjalo\nJovanka Broz kaže da se snalazi kako ume i mora, te da je, srećom, služilo zdravlje.\n"Kao supruga predsednika zemlje, ali i kao borac, kao potpukovnik i nosilac Spomenice (1941), imam pravo kao i svaki građanin na penziju i imam pravo na odgovarajući smeštaj, a ne privremeni, odakle uvek neko može da me izbaci", rekla je Jovanka Broz u intervjuu Politici.\nTito nije imao platu\nList navodi da se Jovanka Broz nije nijednom oglasila od smrti Josipa Broza, 4. maja 1980. godine i da je za Politiku prošle nedelje pristala da prvi put odgovori na nekoliko pitanja.\n" Da ne mogu da dobijem Titovu penziju jer nemam dokumenta a i zato što 'Tito nije imao platu', saopštio mi je u prisustvu nekih nazovi pravnika 12. jula 1982. godine Fadilj Hodža. Nikada nisam dobila bilo kakvo rešenje o penziji", rekla je Jovanka Broz.\n"Odmah posle Titove smrti izbacili su me kao kofer iz Užičke 15, u spavaćici, bez ičega,bez prava da uzmem bar neku našu zajedničku fotografiju, pismo, knjigu, odeću, i bez moje volje 'strpali' u kuću, rekoše privremeno, u kojoj živim gotovo tri decenije", rekla je Jovanka Broz.\nRadili su sa mnom šta su hteli\nUdovica bivšeg jugoslovenskog lidera navela je da je, s jedne strane, za javnost bio priređen veličanstven pogreb njenog supruga na koji su došli "skoro svi državnici sveta da tom velikom čoveku odaju poštu".\n"S druge strane su ljudi koji su s mojim mužem poslednjih godina njegovog života radili šta su hteli, takođe i sa mnom, i na kraju me pokrali", rekla je Jovanka Broz.\nOna tvrdi da je posle Titove smrti od nje traženo da potpiše papir´na kojem piše da sve ostavlja državi, što je ona odbila.\n"Rekla sam da to niti mogu, niti hoću, jer moram od nečega živeti. Rekli su mi da ćutim i budem srećna što me ostavljaju u životu".\nTrajni link http://p.dw.com/p/Hw8q


Kožara i Hadžića pratili nedeljama, ubili ih za par sekundi - NOVA portal\nKožara i Hadžića pratili nedeljama, ubili ih za par sekundi\nHronika Autor:Milica Čule24. Jul. 202022:49\nNapadači na Alana Kožara i Damira Hadžića dobro su znali kretanje i navike dva istaknuta člana škaljarskog klana i nedeljama su ih pratili pre brutalne likvidacije na Krfu.\nKako saznaju grčki mediji, Kožar i Hadžić su izrešetani sa 29 hitaca u automobilu ispred vile u kojoj su odseli. Kako je nezvanično rečeno u lokalnoj policiji, njih dvojica su se vraćali sa plaže kada su ih napadači sačekali ispred vile i u njih, dok su još bili u automobilu, ispalili na desetine hitaca.\nIstražiteljima je odmah bilo jasno da su morala biti makar dva napadača na škaljarce, jer su pronađene čaure dva različita automatska oružja, a Kožar i Hadžić, iako su u automobilu imali svoje oružje, nisu stigli ni da posegnu ka njemu. Sve ovo jasno govori da su ubice dobro znale šta rade i pobrinule su se da Kožar i Hadžić nemaju nikakvu šansu da ovaj brutalni napad prežive.\n“Žrtve nisu stigle čak ni ručnu da povuku, napadači su ih iznenadili”, rekao je za lokalni medij Gianis Aivatidis forenzičar koji je bio na mestu zločina.\nNovi detalji: Tela Kožara i Hadžića pronašao njihov maser\nKožar i Hadžić izrešetani sa 29 metaka u grudi i glavu\nKožar i Hadžić ubijeni ispred vile u iznajmljenom autu\nOn je dodao da su i u Kožara i Hadžića izrešetani sa više od deset metaka.\n“Obojica imaju brojne povrede po celom telu, sa više od deset metaka obojica. Pogođeni su u vrat, grudi, ruke i noge”, rekao je on, a preneo Blic i dodao da je “cela smrtnonosna operacija” trajala svega nekoliko sekundi.\nLokalni mediji nisu zvanično još identifikovali ubijene jer su i Kožar i Hadžić kod sebe imali lažna dokumenta i pasoše Slovenije.\nIstražitelji kažu da su napadači bili obučeni identično i da prvi podaci iz istrage jasno pokazuju da su egzekucije izvršene kao odmazda za sukob koji datira od ranije. Po načinu izvršenja likvidacija sve ukazuje da je u pitanju nastavak rata škaljarskog i kavačkog klana.\nTela ubijenih pronađena su oko 19 sati. Užasnu scenu prvi je primetio maser koji je krenuo ka vili i koga su ranije “dva muškarca pozvala i zakazala termin”. Najverovatnije masažu su zakazali upravo Kožar i Hadžić.\nU apartmanu pored njihovog boravila je jedna porodica, međutim u trenutku likvidacije nisu bili tu.\nKožar i Hadžić ubijeni su nekoliko meseci nakon što su u Grčkoj pre nekoliko meseci likvidirani Igor Dedović i Stevan Stamatović, vođe škaljarskog klana. Oni i Kožar su bili bliski prijatelji i saradnici. Dedović i Stamatović su ubijeni 19. januara ove godine u restoranu u atinskom kvartu Vari, a u njih su, pred porodicama, pucala četvorica napadača. Ovo ubistvo nije rasvetljeno, a istražitelji će priveriti da li je u Kožara i Hadžića pucano iz istog oružja kao u Dedovića i Stamatovića. Iako se sumnja da iza obe likvidacije u Grčkoj, stoje “kavčani” za sada nema potvrde da su isti pucači bili angažovani u egzekucijama u Atini i na Krfu.\nalan kožarDamir HadžićKavački klanKrfŠkaljarski klanUbistvo\n24. Sep. 2020 45


Toti: "Jurnjava za parama je ubila draž fudbala" - Sportske.net\nToti: "Jurnjava za parama je ubila draž fudbala"\nKapiten Rome Frančesko Toti rekao je da su fudbaleri danas opsednuti novcem i da je mnogo malo onih koji prate svoje srce.\nRoma želi igrače Anderlehta i BarseloneToti - Posle fudbala, opet fudbalŠčešnji ostaje u RimuKaseres sve bliži RomiOdređen raspored za Seriju A, Miha na startu gostuje Milanu!\nU Italiji su prethodnih dana glavna tema prelazak Gonzala Iguaina i Miralema Pjanića iz Napolija, odnosno Rome u Juventus.\nFrančesko Toti ima svoje mišljenje o ogromnim transferima i ističe da je fudbal danas postao biznis, ne sport.\n"Sada je u centru svega novac. Igrači češće menjaju timove da bi više zaradili. Navijači dolaze na stadione kako bi se zabavili i kako bi gledali igrače koji su uvek istom timu, oni ne očekuju da će ih neko izdati", kaže 'Princ Rima'.\n"Pogledajte šta se sada dogodilo sa Iguainom. To je katastrofa. Ali, to je i normalno. Stranac u Italiji pređe u drugi tim ako mu se ponudi više novca. Nema mnogo stranaca kao što je Dijego Maradona", naveo je Toti, koji je celu svoju karijeru u Romi.\n"Fudbaleri danas su kao nomadi. Oni prate novac, ne svoje srce. Možda je to i glavna razlika između mene i svih ostalih... Nema danas mnogo sportista koji prate svoje srce. Da sam mislio samo o novcu, otišao bih iz Rome još pre 10 godina. Za mene je strast najvažnija", rekao je kapiten 'Vučice' za Gazeta delo sport.


TRIPOLI - Libija je država bez institucija, a zapaljiv Gadafijev govor je najava nezapamćene tragedijeLibija se nalazi pred raspadom po scenariju sličnom onom koji je zadesio bivšu Jugoslaviju. Pobunom istoka zemlje rascep je već započet i teško je zamisliti situaciju u kojoj bi Gadafi mogao da povrati kontrolu nad tom teritorijom, kaže za „Blic” Jovan Vejnović, bivši hrvatski ambasador u Libiji koji je na Bliskom istoku službovao gotovo ceo radni vek.\nDok bivši Gadafijevi vojnici slave, strani plaćenici čekaju suđenje u Bengaziju\nU ovom trenutku ne postoji ličnost koja bi mogla da objedini sukobljene strane, a zapaljivi govor koji je Gadafi održao najavljuje nazapamćenu tragediju. On je čovek apsurda, diktator i veoma odlučna ličnost koja je sada presekla da se brani do kraja, a to znači strašno krvoproliće, gore nego u bivšoj SFRJ kaže Vejnović.\nSituacija u Libiji je daleko alarmantnija nego u Egiptu i ostatku arapskog sveta pogođenog antirežimskim protestima, jer se radi o zemlji koja nikada nije izgradila institucije države niti nacionalni identitet, već je svuda prisutna podela na plemena.\nSituacija je vrlo ozbiljna. Radi se o ličnoj tvorevini, državi bez institucija, demokratskih i političkih tradicija, zasnovanoj na zbirki nekakvih izreka na kojoj je Gadafi napravio ideologiju. To je i danas skup plemena kojima je donedavno vešto upravljao balansirajući između njihovih interesa, ali sada je sve to dovedeno u pitanje. Egipat je imao i tradiciju i nacionalnu svest, a Libija ima samo Gadafija i vojsku kaže Vejnović, koji precizira da je pitanje sudbine zemlje u rukama vojske koja, ako ostane uz Gadafija, nagoveštava još krvi do kolena.\nVejnović podseća da je Libija zemlja ogromnih potencijala i energetskih kapaciteta, ali da je sa liderom poput Gadafija propuštena šansa da se napravi snažna nacionalna država.\nGadafi je megaloman koga je zanimala samo lična pozicija kao lidera cele Afrike, pa i sveta, on je odavno izgubio osećaj za realnost. Sada je svestan da nema kuda, da ga niko neće prihvatiti i spreman je da se bori do kraja, da ostane dok god za to postoje prilike i šanse, makar i po cenu totalnog razaranja zemlje i naroda. Međutim, veliki deo zemlje se otcepio, deo vojske mu se odmetnuo i to mu je najveći problem. Ako uspe da zadrži vojsku na okupu i da je sačuva od daljeg cepanja, održaće se još neko vreme, ali dugoročno nikako. To je propali projekt koji prilazi kraju kaže Vejnović.\nLibiju i posle Gadafija očekuju problemi. Tamo u ovom trenutku ne postoji ozbiljna opozicija, a ono malo demokratske inteligencije je rasuto po svetu i u samoj zemlji nema nikakav uticaj. Vejnović objašnjava da su u Libiji jedina realna snaga Muslimanska braća, od kojih bi se u najboljem slučaju mogla očekivati teokratska vladavina.\nKako se Gadafi s njima na surov način obračunavao, tu sada postoji samo ogromna mržnja i nešto što je zaista situacija iz koje nema dobrog izlaza kaže Vejnović.\nNaš sagovornik ne očekuje da bi Gadafijevi sinovi mogli da naslede tron, jer je mržnja naroda usmerena prema celoj porodici.\nBojim se da će doći do obračuna koji će verovatno zahtevati čvrstu i jaku međunarodnu akciju zaključuje Vejnović.


SAVREMENA GALERIJA SUBOTICA: IZLOŽBA CRTEŽA I FOTOGRAFIJA SUBOTIČKIH FASADA\nU okviru programa proslave Dana grada, koji se obeležava 1. septembra, u Savremenoj galeriji Subotica će biti otvorena izložba crteža i fotografija subotičkih fasada Gabora Demetera i Željka Vukelića, autora koji su značajan deo svojih karijera posvetili očuvanju kulturne baštine grada radeći u Međuopštinskom zavodu za zaštitu spomenika kulture u Subotici.\nIzložba “Subotičke fasade: crteži i fotografije u ogledalu prošlosti”, koja tematizuje subotičke fasade iz perspektive arhitekte i fotografa reflektujući istoriju Subotice u savremenom trenutku, otvara se u petak, 31. avgusta, u 19 sati, a tom prilikom gostima će se obratiti Arpad Blaško, v.d. direktora Savremene galerije Subotica, Miroslava Babić, članica Gradskog veća zadužena za oblast kulture, i dr Leda Šiling, direktorka Međuopštinskog zavoda za zaštitu spomenika kulture u Subotici.\nKustos izložbe je Jasmina Jovančić Vidaković, muzejska edukatorka i viša kustoskinja Savremene galerije.


