Muči Vas sve slabiji vid nakon četrdesete? Bez brige, rešenje postoji! - Centar zdravlja\nStarenje je neminovan proces koji se odvija u svakom od nas. Ipak, u današnjem vremenu stvar je izbora koliko ćete dozvoliti da vas godine ograniče u svakodnevnim aktivnostima. Uz pravilne savete i pomoć, promene koje se dešavaju nakon četrdesete godine biće minimalne.\nProgresivna stakla – izbor za život bez poteškoća\nPitate se zašto su progresivna stakla pravi izbor za Vas? Objašnjenje je sasvim jednostavno. Progresivna stakla omogućavaju postepen (progresivan) prelaz između dioptrija I to je ono što ih izdvaja od drugih.\nVremenom oštrina vida opada, pa ako ste koristili naočare za čitanje, sigurno će vam trebati i dodatan par za korekciju vida na daljinu. To nas dovodi do drugog para, koji uvek mora biti pri ruci. Ne čini vam se komplikovanim? Da, to tako zvuči, ali samo u teoriji. U praksi će se pre desiti da većinu vremena provodite u traženju gde ste ostavili dodatni par naočara,a o njihovom oštećenju i gubitku tek da ne govorimo. Već tada počinje gubitak vida i na nekim srednjim dužinama, a za pravilno korigovanje su potrebne i treće naočare.\nObjedinite sva tri para u jedan sa multifokalnim (progresivnim) staklima. Ovakva stakla su šira nego kod naočara za čitanje jer treba obuhvatiti šire vidno polje. Trik se nalazi u postavkama dioptrije u vidu peščanog sata na samim staklima. Na gorenjem delu je korektivna dioptrija na daljinu, srednji deo je polje za srednje udaljenosti, a donji deo je dioptrija za čitanje na kratke distance. Saznajte više o mulifokalnim staklima za naočare, na ovom linku https://www.showroomoptike.rs/page/multifokalna-stakla-za-naocare/.\nPostepeno slabljenje vida nakon 40-te\nPresbiopija je stanje pojačanog slabljenja vida zbog starenja, gde očni živac gubi elastičnost pa je slika mutna i nemoguće ju je izoštriti. Za čitanje počinjete koristiti naočare, ali primećujete da je i tekst na kompjuteru nejasan, pa Vas sve to frustrira i kao da govori da ne možete da ispratite savremen tempo života jer počinjete osećati posledice svojih godina. Ne očajavajte, savremeno doba je donelo rešenje u vidu multifokalnih naočara.\nMultifokalne (progresivne) naočare su najnaprednije smišljeno optičko pomagalo današnjice. Obuhvataju korekciju različitih dioptrija pa koristite jedne naočare da vidite jasno sve predmete na različitim udaljenostima.\nBudite u trendu i nakon četrdesete!\nA kako drugačije biti u trendu nego noseći naočare? Danas su potpuni hit i toliko su tražene da se proizvode i bez dioptrija da bi ih ljudi nosili.\nNakon odabira multifokalnih stakala, rešili ste Vaš zdravstveni problem, ali odabiranjem atraktivnog okvira možete imati i trendi varijantu svaki dan i u svakoj prilici.\nPošto su progresivne naočare nešto skuplje, savet je da se pri biranju okvira gleda da to bude varijanta koji će biti uklopiva sa svakim dobom dana. Multifokalne naočare mogu imati specijalan premaz protiv grebanja, protiv odsjaja ili pak one koje se zatamne pri izlasku na spoljnu svetlost, pa imaju funkciju i sunčanih naočara.\nSitnice čine život potpunim, ali sitnice mogu i da učine svaki dan napornim. Ne dozvolite da se slabljenje vida nakon četrdesete godine ispreči u svakodnevnici i od lako rešivog problema napravi konstanto pitanje „gde sam ostavio naočare“. Neka svet bude jasno vidljiv kao u mlađim danima, a Vašim aktivnostima nek ne bude prepreka ni broj godina ni slabljenje vida.


pink.rs | GUJON ZA PINK: ISPITIVALI SU ME TRI SATA I PONAŠALI SE PREMA MENI KAO DA SAM KRIMINALAC (VIDEO)\nGUJON ZA PINK: ISPITIVALI SU ME TRI SATA I PONAŠALI SE PREMA MENI KAO DA SAM KRIMINALAC (VIDEO)\nOsnivač humanitarne organizacije "Solidarnost za Kosovo" Arno Gujon izjavio je da je priveden na administrativnoj liniji Merdare, da su se prema njemu ponašali kao da je kriminalac, kao i da mu je uručena zabrana ulaska na Kosovo, na neodređeno vreme, bez obrazloženja.\nGujon, kome je juče zabranjen ulazak na Kosovo i Metohiju, rekao je za Novo jutro Televizije Pink da je juče išao prema selu Prekovce, kod Novog Brda i da je na administrativnoj liniji Merdare priveden.\n- Kada sam dao cariniku kosovskom svoju ličnu kartu, on je rekao da izađem iz auto i onda je naredio policajcu koji je bio pored mene da mi stavi lisice, da me privede i taj carinik me je gledao u oči i rekao „Ti si zatvoren, ideš u zatvor sad“ – izjavio je Gujon.\nKako dodaje, policajac koji je bio pored njega je bio Srbin i nije hteo da mu stavi lisice, ali su ga ipak pod pratnjom odveli do carinskih prostorija.\n- Tamo su me pretresli i ispitivali jedno tri sata. Oni su se ponašali prema meni kao da sam kriminalac. Pretresali su i auto, skinuli sve što je moguće, nakon toga su mi uručili zabranu ulaska na Kosovo, na neodređeno vreme i bez obrazloženja. Na pitanje zašto nemam odgovor, oni nisu naveli ništa i zapravo nemaju ništa da kažu – ocenio je Gujon.\nOn ističe da to nije bio kraj i da je nakon toga čuo da su rekli da će po njega doći specijalna ekipa iz Prištine.\n- Ja sam mislio da će da me uhapse i da me stave u zatvor, kao što su činili bezbroj puta mnogim Srbima u enklavama, koji su bez ikakvih obrazloženja zadržavani po nekoliko meseci u pritvoru. Mislio sam da će se to i meni desiti. Očigledno se oni ne zadovoljavaju time da hapse Srbe bez razloga, već su počeli da hapse i da zabranjuju ulazak na Kosovo onima koji Srbima pomažu – naveo je Gujon.\nPrema njegovim rečima ta specijalna ekipa su bili pripadnici kosovske obaveštajne službe i oni su ga ispitivali.\n- Oni su me dugo ispitivali u drugoj prostoriji o humanitarnom radu, o tome sa kim sarađujemo, kako se finansiramo. Onda sam video da njima smeta to što radimo u Francuskoj, kada obaveštavamo javnost preko uglednih medija i obaveštavamo o teškoj humanitarnoj situaciji u enklavama na KiM, i to bez politike, bez krupnih reči – rekao je Gujon.\nKako dodaje, on insistira na tome da je bitno da se govori o kršenju ljudskih prava na Kosovu i Metohiji.\n- To je bitno da znaju ljudi na zapadu, da u Francuskoj znaju šta se dešava na dva sata avionom od Pariza, u kakvoj situaciji žive ti ljudi, kao u getoima. Njima smeta što govorim tu istinu, pa su mi zapretili da će oni na sve moguće načine da uprljaju moju ličnost i moj imidž. Osećao sam se veoma loše i nezgodno kada sam dobio te pretnje, jer pretnje obaveštajne službe nisu mala stvar, i to zbog humanitarnog rada – istakao je Gujon.\nŠKOLSKI I ZDRAVSTVENI SISTEM - STUBOVI OPSTANKA SRBA NA KOSOVU I METOHIJI\nGradonačelnik Gračanice Srđan Popović, istakao je da su značajne investicije države Srbije na KiM i rekao da su stubovi opstanka Srba na KiM školski i zdravstveni sistem.\n- To je nešto što je esencijalno i nešto što se od početka stavlja na vrh agende naših prioriteta i za šta se najviše borimo. Predsednik Vučić je uvideo potrebu da više treba ulagati u zdravstveni sistem. Krenuli smo u realizaciju nove bolnice i mislimo da je ona pečat našeg opstanka na KiM – kazao je Popović.\nKako dodaje, sa nekim stvarima ide teško jer se nikad ne zna na koje prepreke ćete naići što se tiče samog sistema koji funkcioniše u Prištini.\n- Ono što me isto tako raduje je što će se poboljšati uslovi i u školstvu. Već imamo dosta planova za narednu godinu – izjavio je Popović.\nGAZIVODE VAŽNE ZA ČITAVU TERITORIJU KOSOVA\nDirektor JP "Ibar" Zubin Potok Srđan Vulović objašnjavajući značaj Gazivoda rekao je da one nisu važne samo za Zubin potok i za sever Kosova, već i za čitavu teritoriju Kosova.\n- Važno je zato što termoelektrana Obilić A i Obilić B koriste vodu sa Gazivoda za hlađenje svojih postrojenja. Voda putuje nekih šest kilometara na sat i do Obilića treba nekih 6 do 7 sati. Ukoliko bi se voda sa Gazivoda zaustavila, odnosno ne bi dopremila do Obilića, termoelektrana bi morala da prestane sa radom – objašnjava Vulović.\nKako dodaje, prestanaka TE sa radom automatski znači da bi cela teritorija Kosova i Metohije nema električnu energiju.\n- To je jedan od glavnih problema spora oko Gazivoda. Drugi problem je vodosnabdevanje, vodom se snabdeva 500 do 800 hiljada stanovnika – kazao je Vulović.\nOn je rekao da od ratnih dešavanja na KiM do danas, sva ulaganja na Gazivodama su iz fondova republike Srbije.\n- Poslednja rekonstrukcija krune brane i prelivnog zida koštala je milion i 50 hiljada evra – podsetio je Vulović i dodao da od 2013. godine ovo preduzeće od prištinske vlade nije dobilo ni dinara.\nViše o pomenutim temama pogledajte u videu koji sledi:


Politika Archives - Page 4 of 6 - Diwan Magazine\nGlavni ideolog, inicijator, inspirator, podstrekač, organizator, propagator i realizator projekta Velika Srbija s kraja osamdesetih i početka devedesetih godina prošlog veka, srpski otac nacije Dobrica Ćosić objavio je ove godine knjigu pod naslovom „Bosanski rat“ u kojoj je sabrao svoje zapise,...\nTaj sporazum je zaustavio rat, i to je njegova pozitivna strana. Međutim, Dejtonski sporazum nije uspostavio državne mehanizme na centralnom nivou da...\nSlušajući ga danas, izgleda da je Dodik i zaboravio da je, dodvoravajući se takozvanoj međunarodnoj zajednici, izgovorao: Republika Srpska nije država....\nSvjetski poznati pisac Levi: Izetbegović je održao lekciju Evropi\nSvjetski poznati filozof, pisac i veliki prijatelj Bosne i Hercegovine, Bernard Henri-Levy, objavio je autorski tekst u uglednom američkom “Huffington...\nHasan Čengić, jedan od osnivača Stranke demokratske akcije (SDA), bivši zamjenik ministra odbrane Federacije BiH i pomoćnik komandanta Vrhovnog štaba...\nRazmišljalo se, naime, i o tome da li uspostaviti “sićušni srpski entitet” na istoku BiH, ali da se odustalo zbog strateških razloga. Bilo...\nLagumdžija upao na pola Obaminog govora i izazvao niz diplomatskih skandala\nBahato, kako se ponaša i u BiH, ministar vanjskih poslova BiH Zlatko Lagumdžija ponaša se i na Generalnoj skupštini UN-a. U New York je donio dašak...