Pre pet godina je utišao Humsku, a sada trese mreže u Paragvaju (VIDEO)\nIzvor: MozzartSport.com, 30.Nov.2020, 04:17\nRaul Bobadilja postigao gol za Gvarani koji je na svom terenu pobedio Sportivo Lugenjo sa 2:1 u osmom kolu Klausure\nSećate li se Raula Bobadilje? Paragvajski reprezentativac u lošem sećanju je ostao navijačima Partizana. Njegovim golom Augzburg je pre pet godina izbacio crno-bele iz borbe za šesnaestinu finala Lige Evrope.\nTada četi Ljubinka Drulovila je odgovarao i poraz od 2:1 u Beogradu, ali je u finišu Paragvajac utišao Humsku pogotkom u 89. >> Pročitaj celu vest na sajtu MozzartSport.com << minutu za 3:1 i plasman tima iz Bavarske u nokaut rundu drugorangiranog takmičenje Starog kontienta. Sada veteran nosi dres Gvaranija. Bio je strelac za svoj tim koji je u osmom kolu paragvajske Klusure slavio proitv Sportivo Lugenja sa 2:1.\nBobadilja je postigao prvi gol na meču u 13. minutu. U nastavku je Domingez povećao prednost u 70. minutu, da bi Morales do kraja utakmice samo ublažio poraz gostiju. Bio je prvi gol Bobadilje u ovoj sezoni. Prošle sezone u Aperturi je postigao devet pogodaka na 18 utakmica.\nA los 12', Raúl Bobadilla abría la cuenta para el Aborigen.pic.twitter.com/XJ0cUqae3d\nČetvorogodšnji boravak u Augzburgu, od 2013. do 2017. godine bio je i vrhunac karijere robusnog napadača. On je rođen u Argenini, prošao je mlađe kategorije River Plejta, igrao i za prvi tim kluba sa Monumentala, a sa 19 godina stigao je u Švajcarsku. Branio je boje Konkordije, Grashopersa, Jang Bojsa i Bazela. Imao je kratku epizodu u grčkom Arisu, u Nemačkoj je branio boje Borusije iz Menhengladbaha, a od 2018. godine je igrač Argentinos Juniorsa, da bi ga tim iz Buenos Ajresa pozajmio Gvaraniju ove godine. Zanimljivo da mu je ovo prvi klub u Paragvaju.\n¡Final del Primer Tiempo!#Guarani 1-0 #Luqueño\nGol Aurinegro de Raúl Bobadilla#VamosAborigen! ???????? pic.twitter.com/nBh2qKJRj1\nGvarani je prethodne nedelje poražen na svom terenu od Gremija sa 2:0 u prvom meču osmine finala Kopa Libertadores, pa mu u Porto Alegreu treba čudo za plasman među osam najboljih timova Južne Amerike.\nUbedljivo najbolji strelac šampionata Paragvaja je još jedan veteran, Roke Santa Kruz. Nekadašnji fudbaler Bajerna, Mančester Sitija i Blekburna postigao je sedam golova na sedam utakmica. Iako je ušao u 40. godinu života i dalje rešeta mreže u dresu Olimpije iz Asunsiona. Osim ove dvojice asova koji su imali uspešne karijere u Evropi, u Paragvaju karijere završavaju i Nelson Valdez, nekadašnji fudbaler Verdera i Borusije iz Dortmunda i Oskar Kardozo, bivši as Benfike.\nPARAGVAJ, KLAUSURA – 8. KOLO\nOlimpija Asunsion – River Plejrt 3:1 (3:0)\nLibertad – 12. Oktobar 3:0 (1:0)\nSero Portenjo – Dijaz 3:1 (0:0)\nGvarenja – San Lorenco 2:2 (1:0)\nGvarani – Sportivo Lugenjo 2:1 (1:0)\n23.30: (2,70) Sol Amerika (2,95) Nasional Asunnsion (2,70)


B. Vučković , J. A.\nDvorištem porodične kuće u Senti u kojoj je usled požara stradala devojčica Emina Dimović (8) a povređeno još troje dece, odjekuju plač i dalje šokiranih komšija i rođaka. Garež na trošnoj jednospratnici ostao je da svedoči o užasnoj vatrenoj stihiji koja je sinoć odnela jedan dečji život.\nPorodična kuća Elvire Kolompar, majke nastradale devojčice, nalazi se u Ulici Kiš Ferenca, gde su reporteri zatekli roditelje, rodbinu i komšije dok prepričavaju detalje stravične tragedije koje će ovo mesto pamtiti.\nAndrija i Elvira Kolompar\nNesrećna žena, majka stradale devojčice, ne može da zaustavi suze. Još uvek u šoku jedva progovora. Pridržava je nevenčani suprug, a uz nju je i rođaka Danijela Jovanović.\n- Žiža je verovatno zapalila sve. Ništa nije ostalo. Ne mogu da shvatim da nema više male Emine, moje ljubimice. Meni je Elvira tetka, ne živim tu i ne znam šta se tačno desilo, ali sam čula da su u gašenju požara i komšije pomagale. Svi su spavali a žiža je nešto zapalila i nije moglo da se zaustavi više ništa – kaže Danijela Jovanović.\nPrema njenim rečima porodica živi od socijalne pomoći i kuća je i pre stravičnog požara bila zapuštena.\n- Govorim Elviri da mora biti jaka zbog dece. Ne znam šta da vam kažem. Bilo je strašno. Lampa sa svećom je to napravila. Jako teško živimo. Nemamo struje, ništa nemamo – kaže Andrija Kolompar, suprug majke nastradale devojčice.\nU jezivom požaru koji je, kako se pretpostavlja, prouzrokovala improvizovana ručno izrađena lampa, teške povrede zadobio je i Eminin polubrat Adam (5). Njegovo stanje je izuzetno teško, ima opekotine na 45 odsto tela i otežano diše, a lekari Dečje bolnice u Novom Sadu mu se bore za život.


U BiH blokirano 95.256 računa firmi - Stolac.co\nCentralna banka Bosne i Hercegovine (CBBiH) objavila je ažurirani popis blokiranih računa poslovnih subjekata u BiH. U novom izvještaju o blokiranim računima u Jedinstvenom registru računa CBBiH navedeno je da je krajem prosinca 2019. godine u BiH bilo blokirano 95.256 računa poslovnih subjekata ili 184 više nego prethodnog mjeseca.\nU izvještaju CBBiH je navedeno i da 51.943 firme imaju blokiran bar jedan račun, što je za 122 firme više nego u izvještaju iz prethodnog mjeseca.\nU novom izvještaju, koji sadrži 3.811 stranica, pobrojani su poslovni subjekti iz svih sfera društvenog života, od privrednih poduzeća, prodavnica, frizerskih salona, benzinskih pumpi, apoteka, ordinacija, kafića i restorana, do raznih agencija, zadruga, firmi. Na ovom popisu se nalaze i rudnici, mjesne zajednice, općine, sportski savezi.\nU prvom izvještaju Centralne banke BiH, objavljenim početkom studenog 2012. godine, broj blokiranih računa poslovnih subjekata u BiH iznosio je 58.038, dok su 35.694 firme imale bar jedan blokiran bankarski račun, prenosi Fena.


TV prenos ovog duela realizovaće tri televizijske kuće.\nZbivanja iz Nikozije moći će da se gledaju na Radio-televiziji Srbije, i to njenom prvom programu, zatim na prvom kanalu TV Arenasport, ali i na klupskoj televiziji crveno-belih, kako je to prvak Srbije saopštio nekoliko sati pred početak susreta.\nPodsetimo, FK Crvena zvezda ove srede od 17 sati po srednjeevropskom vremenu na Kipru igra meč 3. kola kvalifikacija za Ligu šampiona sa Omonijom, za koji je trener Dejan Stanković već poveo ekipu, i to bez tri golgetera .


Džeko nije bio u sastavu: Roma u ludoj utakmici došla do trijumfa nad Spezijom – Sport Centar Džeko nije bio u sastavu: Roma u ludoj utakmici došla do trijumfa nad Spezijom – Sport Centar\nNakon poraza od Spezije u Kupu Italije, fudbaleri Rome su u okviru 19. kola Serije A savladali istog rivala kod kuće sa 4:3. I to bez Edina Džeke, za kojeg je trener Paulo Fonseca kazao da ima manju povredu.\nBila je to zaista luda utakmica. Vučica je dobro otvorila susret i povela u 17. minutu kada je Pellegrini probio po lijevoj strani i dodao Borji Mayoralu kojem nije bilo teško da savlada Provedela.\nOdgovor na drugoj strani stigao je sedam minuta kasnije, poslije velike greške u odbrani domaće ekipe pometnju je iskoristio Roberto Piccoli i poravnao rezultat.\nNije se predala Roma u drugom poluvremenu, za samo tri minuta ekipa Paula Fonsece stekla je prednost od dva gola.\nPrvo je Borja Mayoral probio po sredini i sa ivice kaznenog prostora pogodio u 52, da bi u 55. minutu Rick Karsdop zatresao mrežu rivala poslije dodavanja Spinazzole.\nTo nije pokolebalo izabranike Vincenza Italiana, pa je Diego Farijas smanjio zaostatak Spezije u 59. minutu, da bi pravi šok uslijedio u 90. minutu kada je Daniele Verde donio izjednačenje gostima.\nTo nije bio kraj, stvar u svoje ruke preuzeo je Lorenzo Pellegrini koji je poslije lijepe akcije i dodavanja Brune Peresa postavio končanih 4:3.\nRoma se nakon 19 odigranih mečeva nalazi na trećem mjestu Serije A sa 37 bodova.\nborja mayoraledin dzekoRomaspezia\nDžeko: Poželio sam te Bosno i Hercegovino, jedva čekam da te moje oči opet vide


Skandal trese EU: Zvaničnici Unije zataškali podatke o torturi u Hrvatskoj | Novosti.RS\nBritanski "Gardijan" u tekstu objavljenom 15. juna sada navodi da je imao uvid u interne mejlove Evropske komisije koji otkrivaju da su briselski zvaničnici znali za sve ali da su te podatke prikrili.\nEK je rekla da su sredstva namenjena kako bi se osiguralo da su sve "primenjene mere proporcionalne i potpuno u skladu sa osnovnim ljudskim pravima i evropskim zakonima o azilu”.\nmigranti Hrvatska EU zlostavljanje


Tag: tip 2\nDijabetes je jedna od najčešćih bolesti savremenog doba. Prema procenama Međunarodne federacije za dijabetes (International Diabetes Federation – IDF), 371 milion ljudi u svetu ima dijabetes. Broj obolelih u svetu ubrzano raste, a najveći porast broja obolelih očekuje se u zemljama u razvoju.\nVestibatut, dijabetes, idf, international diabetes federation, registar, svetski dan, tip 2


OHR : Ne može se povući paralela između Kosova i Republike Srpske | Republika Srpska\nNaslovna Vijesti OHR : Ne može se povući paralela između Kosova i Republike Srpske\nOHR : Ne može se povući paralela između Kosova i Republike Srpske\nU Kancelariji visokog predstavnika u BiH i američkoj ambasadi u Sarajevu ističu da se ne može povući paralela izmedju Republike Srpske i Kosova, kako to tvrde zvaničnici RS, preneli su sarajevski mediji.\n„Dejtonski sporazum je pravni okvir kojim je uspostavljena RS kao entitet. RS mora poštovati Dejtonski sporazum u celosti“, rekla je agenciji Fena portparolka OHR-a Ljiljana Radetić.\nRekacije OHR i američke ambasade, kao i zvaničnika BiH iz Federacije BiH usledile su posle izjave predsedavajućeg Saveta ministara BiH Nikole Špirića, koji je kazao da bi UN potvrdjivanjem nezavisnosti Kosova mogle da povuku „prvi potez na putu ka samostalnosti RS“.\nOHR naglašava da komentari poput ovoga ne bi trebalo da skreću pažnju sa fundamentalnih problema sa kojima se gradjani BiH danas suočavaju, poput nepodnošljivo velikog broja nezaposlenih i široko rasprostranjene korupcije.\nU američkoj ambasadi u BiH napominju da su SAD i druge članice medjunarodne zajednice u potpunosti posvećene suverenitetu BiH, navodeći da su i RS i Federacija BiH fundamentalni elementi unutrašnje političke organizacije BiH.\n„Kao što je to dobro poznato, Dejtonski mirovni sporazum i Ustav BiH ne pružaju niti jednom entitetu pravo na otcepljenje od BiH. Postojanje svakog od entiteta je u potpunoj zavisnosti od postojanja BiH, rekli su Feni u američkoj ambasadi u Sarajevu.


Deveto novembarska akcija Nacionalnog Stroja - Page 35 - Stormfront\n03-14-2006, 05:46 PM #341\nKako nije seme razdora?Medju rasonaliste se vec neko ubacio da rije!Inace ne verujem da bi sami rasonalisti pisali takve nebuloze o nama!\n03-14-2006, 07:05 PM #342\nЕ само нам још они фале\n03-15-2006, 05:07 AM #343\nOstavimo se sad ''SIP-a'' ,imamo mi ovde svojih muka.\nNasao sam i jos jedan interesantan slucaj ,nije dramatican kao onaj o ''Stroju'' ali djavo ce ga znati\n(bog sigurno nece)\nLast edited by Srafciger; 03-15-2006 at 06:13 AM.\n03-17-2006, 02:31 PM #344\nOvo nije mesto za mongrila sa kineskim zmajem na ruci, pa je bolje otvoriti novu temu o tzv Rasonalistima ili bolje da ih nazovem BIAnalisti...\n03-19-2006, 01:22 PM #345\nKo su i sta su tzv.RASONALISTI?!\nVreme da je neko ukaze da su ovi tzv.Rasonalisti ustvari One Man Show jednog degenerisanog bolesnog coveka , konduktera iz jednog malog sela na jugu koji radi za BIA. Smesno je sto ima istetoviranog kineskog zmaja na ruci a jos smesnije je sto je pre par godina delio plakat Trazi se belo dete sa svojom slikom kad je bio mali. Kad su svi poceli da zezaju da je na slici cigance a ne belo dete poludeo je totalno.\nRasonalisti su obicna BIA prevara. Svi koji se kace na taj sajt mora da znaju da se IP adrese dostavljaju direktno policiji i da ne smeju da kontaktiraju sa tim bolesnikom i dousnikom BIA i drugih sluzbi.\nPitanje za one koji jos veruju u Rasonaliste je sledece.\nDa li su nekad videli doticnog mongrila koji se predstavlja kao njihov vodja? Ako nisu zasto?Da li su mu culi glas? Da li znaju ko je on, a ko su debili (a ima ih 2-3 do 5) koji mu veruju?\n03-22-2006, 07:30 PM #346\nNisam imao nameru da pristupim ovom forumu, ali sam zgrozen pisanjima ovih, da budem iskren, internet lajavaca, koji sebe nazivaju rasonalisti ili slicno...\nKao prvo, kako vas nije sramota da imate toliko predrasuda prema ideji Nacionalnog stroja???? Ja prvi NISAM SKINS, METALAC ili bilo sta drugo... Ja sam samo srpski patriota koji je uvideo da od brbljanja po internet forumima nema nikakve koristi.... Iskreno bio sam skeptican kad je u pitanju NStroj....\nPrvo akcija protiv B92 (trojica aktivista zaglavise u zatvor), zatim grafiti i nalepnice podrske Mladicu i oslobodjenju Srebrenice, zatim Novi Sad (konkretna dela,a ne puko piskaranje po forumima) i pa spontana reakcija po citavoj Srbiji pod nazivom Sloboda za Nacionalni stroj, centar Beograda osvanuo plakatima o Sorosu (mediji to kriju).... E to su ljudi koji rade konkretne stvari, koji (mozda) i piskaraju po forumima, ali njihove ideje su pretocene u konkretne akcije..... Onda vidim grupu internet ratnika, za koje da budem iskren ne bi ni cuo da nisu pomenuti sasvim slucajno, a sve zahvaljujuci konkretnim akcijama dobrovoljaca, sledbenika, aktivista Nacionalnog stroja kako prozivaju te iste ljude, zahvaljujuci kojima su Srbi prvi put culi za koje kakve Rasonaliste.... E to je tragedija srpskog naroda, da oni koji nista ne rade, najvise osporavaju i pametnuju, dok pravi aktivisti i borci robijaju.... Neka to njima ide na cast.... Ne znam kako samo mozete da se pogledate u ogledalo i da kazete : Da ja sam srpski patriota, da ja sam nacionalsocijalista???????\nNeka vas je sramota......\n03-24-2006, 12:11 PM #347\nEvo cim su raskrinkani, Arsonalisti, pardon Rasonalisti-BIAnalisti su skinuli Forum sa svog sajta. Cuvajte se takvih gnjida braco Srbi!\n04-04-2006, 11:32 PM #348\nRadi im brate forum i te kako... Odlican forum, gde napadaju ljude koji nesto rade, vishe nego bilo gde... Postali su nam oni neprijatelji veci od svih drugih... To je tragicna sudbina Srba, da smo mi sebi najveci neprijatelji, ne treba nam niko drugi...\nOnaj galerius ili sl. iz udobne fotelje u Cikagu bori se za Srbiju i Belu Rasu tako sto napada sve koji nisu BIAnalisti...\nNeki nenad, umisljeni vojskovodja (svog virtuelnog carstva), ubi se od pisanja ''dubokoumnih tekstova'' uglavnom baziranih protiv Nacionalnog stroja... Onda ga taj neki galerius dize u nebesa i tako svaki dan... Citav forum dva coveka koji pljuju po Stroju i medjusobno se obozavaju! Ok mozda su pederi, nikad se ne zna...\nPametnije bi im bilo da nesto konkretno rade nego sto pisu satima i satima kojekakve gluposti po forumima... Mozete samo da mrzite Nacionalni stroj, ali niste dorasli ni za tako nesto...\nE pa mozete samo da mrzite NACIONALNI STROJ!\nSAMO STROJ SRBIJU SPASAVA!\n04-05-2006, 05:20 AM #349\nПошто нас ниси удостијио никаквог објашњења после оних тексова и на СФ и на вашем сајту а мој пост си само елегантно прескочио , поновићу га поново . Надам да ћеш овога пута бити толико пристојан , да када већ долазиш и пишеш овде , најпре објасниш неке ситнице....\n04-05-2006, 10:25 AM #350\nМа нетреба опште причати о небитној шаци рацоналиста, којој је највећа акција била 50 проданих фронтова док га је дистрибуирао Б/Х.То је само скупина малих људи са комлексима ниже врдности.\nPage generated in 0.75111 seconds with 12 queries


Evo koliko puta mesečno bi muškarci trebalo da ejakuliraju kako bi se zaštitili od raka prostate - Telegraf.rs\n17/07/19 | 11:20 ≫ 10:43\nZdravlje prostate je osetljivo, ali vrlo važno pitanje za muškarce širom sveta\nŽlezda koja proizvodi većinu tečnosti u spermi je očigledno važna, ali poremećaji u tom području su sve češći među muškarcima starijim od 50 godina. Povećana prostata može da uzrokuje učestalo i bolno mokrenje, a uz sve to rak prostate je treći najčešći rak u Americi.\nDijeta, vežbe i redovni pregledi najdelotvorniji su način da prostata ostane zdrava.\nMeđutim, istraživači sa Univerziteta Harvard otkrili su novu, mnogo prijatniju metodu. U časopisu Evropska urologija, naznačno je da visok nivo seksualne aktivnosti može da smanji rizik od dobijanja raka prostate. U studiji je učestvovalo 32 hiljade muškaraca, kojima su praćene seksualne navike.\nZaključak studije je da kod onih koji imaju veći broj ejakulacija tokom meseca imaju manje šanse da će dobiti rak prostate.\nKrava umalo ubila dete i baku: Devojčica prišla tek rođenom teletu a onda je nastao užas\n"Otkrili smo da je kod muškaraca koji beleže više ejakulacija mesečno u odraslom dobu manja verovatnoća da će im biti dijagnostifikovan rak prostate. Ova velika studija daje do sada najjači dokaz korisne uloge ejakulacije u prevenciji raka prostate", reako je autor studije.\nIstraživači vruju da će vas 21 ejakulacija zaštiti od raka prostate. Naime, istraživanje je pokazalo da su muškarci koji su ejakulirali 21 put mjesečno imali 33 posto manji rizik od raka prostate.\nRazlog tome još uvek nije utvrđen, ali naučnici pretpostavljaju da se ejakulacijama mogu isprati toksini.\nNaravno, sama ejakulacija neće u potpunosti spasiti vašu prostatu. Stručnjaci kažu da su gojaznost, konzumiranje duvana, prerađena hrana s visokim udelom masnoće i nasledni faktori također činioci koji mogu da dovedu do raka prostate.\nDoktor Djems Balh veruje da je zdrava ishrana, stvar kojoj treba težiti kada želite da zaštite svoju prostatu.\n- Ako muškarac ne želi da ide na operacioni sto i izbegne rak prostate, on mora da izbegava hranu s visokim udelom masti i toksine iz okoline koji doprinose problemima s prostatom, kazao je Balh.\nUz sve ovo i prestanak pušenja i vežbanje pomoći će vam da se adekvatno zaštitite od raka prostate.\nBeograd uvodi sistem za ranu najavu poplava na bujičnim tokovima: Ugrađuje se 20 hidroloških stanica\n4 zdravstvena razloga zbog kojih bi trebalo da jedete višnje\nRecept za štapiće punjene kačkavaljem i pečenicom: Pecivo od koga će cela kuća mirisati\nDNEVNI HOROSKOP ZA 25. JUL: Lavovi razočarani u voljenu osobu, Ribama preti neprijatnost na poslu\n17. jul 2019 | 20:30\nJa dva puta mesecno ga otresem\n17. jul 2019 | 18:44\nJa 56 godiste,ona 78:godiste,svaki dan... Zdravje odlicno podmladila me je.. Sve sto bih vam dalje pricao rekli bi ste da lazem...\n17. jul 2019 | 15:21\nKada ga opletes samo puca 😂😂😂😂\nOI, 2. dan: Basketaši Srbije jure ka medalji, danas nam je zatajilo streljaštvo, Mari se povukao\nSrpski automobilista pobedio na trci u Rijeci\nKina se sprema za dolazak tajfuna: Otkazani svi letovi u Šangaju, zabranjene aktivnosti na otvorenom\nRadijske priče sa Mirom Vasiljević: Đerdan je vredniji od svih mojih pesama, to je moja zaostavština


Predavanje “Urbani folklor Novog Sada”CK13\nPredavanje 13. Dec 18. 19:00\nPredavanje “Urbani folklor Novog Sada”\nPredavanje: URBANI FOLKLOR NOVOG SADA – ZVUČNI AMBIJENTI I MUZIČKE PRAKSE\nDrugo predavanje u okviru programa “Novo u popularnoj muzici”\nPredavač: Nemanja Sovtić\nZvučni aspekt života u gradu opire se pojmovnoj artikulaciji. U predavanju će biti razmotrena teorijska veza između pojmova folklora, popularne muzike i urbane muzike, na čijim je rubnim područjima lociran koncept urbanog folklora. Kao urbani folklor pojavljuju se muzičke prakse i zvučni ambijenti koji 1) izmiču svrstavanju u kategorije umetničke, zabavne ili narodne muzike 2) egzistiraju prvenstveno kao ljudska/društvena aktivnost, a ne kao estetski objekti 3) preispituju funkciju autora kroz kolektivni rad i/ili mimikrijsku deautorizaciju 4) nisu uslovljene tradicionalno shvaćenom muzičkom pismenošću 5) pokazuju ambivalentan odnos prema komercijalizaciji i komodifikaciji. U Novom Sadu se ovaj fenomen može iskusiti u susretu sa uličnim sviračima, improvizovanom muzikom i tribute bendovima.\nNemanja Sovtić (1984) je muzikolog i trombonista iz Novog Sada. Doktorirao je muzikologiju na Fakultetu muzičke umetnosti u Beogradu. Osnovne i master studije trombona završio je na Akademiji umetnosti Univerziteta u Novom Sadu. Kompoziciju je studirao na Fakultetu muzičke umetnosti u Beogradu. Radi na Katedri za muzikologiju i etnomuzikologiju Akademije umetnosti Novi Sad od 2011. godine, prvo u zvanju asistenta, a potom i docenta.\nPredavanje se realizuje u okviru projekta “Novo u popularnoj muzici” kojim se propituje odnos savremene i nove popularne muzike. Iako popularna muzika može imati komercijalni potencijal na uštrb kvaliteta muzičke ekspresije, inovacije i participativnosti, ona pak odiše autonomnim tendencijama u muzičkoj kreativnosti. Uzimajući u obzir ovu dvosmislenost, projekat teži da markira progresivne tendencije u savremenoj muzici ugošćavanjem kompozitora i muzičara koji su aktivni na raskršću savremene popularne i tzv. ozbiljne muzike. Implementacijom ovih tendencija kroz izvođenja, radionice i razgovore, želimo da otvorimo nove prostore muzičkog istraživanja i produkcije, i da podstaknemo aktualizaciju i kontekstualizaciju kroz preispitivanje trenutnog stanja na lokalnoj muzičkoj sceni.\nProgram “Novo u popularnoj muzici” organizuje Omladinski centar CK13, uz finansijsku podršku Gradske uprave za kulturu Novog Sada.


VIDEO: Telefon je zazvonio sat iza ponoći, bio je to Krivokapić: Dajković o noći uoči USTOLIČENJA - Objektiv\nNaslovna » Objektiv TV » VIDEO: Telefon je zazvonio sat iza ponoći, bio je to Krivokapić: Dajković o noći uoči USTOLIČENJA\nGost Vladimira Đukanovića bio je Vladislav Dajković\n/ 20:00 • 10.09.2021. • 10.09.2021.\nNovi gost autora i voditelja emisije Vladimira Đukanovića bio je čovek koji je pomogao da se sruši režim Mila Đukanovića, crnogorski političar i politički aktivista Vladislav Dajković.\nĐukanović je sa gostom govorio o litijama, šta se dešavalo uoči ustoličenja mitropolita Joanikija, ko je bio za, a ko protiv istog, zašto je Veselin Veljović gotovo odmah pušten na slobodu i otkud Milivoje Katnić na Cetinju sa gas maskom.\nNa pitanje da li je Krivokapić zaista želeo da dođe do ustoličenja i šta se te noći zaista događalo, Dajković odgovara:\n– Lideri Demokratskog fronta su bili kod svojih kuća, da bi stigao poziv u 1 sat iza ponoći iz Vlade. Lideri DF su se odazvali, došli u Vladu i rekli: “Uprkos neslaganju sa tobom mi ćemo da branimo i Vladu i državu, a samim tim i našu crkvu”. Onda se Krivokapić osokolio i rekao: “Idemo do kraja, biće ustoličenja, čak ću i ja da budem u helikopteru sa mitropolitom i patrijarhom kao garant da policija mora da izvrši svoj posao”.\nKako je Dajković otkrio, Dritan Abazović je prethodno molio patrijarha i mitropolita da ne dođe do ustoličenja, a preko njega očigledno i neki strani centri moći.