Iz Mrtvog Doma O Modernom Evropskom Secanju - EL MUNDO SEFARAD\nIz Mrtvog Doma O Modernom Evropskom Secanju\nIZ MRTVOG DOMA\nO modernom evropskom sećanju\n«Problem zla biće osnovni problem poratnog intelektualnog života u Evropi – kao što je smrt postala osnovni problem nakon prošlog rata.» Hana Arent\n«Zaborav, a usudio bih se čak da kažem i istorijska greška, jeste bitan činilac u stvaranju nacije; stoga napredak u istorijskim istraživanjima često predstavlja opasnost za nacionalni identitet… Suština jedne nacije leži u tome da svi pojedinci imaju mnogo toga zajed-ničkog, ali i da su mnogo štošta zaboravili.» Ernest Renan\nKrajem 20. veka moglo se pomisliti da je Holokaustu osigurano središnje mesto u zapadnoevropskom identitetu i pamćenju. I dalje su, naravno, postojali pojedinci i organizacije – «revizionisti» – koji su uporno nastojali da dokažu kako masovno istrebljenje Jevreja nije bilo moguće (aktivniji, doduše, u Severnoj Americi nego u samoj Evropi). Ti su ljudi, međutim, tavorili na krajnjoj političkoj margini – a njihovo isticanje tehničke neizvodljivosti genocida i nehotice je potvrđivalo čudo-višnost nacističkog zločina. S druge strane, sveprisutna volja za pružanjem nadoknade s kojom su Evropljani priznavali, podučavali i obeležavali gubitak svojih Jevreja donosila je rizike sasvim drugačije prirode.\nNa prvom mestu, uvek je pretila opasnost od povratne reakcije. Čak su i umereniji nemački političari povremeno iskazivali frustracije zbog tereta nacionalne krivice – već 1969, vođa bavarskih Hrišćanskih socijalista, Franc Jozef Štraus, dopustio je sebi da javno izrekne stav kako «narod koji je postigao tako izuzetan ekonomski uspeh ima pravo da bude pošteđen priče o 'Aušvicu'». Političari, razume se, imaju svoje pobude. Možda još indikativnija za predstojeću kulturnu promenu bila je široko rasprostranjena potreba da se iznova, na pragu 21. veka, otvori pitanje nemačkih stradanja, nakon što je pažnja godinama bila usmeravana na jevrejske žrtve.\nUmetnici i kritičari – među kojima i Martin Valzer, savremenik Jirgena Habermasa i uticajan književni glas u poratnoj Saveznoj Republici – pokrenuli su raspravu o jednoj drugoj «nepriznatoj prošlosti»: ne o istrebljenju Jevreja, već o mahom prećutkivanoj drugoj strani novije nemačke istorije. Zašto, pitali su, nakon svih ovih godina, ne bismo govorili o spaljivanju nemačkih gradova, pa i o neprijatnoj istini da život u Hitlerovoj Nemačkoj nije (za Nemce) bio preterano neugodan, bar ne do poslednjih godina Drugog svetskog rata? Da li zato što bismo, naprotiv, morali govoriti o onome što je Nemačka učinila Jevrejima? Ali o tome govorimo već decenijama; već nam je to prešlo u rutinu, postalo navika. Savezna Republika je načelno jedna od najfilosemitskijih nacija na svetu; pa dokle ćemo (mi, Nemci) morati da se plašimo i sopstvene senke? Nove knjige o «zločinima Saveznika» – bombardovanju Drezdena, spaljivanju Hamburga i potapanju nemačkih izbegličkih brodova za vreme rata (o čemu govori i roman Gintera Grasa Im Krebsgang, iz 2002) – pro-davale su se u ogromnim tiražima.\nNa drugom mestu, ta nova istaknuta uloga Holokausta u zvaničnim prikazima evropske prošlosti donosila je sa sobom opasnost od jedne druge vrste iskrivljavanja. Jer prava neprijatna istina o Drugom svetskom ratu glasila je da ono što se dogodilo Jevrejima između 1939. i 1945. za većinu protagonista ni izdaleka nije bilo onako važno kao što bi to odgovaralo naknadnoj osetljivosti. Ako su mnogi Evropljani decenijama uspevali da ignorišu sudbinu svojih suseda Jevreja, nije to bilo zbog osećaja krivice i potiskivanja nepodnošljivih uspomena, već zbog toga što se – osim u glavama šačice visoko ran-giranih nacista – Drugi svetski rat nije ticao Jevreja. I za same naciste, istrebljivanje Jevreja bilo je samo deo jednog ambicioznijeg poduhvata rasnog čišćenja i raseljavanja.\nRazumljivo iskušenje, dakle, da se u devetsto četrdesete naknadno učitavaju spoznaje i emocije nastale pola stoleća kasnije nužno sa sobom povlači i preradu istorijske građe: postavljanje antisemitizma u središte evropske istorije. Kako bismo, inače, uspeli da obra-zložimo sve što se tih godina zbivalo u Evropi? Ali ovo je suviše lako – a u izvesnom smislu i suviše utešno. Razlog, na primer, što je Viši, nakon poraza iz 1940, bio prihvatljiv za većinu francuskog naroda, nije ležao u tome što je ljudima prijalo da žive pod režimom koji proganja Jevreje, već u tome što je petenovska vlast Francuzima dopuštala da nastave da žive u iluziji bezbednosti i normalnosti, uz minimalno uznemiravanje. To kako je režim postupao s Jevrejima nije imalo značaja: Jevreji naprosto nisu bili toliko bitni. A gotovo isto je važilo i za većinu drugih okupiranih teritorija.\nDanas nam takva ravnodušnost može izgledati šokantno – kao simptom ozbiljnog poremećaja u moralnom stanju Evrope u prvoj polovini 20. veka. I s pravom se prisećamo da je u svakoj evropskoj zemlji bilo i onih koji su i te kako videli šta se događa Jevrejima i koji su činili sve što je bilo u njihovoj moći da prevladaju ravnodušnost svojih sugrađana. Ako, međutim, zanemarimo ovu ravnodušnost i umesto toga krenemo od pretpostavke da je većina ostalih Evropljana Drugi svetski rat doživela na isti način kao i Jevreji – kao Vernichtungskrieg, istrebljivački rat – onda ćemo sebi natovariti novi sloj pogrešnog sećanja. Iz današnje perspektive, «Aušvic» je najvažnija stvar koju treba znati o Drugom svetskom ratu. Ali u to vreme nije izgledalo tako.\nA nije tako izgledalo ni u Istočnoj Evropi. Za Istočnoevropljane, koji su se tek 1989. oslobodili tereta službenih komunističkih tumačenja Drugog svetskog rata, zapadnjačka opsednutost jevrejskim Holokaustom s kraja veka nosi u sebi teško prihvatljive implikacije. S jedne strane, u poređenju sa Zapadnom Evropom posle 1945, Istočna Evropa imala je više toga da se seća – i više toga da zaboravi. Više je Jevreja bilo u istočnoj polovini Evrope i više ih je ubijeno; najveći broj pogubljenja dogodio se baš u ovom regionu, i mnogo je više domaćeg stanovništva u njima aktivno učestvovalo. Ali s druge strane, poratne vlasti u Istočnoj Evropi ulagale su mnogo više napora da prebrišu svako javno sećanje na Holokaust. Ovo ne znači da su na Istoku ratni zločini umanjivani – naprotiv, svuda su ih ponavljali kao refren u zvaničnoj retorici i čuvali kao svetinju u spomenicima i školskim lekcijama. Stvar je naprosto u tome da Jevreji nisu bili deo priče.\nU Istočnoj Nemačkoj, gde se teret odgovornosti pripisivao isključivo Hitlerovim zapadnonemačkim naslednicima, novi režim nije isplatio restituciju Jevrejima nego Sovjetskom Savezu. U školskim udžbenicima u DDR-u, Hitler je bio predstavljen kao oruđe monopolističkih kapitalista koji su zaposeli teritoriju i započeli ratove vođeni interesima krupnog biznisa. «Dan sećanja» koji je 1950. ustanovio Valter Ulbriht nije obeležavao uspomenu na nemačke žrtve nego na jedanaest hiljada palih «boraca protiv Hitlerovog fašizma». Nekadašnje koncentracione logore na tlu Istočne Nemačke – u prvom redu Buhenvald i Saksenhauzen – komunistički režim je na neko vreme pretvorio u «specijalne izolacione logore» za političke zatvorenike. Mnogo godina kasnije, nakon što je Buhenvald postao spomenik, proklamovani ciljevi «nemačkog fašizma» u zvaničnom vodiču su bili opisani kao «zatiranje marksizma, odmazda zbog izgub-ljenog rata i brutalni teror nad svima koji su pružali otpor». U istoj brošuri, ispod fotografija selekcione rampe u Aušvicu bile su navedene reči nemačkog komuniste Ernsta Telmana: «Buržoazija je ozbiljna u svom naumu da uništi partiju i celokupnu avangardu radničke klase». Ovaj tekst uklonjen je tek nakon pada komunizma.\nIsta verzija događaja mogla se prepoznati i širom komunističke Evrope. U Poljskoj je bilo nemoguće poricati ili umanjivati ono što se dogodilo u logorima smrti u Treblinki ili Sobiboru. Ali ta mesta više nisu postojala – Nemci su se svojski potrudili da ih izbrišu sa lica zemlje pre nego što su pobegli pred prodorom Crvene armije. A tamo gde su materijalni dokazi ipak preživeli – kao u Aušvicu, na nekoliko kilometara od Krakova, drugog po važnosti poljskog grada – tim dokazima je naknadno pripisano drugačije značenje. Iako su 93 odsto od procenjenih milion i po ljudi ubijenih u Aušvicu činili Jevreji, u muzeju koji je tamo osnovan pod poratnim komunističkim režimom žrtve su bile popisane samo po nacionalnosti: Poljak, Mađar, Nemac, itd. Tačno je da su poljske đake redovno vodili da razgledaju stravične fotografije; pokazivali im hrpe cipela, kose i naočara. Ali niko im nije govorio da je to što vide najvećim delom pripadalo Jevrejima.\nPostojao je, razume se, i Varšavski geto, čiji su život i smrt obeleženi na tlu gde se jednom nalazio. Ali u poljskom sećanju, jevrejska pobuna iz 1943. ostala je u senci varšavskog ustanka samih Poljaka godinu dana kasnije. U komunističkoj Poljskoj, premda niko nije poricao ono što su Nemci učinili Jevrejima, o toj temi se retko govorilo. Ponovno «utamničenje» Poljske pod Sovjetskim Savezom, kao i rasprostranjeno uverenje da su Jevreji blagonaklono dočekali komuniste i čak im pomogli da preuzmu vlast, zamaglili su u javnom pamćenju nemačku okupaciju. U svakom slučaju, ratna stradanja samih Poljaka odvlačila su pažnju domaćeg stanovništva od jevrejskog Holokausta, a donekle su se s njime i nadmetala: ovo pitanje «komparativnih žrtava» još decenijama će trovati poljsko-jevrejske odnose. Paralela je od samog početka bila neprikladna. U Drugom svetskom ratu poginulo je tri miliona (nejev-rejskih) Poljaka; srazmerno manje od procenta stradalih u nekim delovima Ukrajine ili među Jevrejima, ali brojka je svejedno užasna. Postojala je, međutim, i jedna razlika. Za Poljake, preživljavanje pod nemačkom okupacijom bilo je teško, ali izvodljivo. Za Jevreje je preživljavanje pod nemačkom okupacijom bilo moguće – ali u principu neizvodljivo.\nTamo gde je domaći marionetski režim sarađivao sa nacističkim gospodarima, njegove žrtve su dobile spomenike. Ali malo se pažnje posvećivalo činjenici da je među tim ljudima bilo nesrazmerno mnogo Jevreja. Postojale su nacionalne kategorije («Mađari») i iznad svega društvene kategorije («radnici»), ali etnička i verska određenja su se brižljivo izbegavala. Drugi svetski rat označen je kao antifašistički i tako se o njemu predavalo u školama; rasistička dimenzija rata se ignorisala. Devetsto sedamdesetih, čehoslovačka vlada se čak postarala i da prefarba zapise na zidovima praške sinagoge Pinkas, gde su bila nabrojana imena čeških Jevreja stradalih u Šoi.\nKad su prerađivale noviju istoriju ovog regiona, poratne vlasti svakako su mogle da računaju na trajni rezervoar antijevrejskog raspoloženja – jedan od razloga što su se i retrospektivno trudile bio je da svaki trag o tome zataškaju (sedamdesetih godina, poljski cenzori su uredno zabranjivali aluzije na lokalni antisemitizam u međuratnim godinama). Ali ako su Istočnoevropljani u retrospektivi poklanjali manje pažnje stradanjima Jevreja, to nije bilo samo zato što su svojevremeno bili ravnodušni ili zaokupljeni vlastitim opstankom. Bilo je to zato što su i sami komunisti prouzrokovali dovoljno patnje i nepravde da bi iz toga nastao čitav jedan novi sloj ozlojeđenosti i sećanja.\nU periodu između 1945. i 1989, zbog brojnih deportacija, hapšenja, montiranih suđenja i «norma-lizacija», gotovo svako u sovjetskom bloku bio je ili gubitnik ili pak saučesnik u gubitku nekoga. Stanovi, radnje i druga imovina prisvojena od mrtvih Jevreja ili proteranih Nemaca neretko su, posle samo nekoliko godina, ponovo eksproprisani u ime socijalizma – s posledicom da se, nakon 1989, pitanje nadoknade za gubitke iz prošlosti pretvorilo u beznadežno zapetljanu raspravu o datumima. Treba li ljudima dati nadoknadu za imovinu koju su izgubili s dolaskom komunista na vlast? A u slučaju da se takva restitucija uvede, kome bi je trebalo dati? Da li onima koji su do imovine došli posle rata, 1945, samo da bi je izgubili nekoliko godina kasnije? Ili pak restituciju treba dati naslednicima onih kojima su preduzeća i stanovi oduzeti ili pokradeni u nekom trenutku između 1938. i 1945? U kom trenutku? 1938? 1939? 1941? Nad svakim od ovih datuma lebdele su politički osetljive definicije nacionalne ili etničke legitimnosti i moralnih prioriteta.\nPovrh svega, javile su i dileme specifične za unutrašnju istoriju samog komunizma. Da li sve odgovorne za to što su Rusi pozvani da tenkovima uguše Mađarsku revoluciju 1956. ili Praško proleće 1968. treba izvesti pred sud zbog tih zločina? Odmah nakon revolucijâ iz 1989, mnogi su smatrali da treba. Ali među njihovim žrtvama bilo je i bivših komunističkih vođa. Ko zaslužuje pažnju potomstva: nepoznati slovački ili mađarski seljaci proterani sa svojih poseda, ili komunistički birokrati koji su te seljake proterali, ali su i sami nekoliko godina kasnije postali žrtve? Kojim žrtvama – kojim sećanjima – dati prvenstvo? Ko o tome da odlučuje?\nPad komunizma je, dakle, doneo i bujicu gorkih sećanja. Žestoke rasprave o tome šta učiniti sa dosijeima tajne policije, bile su samo jedna dimenzija priče. Pravi problem ležao je u iskušenju da se sećanje na komu-nizam prevaziđe izvrtanjem sećanja. Sve što je nekad važilo kao zvanična istina sada je bilo iz korena diskreditovano – postalo je, moglo bi se reći, zvanično neistinito. Ali i taj vid razbijanja tabua skopčan je sa rizicima. Pre 1989, svaki antikomunista bivao bi ocrnjen «fašističkim» katranom. Ali ako je «antifašizam» bio samo još jedna komunistička laž, sada je lako moglo pasti u iskušenje da se s naknadnim simpatijama posmatraju ili čak favorizuju svi ranije diskreditovani antikomunisti, uključujući i fašiste. Nacionalistički pisci iz tridesetih godina ponovo su ušli u modu. U nekim zemljama, postkomunistički parlamenti usvajali su dekrete koji su slavili maršala Antoneskua iz Rumunije i druge njemu slične na Balkanu i u Srednjoj Evropi. Do nedavno omrznuti kao nacionalisti, fašisti i nacistički saradnici, oni su sada dobijali spomenike kao ratni heroji (Rumunski parlament je čak odao poštu Antoneskuu minutom ćutanja).\nZajedno sa diskreditovanom retorikom antifašizma padali su i drugi tabui. Sada se o ulozi Crvene armije i Sovjetskog Saveza moglo raspravljati u drugačijem svetlu. Novooslobođene baltičke države zahtevale su da Moskva prizna nelegalnost pakta Molotov-Ribentrop i Staljinovog jednostranog ukidanja njihove nezavisnosti. Poljaci, koji su konačno (aprila 1995) od Rusa izdej-stvovali priznanje da je 23.000 poljskih oficira pobijenih u Katinskoj šumi zaista ubio NKVD a ne Vermaht, zahtevali su da se poljskim istražiteljima omogući neograničen pristup ruskim arhivima. Avgusta 2005, izgledalo je malo verovatno da će Rusi ispuniti ove zahteve, a sećanja su i dalje tištala.\nRusi su, međutim, imali vlastita sećanja. Sa stanovišta satelitskih zemalja, sovjetska verzija novije istorije vrvela je od neistina; ali za mnoge Ruse, ona je sadržala više nego zrnce istine. Drugi svetski rat jeste bio «Veliki otadžbinski rat». Sovjetski vojnici i civili jesu, u apsolutnim brojkama, bili njegove najveće žrtve; Crvena armija jeste oslobodila ogromne delove Istočne Evrope od strahota nemačke vladavine; a poraz nanesen Hitleru jeste doneo nepomućeno zadovoljstvo i olakšanje većini sovjetskih građana – i ne samo njima. Nakon 1989, mnogi su u Rusiji bili iskreno zapanjeni prividnom nezahvalnošću bivših bratskih nacija koje su 1945. oslobođene nemačkog jarma po cenu sovjetskih vojnih žrtava.\nUza sve to, rusko sećanje bilo je podeljeno. Podela je, štaviše, dobila i institucionalnu formu, jer pojavile su se dve civilne organizacije koje su zastupale kritičke ali dijametralno suprotne poglede na komunističku prošlost. «Memorijal» su 1987. osnovali liberalni disidenti s ciljem da utvrde i objave istinu o sovjetskoj istoriji. Članovi su posebno isticali povrede ljudskih prava i značaj priznavanja svega što je počinjeno u prošlosti kako se isto ne bi ponovilo i u budućnosti. «Pamjat», osnovana dve godine ranije, takođe je težila preispitivanju prošlosti i odavanju dužnih počasti (ime organizacije na ruskom znači «pamćenje»), ali time se i svaka sličnost završava. Osnivači «Pamjati», antiko-munistički disidenti, ali nipošto liberalni, želeli su da ponude ulepšanu verziju ruske prošlosti: očišćenu od sovjetskih «laži», ali isto tako i oslobođenu nekih drugih uticaja stranih ruskom nasleđu, pre svega «cionističkih». Za nekoliko godina, «Pamjat» se uključila i u nacionalističku politiku, mašući zapostavljenom i «zloupotrebljenom» ruskom istorijom kao oružjem za odbranu od «kosmopolitskih» izazova i nepoželjnih uljeza.\nPolitika mučnih uspomena – koliko god one bile različite u pojedinostima ili čak protivrečne – činila je poslednju preostalu sponu između nekadašnje sovjetske matice i njenih imperijalnih poseda. I jedni i drugi bili su ozlojeđeni zbog toga što međunarodna zajednica potcenjuje njihova stradanja i gubitke u prošlosti. A šta je sa žrtvama Gulaga? Zašto i njima nije ponuđena nadoknada i ukazana ista počast kao i palim ili preživelim žrtvama nacističke represije? Šta je s milionima ljudi za koje se nacistička ratna represija pretvorila u poratnu komunističku represiju bez uočljivog predaha? Zašto je Zapad toliko nezainteresovan?\nŽelja da se komunistička prošlost potre i sumarno osudi – da se sve, od Lenjina pa do Gorbačova, čita kao jednoznačna priča o diktaturi i zločinu, bešavni narativ o režimima i represijama koji su nametani spolja ili su ih u ime naroda sprovodile nereprezentativne vlasti – donosila je nove rizike. Kao prvo, u pitanju je bila loša istorija, koja je brisala svaki trag iskrenog poleta i angažovanja iz prethodnih decenija. Drugo, to novo pravoverje imalo je savremene političke implikacije. Ako Česi – ili Hrvati, ili bilo ko drugi – nisu igrali aktivnu ulogu u mračnoj strani vlastite nedavne prošlosti; ako je istočnoevropska istorija počev od 1939 – ili, u slučaju Rusije, od 1917. do 1991 – bila isključivo delo drugih, onda čitava ta era postaje neka vrsta parenteze u nacio-nalnoj priči: uporediva s mestom dodeljenim Višiju u francuskoj poratnoj svesti, s tim što je u ovom slučaju period daleko duži a arhiva ružnih uspomena još mračnija. Čak su i posledice slične: na festivalu u Karlovim Varima 1992, čehoslovačke vlasti su zabranile prikazivanje BBC-jevog dokumentarca o atentatu na Rajnharda Hajdriha u Pragu 1942, zbog «neprihvat-ljivih» kadrova u kojima se vidi kako Česi iskazuju javnu podršku nacističkom ratnom režimu.\nS ovim postkomunističkim preuređivanjem sećanja u Istočnoj Evropi, počeo je da se ruši i tabu upoređivanja komunizma sa nacizmom. Štaviše, političari i naučnici sada su insistirali na takvim poređenjima. Na Zapadu je ta uporednost ostala kontroverzna. Problem nije ležao u direktnom poređenju Hitlera sa Staljinom: retko je ko poricao čudovišne osobine obojice diktatora. Ali sugestija da bi i sam komunizam – pre i posle Staljina – trebalo staviti u istu kategoriju sa fašizmom ili nacizmom imala je neugodne implikacije za prošlost Zapada, i to ne samo u Nemačkoj. Za mnoge zapadne inte-lektualce, komunizam je bio neuspela varijanta zajedničkog progresivnog nasleđa. Ali za njihove kolege u Srednjoj i Istočnoj Evropi, on je bio isuviše uspela domaća primena kriminalnih patologija autoritarizma 20. veka, pa se kao takav morao i pamtiti. Evropa se ujedinjavala, ali evropsko pamćenje ostalo je duboko asimetrično.\nProblem evropskih mučnih uspomena Zapad rešava tako što ih, sasvim doslovno, okamenjuje. Do početka 21. veka, širom Zapadne Evrope, od Stokholma do Brisela, nikle su spomen-ploče, memorijalni centri i muzeji posvećeni žrtvama nacizma. Ponegde su, kao što smo videli, to bile dopunjene ili «ispravljene» verzije već postojećih spomenika; ali mnogo je bilo i novih. Neki su težili izrazito pedagoškoj funkciji: Spomenik Holokaustu koji je januara 2005. otvoren u Parizu spojio je dva već postojeća obeležja, «Spomenik neznanom jevrejskom mučeniku» i «Centar za savremenu jevrejsku dokumentaciju». U kamenom zidu s urezanim imenima 76.000 Jevreja deportovanih iz Francuske u nacističke logore smrti, prepoznatljivi su istovremeno odjeci američkog Spomenika Vijetnamu i – u mnogo manjim razmerama – ambiciozne zamisli Memorijalnog muzeja Holokausta u Vašingtonu, ili Jad Vašema u Jerusalimu. I zaista je većina takvih objekata posvećena – delimično ili u celini – uspomeni na Holokaust: najimpresivniji među njima otvoren je u Berlinu 10. maja 2005.\nEksplicitna poruka najnovije serije spomenika u oštrom je kontrastu sa dvosmislenim i zaobilaznim pristupom koji je odlikovao prethodnu generaciju takvih lapidarijuma. Berlinski memorijal, na veoma uočljivoj površini od 19.000 kvadratnih metara odmah uz Brandenburšku kapiju, najeksplicitniji je od svih: umesto ekumenskog spomenika «žrtvama nacizma», on je, sasvim otvoreno, «Spomenik pogubljenim evropskim Jevrejima». U Austriji, mladićima koji se pozovu na prigovor savesti omogućeno je da vojni rok služe u državnom Gedenkdienst-u («Komemorativnoj službi», osnovanoj 1991), kao pripravnici ili vodiči u najvećim ustanovama posvećenim Holokaustu. Nema, dakle, nikakve sumnje da Zapadnoevropljani – a Nemci pre svega – sada imaju obilje prilika da se suoče sa svim strahotama svoje ne tako davne prošlosti. Kao što je nemački kancelar Gerhard Šreder podsetio zvanice na obeležavanju šezdesete godišnjice oslobađanja Aušvica, «sećanja na rat i genocid jesu sastavni deo našeg života. Ovu činjenicu ništa ne može da promeni; ta sećanja su sastavni deo našeg identiteta».\nNešto dalje na istoku, međutim, senke opstaju. U Poljskoj, gde je novoosnovani Institut za nacionalno sećanje uložio veliki trud kako bi podstakao ozbiljna naučna istraživanja spornih istorijskih tema, zvanični izrazi kajanja zbog načina na koji su Poljaci postupali sa svojom jevrejskoj manjinom izazivaju glasne proteste. Jedan od tužnijih primera je i komentar dobitnika Nobelove nagrade za mir i heroja Solidarnosti, Leha Valense, izrečen 2002, povodom objavljivanja knjige Jana Tomasa Grosa Susedi – uticajne studije ovog američkog istoričara o ratnim masakrima koje su nad Jevrejima izvršili njihovi susedi Poljaci: - Gros, požalio se Valensa u jednom radio-intervjuu, želi da poseje razdor između Poljaka i Jevreja. On je «mediokritetski» pisac… Jevrejin koji bi da zgrne pare.\nKoliko je teško ugraditi uništenje Jevreja u savremeno sećanje postkomunističke Evrope jasno se vidi iz mađarskog iskustva. Vlada Viktora Orbana je 2001. uvela Dan sećanja na Holokaust, koji se obeležava 16. aprila (dana kad je, ratne 1944. godine, u Budimpešti ustanovljen geto). Tri godine kasnije, Orbanov naslednik na mestu premijera, Peter Međeši, otvorio je Memorijalni centar za Holokaust u budimpeštanskoj zgradi u kojoj su nekad bili internirani Jevreji. Ali Centar za Holokaust uglavnom je poluprazan, pa eksponate i dokumentaciju razgleda tanka reka posetilaca među kojima su mnogi stranci. Za to vreme, na drugom kraju grada, Mađari hrle u Terorhaz.\nTerorhaz (Kuća terora) je, kao što joj i samo ime kaže, muzej užasa. Taj muzej priča priču o državnom nasilju, torturi, represiji i diktaturi u Mađarskoj od 1944. do 1989. Datumi su značajni. Sudeći po tome kako je predstavljena hiljadama đaka i ostalih posetilaca koji, kao u kakvom muzeju voštanih figura, prolaze kroz sumorne rekonstrukcije policijskih ćelija, sprava za mučenje i isledničkih soba nekad smeštenih pod tim istim krovom (Kuća terora nalazi se u upravnoj zgradi nekadašnje tajne policije), ova verzija mađarske istorije ne pravi bitnu razliku između besprizornika iz partije Strelastih krstova Ferenca Salašija, koja je bila na vlasti od oktobra 1944. do aprila 1945, i komunističkog režima ustanovljenog posle rata. Pripadnici Strelastih krstova – kao i istrebljenje 600.000 mađarskih Jevreja kojem su ovi aktivno doprineli – prikazani su, međutim, u samo tri sobe. Ostatak veoma prostrane zgrade posvećen je bogato ilustrovanom i neosporno pristrasnom katalogu komunističkih zločina.\nPoruka tog mesta, ne čak ni naročito prikrivena, glasi da su komunizam i fašizam ekvivalentni. A nisu: postavka i sadržina budimpeštanskog Terorhaza jasno pokazuju da je u očima muzejskih kustosa komunizam ne samo duže trajao, nego i naneo daleko više zla od svojih neonacističkih prethodnika. Za mnoge Mađare iz starije generacije, ovo je tim uverljivije što se poklapa s njihovim vlastitim iskustvima. Takvu poruku potvrdilo je i mađarsko postkomunističko zakonodavstvo kad je zabranilo javno isticanje svih obeležja nedemokratske prošlosti: ne samo kukastih krstova ili simbola strelastog krsta, nego i nekad sveprisutne crvene zvezde s pri-godnim srpom i čekićem. Radije nego da procenjuje razlike između režima koje ti simboli predstavljaju, Mađarska je – po rečima premijera Orbana na otvaranju budimpeštanske Kuće terora 24. februara 2002 – jednostavno «zalupila vrata bolesnom dvadesetom veku».\nAli ne zatvaraju se ta vrata baš tako lako. Mađarska je, kao i ostatak Srednje i Istočne Evrope, još uvek na udaru promaje. Iste one baltičke države koje od Moskve zahtevaju da prizna kako se o njih ogrešila pokazuju upadljivu sporost u preispitivanju sopstvene odgovornosti: otkad su stekle nezavisnost, ni Estonija ni Letonija ni Litvanija nisu podigle nijednu optužnicu protiv preživelih ratnih zločinaca u svojim sredinama. U Rumuniji – uprkos priznanju predsednika Ilijeskua da je njegova zemlja učestvovala u Holokaustu – «Spomenik žrtvama komunizma i antikomunističkog otpora» otvoren u Sigetu 1997 (delom uz novčanu pomoć Saveta Evrope) obeležava uspomenu na probrane međuratne i ratne aktiviste Gvozdene garde i druge rumunske fašiste i antisemite koji su reciklažom postali mučenici na meti komunističkog progona.\nU prilog svog stava o «ekvivalenciji» između stradanja pod fašističkim i komunističkim režimima, komentatori iz Istočne Evrope mogli bi da ukažu prstom na kult «žrtve» u savremenoj političkoj kulturi Zapada. Istoriju koju pišu pobednici, primećuju oni, sada zamenjujemo istorijom koju pišu žrtve. Dobro, ali onda budimo dosledni. Sve i ako su nacizam i komunizam imali potpuno različite namere – sve i ako, po formulaciji Rajmonda Arona, «postoji razlika između filozofije čija je logika čudovišna, i one koja je podložna čudovišnom tumačenju» – slaba je to bila uteha za njihove žrtve. Ljudska stradanja ne mogu se meriti ciljevima onih koji su za ta stradanja odgovorni. Po toj logici, ispada da za ljude koje na takvim mestima muče ili ubijaju, komunistički logor nije ni bolji ni gori od nacističkog.\nSlično tome, naglašavanje «prava» (i restitucije za njihovu zloupotrebu) u savremenoj međunarodnoj sudskoj praksi i političkoj retorici pružilo je argument onima koji smatraju da njihova stradanja i gubici nisu dobili dužno priznanje – pa tako ni nadoknadu. Pojedini konzervativci u Nemačkoj, podstaknuti međunarodnom osudom «etničkog čišćenja», iznova otvaraju raspravu o potraživanjima nemačkih zajednica koje su izgnane sa svojih poseda krajem Drugog svetskog rata. Zašto bi, pitaju oni, njihova viktimizacija imala manju težinu? Svakako da se ono što je Staljin činio Poljacima – ili, u novije vreme, ono što je Milošević činio Albancima – po svojim bitnim odlikama ne razlikuje od onoga što je čehoslovački predsednik Beneš učinio sudetskim Nemcima posle Drugog svetskog rata. Već prvih godina novog stoleća, u respektabilnim krugovima se razgovaralo o otvaranju još jednog spomeničkog kompleksa u Berlinu: «Centra protiv izgona», muzeja koji bi bio posvećen svim žrtvama etničkog čišćenja.\nOvaj najnoviji obrt, s nagoveštajem da su svi vidovi kolektivne viktimizacije u suštini uporedivi, pa čak i uzajamno zamenjivi, te da stoga zaslužuju ravnopravno sećanje, izazvao je žustru reakciju Mareka Edelmana, poslednjeg preživelog komandanta ustanka u Varšavskom getu, u trenutku kada je 2003. potpisivao peticiju protiv predloženog centra:\nKakvo sećanje! Pa zar su oni toliko stradali? Zato što su izgubili kuće? Naravno da je tužno kad vas prisile da se iselite iz rođene kuće i napustite svoje imanje. Ali Jevreji su, pored kuća, izgubili i čitave svoje porodice. Izgoni donose stradanja, ali toliko je stradanja na ovom svetu. Stradaju i bolesnici, pa im niko ne podiže spomenike.\nEdelmanov odgovor zahteva kratko objašnjenje. Među milionima Evropljana koji su tokom Drugog svetskog rata nasilno iščupani iz korena i proterani iz svojih domova bilo je i više od jedanaest hiljada etničkih Nemaca: iz poratne Poljske, Čehoslovačke, Jugoslavije, Rumunije i Mađarske. Tim ljudima i njihovim stradanjima neki u Nemačkoj žele da podignu spomenike. Izgoni su obavljani beskompromisno i prilično surovo, naročito u Čehoslovačkoj: od tri i po miliona «sudetskih Nemaca» proteranih sa svojih predratnih ognjišta i poljoprivrednih dobara, hiljade su pomrle na putu za Nemačku (premda možda ne i svih 270.000, kako uobičajeno navode sudetskonemački izvori).\nSâmo to iskustvo – školski primer «etničkog čišćenja» avant le mot – bilo je mnogo gore nego što nagoveštava Edelman, tim gore, za mnoge, zbog toga što je potisnuto iz evropskog sećanja. S druge strane, iako je ukupan broj Nemaca izgnanih od 1945. do 1947. bio značajan, teškoće kroz koje su oni prolazili jednostavno nisu uporedive s ratnim postupcima samih Nemaca prema Poljacima, Grcima ili Srbima, a prema Jevrejima pogotovu – što bi Edelman morao znati bolje od gotovo bilo kog živog čoveka.\nU svakom slučaju, Edelmanova reakcija nas blagovremeno podseća na rizike koje donosi preterivanje s kultom spomenika – i skretanje pažnje s ubica na žrtve. S jedne strane, u načelu nema granica za sećanja i iskustva koja zaslužuju spomenike. S druge strane, obeležavanje uspomena na prošlost putem građevina i muzeja ujedno je i način da se ta prošlost savlada pa čak i zapostavi – budući da se odgovornost za pamćenje prepušta drugima. Dokle god su postojali ljudi i žene koji su se zaista sećali, iz ličnog iskustva, ovo možda i nije bilo toliko važno. Ali danas, kako je osamdesetjednogodišnji Horhe Semprun podsetio ostale preživele logoraše 10. aprila 2005, na svečanosti povodom šezdesete godišnjice oslobađanja Buhenvalda, «krug aktivnog sećanja se zatvara».\nČak i kad bi Evropa mogla, na neki volšeban način, da zauvek očuva živo sećanje na zločine iz prošlosti – a s tim su ciljem, koliko god neprikladnim, muzeji i podizani – to ne bi imalo mnogo svrhe. Sećanje je samo po sebi sporno i pristrasno: ono što je za jednoga pri-znavanje, drugome će izgledati kao previđanje. Pri tom je sećanje loš vodič u prošlost. Prva poratna Evropa izgrađena je na svesnom pogrešnom sećanju – na zaboravu kao načinu života. Počev od 1989, Evropa se, naprotiv, gradi na kompenzatornom višku sećanja: na institucionalizovanom javnom sećanju kao temelju kolektivnog identiteta. Ona prva nije mogla da potraje – ali neće potrajati ni ova druga. Izvesna mera zapos-tavljanja pa čak i zaborava jeste nužan preduslov za građansko zdravlje.\nOvo, međutim, ne podrazumeva zalaganje za amneziju kao način života. Jedna nacija se najpre mora nečega sećati kako bi to nešto počela da zaboravlja. Sve dok nisu prihvatili pravo značenje Višija – umesto onog koje su izabrali da pogrešno upamte – Francuzi nisu mogli da ga skinu s dnevnog reda i nastave dalje. Isto važi i za Poljake i njihovo zamršeno sećanje na Jevreje koji su nekad živeli među njima. Isto će važiti i za Španiju, koja je punih dvadeset godina nakon prelaska na demokratiju velom ćutanja prekrivala bolne uspomene na građanski rat. Javna rasprava o tom ratu i njegovom ishodu tek je počela. Nemci su, tek pošto su do kraja shvatili i apsorbovali čudovišnost svoje nacističke prošlosti – kroz šezdesetogodišnji ciklus poricanja, obrazovanja, debate i konsenzusa – bili u stanju da je prihvate kao životnu činjenicu: drugim rečima, da je ostave iza sebe.\nInstrument za prizivanje prošlosti u svim ovakvim slučajevima zapravo i nije bilo sećanje. Bila je to istorija, u oba njena značenja: kao tok vremena i kao stručno izučavanje prošlosti – ovo potonje iznad svega. Zlo, iznad svega zlo u razmerama u kakvim ga je počinila nacistička Nemačka, nikad se ne može prizvati u sećanje na zadovoljavajući način. Već i sama čudovišnost zločina čini svako obeležavanje uspomene nepotpunim. Njegova inherentna neshvatljivost – krajnja teškoća da ga pojmimo kroz smireno prisećanje – otvara vrata umanjivanju pa najzad i poricanju. Pošto je zločin nemoguće prizvati onakvog kakav je zaista bio, uvek postoji opasnost da ga prizovemo onakvog kakav nije bio. Pred ovim izazovom i samo sećanje je nemoćno: «Jedino istoričar, sa svojom strogom strašću prema činjenici, dokazu, dokumentu, koji su temelj njegovog poziva, može biti delotvoran čuvar».\nZa razliku od sećanja, koje samo sebe potvrđuje i učvršćuje, istorija doprinosi otrežnjavanju sveta. Većina onoga što istorija ima da ponudi izaziva nelagodu pa čak i dublje potrese – a to je i razlog što nije uvek politički razborito mahati prošlošću kao moralnom batinom za kažnjavanje nekog naroda zbog njegovih grehova iz prošlosti. Ali istoriju svakako treba naučiti – i povremeno obnavljati lekcije. U jednom popularnom vicu iz sovjetske ere, slušalac poziva Radio Jerevan i postavlja pitanje: «Da li je», kaže on, «moguće predvideti budućnost?» Odgovor: «Da, ništa lakše. Tačno znamo kakva će biti budućnost. Više muka nam zadaje prošlost: ona se stalno menja.»\nNaravno da se menja – i ne samo u totalitarnim društvima. Pa ipak, rigorozno istraživanje i preispitivanje rivalskih evropskih prošlosti – kao i mesta koje te prošlosti zauzimaju u kolektivnoj svesti Evropljana o sebi samima – u poslednjim decenijama je jedno od ređe isticanih dostignuća i izvora evropskog jedinstva. To dostignuće će, međutim, neumitno pasti u vodu ukoliko se ne bude stalno obnavljalo. Varvarska novija istorija Evrope, onaj mračni «drugi» nasuprot kome je brižljivo izgrađena poratna Evropa, već je izvan domašaja sećanja mladih Evropljana. Već u sledećoj generaciji, spomenici i muzeji će skupljati prašinu – obilaziće ih, kao danas bojna polja zapadnog fronta, samo privrženici i rođaci.\nAko mislimo da u godinama koje dolaze upamtimo zašto se činilo tako važnim izgraditi određenu vrstu Evrope na stratištu krematorijuma u Aušvicu, u tome nam samo istorija može pomoći. Nova Evropa, povezana obeležjima i simbolima svoje jezive prošlosti, jeste izuzetna tekovina; ali ona večito ostaje pod hipotekom te iste prošlosti. Ako Evropljani misle da očuvaju ovu vitalnu sponu – ako je cilj da evropska prošlost ostane izvor opominjućeg smisla i moralne svrhe za evropsku sadašnjost – onda se pouka o tome mora prenositi svakoj novoj generaciji. «Evropska unija» možda jeste odgovor na istoriju, ali nikada ne može biti njena zamena.\nNaslov originala: Tony Judt, From the House of the Dead: On Modern European Memory, u: New York Review of Books, Volume 52, No. 15, 6. oktobar 2005.\nTekst je odlomak iz «Epiloga» Džadove knjige Postwar: A History of Europe Since 1945 (Penguin, 2005).\na Kad je predsedniku SAD-a Ronaldu Reganu savetovano da, tokom svoje posete Zapadnoj Nemačkoj 1985, izbegne obilazak vojnog groblja u Bitburgu (gde je sahranjen i izvestan broj esesovaca) i da umesto toga oda poštu stradalima u jednom od koncentracionih logora, kancelar Kol ga je u pismu upozorio da bi to «imalo ozbiljne psihološke posledice po prijateljska osećanja nemačkog naroda prema narodu Sjedinjenih Američkih Država». Amerikanci su spremno kapitulirali; Regan je obišao i Belzen i Bitburg.\nb Citat u: Ian Buruma, «Buchenwald», Granta, No.42.\nc Kada je 1991. glasao za restituciju imovine oduzete posle rata, Čehoslovački parlament se eksplicitno ograničio na posede eksproprisane posle 1948 – kako bi isključio sudetske Nemce proterane u periodu 1945-1946, pre dolaska komunista na vlast.\nd Pod predsednikom Putinom, Rusija ostaje pri tvrdnji da je baltičke države 1940. oslobodila Crvena armija, nakon čega su one dobrovoljno pristupile Savezu Sovjetskih Socijalističkih Republika.\ne Spomenik nije primljen bez kontroverze: pored onih kojima se nije dopala apstraktna koncepcija, neki su ga kritikovali – a u tome im se pridružio i hrišćansko-demokratski gradonačelnik Eberhard Dipgen – zbog toga što je od Berlina napravio «prestonicu pokajanja».\nf Marta 2004, osamdeset četvoro mađarskih pisaca, među kojima i Peter Esterhazi i Đerđ Konrad, istupilo je iz tamošnjeg Udruženja književnika u znak protesta zbog tolerantnog odnosa ovog udruženja prema antisemitizmu. Povod su bili komentari pesnika Kornela Debrenteija na dodelu Nobelove nagrade za književnost Imreu Kertesu, piscu koji je preživeo Holokaust. Nagrada je, po Debrenteiju, bila «cena za mirnu savest» isplaćena piscu koji samo povlađuje «sklonosti ka užasima» svojstvenoj «njegovoj manjini».\ng Trygodnik Powszechny, 17. avgust 2003.\nh Videti: Radomir Luza, The Transfer of the Sudeten Germans: A Study of Czech-German Relations, 1933-1962 (New York University Press, 1964); Pertti Ahonen, After the Expulsion: West Germany and Eastern Europe 1945-1990 (Oxford University Press, 2003), poglavlje I: «From the Expulsions to the Rise of the Expellee Organizations»; Norman M. Naimark, Fires of Hatred: Ethnic Cleansing in Twentieth-Century Europe (Harvard University Press, 2000), poglavlje IV: «The Expulsion of Germans from Poland and Czechoslovakia»; i Tony Judt, Postwar: A History of Europe Since 1945 (Penguin, 2005), poglavlje I: «The Legacy of War».\ni U Madridu je poslednji spomenik Franku tiho uklonjen u zoru, pred publikom koju je činilo stotinak posmatrača, 17. marta 2005.\nj «Mi, preživeli, nismo pravi svedoci… Mi smo… manjina koja odstupa od pravila: mi smo oni koji, blagodareći dovijanju ili sposobnosti ili pukoj sreći, nisu dotakli dno. Oni koji jesu, oni koji su videli Gorgonu, nisu se vratili da nam o tome pričaju, ili su se vratili nemi» – Primo Levi, The Drawned and the Saved (Simon and Schuster, 1988). k Yosef Hayim Yerushalmi, Zakhor: Jewish History and Jewish Memory (University of Washington Press, 1989) .\npage revision: 0, last edited: 08 May 2010 12:04


Rukometni turnir za osnovce - Rukomet za pet\nNaslovna » Izlasci » Sport » Rukometni turnir za osnovce – Rukomet za pet\nRukomet za pet\nRukometni turnir za osnovce – Rukomet za pet\nNeko drugi 30. avgust 2014. Sport Postavite komentar\nU subotu, 30. avgusta od 10.00, u Hali sportova biće održan Trofej Studentskog grada 2014 pod sloganom „Rukomet za pet“.\nUniverzitetski rukometni klub Studentski grad, uz podršku Rukometnog saveza Srbije i Rukometnog saveza Beograda, petu godinu zaredom organizuje najmasovniji klupski rukometni turnir za osnovce.\nStotine mališana iz klubova širom Srbije u novobeogradskoj hali odigraće na desetine utakmica i pozvati vršnjake da im se u novoj školskoj godini pridruže na rukometnim parketima.\n– Iako je svaki turnir po prirodi takmičarskog karaktera, cilj Trofeja Studentskog grada je, pre svega, da motiviše decu da počnu da se bave sportom, kako bi sutra izrasli u zdrave i prave ljude. Kada smo pre pet godina poželeli da damo svoj doprinos borbi protiv modernog načina života osnovaca, koji se u najvećoj meri svodi na sedenje za računarom i nedostatak fizičkih aktivnosti toliko neophodnih za pravilan rast dece, shvatili smo da je najbolji način da to učinimo jednostavna demonstracija svih lepota koje rukomet, kao sport kojim se mi bavimo nosi. Ništa ne može bolje i uspešnije motivisati decu da se bave sportom od njihovih vršnjaka. Kada mališani vide koliko su njihovi drugari srećni na terenu dok postižu gol, trče i bore se za medalju i sami će poželeti da zaigraju rukomet – objašnjava Milorad Šolević, predsednik URK Studentski grad.\nTurnir Trofej Studentskog grada otvara osam ekipa, a ulaz u Halu sportova je besplatan. (danubeogradu.rs)\nTagovideca dub hala sportova izlasci novi beograd osnovci rukomet sport vesti za dž\nPrethodni TEDxZemunED konferencija 13. septembra\nSledeći 30. Beogradski džez festival predstavlja: Mišel Kamilo