Tužbe radi nadoknade štete za uništenu srpsku imovinu\nutorak, 23 oktobar 2007 07:34\nRegionalno udruženje izbeglica i raseljenih lica Republike Srpske (RS) sa sedištem u Bijeljini prikupilo je dokumentaciju i u 59 opštinskih sudova u Federaciji BiH podnelo 3.365 tužbi radi nadoknade štete za uništenu srpsku imovinu tokom rata, kao i nakon potpisivanja Dejtonskog mirovnog sporazuma.\n"Prvo pripremno ročište koje je zakazano po tužbi više od 200 Srba biće u Opštinskom sudu u Sarajevu 15. novembra", rekao je predsednik ovog udruženja Veljko Stevanović...\nPrema podacima ovog udruženja, najviše tužbi dostavljeno je opštinskom sudu u Lukavcu- 420, Tuzli- 242, Bosanskoj Krupi- 100, a više desetina tužbi poslato je u Hadžiće, Kladanj, Sapnu, Konjic, Livno, Sanski Most i druge gradove Muslimansko-hrvatske federacije BiH.\nNadoknada koja se u ovih 3.365 tužbi traži za uništenu imovinu iznosi 583 miliona konvertibilnih maraka.\nSrbi izbegli iz Federacije BiH su prinudjeni da u sudu traže ostvarenje svojih prava jer ni 12 godina nakon završetka rata njihovi stambeni objekti u mnogim gradovima i selima još nisu obnovljeni, niti su obuhvaćeni projektima skore obnove.\nRegionalno udruženje izbeglica i raseljenih lica RS iz Bijeljine navodi da raspolaže dokumentima da je srpska imovina u Federaciji BiH namerno uništavana samo sa jednim ciljem kako se Srbi ne bi mogli vratiti i kako bi ti prostori ostali etnički čisti


Slijedi li opet smještaj migranata u BIRA-u nakon izbora | Krajina.BA\nSlijedi li opet smještaj migranata u BIRA-u nakon izbora\nNeformalna grupa građana koja se organizuje preko društvenih mreža i već danima organizuje proteste ispred kampa Miral u Velikoj Kladuši, tvrdi da je došla do saznanja da će se migrant vratiti u kamp BIRA nakon izbora.\nKako tvrde, direktor BIRA-e Kasim Stupac je potpisao ugovor sa Međunarodnom organizacijom za migracije (IOM) na dva mjeseca i da se čeka da prođu izbori kako bi se migrant opet smjestili u ovaj kamp koji je nedavno zatvoren.\nOva grupa građana se, također, pita zašto se ne uvedu mjere osiguranja od strane Tužilaštva i zašto se Amir Murić, po odluci Općinskog suda, ne uvede u posjed navedenog objekta.\nJedno od pitanja ovih građana jeste i zašto se krši Odluka Vlade o zabrani produženja Ugovora za BIRA-u od 15. 11. 2019. godine, kao i zašto se krši Odluka Vlade o zatvaranju ovog objekta uz Odluku Skupštine USK koja je to podržala.\nShodno gore navedenom, na neki način, pozivaju se građani da se okupe ispred navedenog kampa i da protestom iskažu svoje nezadovoljstvo.\nNaredni članakČuvajte mentalno zdravlje i ne dozvolite da vas fizička distanca udalji od ljudi


Propada jedinstveni secesijski spomenik - Dnevni list Danas\nPočetna » Društvo » Propada jedinstveni secesijski spomenik\nObeleženo 110 godina subotičke Sinagoge\nPropada jedinstveni secesijski spomenik\nSubotička jevrejska zajednica je ovog vikenda svečanom službom u sinagogi obeležila značajan jubilej – 110 godina od izgradnje ovog verskog hrama. Sinagoga je izgrađena u stilu mađarske secesije i jedna je od veoma retkih jevrejskih crkava u ovom stilu, druga je po veličini u Evropi i treća u svetu. Zgrada je, međutim, iako pod zaštitom Uneska, u veoma lošem stanju, i praktično već decenijama stoji zatvorena.\n0Piše: V. Laloš 07. oktobra 2012. 19.04\nGotovo pola veka u subotičkoj sinagogi se ne održavaju verski obredi, te je otvaranje vrata ovog hrama povodom obeležavanja šabata bilo retka prilika da se vidi nesvakidašnja lepota ove zgrade. Kada je građena, bio je to jedan od ambicioznijih poduhvata Jevreja u izganstvu, što je za ovdašnju zajednicu imalo veliki značaj, kaže Tomislav Halbrorh, predsednik subotičke Jevrejske opštine.\n– Gradski oci u Subotici bili su blagonakloni prema jevrejskoj zajednici i odobrili da deo izgradnje hrama finansira sam grad, što je omogućilo da se dovrši ovaj važan posao. Ali, i mnogi građani hrišćanske vere takođe su to odobravali i pomogli izgradnju sinagoge kroz kupovinu obveznica koje su tim povodom puštene u opticaj. Ta podrška svih građana Jevrejima je donekle osećaj sigurnosti u ovoj sredini i oni su konačno dobili potvrdu da nisu sekundarni građani u ovom gradu – navodi Halbrorh.\nProjektanti sinagoge bili su tada slavni arhitekti Marcel Komor i Deže Jakab, a zbog svoje izuzetne arhitektonske lepote sinagoga je vremenom postala jedna od simbola Subotice. No, kako se jevrejska zajednica vremenom brojčano smanjivala i ostala bez svojih autohtonih prihoda, pre 35 godina ona je svoj hram poklonila gradu, uz obavezu lokalne samouprave da sinagogu obnovi i sačuva, kako bi se mogla koristiti u kulturne svrhe celog stanovništva. Od tada do danas je, međutim, popravljen samo krov, a čitava zgrada je došla u izuzetno loše stanje. Aleksandar Nećak, arhitekta i nekadašnji predsednik Jevrejske zajednice Srbije, kaže da je neshvatljivo da nijedna struktura vlasti u Subotici nije bila zainteresovana da se sačuva ovaj jedinstveni građevinski spomenik.\n– Sinagoga predstavlja odraz vremena i tog arhitektonskog stila. Nema mnogo primera mađarske secesije na ovim prostorima, i ja verujem da bi mnogi voleli da imaju ovakvu građevinu na svom tlu. Sinagoga je za sve nas vredna iz više razloga – ona ima kulturni i religijski značaj za samu jevrejsku zajednicu, ali takođe predstavlja tradiciju samog grada. Treći isto tako važan razlog je njena turistička vrednost – kaže Aleksandar Nećak.\nSačuvati zgradu od propadanja\n„Međutim, stanje u kojem se sinagoga nalazi danas je takvo da nas je sramota da dovedemo turiste u nju. Kako ćete bilo kome objasniti taj apsurd da je ovo spomenik kulture, koji se uz to nalazi pod zaštitom Uneska, a da je iznutra gotovo ruinirana? Nakon svega, potrebno je veoma mnogo novca da bi se samo zaštitio taj objekat od daljeg propadanja – ističe Aleksandar Nećak.


U TOKU SU NEREDI, BLOKADE PUTEVA I PROTESTI U PODGORICI PROTIV VLADE KRIVOKAPIĆA ! TRAŽE OSTAVKU – POSMATRAČ ~ INFO PORTAL\nUŽIVO NOVI USTANAK U BEOGRADU; KRENULI su KA ZGRADI VLADE ! INFO


“U sporu za ocjenu ustavnosti tog nasilja Volfganga Petriča, koji je pokrenulo 11 poslanika Predstavničkog doma Parlamenta BiH, Ustavni sud BiH je donio odluku u kojoj je, vjerovali ili ne, rekao da je visoki predstavnik namećući pomenuti zakon navodno djelovao kao vlast BiH i da se ta odluka visokog predstavnika navodno mora smatrati zakonom”, naveo je Blagojević u kolumni u za "Glas Srpske".\n“Međutim, nije suvislo nas upoređivati sa pomenutim mandatima, jer su to bile bivše kolonije nekadašnjeg Njemačkog i Osmanskog carstva, a dejtonska BiH nije, niti je bila ičija kolonija, već je međunarodnim ugovorom /Dejtonskim sporazumom/ uspostavljena kao suverena država. Ona kao takva, a ne visoki predstavnik, suvereno /u nadležnim domaćim parlamentima/ donosi zakone”, naveo je Blagojević.\n“Јer poslije svega, sve je ovdje izgubilo smisao, pa i smisao da se bude sudija u ovakvoj izopačenoj tvorevini kakva je BiH. Moja ostavka je i vid otpora prema tiraniji OHR-a”, naveo je Blagojević.


S 1 K 2 YW4\nT 4 W2T 5NY\nL J U P DBH\nTrendovi u drvenim podovima za 2017. godinu\nIndustrija drvenih podova je, moglo bi se reći, u osnovi vrlo konzervativna i relativno sporo se menja, ne samo kada je o tehnologiji izrade reč, već i u pogledu izgleda i dizajna drvenih podova. Prve dve decenije ovog milenijuma donele su ipak mnoštvo inovacija i ustoličile neka nova dizajnerska rešenja za enterijer koja u načelu i dalje opstaju, ali i tehnološka rešenja koja su izmenila način poslovanja. Međutim, svaka nova sezona donese i neku novinu i dašak svežine. Borba za sve zahtevnije kupce i investitore na tržištu je svake godine sve žešća i intenzivnija, a najveći svetski sajam podova i podnih obloga na svetu koji se svakog januara održava u Hanoveru je idealna prilika da se svi noviteti prikažu, kao i da proizvođači međusobno odmere snage.\nPatentiranje višeslojnih gotovih parketa, a kasnije i različitih spojeva koji su omogućili suvomontažno ili „plivajuće“ polaganje (npr. „klik“, „3G“ i sl.) drvenih podova, uistinu je bilo revolucionarno za industriju podova. Suvomontažni spoj je doprineo popularnosti i laminatnih podova. Ove godine su hit parketi za koje proizvođači tvrde da se toliko lako montiraju i demontiraju zahvaljujući izvrsnom i sigurnom spoju da se mogu nositi iz stana u stan prilikom svake selidbe.\nZavršno obrađeni parketi, nezavisno od toga da li su bili masivni, dvoslojni ili višeslojni, značajno su ubrzali proces polaganja parketa. Sistem suvomontažnog polaganja je ovaj proces dodatno ubrzao, pa se mogu koristiti doslovno neposredno nakon ugradnje.\nKada je o strukturi reč, dvoslojni parketi su promovisali drvo kao materijal koji može biti pogodan i za polaganje na podno grejanje, dok su troslojni ponudili neverovatnu stabilnost. Upravo ova stabilnost koja se duguje višeslojnosti odnosno, unakrsno lepljenim slojevima koji sprečavaju širenje i utezanje drveta, omogućila je dizajnerima da se razmašu i uvedu velike formate u enterijere. Veliki formati drvenih podova su više od decenije apsolutni trend svuda u svetu. Dizajneri i korisnici ih vole jer vizuelno povećavaju prostor, dajući mu čak i notu monumentalnosti. Osnovni ton može biti sasvim rustičan ili ultra-moderan u zavisnosti od selekcije drveta ili njegove boje. Ono što se moglo videti na sajmu u Hanoveru jesu kombinacije jakih kolorističkih kontrasta. Isto tako, dominantan je trend ka ekstremno tamnim ili ekstremno svetlim površinama koje se postižu bilo bajcovanjem bilo termičkom obradom drveta, odnosno njegovim beljenjem ili odabirom prirodno svetlih vrsta drveta.\nRazvoj ekološke svesti potrošača, ali i proizvođača, doprineo je činjenici da hrast kao najomiljenija sirovina za izradu drvenih podova počne lagano da gubi primat budući da ga je sve teže dobiti jer su njegovi resursi, premda obnovljivi, ipak ograničeni, te su na scenu stupile brojne egzote iz sertifikovanih i proverenih izvora. U skorijoj budućnosti se očekuje sve veća upotreba egzotičnih vrsta drveta što zbog širokog dijapazona boja, to i zbog dobavljivosti.\nMožda najveće ovogodišnje iznenađenje jeste dominacija sloga „riblja kost“, koji je istovremeno i potpuno klasičan, ali i sasvim moderan, u zavisnosti od primene. Pomerivši se ka velikim formatima, ali i neuobičajeno jakim kontrastima, tradicionalni slog „riblja kost“ u novom ruhu doneo je, pomalo paradoksalno, potrebno osveženje na blago uspavanu dizajnersku scenu u ovoj industriji. To naročito važi za nešto luksuzniju verziju ovog sloga poznatiju kao „francuska riblja kost“ kod koje se lamele ne slažu pod uglom od 900, nego pod nekim manjim, obično 600 ili 450. Ovaj slog se smatra jednim od najelegantnijih i najdecentnijih.\nPrethodne dve godine najveću pažnju su izazivali prirodno zakrivljeni parketi, odnosno parketi sečeni tako da prate prirodnu strukturu drveta stvarajući uistinu jedinstven i neponovljiv izgled u svakoj pojedinoj prostoriji. Naime, ovi parketi se na osnovu dostavljenog tlocrta, već u proizvodnji softverski prilagođavaju željama i potrebama klijenta, odnosno specifičnostima i zahtevima samog prostora. Danas se u svim sferama potrošačkog društva ide ka sve većoj okrenutosti pojedincima i maksimalnoj mogućnosti individualizacije proizvoda, svejedno o čemu je reč. U tom smislu, upravo prirodno zakrivljeni parketi nude najveći stepen prilagođenosti korisniku, bar kad je o industriji podova reč.\nParketi sa intarzijama i floralnom i geometrijskom ornamentikom su i dalje popularni kod proizvođača čija su ciljna grupa kupci sa dubljim džepom. Obično je reč o kombinaciji hrasta sa dve ili više vrste drveta. Na ovogodišnjem Domotexu, kod ovih parketa promovisana je krajnje nesvakidašnja upotreba metala, prevashodno mesinga kao dekorativnog elementa.\nPomenuto je već da savremeni kupci imaju visoko razvijenu ekološku svest, kao i snažnu potrebu za što prirodnijim, a samim tim i što bezbednijim proizvodima. Stoga se i drveni podovi kreću ka što prirodnijem izgledu i prirodnijim načinima obrade. Ovde svakako vredi spomenuti termičku obradu drveta koja je značajno doprinela prodoru tamnih nijansi podova u enterijer jer se tamna boja dobija bez ikakvih hemijskih dodataka, jednostavnim izlaganjem visokoj temperaturi, istina u strogo kontrolisanim uslovima. Ovaj način obrade menja i mehanička svojstva drveta.\nI za kraj vredi pomenuti i načine obrade, kod završno obrađenih podova. Tradicionalno dominantan lak u mat, saten ili u, nešto ređe, visoko sjajnoj izvedbi sve više ustupa mesto površinama koje su zaštićene uljem u natur varijanti ili sa dodatkom pigmenata, odnosno voskiranim površinama.\nI da rezimiramo – sve su prilike da će enterijere nastale u 2017. godini krasiti podovi prevashodno velikih formata, u nijansama od prirodno sasvim svetlih tonova drveta do snežno belih pa sve do potpuno tamnih, a kada je o selekciji drveta reč, u fokusu će biti izrazito rustični i podovi napravljeni od drveta sa promenjenom namenom (reclaimed wood). Mada, ne treba zanemariti i značajan deo tržišta koji i dalje preferira čistu, besprekornu selekciju drveta sa sasvim ravnom žicom. Izbor je vrlo širok, ponuda i na našem tržištu veoma bogata i moglo bi se reći da prati najnovije svetske trendove.\nTekst je objavljen u časopisu DRVOtehnika, april 2017.