STEFANOVIĆ: Na putu vojne neutralnosti potrebna snažna vojska\nBIĆU JOŠ BAHATIJI! USKORO NOVA MAŠINA: Oglasio se mladić (22) kom je policija 96\t133\n12.02.2021. 11:22h 12.02.2021. 11:33h\nPotpredsednik Vlade i ministar odbrane dr Nebojša Stefanović poručio je danas da će odluka o redovnom služenju vojnog roka, ukoliko bude doneta, važiti jednako za sve mlade ljude. „Lažna briga za seljačku i radničku decu koju danas pokazuju određeni političari bivšeg režima toliko je licemerna da je teško i komentarisati je. Koliko im je stalo do te dece i naše zemlje, demonstrirali su već dok su bili na vlasti kada su ostavili bez posla roditelje iste te dece, rasprodali i pozatvarali fabrike i razorili privredu Srbije“, rekao je ministar Stefanović, reagujući na laži koje su plasirane da će vojni rok moći da ne služe oni koji plate.\nOn je istakao da će ukoliko bude doneta odluka o odmrzavanju obaveznog služenja vojnog roka ona važiti za sve mlade, bez obzira na njihovo materijalno stanje ili bilo šta drugo, saopštilo je Ministarstvo odbrane. „Pri tom, svakodnevno izmišljanje lažnih teza o vojnom roku, navodnu zabrinutost za sirotinju i stanje u vojsci slušamo ni manje ni više nego od ljudi koji su Vojsku Srbije razmontirali i oslabili da je imala jedan i po ispravan avion posle njihovih transformacija i koji su, ne pitajući narod, hteli da je uvedu u NATO“, rekao je Stefanović. On je poručio da će Srbija nastaviti da jača svoju vojsku u interesu našeg naroda.\n„Vojska je ne samo naša dika i ponos, već i bedem sigurnosti naše otadžbine jer odvraća svakoga makar i od pomisli da bi mogao da je ugrozi. Jaka vojska garantuje stabilnosti, a time i dalji razvoj Srbije i bolju budućnost dece i mladih u našoj zemlji“, zaključio je Stefanović.\nNa putu vojne neutralnosti potrebna snažna vojska\nStefanović je istakao da je Srbija na putu vojne neutralnosti, što zahteva snažnu vojsku koja mora da se bavi i zaštitom civilnog stanovništva i druge operacije za koje nužno nije potrebno oružje. On je za RTS rekao da je strategija odbrane između 2004. i 2012. godine bila ka integraciji vojske u NATO i da je svedena na petinu svoje prethodne veličine. Ukazujući da, iako su vojno neutralne, i Švajcarska i Austrija primaju regrute na redovno služenje vojnog roka. Prema njegovim rečima, kad nismo imali snažnu vojsku u istoriji, civili su mnogo više stradali. On je istakao da se uvođenjem redovnog vojnog roka ne ukida profesionalni kadar.\nStefaović je naveo i primer Nemačke, gde se u Bundestagu upravo raspravlja o vraćanju redovnog vojnog roka.\nNebojsa Stefanovicvojni roklicemerjelazna briga\nBIĆU JOŠ BAHATIJI! USKORO NOVA MAŠINA: Oglasio se mladić (22) kom je policija ODUZELA 2 PORŠEA, a evo šta mu rade roditelji! 96\t133