Kakve veze imaju veštice sa vašim omiljenim pićem - pivom? Odgovor saznajte u narednim redovima.\nPostavljajući ovo pitanje studentima na predavanjima iz američke književnosti i kulture, Stiven Haris iz The Conversationa dobijao bi tišinu ili nervozan smeh.\nIstorija piva upućuje na nimalo čarobno nasleđe transatlantskih predrasuda i rodnih uloga.\nIstorija o nastanku piva\nSve do 16. veka pivarstvo je bilo ženski posao, sve dok nije započela prljava kampanja optuživanja žena koje se bave pivom da su veštice. Dobar deo ikonografije koju danas povezujemo sa vešticama, od šiljastog šešira do metle, možda je proizašao iz njihove povezanosti sa pivaricama.\nLJudi piju pivo već gotovo 7000 godina, a izvorno su se proizvodnjom bavile žene. Od Vikinga do Egipćana, žene su kuvale pivo za verske obrede, ali i kao praktičko i kalorijama bogato piće za kućnu uporabu.\nPročitajte još: Napravite sami PIVO koje JAČA IMUNITET u svom domu! (RECEPT)\nOd kamenog doba do 18. veka, ali i potom pivo je bilo deo domaćinstva u većini porodica u Engleskoj i drugim delovima Evrope.\nOvo piće bilo je jeftin način konzumacije i konzerviranja žitarica.\nZa radničku klasu pivo je predstavljalo važan izvor hranjivih sastojaka, puno ugljenih hidrata i belančevina. Budući da je napitak bio tako čest u ishrani prosečne osobe, fermentacija je mnogim ženama bila jedan od uobičajenih kućnih poslova.\nNeke preduzetne žene iznele su ovu kućnu veštinu na tržište i počele da prodaju pivo. Udovice ili neudate žene koristile su svoju fermentacijsku veštinu kako bi zaradile dodatni novac, dok su se udate žene udružile sa svojim muževima kako bi vodile pivarski posao.\nPivari su optuživali pivarice da su veštice!\nVratimo se na tržnice u Engleskoj u srednjem veku ili renesansi, verovatno ćemo pronaći neobičan prizor žena koje nose visoke šiljaste kape. U mnogim slučajevima te su žene stajale ispred velikih kotlova, ali nisu bile veštice, nego su se bavile pivom.\nŠiljaste kape za prepoznatljivost\nNosile su visoke šiljaste kape kako bi kupci mogli da ih vide na prepunoj tržnici.\nSvoje pivo prevozile su u kotlovima. A one koje su pivo prodavale izvan trgovina, nisu držale mačke zato što su bliske demonima, već da bi miševe držale podalje od žita.\nNeki tvrde da ikonografija koju povezujemo sa vešticama, od šiljastog šešira do kotla, potiče od žena koje su bile majstorice u kuvanju piva.\nBaš kad su se žene učvrstile na tržištima piva u Engleskoj, Irskoj i ostatku Evrope, započela je reformacija. Verski pokret, koji je nastao početkom 16. veka, propovedao je strože rodne norme i osuđivao vračanje.\nMuški pivari videli su svoju priliku. Kako bi smanjili konkurenciju u trgovini pivom, optuživali su neke pivarice da su veštice i da koriste kotao za pripremu čarobnih napitaka umesto pića. Nažalost, glasine su uzele maha.\nNeki muškarci zapravo nisu verovali da su pivarice veštice. Međutim, mnogi su verovali da žene ne bi trebalo da troše vreme na izradu piva.\nTaj postupak je dugotrajan i traži predanost. Satima se pripremao ale, čistili se podovi i dizali teški snopovi raži i žita. Da žene ne kuvaju ale, imale bi znatno više vremena za odgajanje dece. U 16. veku neki gradovi su, poput engleskog Čestera, zabranili većini žena da prodaju pivo, zabrinuti da će mlade supruge postati stare usedelice.\nDominacija muškaraca u industriji piva se zadržala, deset vodećih pivarskih kompanija na svetu vode direktori i uglavnom imaju sve muške članove uprave.\nPročitajte još: Nakon objavljenog istraživanja o pivu žene će biti ljute, a muškarci presrećni\nVodeće pivarske kompanije obično prikazuju pivo kao muško piće. Neki naučnici čak su otišli toliko daleko da su oglase za pivo nazivali "priručnicima za muževnost". Čini se da takva polna diskriminacija postoji i u manjim zanatskim pivarama.\nStudija Univerziteta Stenford otkrila je da dok 17 posto pivara ima direktorku, samo 4 posto tih poduzeća zapošljava majstoricu piva, odnosno stručnog nadzornika koji nadgleda postupak kuvanja.\nNe mora biti tako. Kroz veći deo istorije nije bilo tako.\nDeka je otišao u bolnicu da vidi unuče, a doživeo je IZNENAĐENJE koje ga je dovelo do SUZA (VIDEO)\nU 24. godini se zaljubila u akt tašnu, a onda se odlučila na još bizarniji korak (FOTO)


Erdogan kritikovao Bajdena zbog prodaje oružja Izraelu - 17.05.2021, Sputnik Srbija\nPredsednik Turske Redžep Tajip Erdogan kritikovao je svog američkog kolegu Džoa Bajdena zbog prodaje visokopreciznog oružja vrednog 735 miliona dolara Izraelu. 17.05.2021, Sputnik Srbija\nOn je dodao da Turska nastavlja da prati situaciju kako bi zaštitila Palestinu.Oni koji okreću leđa tragediji u Palestini „seju seme budućih katastrofa“, naglasio je Erdogan.Erdogan je ponovo nazvao Izral terorističkom državom koja se „ne preza ni od ubijanja male dece“, a takođe je kritikovao neke evropske zemlje, među kojima i Austriju, zbog podrške Izraelu.„Savet bezbednosti UN nije uspeo da zaustavi izgradnju novih (jevrejskih) naselja na palestinskim teritorijama, koje vodi teroristička, razbojnička država Izrael, koja ne poznaje pravo. Izrael ubija žene i decu, bombardovao je zgradu (u Gazi) gde se nalazila štampa. Zabrinuti ste za izraelsku decu koja se plaše zvukova eksplozija, a ne brinete za palestinsku decu koja ginu od izraelskih bombi“, dodao je turski lider.„Bajden je prvo podržao laž o takozvanom genocidu nad Jermenima, a sada podržava ugnjetavanje u Pojasu Gaze“, istakao je turski lider.Prema njegovim rečima, najbolji način za upravljanje Jerusalimom bio bi stvaranje komisije od predstavnika tri religije.Ranije je saopšteno da je američka administracija Džoa Bajdena odobrila prodaju precizno-vođenog oružja Izraelu za 735 miliona dolara. Ta odluka obelodanjena je samo nedelju dana pre početka sukoba Izraela i Palestinaca.Pročitajte još:\nsvet, vesti, redžep tajip erdogan, džozef bajden, izrael\nPredsednik Turske Redžep Tajip Erdogan kritikovao je svog američkog kolegu Džoa Bajdena zbog prodaje visokopreciznog oružja vrednog 735 miliona dolara Izraelu.\n„Gospodine Bajdene, nažalost, pišete istoriju krvavim rukama. Prisilili ste nas da to kažemo“, rekao je Erdogan na konferenciji za novinare u Ankari, komentarišući izveštaje da je bajdenova administracija odobrila prodaju oružja Izraelu.\nOn je dodao da Turska nastavlja da prati situaciju kako bi zaštitila Palestinu.\nOni koji okreću leđa tragediji u Palestini „seju seme budućih katastrofa“, naglasio je Erdogan.\n10 Maj, 19:29\nErdogan je ponovo nazvao Izral terorističkom državom koja se „ne preza ni od ubijanja male dece“, a takođe je kritikovao neke evropske zemlje, među kojima i Austriju, zbog podrške Izraelu.\n„Savet bezbednosti UN nije uspeo da zaustavi izgradnju novih (jevrejskih) naselja na palestinskim teritorijama, koje vodi teroristička, razbojnička država Izrael, koja ne poznaje pravo. Izrael ubija žene i decu, bombardovao je zgradu (u Gazi) gde se nalazila štampa. Zabrinuti ste za izraelsku decu koja se plaše zvukova eksplozija, a ne brinete za palestinsku decu koja ginu od izraelskih bombi“, dodao je turski lider.\n„Bajden je prvo podržao laž o takozvanom genocidu nad Jermenima, a sada podržava ugnjetavanje u Pojasu Gaze“, istakao je turski lider.\nPrema njegovim rečima, najbolji način za upravljanje Jerusalimom bio bi stvaranje komisije od predstavnika tri religije.\nRanije je saopšteno da je američka administracija Džoa Bajdena odobrila prodaju precizno-vođenog oružja Izraelu za 735 miliona dolara. Ta odluka obelodanjena je samo nedelju dana pre početka sukoba Izraela i Palestinaca.


SLOBODA I SMEH : UDEO STERIJE U OBLIKOVANJU SRPSKE KULTURE\nPoziv da, povodom godišnjice rođenja Jovana Sterije Popovića, učestvujem u interdisciplinarnom osvetljavanju njegovog višestruko značajnog delovanja i dela vidim kao znak zanimanja za istraživačko novinarstvo, koje se gotovo dvadeset godina upražnjava na stranicama Republike, i kao izazov zanatu kojim se bavim, sociologiji, i to onom njenom usmerenju koje drži ne samo do vlastite akademske tradicije nego i do izvesnih iskustava antropologije, socijalne istorije i kulture.\nSuočavanje s jednim zamašnim i složenim javnim delovanjem i književnim delom i njihovim dugogodišnjim zračenjem, što se uz sve dosadašnje analize i dalje istražuje, nije lako savladiv poduhvat. Svrha ovoga teksta je da potraži dodirne tačke između sociološkog istraživanja formiranja i promena društvene strukture i političkog poretka i doprinosa određenog književnika i njegovog dela oblikovanju kulture i društva.\nŽivot i delo Jovana Sterije Popovića (1806 –1856) pada u formativno razdoblje novovekovne Srbije. I danas Srbija se, nakon razaranja Jugoslavije, takođe nalazi u formativnom razdoblju. U oba slučaja se otvara pitanje o oblikovanju kulture, društva i države. Pred istraživačima su kako mnoštvo događaja tako i procesi dugog trajanja. Nalaz da smo opet na početku, ako ostane apstraktan, bez potrebne konkretizacije, i nije od neke saznajne koristi. Plodnije bi bilo posmatranje Sterijinog udela u oblikovanju srpske kulture, neposredno, u okolnostima u kojima je živeo, i posredno, preko recepcije njegovog dela u različitim vremenskim razdobljima.\nKada predmet istraživanja omeđimo formativnim razdobljem, ondašnjim i sadašnjim, istraživač može da poveruje da se latio jalovog posla. I u samoj Sterijinoj zaostavštini (primerice u pesmi Nadgrobije samome sebi – gde čitamo stihove „Ništa iz ništa/Zgruvano u ništa/Da je sve ništa”) nudi nam se patetičan stav da je za njim, kao književnikom i javnim delatnikom, ostalo višestruko „ništa”. Ako te iskaze shvatimo bukvalno, mogli bismo odmah da odbacimo pero ili isključimo kompjuter. Ako se sledi takav trag, naša saznanja bila bi svedena na njegovu, inače, često uočavanu melanholiju, tegoban lični život i brojna razočaranja, pesimizam ili na opšta mesta o njegovoj bliskosti stoičkoj filozofiji. Nećemo puno saznati ni ako pratimo njegova „paralelisanja” s velikim civilizacijama, grčkom i rimskom, pa i srednjovekovnom Srbijom, niti ako nas opčini njegova opsesija cikličnim „kretanjem zbivanja po krugovima”1. Do pouzdanijih saznanja dospećemo, verujem, ako se konkretnije suočimo s njegovim delom. Sterijina književna dela, kako su to već pokazala mnoga istraživanja, bila su veliki doprinos samom nastajanju a potom i razvoju srpske kulture. Usred jedne neslobodne, male i zatvorene agrarne zajednice, gde su pismeni ljudi prava retkost, njegova dela su plela tanušne niti spona s razvijenim kulturama, klasike i savremenosti, i bila su podsticaj razvoju vlastite umetnosti i kulture, a posredno društva i države. Promptno objavljivanje njegovih pesama u nastajućim listovima i časopisima i izvođenje njegovih drama u začecima pozorišta, koja su na njihov podsticaj nastajala, izgledaju kao pravo kulturno čudo za to doba. I Sterijina javna delatnost („zvanije”) ostavila je zapažene tragove u oblikovanju srpske pismenosti i kulture. Poput prenosnika evropskog prosvetiteljstva Dositeja Obradovića, i Jovan Sterija Popović došao je „iz preka” da nastajućoj kulturi i društvu stavi na raspolaganje svoje široko obrazovanje, veliko znanje i uzornu prilježnost. Sve to je on pokazao kao profesor Liceja (zametka univerziteta) i kao načelnik u Ministarstvu prosvete, postavljajući temelje izrastajućem školskom sistemu.2\nJedan vid Sterijinog javnog delovanja je uočen, ali nije dovoljno proučen. Reč je o osnivanju institucija od trajnog značaja na srpsku kulturu (nacionalnog Muzeja, na primer). Priznaje mu se, doduše, zasluga pri osnivanju Društva srpske slovesnosti (začetak Akademije nauka), ali se zanemaruje glavni motiv. Sterija se, naime, iskazuje kao pobornik temeljitog pripremanja krupnijih poduhvata. Takav je bio i njegov odnos prema tada sve burnijem i žučnijem disputu o jeziku. Umesto da se prikloni jednom od sukobljenih borbenih tabora, on se zalagao za temeljitost i sistematičnost u oblikovanju srpskog jezika. Istovremeno je pomagao istraživanja i napore Vuka Karadžića, ali nije bio fanatični pristalica njegove reforme; bio je i privržen vrednostima slavenoserbskog jezika, ali ni u tome nije bio isključiv.3 Za njega spor o jeziku nije bio sukob s „nultom opcijom”, već je težio sintezi najvrednijih delova sukobljenih stanovišta. Rizikovao je da ga i jedni i drugi otpišu. Pobedom Vukovih sledbenika i zamahom nacionalnog romantizma doista će biti sve više marginalizovan, čak i stigmatizovan kao konzervativac. Pao je žrtvom i kao „prečanin” („kulturtreger”), pa se povukao u zavičajni Banat, gde je i okončao život u osamljenosti, ali nastavljajući da stvara dela koja će steći visoko mesto u kulturnoj baštini. Spoj Sterijine darovitosti, znanja, istrajnosti i neskrivenog rodoljublja s nastojanjima raznih činilaca onog doba da se Srbija izbavi iz zaostalosti i izolovanosti pridoneo je dinamici zbivanja usmerenih k opštem cilju – sticanju nacionalne nezavisnosti. Ta dinamika, ma koliko bila svedena na malobrojne učene ličnosti i uske krugove delatnika, nije dovoljno istražena, a bitna je i za razumevanje izvesnih odlika Sterijinog dela.\nDok je Sterija još bio delatan u Liceju, Ministarstvu prosvete i uopšte u javnom životu, pojavili su se u Srbiji, posle školovanja van zemlje, i prvi – nakon već zaboravljenog Bože Grujovića, vesnika liberterske misli još u prvim ustaničkim danima – školovani zastupnici evropskog liberalizma. Neki od njih, u prvom redu Jevrem Grujić i Milovan Janković, biće sve uticajniji među školovanom srpskom mladeži, naročito isticanjem povezanosti individualne i kolektivne slobode ili, kako se od tada počelo govoriti, neraskidivosti veze spoljne, nacionalne slobode i unutarnje slobode pojedinačnih građana. Odlučno privrženi borbi za nacionalnu nezavisnost Srbije, što je bila glavna težnja svih tadašnjih aktera, oni su se zalagali i za naporedno oslobađanje jedinki iz statusa podanika despotske vlasti, makar bila i „domaća”, a za afirmaciju slobodnog građanina, ponajviše kroz borbu za slobodu misli, javnog delovanja i ustavni demokratski poredak. Sama ta tema bila je trajan podsticaj kulturnoj i političkoj dinamici i održavanju načelne ravnoteže individualnih i kolektivne slobode. A kada se ta veza raskida, obično apsolutizacijom nacionalne slobode, naročito mistifikacijom „zavetne misli” („osveta Kosova” i „oslobođenje i ujedinjenje svih Srba” pod geslom „ujedinjenje ili smrt”) kopnila je pomenuta dinamika, sledile su razne nedaće; tada i Sterija biva „odbačen, zapostavljen i zaboravljen”4. Svakako, bilo bi neosnovano Steriju proglasiti za borbenog liberala. Nadam se pak, da je činjenički osnovano ukazati na vezu između opšte ideje o slobodnom građaninu i Sterijinog nastojanja da sudeluje u njegovom oblikovanju, kako već pomenutim javnim delovanjem tako, još više i trajnije, svojim književnim delima. Sterijin udeo u kultivisanju ne samo čitavog roda nego i pojedinačnog „graždanina” postaje, tako, blizak i razumljiv i personalistički usmerenoj sociologiji.\nStrast i razum\nBilo bi neumesno od jednog sociologa da pređe okvire svoga zanata i upusti se u estetičke analize i procene umetničkog dela. Zaobišao bih i opšte teme o svrsi umetnosti i polemike o tendencioznoj umetnosti. Ostaviću po strani i rasprave o pojmu katharsis, i o traganju za zagubljenim delovima Aristotelove Poetike o komičnom (primerice u romanu Ime ruže Umberta Eka). Još manje bih bio kadar da ispitujem suptilne odnose između njegove poezije i proze, „žalosnog” i „veselog pozorja”. Oslanjajući se na nalaze kompetentnih proučavalaca Sterijinog dela, recimo Stanislava Vinavera, koji u njemu vidi „najznačajniju figuru u oblasti humora i satire posle Dositeja”,5 ograničiću se na ulogu smeha u balansiranju individualnih i kolektivnih strasti, a u vezi sa, za sociologiju, tako značajnim fenomenima kao što su interesi, ideologija, politika i vlast. Upravo ovde vidim saznajno plodnu interdisciplinarnu komunikaciju. Naime, sociologija o tim fenomenima raspravlja ili suviše apstraktno, bez uvida u strasti koje ih pokreću i usmeravaju, ili, i onda kada se time bavi konkretno, ne dospeva od dubljeg uvida u emotivnu i psihološku dubinu delovanja konkretnih aktera, što nam upravo umetnost dočarava kroz književne likove, zapostavljajući, sa svoje strane, podrobnije zalaženje u njihovo socijalno, interesno, ideološko i političko zaleđe. Uz uvažavanje bitnih razlika između nauke i umetnosti, dodiri među njima, koji će poštovati njihovu punu autonomiju, mogu biti od saznajne vrednosti i za estetička i za sociološka istraživanja. Na samom početku stvaranja „veselog pozorja”, u predgovoru Laži i paralaži, Sterija izražava uverenje da su „ljudi od prirode više smeju nego plaču sklonjeni” i otkriva da mu je glavna vodilja „misao da u šali kazana istina više nego suva materija dejstvuje” na „ispravlenije” publike tako što će barem malo da joj „mozak osoli”6. I, na kraju svoga spisateljstva, on izražava nadu u moć oblikovanja ne samo pojedinca već i čitavog naroda, suočavajući ga sa stranputicama. „Dokle se budemo hvalili, slabosti i pogreške prikrivali, u povesnici učili koliko je ko od predaka naših junačkih glava odrubio, a ne i gdi je s puta sišao, donde ćemo hramati i ni za dlaku nećemo biti bolji”, kaže on u predgovoru Rodoljupcima. Sterija u pomenutoj komediji markira jedan fenomen koji privlači trajniju pažnju, a to je zloupotreba i same slobode („sve je dopušteno”) i rodoljublja (svašta se radi „u ime naroda”). Radi ostvarenja „strasti i sebičnosti” koja baca „ljagu na narod”, dešava se i nešto što ga sablažnjava: „Što je /nešto/ bilo luđe, preteranije i nesmislenije, to je imalo više uvažatelja, a glas umerenosti smatrao se kao nenarodnost, kao protivnost i izdajstvo.”7 Sterija veruje u sposobnost ljudi, čak čitavog čovečanstva, da se vlastitom delatnošću oblikuje i preoblikuje, pa i moralno usavršava, što ga i čini, kako piše profesor i reditelj Hugo Klajn, „kosmopolitski orijentisanim humanistom”. Analizirajući Sterijine komedije, Klajn ukazuje na razliku između humora, koji osmejava i podstiče simpatije i razumevanje, i satire, koja ismejava, šiba, zadaje rane i žigoše.8 Smeh koji izazivaju Sterijine komedije, smatra on, „izazivaju većinom neobuzdan, glasan, katkada molijerovski širok i moćan, jednostavan, priprost, smeh koji oslobođava i razgaljuje, ali često i smeh zajedljiv, gorak, sa tragovima onog teškog bremena iz kojeg je nikao, – a ponekad i takav da potseća na masku klauna, u kojoj je bojažljiv izraz veselosti povezan sa velikom nesavladivom tugom: kao da se lice skamenilo na prelazu iz melanholije u razgaljivanje i ostalo u nedoumici da li da plače ili da se\nS antropološkog stanovišta posebno je važno poimanje strasti i odnos prema njima. Uočeno je da Sterija sledi onu nit u antičkoj i potonjoj umetnosti koja na sebeljublje, koristoljublje, lakomost, pohotu, vlastoljublje, zločinačku gramzivosti i sl. vidi ne samo hybris gubljenje mere preuznošenjem – koji stvara razdor i donosi nesreću, nego i bolest (hydrops, „vodenjača”, što više piješ, više si žedan). U načelu, odnos prema uskovitlanim strastima je raznolik, od htenja da se iskorene i uspostavi apatija („bezčuvstvije”), preko obuzdavanja i stroge kontrole, do traganja za merom uspostavljanja ravnoteže.10 Ovo potonje izgleda da je i najbliže Sterijinom poimanju komedije, koja teži da uspostavi društvene norme ponašanja tako što podražavanjem poroka i njegovim ismevanjem mogu da se razvesele, pouče i poprave čitaoci i gledaoci.11 Postoje, svakako, različite vrste smeha, i nije svaki „lekovit” i u prisnoj vezi sa slobodom. Smehom je odvajkada rasterivan strah, kako od prirodnih sila tako i od nadzemaljskih autoriteta i ovozemaljskih silnika. Ponekad se zaboravlja da je smeha bilo i u „mračnim vremenima”, setimo se samo Rablea, i na srednjovekovnim karnevalima i pučkim svetkovinama, i na dvorovima, s legendarnim dvorskim ludama. Postoji i jedna vrsta smeha koja je karakteristična za bahate moćnike, koju je i u našoj tradiciji uočio njen dokazani znalac Vuk Karadžić. On je u svojim „tajnim spisima” (napisano 1831, otvoreno 1900) imenovao taj oblik smeha kao sprdnju, strasno negovanu na dvoru Miloša Obrenovića: „Sa sprdnjom se vreme besposleno provodi, sa sprdnjom se briga razbija, sa sprdnjom se ruča i večera, sa sprdnjom se državna dela svršuju, sa sprdnjom se i Bogu u crkvi moli. Koji najbolje zna sa sobom i s drugim ljudma sprdnju zbijati, onaj je najsposobniji da se primi u dvor za ministra; a bez te sposobnosti niti se ko prima, niti se u dvoru dugo održati može, ako bi se kako slučajno i primio... Što je sprdnja kome na veću sramotu ili štetu, to je slavnija i povoljnija, i duže se spominje i drugima pripoveda.”12\nZa našu temu od važnosti je i recepcija Sterijinih dela, od vremena nastanka pa sve do naših dana. Držeći i dalje do razlike između estetike koja se bavi fabu- lom, likovima i zapletima u tekstu i strukturom pozorišne predstave, za sociološka istraživanja su važnija ona strujanja koja „prelaze rampu”, zadiru u privatni i javni život ljudi. Za praćenje recepcije uzeo bih Rodoljupce, jer se u njima najsnažnije izražavaju i ukrštaju strasti i otvara pitanje o njihovom obuzdavanju. Za razliku od „junaka” drugih komedija, koji su, kako je to u odgovarajućoj literaturi uočeno, individualizovani, oni su u Rodoljupcima bliži karakternim maskama izvesnih društvenih grupa. Nameće se utisak da je reč o kolektivnom liku kao protagonisti „lutajućih sižea” koji plutaju raznim prostorima i vremenima. Takvi likovi su naročito živopisni kada se razmašu u izuzetnim istorijskim dešavanjima. Ovde je reč o velikom revolucionarnom talasu koji je 1848. zahvatio bezmalo čitavu Evropu, s izvesnim osobenostima u mađarskoj nacionalnoj revoluciji i „srpskoj buni”. Prevratničko vreme biva pogodno i za prevrtljive ljude koji, već prema tome ko pobeđuje na ratištu, menjaju simbole – parole, kokarde, boje, barjake – čas mađarske, čas srpske. Prilika je to i za megalomanske uzlete k obnovi Dušanovog carstva ili za uspostavljanje Slavjanskog carstva (pod hegemonijom Rusije), i za etničko čišćenje zamišljene imperije. Postojeće treba razoriti i tragove (arhive) spaliti. Sve treba iznova stvoriti („U mladoj Vojvodini treba sve iznova početi”). Dok pobeđuju, otimaju se za ratni plen i vlast, buja vlastoljublje i srebroljublje („što je narodno, to je i naše”), a s porazima se povlače sa sve plenom („da podelimo kasu, pa da bežimo”). Spremni su čak i da prodaju i sâm ideal kojem su težili („Vrag da nosi i Vojvodinu i sve! ”). Revoluciju doživljavaju kao prostor neobuzdane slobode („onda je poštenje nevažna stvar”, „rodoljubije sve dopušta”, „u slobodi se mora slobodno živiti, a bez dosta novaca slobodno se živiti ne može”). Dok drugi ginu, oni sebe čuvaju („Za nas bi bilo griota poginuti, koji narod ljubimo”, „Pa baš ja da se žrtvujem? Hvala vam!”). Ravnodušnost prema stradanju drugih dopunjuju vizijama „svetle budućnosti” („Sve nek propadne, pak će opet za neko vreme procvetati”, „bar će posle lepše biti”). A ako im neko nešto prigovori, uzvraćaju: „Koji narodne činovnike oporočava, taj vređa sav narod”. Mada tobože idealizuju narod, istovremeno ga i preziru („srpski je narod lud narod”).13\nRodoljupci su, nakon poluvekovnog tavorenja van javnosti, od 1904. do 2003. godine, prema podacima u jednoj novijoj monografiji, imali, samo na velikim srpskim scenama, 36 premijera i mnoštvo repriza, a imali su i primetan odjek u kulturnoj javnosti.14 Praizvedba u beogradskom Narodnom pozorištu propraćena je govorom Jovana Skerlića, profesora Velike škole (produžetka nekadašnjeg Liceja) koja će ubrzo prerasti u Univerzitet, urednika Srpskog knji-ževnog glasnika, časopisa koji će nadmašiti skromne početke periodike, člana Kraljevske akademije nauka, nadograđene na Društvo srpske slovesnosti, narodnog poslanika u već afirmisanoj instituciji Parlamenta, dakle ličnosti velikog javnog autoriteta i uticaja. Svojim javnim delovanjem i opsežnim naučnim delom i Skerlić, kao i njegovi vrsni prethodnici, u novim okolnostima obnavlja interesovanje za vezu nacionalne i individualne slobode, teme začete još u ustaničkim danima, proširene pojavom potonjih liberala i socijalista (Svetozar Marković, Dragiša Stanojević i dr.). Za razumevanje poente u njegovom govoru, pored navedenih podataka, treba imati u vidu i njegovo dokazano rodoljublje i temeljitu kritiku nacionalnog romantizma, kao i oštre kritike ograničenja slobode i demokratije, naročito od militarizma („soldateske”) i oligarhije („bankokratije”). U pomenutom govoru Skerlić je skrenuo pažnju gledaocima i javnosti na zamke koje je sobom nosio zanos iz 1848. godine, kada su mnogi bili „ubeđeni da je zatrubila Dušanova truba, da je došao veliki vaskrs srpskoga plemena”, pa su bili spremni i za razne nepodopštine, ne samo prema drugima nego i prema Srbima (srpske čete zlostavljale su i pljačkale i srpske krajeve). Ostaje, kao opomena, a i kao podsticaj „ispravleniju”, poruka koju nosi ova drama o poraženim nadama, grobovima i razorenim selima, i potresan utisak da se ukazao i sâm „bezdan ljudskog životinjstva.”15.\nRazlika između rodoljuba i rodoljubaca, stvarnih i prividnih patriota je jasna: „Kao i religija, patriotizam ima svoje svece i mučenike, ali i svoje trgovce i šarlatane.”16 Ova premijera i ovaj govor, da podsetimo, desili su se početkom 20. veka, usred dinamičnih zbivanja u Srbiji, kada je izlazila iz formativnog razdoblja, ali i u senci rastuće moći „Crne ruke”, pre balkanskih ratova, oba svetska rata, i ratova u Jugoslaviji s kraja 20. veka, i svih užasa u njima. Od izvedbi u, kako se doskora govorilo, međuratnom razdoblju, veću pažnju je privukla predstava u režiji Branka Gavele (Narodno pozorište, 1929). Posle rata zapažen odjek imala je postavka Mate Miloševića (Jugoslovensko dramsko pozorište, 1949, obnovljena 1956, kada je proglašena za najbolju predstavu Prvih jugoslovenskih pozorišnih igara u Novom Sadu). Snažan odjek imale su i režije Dejana Mijača, takođe u JDP, 1986. i 2003. U tim predstavama visok domet postigli su čitavi ansambli i vrsni glumci: Žanka Stokić, Dragoljub Gošić, Dimitrije Ginić; Rahela Ferari, Milan Ajvaz, Viktor Starčić; Voja Brajović, Mirjana Karanović, Miloš Žutić, Milan Gutović, Tanja Bošković i drugi.17 Sticajem okolnosti, na Sterijinu godišnjicu, 1956. godine, u Novom Sadu su institucionalizovane Jugoslovenske pozorišne igre (u istom gradu su u isto vreme nastale još dve dinamične institucije, Tribina mladih i Stražilovski susreti, mesta slobodnih debata i dijaloga književnika, filozofa, sociologa i drugih poslenika javne reči). Sterijino pozorje je svake godine bilo smotra najviših dostignuća pozorišne umetnosti, sve dok je postojala Jugoslavija. (Posle dužeg zastoja, odnedavno se nastoji da se ovaj tok u našoj tradiciji nastavi kao međunarodni festival.)\nRecepcija Sterije može se posmatrati, i razumevati, i u okviru jedne šire dinamike i promenljive konstelacije. Naime, čitave dve decenije, od sredine pedesetih do početka sedamdesetih godina, bujalo je umetničko stvaralaštvo u književnosti, pozorištu, filmu, slikarstvu. Pomenimo samo neke međaše, od predstave Čekajući Godoa Semjuela Beketa, treće premijere Ateljea 212, do predstave Kad su cvetale tikve Dragoslava Mihailovića i filmova WR – misterije organizma Dušana Makavejeva i Plastičnog Isusa Lazara Stojanovića.18 Bilo je to vreme i snažnog zamaha stvaralaštva i u filozofiji i sociologiji. Jačala je i širila se kritička misao. Akademske slobode i autonomija univerziteta, kvalitet obrazovanja i stvaranje humanih vrednosti našli su se u središtu težnji različitih škola mišljenja i još raznolikijih aktera. Opet je sloboda, pre svega individualna, bila glavna tema. U tom pogledu posebno je podsticajna bila kritika vladajuće ideologije marksizma-lenjinizma od strane sve glasnijih protagonista Marksove ideje o slobodi i emancipaciji i načela „bespoštedne kritike svega postojećeg”, čija su središta bila časopis Praxis i Korčulanska letnja škola. Sloboda je silovito nadolazila, naročito spram represivnih ideologija i političkih sistema, u prvom redu protiv militarizma, razgoropađenog u Vijetnamu, što je bilo glavna meta antiratnog pokreta u čitavom svetu. Nadolaženje slobode praćeno je vedrom atmosferom „dece cveća”. Sloboda i smeh su u prisnom susretu. Pomenimo, bez natruha mitologije i legendi, da je tadašnji zamah stvaralaštva, kritičke misli, kontrakulture i nove levice u čitavom svetu prožimao i zbivanja u našoj kulturi. Zamah slobode stvaralaštva bio je izuzetno vidljiv i u pozorištu.19\nNa sve to usledila je brutalna represija, upadima policije i vojske na univerzitete, hapšenjem i likvidiranjem kritičara vladajuće ideologije i poretka, trajnim onemogućavanjem delovanja pokreta i njegovih istaknutijih aktivista, demonizacijom i same ideje slobode kao „pomahnitale utopije”. Humanističko obrazovanje i negovanje kritičkog mišljenja denuncirano je kao priprema za barikade, subverzivnu pa i terorističku delatnost. U svrhu pacifikacije potencijalnih buntovnika preduzimane su razne „reforme” radi disciplinovanja čitavog sistema obrazovanja i vaspitanja. Na mesto kontrakulture stupa manipulativna potkultura, a levicu istiskuje – desnica. Izmena konstelacija dešava se i u najrazvijenijim zemljama i demokratijama, a i u našoj zemlji.\nSistematska represija u našoj zemlji ustremila se da razori emacipatorski pokret, zabrani knjige, filmove, pozorišne predstave, slikarske izložbe, listove i časopise, da hapsi i otpušta „nepodobne”. Partijska država preko svojih transmisija nametnula je opšteobavezujuću normu o „moralno-političkoj podobnosti”. Tako je destruisana jedna kulturna, politička i socijalna dinamika. Gustina komunikacija između protagonista različitih ideja, škola mišljenja i umetničkih pravaca, čak i kada nije trajnije promenila svet, donela je mnogima doživljaj slobode i vedrine, i bila je brana od rigidnih ideologija i vlasti, sklonih sukobima „s nultom opcijom”.\nPotiskivanjem, raspadom i razaranjem dinamičnih kulturnih i uopšte javnih komunikacija, otvoren je bezmalo bezobalni prostor najpre za restaljinizaciju, a potom i za nacifikaciju. Rigidnoj vlasti zasmetao je čak i živahni duh pesnika Duška Radovića koji je uklonjen s vrha „Beograđanke” sa popularnom svakidašnjom emisijom Beograde, dobro jutro. Usledila je i vaskolika galopirajuća „rodoljupcijada”, u sklopu „antibirokratske revolucije” i „događanja naroda”. Ni pozorište nije ostalo po strani. Najpre samom scenom, kao bojnim poljem, dominiraju „sveti ratnici”, vojskovođe, vojvode, generali, komandiri, kaplari i redovi, romantizovani protagonisti i zločinačkih ideologija i kvislinških formacija režima iz vremena okupacije. Razigravanje različitih likova zamenjuje dresura nacionalno ispravnih figura. Neposredno uoči novih ratova, razularena grupa upada u Jugoslovensko dramsko pozorište, maja 1990, predvođena popom Gavrilovićem, vođom Svetosavske stranke, da onemogući predstavu Sveti Sava Siniše Kovačevića. Izbijaju i požari na mestima gde se izvode „nepodobne” predstave (Studentski kulturni centar), a izgorelo je i Jugoslovensko dramsko pozorište (1997). Stihija straha, mržnje i nasilja razlila se ne samo po ratištima već i u pozadini. Suzbijanjem slobode nestajao je i široki registar oslobađajućeg smeha. Usred dominirajuće nekrofilije i preko sve moćnije televizije odjekuje grohot koji prati razne sprdnje raskomoćenih moćnika, i usred samog parlamenta; nižu se „limunacije” i spektakli, uz ponešto „milujućeg” humora. Raskomoćeni u „divljoj slobodi” i sejači smrti pišu romane. Svaštočine se slave kao uzorni junaci. Spram nepreglednih prizora zla, kao najprikladniji izraz lica ukazuje se skamenjenost koju je u Sterijinom delu primetio već citirani Hugo Klajn.\nUprkos ovoj stihiji, u krhotinama autonomije institucija kulture, izvode se i autentičke komedije, pa i Rodoljupci, i kao prisećanje na prošlost, i kao opomena na to šta sledi u neposrednoj budućnosti. Tako se, usred „događanja naroda”, desilo i sedam premijera Rodoljubaca, među njima i Mijačeva režija (JDP, 1986) s blizu stotinu repriza.20 I u vreme ratova 1990–1999. godine bilo je još pet premijera. I kada vrhunske razorne sile Thanatosa, nisu sasvim zanemeli protagonisti Erosa. Međutim, pokazaće se da „otrežnjujuća istina koju nam ‘Rodoljupci’ istrajno nude sa podjednakom istrajnošću izostaje”21. A kada je, pod uplivom započetih promena 2000. godine, izgledalo da je pomenuta stihija presahla, u obnovljenoj zgradi JDP, prva premijera bila je nova postavka Rodoljubaca Dejana Mijača, s obnovljenim i poletnim ansamblom. Dešava se to u turobnom vremenu, usred nerasvetljenih masovnih zločina, rasutih leševa i razorenih života, neposredno posle ubistva premijera Srbije Zorana ?inđića (marta 2003. godine), i nalaženja posmrtnih ostataka zverski ubijenog (avgusta 2000. godine) bivšeg predsednika Srbije Ivana Stambolića. Novi proplamsaji slobode i lekovitog smeha pak blokirani su, kako je primetila iskusna hroničarka pozorišnog života Slavica Vučković, sumornim kolektivnim iskustvom: „Učestvovali smo, a negde, naravno, i podržavali, duvali u jedra tom užasu.”22\nKada se imaju u vidu svi užasi koji su se desili u ratnim godinama, nerazjašnjeni i nesankcionisani zločini i pljačke, kao i izvesni surovi trendovi „tranzicije” koji se nameću kao neizbežna budućnost, ne iznenađuje primetna malaksalost duha, slobodarskih ideja, kritičkog mišljenja, emancipatorskog delovanja, pa i „lekovitog” smeha. Konstelacija koja ih je gušila nastoji, svim silama, da se održi, nekada kao cilj „nacionalne revolucije”, a sada kao odbrana njenih tekovina. Ipak, iznova se ukazuju Rodoljupci, kao geslo najnovije Sterijine godišnjice, mada baš ove godine nema nijedne premijere istoimene predstave.23\nUzdanje u prosvetiteljsku ulogu umetnosti, pod udarima ideologizacije kulture i gušenja njene slobode i autonomije, splašnjava, a podstiče se vajkanje zbog izostajanja primetnije katarze. Do nje se, inače, ne dospeva lako ni u uređenim zemljama u kojima takođe ima i zločina i pljačke, ali to tamo nije dominantno, a još manje legalizovano. Niti je pod zaštitom vlasti. I nezamisliv je monopol na ljubav prema naciji koju nameću upravo oni koji su joj najviše zla naneli. Kroz te barijere teško se probija istina do ljudskog uma i srca, čak i ako je komikom začinjena. Opet rizikujemo da se priklonimo nihilizmu, pomenutom na početku ovoga teksta, i da, posle svega, ostaje jedno višestruko „ništa”. Bez odbacivanja i takvog stanovišta, a ne pribegavajući optimizmu, pogotovo olakom i naivnom, na osnovu dosadašnjeg razmatranja možemo izvesti i drugačije zaključke. Pre no što ih sažeto izložimo, pomenimo još nešto s terena sociologije. Izvesno je da su veliki i duboki sukobi, naročito oni s nultom opcijom, ostavili dubok trag u Srbiji (kao i u svakom društvu u kojem se tako nešto dešava). Nizale su se bune i ustanci, revolucije i kontrarevolucije, a nikako da se uspostavi trajniji temelj normalnog društva i države. U tom smeru tek predstoje temeljnija istraživanja, podstaknuta lucidnim uvidom profesora sociologije Aleksandra Molnara u razliku između ustavotvornih revolucija iz kojih je proizašao ustavni demokratski poredak i „rotacione revolucije” koja reprodukuje provizorijum bremenit haosom i nasiljem.24 Predstojeća istraživanja morala bi da slede sve glavne smerove promena, i nabolje i nagore, prateći ih u svim pravcima poput kretanja raka. Izlaz iz takvog stanja moguć je jedino uspostavljanjem legitimnog poretka koji štiti život, svojinu i viziju individualne i zajedničke budućnosti. U tom smislu Srbija je, eto, opet u formativnom razdoblju, mada ne istom kao i pre 200 godina. Kako će se stvari kretati u ovom novom razdoblju zavisi i od pamćenja duhovnih vertikala – koje ne čine samo Dositej, Sterija i Skerlić i koje nisu sasvim izbrisane kataklizmičnim dešavanjima, o čemu svedoče i višegodišnja razmatranja na stranicama Republike. Ako sve to zanemarimo, podlegli bismo utisku da su na delu primordijalne strukture i okamenjeni mentaliteti koji vode u neminovne katastrofe, a ne da imamo posla s krizama iz kojih su mogući i pozitivni raspleti (i život, a ne samo smrt).\nUprkos raznim događajima i razornim procesima bilo bi naprosto besmisleno da Sterijino delo uopšte ne postoji i da nije imalo raznoliku recepciju. Zatim, upravo time što Sterijine komedije nemaju baš sasvim izvestan rasplet25, i što one nemaju zaplete i sukobe s nultom opcijom, ostaju podsticajne za različite interpretacije, estetičke i sociološke, i prošlosti i sadašnjosti i budućnosti. Dalje, odnos prema strastima koje artikulišu njegovi likovi nije isključiv, s uverenjem da se one mogu ukloniti ili ukinuti i zameniti „bezčuvstvijem,” već se mogu razumno obuzdavati i uravno-težiti razvojem kulture i civilizacije. Neizvesna je pak snaga napora za „ispravlenijem”, pa je neophodno imati u vidu još nešto, o čemu ovde takođe nije bilo govora, a to je „staranje o sebi” i „rad na sebi”26, od čega zavise individualne i kolektivne ambicije da se oblikuje i preoblikuje vlastiti život. Sterijino delo, recimo to na kraju ovog ipak prigodnog teksta, ostaje značajno jer će merila do kojih je njemu bilo stalo trajati i biti podsticajna, nek’ nam bude dopušteno i malo patetike, sve dok postoji i sama kultura.\nAutor je sociolog iz Beograda i glavni urednik lista Republika\n1 Miron Flašar, Studije o Steriji, SKZ, Beograd 1988, str. 17.\n2 Videti o tome: Vladimir Grujić, „Jovan St. Popović i naša škola”, u: Knjiga o Steriji, SKZ 1956, str. 353–367.\n3 Videti: Miraš Kićović, „Sterija i Vuk Karadžić”, Knjiga o Steriji, str. 297–351.\n4 Vaso Milinčević, „Sterija u svetlu kritike i istorije književnosti”, u zborniku Jovan Sterija Popović, Zavod za izdavanje udžbenika, Beograd 1956, str. 6.\n5 Stanislav Vinaver, „Srpski humoristi i satiričari”, u: Jovan Sterija Popović, Dela (priredio Nikola Grdinić), „Draganić”, Beograd 2006, str. 850–852.\n8 Hugo Klajn, „Sterijin humor”, Knjiga o Steriji, op. cit., str. 221, 225.\n9 Isto, str. 250.\n10 M. Flašar, op. cit.\n12 Vuk Karadžić, „Osobita građa za srpsku istoriju našega vremena”, u: Istorijski spisi, „Prosveta” – „Nolit”, Beograd 1985, str. 163–164.\n13 „Rodoljupci”, Dela, op. cit., str. 291–350.\n14 Milorad Rikalo, „O Rodoljupcima” Jovana Sterije Popovića, Pozorišni muzej Vojvodine, Novi Sad 2006, str. 85.\n15 Jovan Skerlić, „O Rodoljupcima Jovana Sterije Popovića”, Knjiga o Steriji, op. cit., str. 70.\n16 Isto, str. 72.\n17 M. Rikalo, op. cit.\n18 Videti o tome podrobnije: Sloboda i nasilje (priredio Nebojša Popov), Republika, Beograd 2003.\n19 Videti: Slavica Vučković, „Trauma i katarza u srpskom pozorištu”, Republika, Beograd, god. XV (2003), br. 316–317, str. 21–44.\n20 M. Rikalo, op. cit.\n23 Danas, Beograd, 15–16. april 2006.\n24 Videti o tome: Aleksandar Molnar, Rasprava o demokratskoj ustavnoj državi, Samizdat B92, Beograd 2002, knj. 4, str. 437.\n25 Nebojša Romčević, Rane komedije Jovana Sterije Popovića, Pozorišni muzej Vojvodine, Novi Sad 2004, str. 267–268.\n26 Videti: Mišel Fuko, Hermeneutika subjekta, „Svetovi”, Novi Sad 2003.