Građanima BiH preporučeno da ne putuju u Italiju zbog koronavirusa: Ovo su posljednje upute - Livno Novine\nLivno Novine 24. veljače 2020. 24. veljače 2020. BiH\nU FBiH se u skladu s preporukama Svjetske zdravstvene organizacije (WHO), a po naredbi Kriznog štaba Federalnog ministarstva zdravstva (FMZ) provode mjere pojačanog epidemiološkog nadzora na graničnim prijelazima, ali i unutar FBiH, s ciljem ranog otkrivanja potencijalnih slučajeva COVID-19, kako bi se kroz kontrolu osoba s kojima su bili u kontaktu poduzimale mjere za dalje sprječavanje širenja virusa.\nTo podrazumijeva “ulazni screening” za putnike koji dolaze s područja Kine u smislu da putnici ispunjavaju sanitarni upitnik, te se podaci o ulascima dostavljaju nadležnim zdravstvenim institucijama, a putnicima daju preporuke i broj telefona koji trebaju kontaktirati u slučaju pojave simptoma bolesti.\nStrani i bh. državljani sa stalnim ili privremenim boravkom u Federaciji BiH, a koji se vraćaju s područja Kine, se u suradnji s nadležnim inspekcijskim organima stavljaju pod zdravstveni nadzor (obavezno svakodnevno javljanje nadležnoj epidemiološkoj službi i samoizolacija kod kuće u periodu od 14 dana). U veljači je na području FBiH 26 osoba stavljeno pod zdravstveni nadzor, a s obzirom na to da je za pojedine istekao inkubacijski period, trenutno je 10 osoba pod zdravstvenim nadzorom, prenosi Klix\n“Pozivamo sve bh. i strane državljane koji imaju stalni ili privremeni boravak u FBiH, a koji su se unazad sedam dana vratili u BiH iz Italije, Južne Koreje i Irana da se putem telefona, bez obzira da li imaju simptome bolesti ili ne, jave svom nadležnom županijskom zavodu za javno zdravstvo radi savjetovanja o daljnjem postupanju, te da ostanu u kućnoj samoizolaciji. U slučaju pojave simptoma respiratorne bolesti (povišena temperatura, kašalj, otežano disanje) trebaju telefonom odmah obavijestiti žepanijski zavod za javno zdravstvo ili hitnu pomoć”, navodi se u uputama Federalnog ministarstva obrazovanja.\nŽelimo istaknuti da je za adekvatan odgovor na pojavu novog koronavirusa u našoj zemlji potrebna maksimalna odgovornost, suradnja i zajedništvo kako zdravstvenih institucija i ustanova, tako i drugih javnih institucija na svim nivoima vlasti, medija, kao i svakog građanina pojedinačno.\nS tim u vezi, podsjećamo na generalne preporuke za stanovništvo za smanjenje rizika od akutnih respiratornih i drugih infekcija (poput gripe) čija je sezona u tijeku, a koje se odnose i na smanjenje rizika od novog koronavirusa i kojih se treba pridržavati:\nIzbjegavati dodirivati oči, nos i usta neopranim rukama. Izbjegavati blizak kontakt s osobama koje imaju povišenu temperaturu, kašlju i otežano dišu.\nAko imate povišenu temperaturu, kašljete i otežano dišete, potražite medicinsku pomoć, a prethodno telefonskim putem zdravstvenom radniku naglasite historiju putovanja.\nKrizni štab FMZ aktivno prati situaciju koja se jako brzo mijenja, te će se u skladu sa aktualnom situacijom mijenjati i mjere i preporuke. Više informacija o novom koronavirusu, te druge preporuke za stanovništvo i zdravstvene radnike dostupni su na web stranicama Federalnog ministarstva zdravstva i Zavoda za javno zdravstvo FBIH.\nSIP 43 stranke dobile pravo za sudjelovanje na izborima\nOstatak svibnja kišovito i promjenjivo vrijeme


Gledaj.rs | Na farmi pilića u blizini Beča detektovan ptičji grip\nU Austriji je otkriven slučaj ptičjeg gripa na maloj farmi pilića u blizini bečkog aerodroma,saopštila je danas agencija za javno zdravlje AGES, naloživši farmama sa više od 350 komada živine da ih drže u zatvorenom prostoru.\n"Farma je zatvorena a kokoške su uginule ili su zaklane pod nadzorom vlasti", navodi se u saopštenju AGES-a i dodaje da je zaraza otkrivena u sredu.\nMinistarstvo zdravlja planira da izda dekret kojim će naložiti farmama sa više od 350 komada živine u "rizičnim područjima" da ih drže zatvorene, saopštio je AGES, ne precizirajući koja su područja rizična.