RHMZ UPOZORAVA: SRBIJI U NAREDNIH 5 GODINA PRETI APOKALIPTIČNI SCENARIO, a našim potomicima tek PREDSTOJI PAKAO... | Web-Tribune.com\nHome / AKTUELNO / RHMZ UPOZORAVA: SRBIJI U NAREDNIH 5 GODINA PRETI APOKALIPTIČNI SCENARIO, a našim potomicima tek PREDSTOJI PAKAO…\nRHMZ UPOZORAVA: SRBIJI U NAREDNIH 5 GODINA PRETI APOKALIPTIČNI SCENARIO, a našim potomicima tek PREDSTOJI PAKAO…\n– Prema prognozama i trendovima, mada je nezahvalno toliko unapred govoriti, ali sve ukazuje na to ćemo ići iz eksrtema u ekstrem, odnosno smenjivaće se poplave i suše, i biće naglih prelaska iz toplog u hladno vreme i obrnuto – kaže Goran Pijanović iz Republičkog hidrometeorološkog zavoda Srbije (RHMZ).\n– To se dešava prvenstveno zbog emisije gasova kao što su ugljen-dioksid, metan i azot-suboksid, koji izazivaju efekat staklene bašte i koji dovode do toga da nam temperatura raste i u okeanima i u atmosferi – objašnjava Pijanović.\nOn još skreće pažnju na „multidekadnu atlantsku oscilaciju“ koja predstavlja smenu svežih i ekstremno toplih leta na svakih 30, 40 godina, što se beleži još od 865. godine.\n– To su prirodne varijabilnosti i sada je u toku taj topli period koji traje od 1990. do 2020. Prema tome, još četiri ili pet godina trebalo bi da budemo u toj „plus fazi“, te su vrlo moguće nešto više temperature – priča Pijanović.\n– To što na globalnom nivou raste temperatura, ne znači da mi u Srbiji više nikada nećemo imati hladnu zimu. Ipak, činjenica je da su sve duži i intenzivniji tropski talasi, kako kod nas, tako i u drugim delovima sveta – kaže Đurić.\n– To je veliki skok i nisam siguran kako bi to izgledalo – kaže Pijanović.\n– Za sada je ona jedan stepen viša, što znači da moramo globalno raditi na tome da se tu zaustavi. To je veliki problem koji se tiče cele planete, i nadam se da ćemo, koristeći solarnu energiju, električne automobile i slično, uspeti u tome – zaključuje Pijanović.\nPrevious SUTRA SLAVIMO PREOBRAŽENJE GOSPODNJE: Na dan kada se menjaju i gora i voda, NIKAKO ne činite ovo!\nNext „Zapad će nas uvek demonizovati, čak i ako kleknemo na kolena i tražimo milost, naći će izgovor da nas lupe čizmom u lice…“