Sir zdraviji za srce od butera\nKonzumiranje sira može da bude manje štetno za srce nego konzumiranje butera, pokazali su rezultati danskog istraživanja.\nNaučnici su došli do tih rezultata obavljajući kontrolu oko 50 osoba pod režimom ishrane u kome je deo dnevnog unosa lipida bio zamenjen bilo sirom, bilo buterom.\nNakon šest sedmica, osobe koje su konzumirale sir imale su niži nivo lošeg holesterola (LDL) od onih koje su konzumirale buter.\nUJED INSEKATA, NEPRIJATNI MIRISI, MASNA KOSA Svi bacaju iskorišćene kesice od čaja, a ni ne znaju šta sve mogu da URADE S NJIMA\nKako da izbegnete da budete OZBILJNO PREVARENI u stranim zemljama


Trijumf ljubavi, epizoda 172 - Meksicka serija\nVideo » Strane serije sa prevodom » Trijumf Ljubavi » Epizoda 172\nMeksicka serija: Trijumf ljubavi - 172 Epizoda, uzivo preko interneta na portalu Navidiku.rs.\nserija,online,preko interneta,sa prevodom,meksicka serija,uzivo,trijumf ljubavi\nNedelja, 27.10.2013. 19:47\nkoliko dugo treba da se ceka da neko odgovori???\nuzivo serija online preko interneta sa prevodom turska serija besplatno meksicka serija domaca interneta preko crtani film crtaci live kolumbijska serija film elif domaca serija filmovi brazilska serija kud puklo da puklo crtani nindza kornjace nindza kornjace crtani nindza kornjace uzivo nindza kornjace smesni snimci dolina vukova crtac klipovi klip oluja strasti la tormenta filmovi online domaci filmovi online ono sto mi je zivot ukrao strani filmovi znaj da te volim ruza vjetrova dona barbara kad srce kaze da ovo nije kraj divlja macka kuhinja robinja isaura winx kikoriki crtani kikoriki kikoriki crtani film trijumf ljubavi hrvatska filmovi sa prevodom mirna ulica neukrotivo srce fatalna ljubav komedija i rumunska serija cena zivota u ime casti mali plamen ljubavi ljubav ezel sa prevodom ezel uzivo ezel turska serija strana serija mister bin


BRAVO MALIŠA! Maleni heroj Aleksandar čija je majka umrla na porođaju od korone, uskoro ide kući! | Najnovije vesti - Srbija danas\n22.09.2020. • 07:48 Srbija Danas/Kurir\n920 grama imao na rođenju\n1.740 grama ima Aleksandar\n2.000 grama treba da ima da bi izašao iz bolnice\nBrankica i Branislav\nbeba trudnica majka smrt koronavirus Korona virus epidemija pandemija otac


EKSKLUZIVNO! PREMIJERKA KOD MARIĆA! Nije sve gotovo, tri imena su pod znakom pitanja | Happy BSC portal\nGost u jutarnjem programu Happy televizije je Ana Brnabić, mandatarka za sastav nove Vlade Srbije.\nSa domaćinima emisije "Dobro jutro Srbijo" Milomirom Marićem i Katarinom Koršom govori o svim aktuelnim temama.\nPremijerka Srbije je počela razgovor o novoj Vladi...\n- U nedelju pre podne će biti sastanak Predsedništva kad će biti objavljena sva imena. Imamo za sada dilemu za tri ministarstva. Tačnije za jedno ministarstvo se dvoumimo da li će uopšte biti, a za tri do četiti razmišljamo koga ćemo postaviti - rekla je gošća Happy TV.\n- Sada se borimo protiv mafije na drugačiji način jer su oni ojačil i mi nećemo to ostaviti tako. Radimo sve u interesu našeg naroda. Tajkuni žele da budu u politici, a mi se borimo na sve načine protiv toga.\n- Sledeća godina biće mnogo teža u odnosu na ovu. Korona neće stati, a vakcina neće biti registrovana do kraja godine. I kada stigne treba nam vremena da se dopreme određene količine. Do septembra i oktobra 2021. borićemo se sa korona virusom a ekonomija će trpeti. Srbija će nastaviti, kao i dosad, da se odlikuje ekonomijom sa najmanjim padom u Evropi, dok će druga posle nas biti Litvanija.\n- Predsednik Aleksandar Vučić postavio nam je ambiciozne ciljeve da rast ekonomije bude i do 6 odsto. On nama uvek zadaje velike ciljeve. U vreme kada svi padaju mi ćemo sledeće godine rasti pet odsto.


Tag: kineski kontrasti\nUkusi i mirisi Kine\nOd našeg specijalnog izveštačaPeking – Jeste li jeli? – pitali su me Kinezi na svakom koraku. To je, uostalom, tradicionalni kineski pozdrav i ovo pitanje ima bukvalno značenje. Potreba da se jede oduvek je služila i danas služi da se prekine svaki, pa i najvažniji posao u Kini. Ovde se, ne bez razloga, smatra da je kulinarsku umetnost pronašao prvi mitski čovek – Fu Si. Jelo...\n16.11.2012 u 15:00\nSedmorica najmoćnijih Kineza\nPeking – Komunistička partija Kine juče je, dan po završetku 18. kongresa, saopštila sastav novog Stalnog komiteta Politbiroa, najmoćnije institucije koja će voditi Kinu u narednoj deceniji. Novi šef partije Si Đinping(59), budući premijer Li Kećijang (57), i potpredsednik vlade zadužen za ekonomske poslove Vang Ćisan (64), imenovani su...\n15.11.2012 u 12:30\nDanas se biraju novi lideri Kine\nPeking – Kina će danas saznati ko čini novu generaciju lidera koji će unapređivati socijalizam kineskih karakteristika i prosperitetnu zemlju voditi u narednoj deceniji ispunjenoj globalnim ekonomskim, socijalnim i političkim izazovima. Osamnaesti kongres KP Kine juče je uz zvuke „Internacionale“, posle sedam dana i uz učešće 2.270 delegata, u...\n14.11.2012 u 12:30\nSedam najmoćnijih još pod velom tajne\nPeking – Delegati na 18. kongresu Komunističke partije Kine ni juče nisu okončali spekulacije da li će kineski predsednik Hu Đintao (69) napustiti mesto šefa partije i ustupiti ga mlađoj i modernijoj generaciji lidera pod vođstvom harizmatičnog Si Đinpinga (59). Pun sastav novog rukovodstva KP Kine – takozvani sedmerac najmoćnijih – biće...\n13.11.2012 u 12:30\nPeking – Kina danas ima više gradova od preko milion stanovnika nego ostatak sveta zajedno, a devet kineskih provincija su među dvadeset najnaseljenijih država u svetu, kažu ovdašnji zvaničnici u vreme trajanja 18. Kongresa Komunističke partije Kine (KPK). Kina, uostalom, ima više članova KPK (82 miliona) nego što Francuska ima stanovnika. U...\n12.11.2012 u 15:00\nLečenje u 700.000 sela\nPeking – Kineski zvaničnici su obećali da će podići zdravstvenu stanicu u svakom od svojih 700.000 sela do kraja sledeće godine, što je deo zamašnog plana reforme zdravstva u koji država ulaže fantastičnih 850 milijardi juana (140 milijardi dolara). Zdravstvena zaštita u Kini godinama je bila nedovoljno finansirana, a visoki troškovi i težak...\n11.11.2012 u 15:00\nUlica Čangan od 45 kilometara\nOd našeg specijalnog izveštača Peking – „Ćuzukiće, ćuzukiće!” Taksi stiže kao na krilima. Došljak doživi vrtoglavicu na ulicama Pekinga. Reka 20 miliona ljudi i pet miliona automobila danonoćno teče kineskom prestonicom. Peking je velegrad koji kao da pokušava da pobegne od samog sebe. Raste i širi se neverovatnom brzinom. Ovde već odavno ne možete da pronađete neko „staro...\nTrka za pet fotelja\nPeking – Drugi dan 18. kongresa KP Kine protekao je u znaku programskog govora predsednika Hu Đintaoa dan ranije, pa su premijer Ven Đijabao i drugi govornici ponavljali da će glavni zadatak novog rukovodstva partije i države biti borba protiv korupcije, jačanje uloge KPK i porast standarda. U vremenima globalne...


Oglasi za posao ERP Konsultant\nOblikovanje procesa u Microsoft Dynamics NAV/D365BC\nDizajn i implementacija ERP rešenja\nPodešavanje knjiženja u Microsoft Dynamics NAV/D365BC\nPodešavanje lokalnih i ostalih funkcionalnosti\nSavetovanje klijenata u primeni poslovnih procesa\nPodrška korisnicima u operativnom radu u različitim oblastima poslovanja\nPotrebno poznavanje poslovnih procesa (ﬁnansije, proizvodnja, skladišno poslovanje, prodaja…)\nIskustvo u radu u ﬁnansijsko-računovodstvenom sektoru ili na organizaciji poslovnih procesa\nIskustvo u implementaciji ERP sistema ili na području savetovanja i uvođenja drugih poslovnih rešenja\nPoznavanje bar jednog ERP rešenja ili načina funkcionisanja ERP rešenja\nU potrazi smo za više saradnika s toga smo otvoreni da se upoznamo i ukoliko u potpunosti ne posedujete navedene kvaliﬁkacije i iskustvo, ali ste spremni da učite i razvijate se zajedno sa nama.\nUKOLIKO STE ZAINTERESOVANI ZA OVU POZICIJU I IMATE TRAŽENE KVALIFIKACIJE, PRIJAVITE SE!!!\nPrijavom, slanjem svog CV-a, potvrđujete da ste saglasni da kompanija NPS d.o.o. Beograd obrađuje Vaše podatke u skladu sa Zakonom o Zaštiti podataka o ličnosti (Politiku privatnosti možete pogledati na našem sajtu)


frizura za venčanje Akademija Purity\nFRIZURA ZA VENČANJE - romantične i elegatne punđe\nNa predmetu Stilizovanje frizura tema je bila frizura za venčanje. Na predavanju su studenti prve godine smera Makeup artist. Frizura za venčanje treba da ima nežnu i ženstvenu formu. Može biti u vidu elegantne ili romantične punđe. Buduće mlade se često odlučuju za pokupljenu kosu kako bi im se istakla ramena u venčanici. Frizura za venčanje često mora držati veo ili ukras u kosi tako da je čvrstina same frizure veoma važna. Nekoliko pramenova koji uokviruju lice smekšaće čitav izgled i dati mu svežinu. Punđe ovakve veličine se moraju praviti sa dosta tapiranja i velikom količinom laka za kosu. Svaka uskosnica kojom pričvršćujemo frizuru mora biti potpuno nevidljiva. S obzirom da se mlade fotografišu tokom čitavog dana venčanja svaka dlaka mora ostati pričvršćena na svom mestu.\nAko i vi želite da pohađate smer Makeup artist pogledajte OVDE\nFrizura je veoma važna za svaku mladu, pa se izbor iste obično svede na neku elegantnu punđu obzirom na elegantan stil kojem se najčešće i teži.\nUkoliko spadate u mlade koje su se odlučile za neku vrstu punđe, pogledajte naše predloge kada su ukrasi za kosu u pitanju. U skladu sa stilom vaše venčanice odaberite i ukras za kosu. Da li to bio jedan veći cvet ili rajf od cirkona, odaberite onaj detalj koji najviše priliči vašoj kompletnoj zamisli. Budite umerene ukoliko ste odabrali upadljiviju venčanicu, ali i slobodne pri odabiru ukoliko želite da ovakvim detaljima osvežite celu kombinaciju.\nOdaberite nekoliko fotografija, odštampajte ih ili sačuvajte u mobilni telefon i ponesite u salon venčanica kad budete išle na probu. Zamolite prisutne da glasaju za onu koju smatraju da vam najbolje pristaje. Tako ćete najbolje doneti ispravnu odluku.


Robne rezerve RS dobile milionski spor protiv UIO BiH - mojKontakt portal - Radio Televizija Kontakt\nOtvoren stečaj u “Robnim rezervama”\nUprava za indirektno oporezivanje (UIO) BiH izgubila je 9,5 miliona KM težak spor sa Robnim rezervama RS u stečaju.\nIpak, presuda nije pravosnažna jer je UIO uložila žalbu i predmet se nalazi pred Višim privrednim sudom Banjaluka, saznaje portal Capital.\n“Sud je donio presudu kojom je prihvatio tužbeni zahtjev. Na tu presudu je Pravobranilaštvo BiH, koje je zakonski zastupnik UIO, podnijelo žalbu i predmet se nalazi pred Višim privrednim sudom”, kazali su u Okružnom privrednom sudu.\n“Razlučni povjerioci uvijek imaju prioritet u namirenju. UIO je planirala da se namiri iz tih hipoteka, ali to sud nije odobrio jer je stečajni postupak otvoren prije njihovog zahtjeva. Međutim, i kad se napravi stečajna masa, najveći povjerilac i izlučni povjerilac je opet UIO i biće prva u redu namirenja”, kaže Mandić.