Muzički parkovi za sve, jer svi smo talentovani - iznajmljivanje ozvučenja\nRičard Kuk je kao dete zbunjeno otkrivao muziku i tehniku sviranja. Sve mu je izgledalo puno teže nego što izgleda. Zaključio je da postoje pogrešne note, komplikovani pokreti ruku i naizgled nepremostiva prepreka za čitanje muzike.\nGodinama kasnije Ričard je osvojio nagradu Grammy, ali se ipak pitao postoji li način da se svira muzika na lakši način i dostupiji za sve. Shvatio je da može i napravio radikalan redizajn instrimenata, tehniku čitanja nota nazvanu “Freenotes” i jednostavan način muziciranju.\nKo je zapravo Ričard Kuk?\nRičard je Grammy nagrađivani muzičar koji je stvorio porodicu instrumenata koji daju svakome mogućnost da se igra prekrasne muzike na jednostavan način, bez obzira da li zna da čita note, da li ima talenta ili ne.\nNjegovi instrumenti su postali stalni “članovi” parkova širom sveta, a Ričard je proveo nekoliko godina ploveći po okeanima istraživajući koralne grebene. A zašto? I kako? Pogledajte njegov TEDx govor o tome kako svi možemo biti muzičari kroz zabavu i relaksaciju.\nTekst je originalno objavljen 10.11.2016., a ažuriran 2.8.2017.\n← Kako su se zabavljali faraoni Da li nas narodne pesme povezuju sa drugima i približavaju sebi? →


On je rekao da je Jagodina u poslednje vreme neke utakmice nesrećno gubila, ali da je zadovoljan odnosom igrača u tim utakmicama.\n"Znamo da će biti teško, po teškom vremenu, jer je domaćin pod imperativom pobede. Mi ćemo pokušati to da iskoristimo i da uz maksimalne napore dođemo do povoljnog rezultata", rekao je Krunić.\nU prvom delu sezone Jagodina je pobedila BSK sa 2:0 na Gradskom stadionu u Jagodini, golovima Dejana Đenića.\nVezni igrač Dario Damjanović podsetio je da se Jagodina bori za četvrto mesto, a Borča za opstanak.\n"Verujem da će svaki moj saigrač dati svoj maksimum, pa neka pobedi bolji. Nama je prioritet četvrto mesto, da ne kvarimo dojam u prvenstvu", rekao je Damjanović.\nUtakmica između BSK-a i Jagodine u okviru 29. kola Superlige igra se u sredu od 17 časova u Borči.


Knjaževacinfo - Raspisani novi konkursi za poljoprivrednike\nPolazna | Vesti | Lokalna samouprava | Raspisani novi konkursi za poljoprivrednike\nRaspisani novi konkursi za poljoprivrednike\nAutor Ljiljana Pavlović 05/10/2017 13:28:00\nOpština Knjaževac raspisala je konkurse za dodelu subvenicija za podizanje višegodišnjih zasada voća i za podsticajna sredstava za jačenje udruženja iz budžetskog fonda za razvoj poljoprivrede.\nSredstva će biti iskorišćenja za subvencionisanje registrovanih poljoprivrednih gazdinstava za kupljeni sadni materijal voća u iznosu od 80 odsto od vrednosti investicije, a najviše do 80.000 dinara.\nKonkurs je otvoren je do 16. oktobra.\nOpština Knjaževac raspisala je i konkurs za dodelu podsticajnih sredstava za jačenje postojećih udruženja u oblasti poljoprivrede. Subvencionisaće se proces konverzije i sertifikacije organske proizvodnje, podizanje i zasnivanje zasada pod medonosnim biljem, organizovanje zajedničkog nastupa na tržištu, kao i uređenje prodajno – izložbenog prostora u većim gradovima.\nOvaj konkurs otvoren je do 20. oktobra.\nKonkursi su objavljeni na zvaničnom sajtu opštine Knjaževac (www.knjazevac.rs), a detaljanije informacije mogu se dobiti u Agenciji za razvoj, koja se nalazi u ulici Cara Dušana 19 (telefon 019/731- 256).


Televizijska tehnologija ulazi u novu eru\nFebruara 2009. godine sve televizijske stanice u Sjedinjenim Državama biće obavezne da predju na emitovanje digitalizovanog signala, što će označiti kraj analognoj televiziji, kakvu poznajemo od njenog nastanka.\n17. februara 2009. sve televizijske stanice isključiće svoje analogne predajnike i vratiti dozvole za njih federalnoj vladi. Prvobitni tesan rok produžen je za čitavih šest godina pa je televizijska industrija uverena da će promena proći glatko. Mnoge stanice planiraju da istovremeno predju i na televiziju visoke rezolucije, poznatu kao Ha-de-te-ve.\nFederalna komisija za komunikacije je telo koje reguliše sve vrste elektronskih telekomunikacija u Sjedinjenim Državama. Funkcioner te komisije, Džonatan Adelstajn, kaže da prelazak na digitalnu televiziju teče po planu:\n”Dolaze razne vrste novih sadržaja. Potrošači sve češće kupuju televizore visoke rezolucije. Ali mislim da treba bolje da pripremimo javnost za ono što dolazi. Visoka definicija doneće i bolju sliku i bolji zvuk pa će se prelazak na nov sistem zaista isplatiti.“\nMedju organizacijama koje se najviše zalažu za prelazak na digitalnu televiziju je Nacionalno druženje elektronskih medija. Predstavnik Denis Vorton kaže da još samo 200 televizijskih stanica u Americi nije sprovelo tu konverziju:\n”U Americi postoji oko 1700 televizijskih stanica, a više od 1500 već emituje i digitalni signal, mnoge od njih u tehnici visoke rezolucije. Na primer, svi sportski prenosi i sve udarne emisije emituju se u HD tehnici.“\nVorton kaže da je prelazak na digitalni signal još prilično skup za manje televizijske stanice. Konverzija na standardnu digitalnu sliku košta najmanje dva miliona dolara, dok kvalitetna oprema za HD televiziju košta čak i deset miliona dolara. Medjutim, iskusni televizijski producent, Randal Dark, ističe da cene opreme neprekidno padaju.\n”U velikim gradovima vlada žestoka konkurencija. S druge strane, potrošači koji imaju prijemnike visoke rezolucije neće više da gledaju program sa slikom standardnog formata i niske rezolucije.“\nRandal Dark očekuje da će skorašnji početak prodaje digitalnih video diskova u HD i Blu rej tehnologiji takodje podstaći kupovinu digitalnih prijemnika visoke rezolucije. Prelaskom na digitalnu televiziju tradicionalni televizori postaće potpuno beskorisni.