Novi LG frižideri štede i do 40 odsto energije – Personal magazin\nKompanija LG Electronics (LG) predstavila je nove modele No Frost frižidera koje odlikuje veliki unutrašnji prostor za skladištenje, smanjena potrošnja električne energije i izuzetan dizajn. Novi modeli poseduju desetogodišnju garanciju…\nKompanija LG Electronics (LG) predstavila je nove modele No Frost frižidera koje odlikuje veliki unutrašnji prostor za skladištenje, smanjena potrošnja električne energije i izuzetan dizajn. Novi modeli poseduju desetogodišnju garanciju na linearne kompresore, koji omogućavaju visoku energetsku efikasnost i nečujni rad uređaja.\nNovi LG frižideri štede i do 40 odsto energije was last modified: June 8th, 2012 by Redakcija\nfrižideriLGLG frižideriNo FrostTotal No Frost


Kina Prilagođeno Trajni Makeup Machine Pen Proizvođači i Tvornica - Veleprodajni Popust Tattoo Pen Machine - SOLONG\nTrajna olovka za šminkanje Tongue Solong 10w Švicarski motor Made-In-Germany ružičastoj boju Trajni šminka Proizvod Ime: Tattoo penis obrva Oznaka: EM304PROB AC: 110V / 240V 2A DC: 5V 2A W 10W šavova po minuti: 3V- 8000r / min 4V -12000r / min 5V- 16000r / min Veličina olovke: 12 * 2cm moždani udar: 2,5 mm igla ...\nSolong tetovaža 10w švicarski motor Made-u-Njemačka ruža zlatno boja Stalni šminka stroj\nNaziv proizvoda: olovka za obrve Tattoo\nŠifra proizvoda: EM304PROB\nŠavovi po minuti: 3V-8000r / min 4V -12000r / min 5V- 16000r / min\nVeličina olovke: 12 x 2 cm\nMoždani udar: 2,5 mm\nProtrusion igle: 0-4.5mm\nZdravstveni problemi (Tattoo medicinski problemi)\nRazličiti medicinski problemi, iako neuobičajeni, mogu biti posljedica tetoviranja.\nMedicinski radnici su uočili rijetke ali ozbiljne medicinske komplikacije s tetovažnim pigmentima u tijelu, te su primijetili da ljudi koji stječu tetovaže rijetko procjenjuju zdravstvene rizike prije nego što prime tetovaže.\nNedavni izvještaj o slučajevima također je pokazao da se tetovirni pigmenti migriraju u limfne čvorove. One se mogu pojaviti na nekim vrstama medicinskih pregleda kao tumora. Jednoj je ženi dobila kompletnu histerektomiju samo da bi kasnije saznala da limfni čvorovi sadrže tetoviranje pigmenta.\nKritična napajanja Aurora Tattoo\nDragonfly kozmetički tattoo stroj\nV6 rotacijski tattoo stroj\nŠkolski rotirajući strojni kit Swiss Motor\n1 Oz 30 Ml USA Tattoo Ink kvalitete\nHot Tags: trajna perilica rublja, Kina, tvornica, proizvođači, veleprodaja, prilagođeni, popust, niska cijena, na lageru, besplatni uzorak


Endoskopija - Humanitas.net\nEndoskopija je dijagnostička i terapeutska tehnika koja omogućava direktan uvid u unutrašnjost nekih organa, sa ciljem da se uoči i potvrdi postojanje izvesnih promena ili lezija i, ukoliko je potrebno, da se obave male intervencije poput uklanjanja patološkog materijala, kauterizacije i biopsije. Endoskopija je tehnika koja koristi specifične instrumente (endoskope), obično se sastoji od sitnih fleksibilnih cevčica sačinjenih od veoma tankih optičkih vlakana, koje se unose u organizam kroz prirodne telesne šupljine: usta ili anus, zavisno od dela tela koji se pregleda.\nPregledi koji se najčešće izvode ovom metodom su gastroskopija, koja se koristi za pregled jednjaka, želuca i dvanaestopalačnog creva, kao i kolonoskopija koja se koristi za pregled debelog i tankog creva.\nU današnje vreme, endoskopija je dijagnostički pregled koji je jednostavno nezaobilazan kod svih oblika gastrointestinalnih bolesti. Naime, ona omogućava kako identifikaciju poremećaja i oboljenja, tako i određivanje benignih patoloških stanja i sprečavanje, praćenje i lečenje malignih ćelija.\nU Odeljenju za endoskopiju bolnice Humanitas, izvode se svi oblici endoskopskih, dijagnostičkih i terapeutskih pregleda, kao i za gastrointestinalni sistem najmodernija metoda – napredna endoskopija putem kapsule. Okruženje ove bolnice pruža pacijentu najbolji komfor i udobnost pre i nakon pregleda: specijalističko osoblje, sredstva za umirenje i stalno praćenje u cilju da se pacijentu obezbedi apsolutna bezbednost.\nSve procedure se izvode rutinski uz umerene sedative, lekove protiv bolova budući da pregled može biti izuzetno bolan za pacijenta. Svaki pacijent se odvodi u prostoriju za oporavak gde se obavlja priprema za endoskopski pregled, a gde će se pacijent uz vrhunski komfor opustiti i izbaciti sedativ iz organizma nakon pregleda, uz stalno praćenje njegovih vitalnih funkcija, negu medicinskih sestara i mogućnost rezervacije privatne sobe u slučaju specifičnih oboljenja i specifičnih potreba.\nPosebno posvećeno osoblje – šest lekara, šest sestara i glavna sestra – poseduju dugogodišnje iskustvo na polju digestivne endoskopije i pohađaju stalne obuke kako bi ostali u toku sa najnovijim metodama i dostignućima u ovoj oblasti.\nNovo endoskopsko odeljenje pri Humanitasu poseduje:\nSobu posvećenu radiološkim pregledima\n5 soba opremljenih tehnološki najsavremenijom opremom koja je danas dostupna\nŠirok dijapazon instrumenata, od tradicionalnih do super tankih, prečnika svega nekoliko milimetara koji omogućavaju izvođenje transnazalne gastroskopije ukoliko nije moguće da se nad pacijentom izvrši tradicionalna metoda.\nSoba posvećena eko-endoskopiji\nEndoskopi poslednje generacije\nRavni LCG na kome se prikazuju dobijeni nalazi\nProf Alessandro Repici


Intelektualna svojina u radnom odnosu - Forum Media d.o.o.\nDa li svako autorsko delo, pronalazak ili patent stvoren za vreme trajanja radnog odnosa predstavlja intelektualnu svojinu iz radnog odnosa? Ko je imalac i titular prava intelektualne svojine iz radnog odnosa? Koje su obaveze poslodavca i zaposlenog povodom intelektualne svojine nastale u toku trajanja radnog odnosa? Ko prijavljuje i na čije ime registruje intelektualnu svojinu iz radnog odnosa? Koje su dopuštene, a koje nedopuštene klauzule koje štite pravo intelektualne svojine iz radnog odnosa? Ko uživa i u kojoj meri ekonomske efekte pronalaska i autorskog dela iz radnog odnosa. Koje su posledice prestanka radnog odnosa na pravo intelektualne svojine?\nŠta sve potpada pod pojam intelektualne svojine? Šta predstavlja normativni okvir, prava, obaveze i odgovornosti poslodavca i zaposlenog povodom intelektualne svojine nastale u radnom odnosu? Na koji način se štite prava po osnovu autorskog dela stvorenog na radu?\nPojašnjenja u pogledu sve aktuelnijeg pitanja intelektualne svojine iz radnog odnosa, odnosno na radu i u vezi sa radom\nRazjašnjenja najčešćih pitanja u vezi sa ekonomskim, moralnim, reputacionim i poslovnim aspektima intelektualne svojine iz radnog odnosa\nKoje su procedure i mehanizmi zaštite prava intelektualne svojine nastale u radnom odnosu\nKada i zašto dolazi do spora između poslodavca i zaposlenog (autora) povodom prava intelektualne svojine\nDa steknete sertifikat kompanije FORUM MEDIA o pohađanju seminara\nRezervišite svoje mesto – prijavite se na vreme.\nPojam i značaj intelektualne svojine u radnom pravu – normativni okvir\nNastanak autorskog dela, pronalaska i patenta na radu\nKorelacija između prava intelektualne svojine i prava iz radnog odnosa\nVremenska, prostorna i uzročna komponenta kod prava intelektualne svojine u radnom odnosu\nNastanak i trajanje prava intelektualne svojine\nTitular prava intelektualne svojine – proces saznanja, prijave, i registracije prava intelektualne svojine\nObaveze poslodavca i zaposlenog u pogledu intelektualne svojine iz radnog odnosa\nRegulisanje međusobnih odnosa autora i poslodavca\nEkonomski aspekt intelektualne svojine iz radnog odnosa\nDopuštene i nedopuštene klauzule u Ugovoru o radu u pogledu regulisanja prava intelektualne svojine\nDispozitivne odredbe u kontekstu odnosa poslodavca i zaposlenog kao ekonomski jače i ekonomski slabije strane\nPrestanak radnog odnosa i posledice po pravo intelektualne svojine\nSredstva za pravnu zaštitu prava intelektualne svojine


Sirija, bitke za Alep i Damask | Republika Srpska\nNaslovna Svijet Sirija, bitke za Alep i Damask\nSirija, bitke za Alep i Damask\nŽestoke bitke u dva najveća grada u Siriji. Vladine snage pokušavaju da isteraju ustanike iz Damaska. Pobunjenici najavili odlučujuću ofanzivu u Alepu. Eksplozije na sve strane. Ustanici zaglavljeni u Alepu.\nSirijski ustanici pokušavaju da preuzmu kontrolu nad Alepom, ali njihova ofanziva, u prvih nekoliko sati žestokih borbi, nije dala željene rezultate, jer ih snage Bašara al Asada zasipaju artiljerijskom paljbom.\nKao i prethodnih dana, najveći problem ustanika predstavlja organizacija, jer se, ponovo, dešava da se njihove linije raspadnu usred napada, što Asadove snage vešto koriste, pa je ishod nove ofanzive prilično neizvestan.\nVladine snage su u centru Alepa opkolile najmanje jednu jedinicu pobunjenika, a nekoliko jedinica je jednostavno napustilo liniju fronta, ili se, čak, na početnu napada uopšte nisu pojavili na svojim pozicijama.\nOfanziva pobunjenika počela je pošto su se lideri šarolikih milicija i dobrovoljaca iz čitavog niza muslimanskih zemalja, dogovorili da se, od sada, bore pod zajedničkom komandom.\nU Damasku, vladine snage pokušavaju da proteraju ustanike, koji su se okuražili posle bombaškog napada pre dva dana. Borbe su, tokom jutra, vođene oko nekoliko zgrada u gradu, a Asadove jedinice uspostavile su mrežu kontrolnih punktova po čitavoj prestonici.\nU poslednja 24 časa, vladine snage su u tom gradu isterale ustanike iz nekoliko zgrada, mahom zahvaljujući snažnoj vatri iz teških mitraljeza i protivavionskih topova.


TEŽAK DAN ZA SRBIJU, NAPADI SPOLJA I IZNUTRA Dok Jeremićev miljenik Kurti puca na Srbe, Jeremić pljuje po Srbiji! - Svetionik.com\nAlo - Vesti #924\n365 mesto 11\n924 TEŽAK DAN ZA SRBIJU, NAPADI SPOLJA I IZNUTRA Dok Jeremićev miljenik Kurti puca na Srbe, Jeremić pljuje po Srbiji!\nAlo - Vesti · 13.10.2021 13:58\nJeremić pripadnike bezbednosnih službi upoređuje sa štazi, zloglasnom istočnonemačkom tajnom službom.\nVidiš 3,533 vesti od ukupno 3,550.


Šešelj: Srbija nikada neće biti dio EU | VijestiBa\n23.02.2018. / 18:59h Regija - Lider radikala\nLider "Srpske radikalne stranke", Vojislav Šešelj, izjavio je danas da je ubijeđen da Srbija nikada neće postati članica Evropske unije.\n- Ja sam ubijeđen da Srbija nikada neće postati članica EU. Ona će biti tretirana kao lovište, kao mjesto odakle se izvlače sirovine, devize. Oni nas drže u ovakvom stanju dobrog tržišta, gdje svoje robe plasiraju bez ograničenja, i kao jeftinu radnu snagu - rekao je Šešelj gostujući na "TV Pink-u".\nPrema njegovim riječima, svi zvaničnici koji dolaze sa Zapada prijete, ucjenjuju i daju lažna obećanja i dodao je da od svih zvaničnika koji su posjetili Srbiju u posljednje vrijeme najviše cijeni posjetu ruskog ministra inostranih poslova Sergeja Lavrova (Sergey).\n- Posjeta Lavrova je došla u pravom trenutku, s obzirom na pritiske spolja. Predstavlja izraz maksimalne solidarnosti Rusije sa Srbijom, pružanje oslonca - ocijenio je Šešelj.\nGovoreći o dijalogu između Beograda i Prištine, Šešelj kaže da bi Srbija trebalo da traži učešće Rusije u tom dijalogu, navodeći da je teza srbijanskih radikala da se Rusija uključi kao "sila zaštitnica".\n- Ne može se bez EU donijeti definitivna odluka, ali u međuvremenu EULEKS radi svoje na terenu. Ono što je trebalo da znači ustupak Srbijancima, od toga nema ništa, a Albanci neće odustati od svog cilja, sa njima nema definitivnog dogovora dok se velike sile međusobno ne usaglase - naglasio je Šešelj.\nIstakao je da bi Srbija trebalo što prije da donese odluku da se ruskom osoblju u Srbijansko-ruskom centru za humanitarne intervencije u Nišu da diplomatski status.\n- Centar je čisto humanitaran i to su pokazale i delegacije stranih ambasada koje su tamo boravile - istakao je lider radikala.


Mitchell: SAD povećavaju angažman na Zapadnom Balkanu\nPomoćnik američkog državnog sekretara Wess Mitchell\nSjedinjene Države povećavaju angažman na Zapadnom Balkanu, poručio je pomoćnik američkog državnog sekretara Wes Mitchell na pretresu u Senatu o američkoj politici u Evropi.\n"Kroz aktivnu američku diplomatiju i blisku saradnju sa Evropskom unijom, podržali smo vizionarske lidere (grčkog) premijera Ciprasa i (makedonskog) premijera Zaeva u postizanju istorijskog uspjeha u sporu dvije zemlje oko imena. Intenzivirali smo komunikaciju sa Srbijom i Kosovom. Promovišemo i reforme u Bosni i Hercegovini", rekao je Mitchell u obraćanju članovima Pododbora za Evropu i regionalnu bezbjednosnu saradnju, Spoljnopolitičkog odbora Senata.\nMičel je rekao da je zabrinut zbog trenutnih protesta u Grčkoj i Makedoniji i potencijalnog ruskog miješanja poslije rješavanja decenijskog spora oko imena između dvije zemlje.\n"Zabrinut sam zbog protesta i potencijalnog ruskog miješanja. To smo videli u Crnoj Gori, ruski predstravnici su davali prijeteće izjave i mislim da u Makedoniji ima šanse da Rusi pokušaju da se umiješaju. Radimo na jačanju makedonskih institucija, imamo odličnu bezbjednosnu saradnju. Uz to, poznate su nam i ruske metode. Očekujemo da se formalne procedure u Grčkoj i Makedoniji završe i da NATO uputi poziv za članstvo Sjevernoj Makedoniji na samitu u julu. Nadamo se da će EU otvoriti pregovore o članstvu, mada je to sad manje vjerovatno nego sa NATO. U dnevnom smo kontaktu sa EU, posebno Francuskom koja ima određene rezerve, ali sam ja optimista i očekujem da će to uticati na cio region."\nAmerički diplomata istakao je i da Washington utvrđuje dugoročnu strategiju za snaženje američkog prisustva u istočnom Mediteranu.\n"Radimo na tome da Grčka bude oslonac stabilnosti u Mediteranu i Zapadnom Balkanu", rekao je Mičel.\nTakođe je ocijenio da je Evropa danas ponovo "pozornica" ozbiljnih strateških nadmetanja i da se suočava sa pritiscima na više frontova - strateškim kampanjama Rusije i Kine, rekordnim talasima migranata, iranskim ambicijama u istočnom Mediteranu i krizom povjerenja u evropske institucije.\n"I Rusija i Kina žele da slome zapad: Rusija želi da ga podijeli, a Kina da ga potisne. Naročito su agresivni u centralnoj i istočnoj Evropi. Naš prvi prioritet je da suzbijemo rusku agresiju", rekao je Mičel i dodao da je "u proteklim godinama, revanšistički Kremlj pokušao da nasilno prekroji granice, zastrašivao i napadao susjede, pokrenuo kampanju širenja dezinformacija i cyber kampanju protiv zapada i gomilao vojne snage na zapadnim granicama".\n"Želimo bolje odnose sa Rusijom. Međutim, to može da se dogodi samo ako Rusija zaustavi svoje agresivno ponašanje. Nećemo ugrožavati naše principe ili saveznike", naglasio je Wess Mitchell.\nOn je govorio i o predstojećoj poseti Trumpovog savjetnika za bezbjednost Johna Boltona Moskvi, gde bi sa ruskim predsjednikom Vladimirom Putinom trebalo da razgovara o potencijalnom susretu sa Trampom. Smatra da to nije loša poruka evropskim saveznicama.\n"Evropske zemlje traže od SAD da ne budu toliko neprijateljski nastrojene prema Rusiji. I one smatraju da traba uspostaviti balans u oblastima u kojima postoji zajednički interes. Naše poruke su jasne: da Rusija mora da promijeni pristup u Sriji, Ukrajini i da se ne miješa u naše izbore."\nGovoreći o izbornoj reformi u BiH, Mitchell je rekao da SAD na tome rade zajedno sa EU i da je on lično angažovan na tome. Ocjenjuje da bi Bosni trebalo posvetiti više pažnje i nada se da će to biti moguće sada kada je riješen spor Grčke i Makedonije i kada se riješi pitanje Srbije i Kosova.


Predlog odluke o izmenama i dopunama Odluke o Opštinskoj upravi, predlog Odluke o usvajanju početnog likvidacionog bilansa JP Zavod za izgradnju, predlog Odluke o skidanju useva sa poljoprivrednog zemljišta u javnoj svojini, razmatranje i usvajanje Programa rada ustanova čiji je osnivač opština u 2017. godini, predlog Rešenja o imenovanju direktora i zamenika direktora Doma zdravlja Kula i razrešenje i imenovanje školskih odbora – su tačke dnevnog reda sedme sednice Skupštine opštine Kula koju je predsednik lokalnog parlamenta Velibor Milojičić zakazao za sredu, 1. februar.\nSednica počinje u 10 časova, a Q televizija će direktno prenositi ovo skupštinsko zasedanje.\nTags: Q televizija, Sednica Skupštine opštine Kula, Velibor Milojičić


Primera dobila još jednog člana za narednu sezonu! - Sportske.net\nPoznat i 18. učesnik elitnog španskog šampionata za sezonu 2019/20.\nPrimera - Barsa rastužila Hetafe, poraz Reala, Valensija hita ka Ligi šampiona, Đirona jednom nogom u Segundi!Promenjeni formati Kupa kralja i španskog SuperkupaŠpanac na čelu Premijer lige? Stigao odgovor sa Pirineja!Na pomolu afera u Primeri - otkazuje se turneja u SAD?Ljudi, nemojte da vodite protiv Barse - Hoakin kao vino, našao se majstor i za Simeonea! (PREGLED)\nOsasuna se vratila u Primeru!\nU 39. kolu španske Segunde, Albasete je na svom stadionu doživeo poraz od Granade, rezultatom 0:1 (0:0), što je ekipi Osasune obezbedilo jedno od prva dva mesta na tabeli, samim tim i direktan plasman u Primeru.\nEkipa iz Pamplone je prva na tri kola do kraja druge španske lige, imaju 78 bodova, četiri više od Granade i 10 više od Albasetea.\n🙌 ¡¡OSASUNA ES DE PRIMERA!! 😃#OsasunaEsDePrimera #HemosVuelto #SueñaEnRojo pic.twitter.com/u5TtKVShQO\n— C. A. OSASUNA (@CAOsasuna) 20. мај 2019.\nSva je prilika da će i Granada u Primeru, ali matematički još nisu obezbedili jedno od prva dva mesta, šanse za drugo mesto u teoriji imaju još i Majorka i Malaga.\nVodiće se borba i za plej-of, na šestom mestu, poslednjem koje vodi u doigravanje je Kadiz, ali velike šanse imaju i Deportivo La Korunja i Ovijedo, dok nada tinja i u redovima Almerija i Hihona, mada je šansa ove dve ekipe samo teoretska.\nDakle, Osasuna se seli u Primeru, iz koje su ispali Ueska, Rajo Valjekano i Đirona, Grada ima velike šanse da overi plasman već u narednom kolu, kako stvari stoje za poslednje mesto će se boriti Albasete, Majorka, Malaga i Kadiz.\nOsasuna slavi Enrika, "makazice" i gol u poslednjim sekundama pogurali Leganes ka Segundi\nFeliks i Ljorente pravili šou u Pamploni za "petardu" Atletika!


ŠTA SRBIJA OČEKUJE U NAREDNA DVA DANA?! Evo kakve VREMENSKE NEPRILIKE su pred nama! – Info Pult, agregator vesti\n11. novembra 2020. - Leave a Comment\nPrevious Article Kakav je u krevetu govori o tome koliko je zreo: Ovo su stvari koje nezreli muškarci rade u s*ksu\nNext Article Zašto mačke ližu vlasnike?


JP "Nacionalni park Fruška gora": Sečena samo trula i zakržljala stabla | (Vesti - 24.02.2016) Novi Sad\n24.02.2016 u 15:40h\nJP "Nacionalni park Fruška gora": Sečena samo trula i zakržljala stabla\nUmesto beskorisnog, suvog drveća, biće posađene sadnice mladog i zdravog hrasta, navodi direktor nacionalnog parka Radovan Durutović.\nNakon vesti da je na Fruškoj gori nedavno isečeno preko 10 hektara bagremove šume, čime je navodno u potpunosti ogoljen ceo potez od Zmajevca prema Vrdniku, JP "Nacionalni park Fruška gora" oglasilo se saopštenjem u kom se kaže:\n- Radi zaštite i obnove šume, radnici "Nacionalnog parka Fruška gora", u skladu s planom sanitarne seče za 2016. godinu odobobrenom od strane Ministarstva šumarstva, posekli su niz osušenih, trulih i zakržljalih stabala bagrema. Umesto beskorisnog, suvog drveća, koje je, zbog evenutalne pojave parazita, moglo da izazove sušenje zdrave šume, biće posađene sadnice mladog i zdravog hrasta. Na taj način ovaj deo Fruške gore za nekoliko godina dobiće novu mladu šumu, koja će u kratkom vremenskom periodu predstavljati važan ekološki i ekonomski resurs.\nDirektor "Nacionalnog parka Fruška gora" Radovan Durutović ističe da je osnovni posao preduzeća zaštita šuma i unapređenje šuma.\n- Pošto se radi o vrednom resursu, gazdovanje šumama podrazumeva i donošenje planova pošumljavanja i obnove šumskog fonda. Dakle, seča i sadnja drveća u okviru nacionalnog parka odvija se samo i isključivo na osnovu planova, koji se u velikom broju slučajeva donose i za nekoliko godina unapred. Rukovodstvo "Nacionalnog parka Fruška gora" šumskim fondom gazduje na osnovu Ustava i zakona Republike Srbije, i oni nas obavezuju da permanentno i kontinuirano unapređujemo šumski fond kojim gazdujemo i na taj način ostvarimo finansijsku dobit, i što je još važnije, pošumimo svaki slobodni kvadratni metar prostora, kako bismo unapredili šumsko blago i sačuvali ga za buduće generacije, kaže na kraju Durutović.\n22.03.2016. - Počela prodaja dozvola za rekreativni ribolov\nPovezane teme Fruška gora jp vojvodinašume Nacionalni park Fruška gora pokrajinski sekretarijat za poljoprivredu, vodoprivredu i šumarstvo pošumljavanje seča šume Vojvodina šume


Učitelj Joge YS/EYU\nPosle osnovnog medicinskog obrazovanja kao med. sestra, odmah sam počela da ronim. U svom 10-godišnjem ronilačkom iskustvu (Ronilački vodič CMAS / Ronilački Majstor), naučila sam da smirim svoj duh i regulišem dah putem meditacije. Ubrzo sam postala svesna interakcije daha i duha.\nSa svojim 25-godišnjim radnim iskustvom kao medicinska sestra od kojih 10 njih kao specijalista za anesteziju, zaokupirala sam se životom, dahom, bolešću i zdravljem, svešću i interakcijom naše psihe.\nSa jogom sam pronašla duhovnu metodu, koja ujedinjava telo, duh i dušu i poboljšava naše zdravlje na svim nivoima. Kao majka dvoje dece odlučila sam da postanem učiteljica joge, sa ciljem da pomognem ljudima, ali ne više u bolnici, već u slobodno vreme i da poboljšam njihovo zdravlje.\nU međuvremenu, tržište raste naučnim priznanjima u istraživanju mozga, čiji rezultati mogu da dokažu uticaj meditacije i joge. SAD integrišu ove nalaze u potencijalni lek, na primer u terapiju raka, demencije ili Alchajmerove bolesti.\n– 2015 Obrazovanje sertifikovani nastavnik joge YS/EYU, u Lotos školi Cirih i Bazel\n– 2015 Završni ispit iz filozofije i prakse, teze i projektnog rada\n„Joga za majku i bebu“ uključujući formaciju leđa, masaža beba, zbližavanje\n– 2015 Dalje obrazovanje: Dečija joga / Joga za mlade, od Karle Felber\n– 2015 Dalje obrazovanje: Yin Yoga – Veština puštanja, autorke Barbare Burkart\n– 2015 Dalje obrazovanje: Metoda i didaktika, kod Gertrude Hirši,\n– 2015 Zastupanje i saradnja sa Gertrudom Hirši, Cirih\n– 2014 Foto sesija sa Đorđom fon Arbom za magazin Swisslife jesen 2014 / Strana 42\n– 2013 Dalje obrazovanje: Asanas i Prana vođenje, od Ane Trökes\n– 2012 Završni ispit iz anatomije i patologije YS (osnivanje Samtosa-Yoga studija)\n– 2003 Predavač kurseva re-animacije BLS/AED\n– 2002 Edukacija stručna sertifikovana nega u anesteziji NDS\n– 1990 Ronjenje; Ronilački vodič CMAS T***; Ronilački Majstor PADI\n– 1989 Edukacija sertifikovana medicinska sestra (AKP)\nUčili su me sledeći ljudi: