Jak zrychlit dopravu? Schovat ji pod zem! – 21stoleti.cz\nPrehistorický člověk míval z podzemních slují panickou hrůzu. Člověk současný, tvor městský, vleze pod zem každou chvíli. Ne snad proto, že by se mu tam bůhvíjak líbilo, ale v podzemí na něj čeká rychlý dopravní prostředek, který výrazně zkracuje cestování mezi jednotlivými částmi velkoměst.\nV současnosti si žádné milionové město asi nedokáže představit svou existenci bez fungujícího systému podzemní dráhy. První metro bylo otevřeno již v roce 1863 v Londýně. Nyní metro jezdí ve více než 130 městech po celém světě. Prim v tomto ohledu hrají Japonsko a Spojené státy. V obou těchto zemích funguje podzemní dráha hned ve dvanácti městech. V Evropě se o prvenství dělí Francouzi a Italové. Oba národy metro mohou využívat v šesti městech. V Rusku je takových měst sice sedm, ale Jekatěrinburg a Novosibirsk se nacházejí již na asijském kontinentu.\nLondýnská »The Tube«\nNejstarším, a také asi nejslavnějším metrem na světě je to londýnské. Jeho charakteristické logo se stalo neoficiálním symbolem veškerých podzemních drah. V 19. století byla Británie největší světovou velmocí a Londýn byl v podstatě hlavním městem světa. Roku 1851 se ve zdejší Crystal Palace konala první světová výstava a při této příležitosti byly představeny plány podzemní dráhy.\nNetrvalo dlouho a první krumpáče a lopaty se zabořily do země. V roce 1863 pak bylo otevřeno vůbec první metro na světě, když 10. ledna byla zprovozněna šestikilometrová Metropolitan Line, která vedla z Paddingtonu do Farringdonu. Hned první den provozu využilo zbrusu nový dopravní prostředek 40 000 cestujících. Lokomotiva, která měla tu čest vydat se do podzemí jako první, je dodnes k vidění v londýnském muzeu dopravy na Covent Garden.\nByť to z dnešního pohledu zní neuvěřitelně, tehdejší vlaky metra byly parní. Lze si tedy představit, jak »příjemné« ovzduší muselo panovat na podzemních stanicích. Sice zde fungoval na svou dobu slušný ventilační systém, ale pára vskutku nebyla ideálním pohonem pro podzemní dráhu. Stejně tak jako jednotlivé vagony, které byly vyrobeny ze dřeva. Zejména proto, že požáry v londýnském metru nebyly ničím výjimečným.\nKonec 19. století je spojen s nástupem elektrifikace a doprava v tomhle ohledu nebyla výjimkou. Tratí s elektrickou trakcí se Londýňané mohli svézt v roce 1890. Pára z londýnského metra nakonec zmizela v roce 1908.\nEskalátor jako atrakce\nV roce 1905 se elektrifikace dočkaly dvě důležité trasy, červená Central line a zelená District line. O šest později se na Earl’s Court objevily první pojízdné schody. Dřevěný eskalátor se prozatím stal více než přepravním pomocníkem oblíbenou kratochvíli dětí z blízkého i vzdálenějšího okolí. V roce 1908, kdy byly mimo jiné zavedeny strojky na jízdenky, byl přepravní systém poprvé nazván termínem »underground«.\nZpočátku každou trasu vlastnil někdo jiný, což ovšem vedlo k mnoha zmatkům. V mnoha místech museli cestující vystupovat na povrch, aby mohli přejít mezi zastávkami různých společností, které odmítaly spolupracovat na výstavbě přestupů. Konkurence je sice dobrá věc, ale Londýnští si uvědomili, že takto naprosto neřízený trh asi nebude úplně to pravé ořechové. V roce 1933 tak byla založena společnost London Passenger Transport Board, do jejíž správy byly začleněny Underground Group, Metropolitan Railway, městské a nezávislé autobusové a také tramvajové linky.\nBěhem druhé světové války bylo londýnské metro i důležitým strategickým činitelem, fungovalo jak protiletecký kryt a v některých stanicích sídlily i armádní štáby. V jedné ze stanic vystoupil s projevem určeným těžce zkoušeným Britům i tehdejší ministerský předseda Winston Churchill. Tento vynikající politik ovšem nebyl tak úplně zvyklý na běžný život a po skončení svého proslovu v metru zabloudil…\nPo skončení války se metro ve městě nad Temží nadále utěšeně rozrůstalo. Londýnský »underground« nebo také »The Tube«se stačil rozrůst do dnešní velikosti, čítající 280 stanic a přes 400 kilometrů kolejí.\nOdkud se berou komáři?\nTrasy londýnského metra lze rozdělit do dvou kategorií – na podzemní a podpovrchové. Podpovrchová trasa nezasahuje hluboko do země, koleje jsou umístěny zhruba pět metrů pod zemí. Podzemní linky jsou umístěny o 15 metrů níže a jezdí zde vlaky o menších rozměrech. Dnes nejrušnější trasou je District Line a nejvytíženější stanicí zůstává Victoria s 86 miliony cestujících za rok. Stanice Baker Street se může pochlubit tím, že má hned deset nástupišť. Některé stanice byly postupem času zrušeny a dnes jsou opuštěné. Po celém Londýně je jich rozeseto kolem čtyřiceti.\nLondýnské metro je fenoménem, veřejným prostorem i výstavní galerií. Ale i vědeckou laboratoří. Za dobu, co funguje, se zde vyvinul nový poddruh komára (Culex pipiens molestus, v češtině se pro něj užívá název komár obtížný), který se adaptoval na místní podmínky.\nKdyž to mají Angličané, Francouzi to chtějí také\nŘevnivost mezi Angličany a Francouzi je pověstná. Ale co se týče podzemní dráhy, tam Angličané ujeli Francouzům o několik délek. Metrem se už vozili i obyvatelé Budapešti či jiných měst, ale hrdí Pařížané museli stále spoléhat na ucpané ulice. Až když francouzská metropole získala pořadatelství světové výstavy pro rok 1900, začalo se v roce 1898 pod vedením bretonského inženýra Fulgence Bienvenüea stavět.\nA stavělo se vesele, i když trochu náročným stylem. První trasy pařížské podzemky kopírují hlavní bulváry. Ty byly rozkopány, byla zde umístěna potřebná infrastruktura a poté byl vzniklý tunel opět zakryt. Některé úseky vedly po povrchu a některé dokonce nad zemí po systému viaduktů, což návštěvníci perly nad Seinou mohou obdivovat dodnes.\nSecese, kam se podíváš\nPařížské metro vznikalo v období secese a tento sloh je zde jasně patrný. Charakteristické jsou hlavně cedule nad vchody, skleněné secesní ozdoby či zábradlí, jejichž autorem byl lyonský architekt Hector Guimard. Úplně první linka vedla při svém vzniku z Vincennes přes město na Porte de Maillot. Její stavba ovšem měla zpoždění, metro mělo být otevřeno již v dubnu 1900 u příležitosti zahájení zmíněné světové výstavy. Jenže místo toho byla první trasa hotova až v červenci, kdy už návštěvníci výstavy byli zpátky ve svých domovech. Samozřejmě že si londýnské noviny neodpustily nějaké to rýpnutí.\nZatímco tramvaji trvala cesta centrem města něco málo přes hodinu, metro zkrátilo dobu jízdy na polovinu. Síť Métropolitain – odtud právě pochází výraz metro – hned za první rok po otevření přepravila 55 milionů lidí. Pařížské metro ovšem častokrát bojovalo s nepřízní osudu. V roce 1903 stanici Couronnes zachvátil požár, při kterém zahynulo 84 lidí. O sedm let později se rozvodnila Seina a voda z řeky zaplavila řadu tunelů. Rozvoj pařížské podzemní dráhy však neustával, v roce 1914 měla již 92 kilometrů a v roce 1930 dokonce 116 kilometrů.\nPo 2. světové válce Paříž zavádí novější vlaky, které mají vyšší kapacitu. Další zlepšení už omezoval samotný design sítě, například krátké vzdálenosti mezi stanicemi. Průměrná mezistaniční vzdálenost představuje 562 m, v centru Paříže se však stanice nacházejí k sobě mnohem blíže. Proto byla v 60. letech vybudována druhá síť s názvem RER. V roce 1955 se v metru objevily první vagony s pneumatikami, které postupně nahradily železná kola.\nRozchod kolejí pařížského metra je standardní evropský, 1435 mm. Napájení vozů zajišťuje přívodní třetí kolejnice, elektrický proud je zde pod napětím 750 V. Průměrná cestovní rychlost je 35 km/h, maximální technická pak dvojnásobná. Délka souprav je různá, pohybuje se od tří až po šest vozů v jedné soupravě. Do provozu je nasazováno celkem sedm typů vozů metra. Nejstarší jsou z 60. let, ty nejnovější naopak připomínají spíše než několik vagonů spřažených ve vlak jeden dlouhý několikakloubový vůz – jsou celé průchodné od jednoho konce soupravy až na druhý. To pomáhá zvýšit kapacitu celého systému.\nA ještě několik zajímavostí z provozu pařížského metra. Poslední vlaky dojíždějí do svých cílových stanic v 1:15. Pařížané jím říkají smetáky, protože je leckdy obtížné spící a společensky znavené cestující z vlakové soupravy »vymést«. O víkendech je provoz metra o hodinu prodloužen, pařížská podzemka tedy jezdí o hodinu déle než ta pražská.\nNejmodernější linkou metra je ta s pořadovým číslem 14. Ta směřuje od Saint Lazare přes neoklasicistní kostel La Madeleine až do stanice Olympiades. Kolejiště je zde od nástupiště odděleno bezpečnostními stěnami, což zabraňuje pádu do kolejiště, podobným systémem jsou vybaveny i některé londýnské trasy. Linka 14 je plně automatizována, a tím pádem bezpilotní, takže cestující se mohou kochat výhledem, jaký obvykle má jen strojvedoucí.\nNew York: podzemka i nadzemka\nNěkdo jej miluje, někdo jej nenávidí, ale rozhodně k němu nelze být lhostejný ani jej přehlížet. Takový je New York, jedno z nejhektičtějších míst na světě. Osmimilionové město samozřejmě potřebuje fungující dopravní systém. Ten newyorský rozhodně není dokonalý a jeho největší tíže spočívá právě na podzemní dráze.\nHistorie newyorského metra neboli Subway se začala psát v roce 1869. Tehdy americký vynálezce Alfred Ely Beach demonstroval, jak by taková podzemka mohla fungovat. Beach dokonce postavil i zkušební stometrový tunel pod Broadwayí. Ale skutečné metro bylo v New Yorku otevřeno mnohem později, až v roce 1904. Podobně jako v Paříži, i zde se stavělo systémem »vykopej a přikryj«. S pracemi se začalo v roce 1900. Na stavbě pracovalo 12 000 dělníků, zejména evropských přistěhovalců. Tunel byl široký téměř 17 metrů. Konstruktéři totiž už tenkrát počítali se systémem čtyř kolejí, který se v New Yorku používá dodnes. Podzemím tak mohou svištět nejen běžné soupravy stavějící v každé stanici, ale i expresy.\nDo Harlemu za čtvrt hodiny\nUž při svém otevření měla podzemní dráha pro New York zcela zásadní význam. Několikahodinová cesta z Dolního Manhattanu do Harlemu se zkrátila na pouhých 15 minut. Možnost pohodlného a rychlého cestování tak nastartovala rozvoj města.\nUž deset let po otevření metra se Harlem, do té doby vzdálené předměstí, změnil v městskou čtvrť, v níž žily tři čtvrtiny černošského obyvatelstva tehdejšího New Yorku. Do roku 1923 se z venkovského Bronxu stalo šesté největší město tehdejších Spojených států, kde bydlelo více než milion obyvatel.\nVzhledem k poloze New Yorku bylo nutné stavět i podmořské tunely. Jinak by nebylo možné propojit Manhattan s Brooklynem a Queensem. To se stalo roku 1915. O 17 let později město otevřelo třetí trasu pod 8. Avenue a v roce 1940 dokončilo základní osnovu sítě podzemní dráhy trasou pod 6. Avenue. Podzemní dráha byla mezi Newyorčany oblíbená a využívalo ji více než 8 milionů obyvatel denně.\nPo 2. světové válce se ale radnice chovala k metru více než macešsky. Zanedbávala investice do něj a spíše stavěla autostrády. Newyorské metro chátralo a stalo se místem hrůzy i zločinu, vystoupit v některých stanicích bylo jako hraní ruské rulety. Bylo běžné, že třetina sítě byla mimo provoz, takže cesta metrem byla skutečně tak trochu sázkou do loterie. Požáry v tunelech či vykolejení nebyly ničím neobvyklým. Zkrátka, kdo nechtěl přijít k úrazu, newyorskému metru se obloukem vyhnul.\nMěsto se proto rozhodlo investovat 40 miliard dolarů do jeho obnovy. Vynaložení této astronomické částky nebylo zbytečné. Newyorské metro je v současnosti spolehlivé a bezpečné. Budují se eskalátory i bezbariérové přístupy, interiéry stanic se rekonstruují do původního stylu art deco. Léta stála jízdenka pouhých pět centů, nyní činí jízdné dva dolary.\nNewyorské metro funguje non stop, nezná noční přestávky, svátky ani nic jiného. Na 370 kilometrech všech tras je 468 stanic. Systém obsahuje celkem 26 linek a obsluhuje jej 600 vlaků. Denně jej využívá 6 000 000 lidí.\nNejdelší linka A měří 51,5 kilometru a cestující odveze z nejsevernějšího výběžku ostrova Manhattan k Atlantskému oceánu na jihovýchodní straně Queensu. Nejhlouběji se metro dostane pod 191. ulicí na Manhattanu v části Washington Heights, kde sestoupí 55 metrů pod povrch. Pro srovnání – nejhlubší stanice pražského metra Náměstí Míru si s newyorským rekordmanem nijak nezadá, je umístěna 52 metrů pod kostelem svaté Ludmily.\nNaopak nejvýše nad úroveň ulice, bezmála 27 metrů, se vyšplhá v brooklynské čtvrti Gowanus. Newyorské metro totiž nejezdí jen pod zemí, ale podstatná část vede nad ulicemi. Tyto ocelové konstrukce, po kterých soupravy jezdí, jsou pro město na řece Hudson charakteristické. Newyorské metro ještě zdaleka neřeklo své poslední slovo, v okrajových částech města i v jeho centru vznikají další trasy.\nStavět, či nestavět? To je, oč tu běží….\nNávrhy na pražské metro byly oprášeny až po vzniku Československé republiky v roce 1918. „Původní plány byly velmi podobné tomu, jak metro vypadá dnes, zvláště trasa A a trasa C,“ podotýká Ermín (Ervín??) Stehlík, který působí ve společnosti Metrostav jako specialista na tunelovací práce. Ještě před začátkem druhé světové války se započalo s přípravnými pracemi, ty ovšem byly v roce 1941 zastaveny.\nPo válce byly některé z plánů obnoveny, ale únorový státní převrat jim opět vystavil stop. Československo se pod novou vládnoucí garniturou začalo přeorientovávat na těžký průmysl, jehož modlou byla výroba oceli. A to především pro zbraně, o čemž se ovšem v »táboře míru« nehovořilo. Až když začátkem šedesátých let doprava v československé metropoli neustále kolabovala, odpovědným místům došlo, že postavit podzemní dráhu by vlastně byl docela dobrý nápad.\nStanice pražského typu\nPodle těchto plánů ovšem pod Prahou nemělo jezdit metro, ale podpovrchová tramvaj. V roce 1966 byla zahájena její výstavba. „Celá záležitost začala tím, že se začalo stavět před hlavním nádražím směrem k Muzeu. To se dělalo hloubeně, z povrchu,“ vzpomíná Ermín Stehlík. V roce 1967 dorazila do Prahy skupina sovětských expertů, která ještě nepřivezla tanky, nýbrž docela dobrý nápad – místo podpovrchové tramvaje postavit klasické a kapacitnější metro.\nRažba byla zahájena v lednu roku 1969. „Začalo se pracovat u Štětkovy ulice kousek od Nuselského mostu. Odtud vyjel první štít, veškeré zařízení jsme dostávali v rámci technické pomoci ze Sovětského svazu. Tyto štíty svou koncepcí pocházely někdy z roku 1910 a bylo jimi stavěno i moskevské metro,“ vypráví Ermín Stehlík a pokračuje: „Místo řezných hlav tam byly plošiny, na kterých normálně pracovali lidé. Na Pankráci byly těžké podmínky, protože tam byly tekuté písky, což je jedna z nejhorších věcí v tunelařině. Takový písek teče jako voda. Na trase C byly stanice hloubené, tato linka byla mělká i z toho důvodu, že se původně počítalo s podpovrchovou tramvají. Naopak áčko šlo do velkých hloubek a stanice zde byly ražené. Začalo se trojlodním typem, tedy třemi tunely vedle sebe. Zpočátku se ostění dělalo litinové, poté betonové. Později vznikla tzv. stanice pražského typu z prefabrikátů.“ U takové stanice jsou zmenšeny pilíře, čímž bylo možné umístit do stanice více prostupů, a tudíž zlepšit tok cestujících mezi jednotlivými loděmi.\nV roce 1974 byla otevřena trasa C, která tehdy vedla z Kačerova k autobusovému nádraží Florenc. Problémem bylo, jaké vozy budou v pražském metru jezdit. „ČKD vyvíjelo vlastní soupravy. Ty byly o polovinu lehčí než soupravy sovětské provenience. Nuselský most byl navržen právě pro tyto československé lehké vlaky. Jenže ty čekal smutný osud. Jednoho dne záhadně havarovaly na Kačerově a jejich dokumentace pak šla na Východ,“ říká Ermín Stehlík.\nStoletá voda se valí do metra\nV srpnu roku 2002 postihla pražské metro zatím největší katastrofa v jeho historii. Byť se ku Praze valila tisíciletá voda, radnice prohlašovala, že situace je nadmíru výtečná, a vybízela Pražany, aby nadále podzemní dráhu využívali. Necelé půl hodiny po ukončení provozu metra v úterý 13. srpna 2002 začala do podzemí natékat voda. Stalo se to tak bleskovou rychlostí, takže dvě soupravy na lince B byly zaplaveny, naštěstí v nich nikdo nebyl. Vyšetřování ukázalo řadu nedostatků při stavbě. Kabelové průchodky, které měly zajistit správné utěsnění tlakově odolnou stěnou, nebyly vhodným způsobem zajištěny. Ani jinde nebyla stavba provedena podle plánu; například na trase B byla postavena tenká cihlová zeď namísto odolné betonové. Až v březnu následujícího roku byl provoz metra obnoven v plném rozsahu.\nUnikátní tunel pod Vltavou\nJenže při pokládání tunelu mezi Holešovicemi a Trojou na to šli stavbaři jinak. „V tomto případě šel tunel do oblouku a oblouky se špatně plaví. Takže v suchém doku byl vybetonován tunel, který však nebyl poté plaven. Dok se pak napustil vodou a tunel byl pomocí lan postupně upevněn do připravené rýhy na dně řeky. Tato technologie se dá považovat za jeden z největších přínosů české tunelařiny světu.“\nRazič i stavitel\nV současnosti se staví na jediném úseku pražského metra – prodlužuje se trasa A z Dejvic až k motolské nemocnici. „Na trase jsou čtyři stanice,“ popisuje hlavní stavbyvedoucí David Cyroň, „Motol je hloubená stanice, ostatní budou ražené.“ Z montážní jámy na Vypichu se do podzemí vydaly dva štíty s poetickými názvy Tonda a Adéla, které budou razit tunely metra.\nMetro do Motola má být hotové v roce 2014. A co dál? Hovoří se o prodloužení trasy A na letiště, stavbě trasy D do Písnice nebo dokonce o okružní trase E. „Trasa E je hudbou hodně daleké budoucnosti. Déčko ovšem bude muset přijít. Kdyby se něco stalo na Nuselském mostě, je nutné něco, co to nahradí,“ myslí si Ermín Stehlík.\nKam kráčíš, metro?\nMetro svou energii v podobě elektřiny získává z boční kolejnice. Tím se liší od podzemní tramvaje, která používá k »nasátí energie« nevzhledný vrchní sběrač na střeše, zvaný pantograf. Metro se tak mohlo »přikrčit« a jeho tunely nemusí být příliš vysoké.\nOvšem symbolem budoucnosti podzemní dráhy by mohla být levitace, konkrétně ta magnetická. Maglev, jak se tomuto principu zkráceně přezdívá, není objevem nikterak novým – asi každý z nás si někdy vyzkoušel přitisknout k sobě dva magnety… Jeho princip pochopil už před sto lety americký fyzik Robert Goddard a spočívá v tom, že stejné póly magnetů se odpuzují. Odtud už je jen krůček k využití tohoto objevu v dopravě.\nVýhodou vznášení se nad kolejnicí je, že zcela schází tření, protože vlak se vůbec s kolejnicí nedostane do kontaktu – souprava se vznáší asi patnáct centimetrů nad dráhou. Ještě štěstí, že tento princip nefungoval v praxi koncem 19. století. To by totiž slavná Humoreska z pera skladatele Antonína Dvořáka nikdy nevznikla. K jejímu složení jej mělo inspirovat právě charakteristické drncání vlaku.\nBudoucnost má jméno Maglev\nTam, kde je Maglev, tam schází elektromor. I když vlastně ne tak úplně, je totiž umístěn na trati v rozbalené a ploché podobě. Na rozdíl od klasického elektromotoru se tu však nevyskytují pohyblivé prvky, protože zbylou část motoru tvoří elektromagnety umístěné na vlaku. Dodávkou střídavého proudu vzniká magnetické pole, které »běží« tratí a působí na elektromagnety na spodku vlaku. Tak, jak se mění frekvence střídavého proudu, mění se i rychlost vlaku. Když se směr pole obrátí, vlak zpomalí a nepotřebuje tedy ani brzdy. Další výhodou je, že zatímco klasické kolejiště může mít nanejvýš čtyřprocentní stoupání, Maglev hravě zvládne i deset procent.\nZapomenout ovšem nesmíme ani na nízkou hlučnost Maglevu. Hluk vlaku jedoucího rychlostí tři sta kilometrů v hodině je ve vzdálenosti dvaceti pěti metrů o polovinu nižší než u elektrických rychlovlaků, jakým je například francouzské TGV. A není tomu tak dávno, co právě TGV bylo bráno jako vzor tiché dopravy.\nV současnosti se strojvůdce v moderním metru stará o otevírání a zavírání dveří a dohlíží na technické vybavení soupravy. Do samotného řízení vlaku však už příliš nezasahuje. Ovšem, dnes je i běžné to, že souprava se do stanice přiřítí bez strojvůdce. Vlak je totiž plně automatizován, chytrý systém si vše řídí a reguluje sám. Takový systém funguje například v Kodani, kde metro bez strojvůdce jezdí již od roku 2003, v Londýně, Paříži, Soluni nebo v Turíně.\nMetro bez řidiče se možná objeví i v Praze. Soupravy řízené na dálku by měly vyjet na zamýšlenou trasu D, alespoň tak vypadá jeden z návrhů. Do té doby ovšem bude muset být změněn drážní zákon, ten současný totiž neumožňuje, aby vlaková souprava nevezla strojvedoucího. K jeho změně možná ovšem pomůže i událost, která nedávno stala v Moskvě. Strojvůdce metra ve své kabině na chvíli usnul a souprava tak přejela jednu stanici. Ovšem něco takového technologie pražského metra nedovoluje už v současnosti.\nPodzemní dráha, Underground, U-Bahn, metro – to jsou všechno označení pro spolehlivou a rychlou dopravu městem. A možná nejen městem, ve Švýcarsku dokonce plánují síť metra pod celou zemí. Kdoví, možná jednou místo Pendolinem pojedeme z Ostravy do Prahy metrem. Každopádně, historie dopravního prostředku zvaného metro ještě zdaleka neskončila.\nMetro není jen metro\nPražské metro v sobě nezahrnuje jen stanice a koleje, ale i rozsáhlý ochranný systém, ve kterém se v případě nenadálé povrchové katastrofy může ukrýt okolo 300 000 lidí. Mezi kryty s nejvyšším stupněm odolnosti patří všechny stanice na trase A, na trase B stanice mezi Novými Butovicemi a Českomoravskou, na trase C pak úsek mezi stanicemi Roztyly a Háje a navíc ještě stanice Vltavská a Nádraží Holešovice. V některých případech je celý systém napojen na další objekty. Například na velitelské stanoviště armády, na podzemní prostory pod Letenskou plání, na pohotovostní vojenskou nemocnici s kapacitou 3000 lůžek, nebo třeba na pohotovostní podzemní vojenskou radiostanici, jejíž výkon po odstřelu ochranného pláště nad anténou a po jejím vysunutí dostačuje pro vysílání po celém kontinentu po dobu několika týdnů. V případě nouze elektrickou energii dodávají dieselagregáty, vzduch prochází skrz filtroventilační centrály, podobně i voda projde úpravnou. Konstruktéři systému nezapomněli ani na izolaci infekčně nemocných nebo kriminálních živlů.\nNejvytíženějším metrem světa je tokijská podzemní dráha, která ročně přepraví 3,2 miliardy lidí, přes dvě miliardy ročně jezdí metrem v Moskvě (2,5 miliardy) a v Soulu (asi dvě miliardy). Pražské metro ročně přepraví 531 milionů cestujících.\nJako druhé na světě bylo 6. června 1892 otevřeno metro v Chicagu, první latinskoamerické metro bylo zprovozněno 1. prosince 1913 v argentinské metropoli Buenos Aires, první metro v Austrálii a Oceánii zahájilo provoz 31. prosince 1926 v australském Sydney, první asijské metro má od 30. prosince 1927 Tokio a první metro v Africe funguje od 27. září 1987 v egyptské Káhiře.\nLondýnské metro je nejen nejstarší, ale i nejdelší na světě. Délka jeho tratí dosahuje délky 408 kilometrů, z čehož téměř třetina byla vybudována metodou ražení.\nI madridské metro má své nej, je totiž nejvíce expandující. Mezi roky 1995 až 1999 se jeho síť rozrostla o 58 kilometrů. Metro v Praze má necelých 60 kilometrů a stavělo se 34 let.\nNejdražší jízdné mají ve švédské metropoli Stockholm. Jedna jízda zde vyjde na 3,70 eur. Pasažéři si připlatí i v Sydney (2,9 eur) a v Kodani (2,8 eur).\nCelková délka: 59,5 kilometrů\n– A (Dejvická–Depo Hostivař) – 11,3 km; 13 stanic\n– B (Černý Most–Zličín) – 25,6 km; 24 stanic\n– C (Háje–Letňany) – 22,7 km; 20 stanic\nPrvní otevřený úsek: Kačerov–Florenc (trasa C, 6,6 km, devět stanic), 10. května 1974\nPoslední otevřený úsek: Ládví–Letňany (trasa C, 4,6 km, tři stanice), 9. května 2008\nPlány na další výstavbu:\n– prodloužení trasy A v úseku Dejvická–Motol, poté možná i k letišti v Ruzyni, předpokládaný termín výstavby 2010 až 2018\n– trasa D z Písnice přes Pankrác do stanice Hlavní nádraží, předpokládaný termín výstavby 2014 až 2022\nPočet cestujících: 531 milionů\nPrůměrný počet vypravených vozů v ranní špičce: 405/den\nZákladní údaje o metru v Praze a srovnatelných evropských městech\nPočet obyvatel: zhruba jeden milion\nCelková délka metra: 39,5 km\nPočet stanic: 59\nPrvní otevřený úsek: 1976\nPočet obyvatel: zhruba 1,7 milionu\nCelková délka metra: 33 km\nPočet stanic: 42\nPrvní otevřený úsek: 1896\nPočet obyvatel: zhruba 1,3 milionu\nCelková délka metra: 100,8 km\nPočet tras: 6\nPočet stanic: 98\nPrvní otevřený úsek: 19. října 1971\nPočet obyvatel: zhruba 1,2 milionu\nCelková délka metra: 59,5 km\nPrvní otevřený úsek: 10. května 1974\nCelková délka metra: 15,7 km\nPrvní otevřený úsek: 7. dubna 1995\nPočet obyvatel: zhruba 1,6 milionu\nCelková délka metra: 66,2 km\nPočet tras: 5\nPočet stanic: 80\nPrvní otevřený úsek: 8. května 1976


Aktuální nabídka lesy Bžany denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si lesy Bžany než Vás někdo předběhne.\nKategorie lesy Bžany se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele lesy Bžany neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je lesy Bžany právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné lesy Bžany\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii lesy Bžany, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující lesy Bžany, a to lesy na prodej Bžany, pronájem lesa Bžany, dražby lesů Bžany.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii lesy Bžany nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích lesy Bžany, lesy na prodej Bžany, pronájem lesa Bžany, dražby lesů Bžany.\nNehledáte lesy Bžany ?\nPokud jste v této kategorii lesy Bžany omylem a hledáte jiný typ nemovitosti zkuste si vybrat z následujících :\nDalší lokality v okolí lesy Bžany\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii lesy Bžany, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr lesy Bžany. Určitě lépe naleznete lesy Bžany, který hledáte.


Štěpánek vlajkonošem na Hrách v Riu? Bylo by to splnění snu, říká – ČT sport – Česká televize\nŠtěpánek vlajkonošem na Hrách v Riu? Bylo by to splnění snu, říká\nTřinec – Tenisový veterán Radek Štěpánek je rád, že se nakonec objeví na letních olympijských hrách v Riu. Utvoří pár s Lukášem Rosolem. Hrozícího viru zika se podle svých slov nebojí. V posledních dnech se navíc o Štěpánkovi hovoří jako o vlajkonoši české výpravy. "Bylo by to splnění dětského snu," řekl.\nŠtěpánek má za sebou čtvrtfinále Davis Cupu s Francií, kde český tým nakonec prohrál 1:3 na zápasy. "Opět jsme předvedli, že jsme strašně silný tým a umíme bojovat i proti tak silnému soupeři, jako je Francie ve složení, s nímž v Třinci byla," řekl Štěpánek v rozhovoru pro ČT sport.\nJe smutný, že se českému týmu nepodařilo dotáhnout souboj do pátého utkání. "Ale Francie prokázala kvalitu. V týmu měli nejlepší světový pár v deblu. Škoda, že se nám nepodařilo urvat bodů víc, ale nechali jsme na kurtu všechno, bojovali jsme do posledního dechu," uvedl. Podle Štěpánka by Francie mohla klidně postavit až tři daviscupové týmy, které by v klidu hrály Světovou skupinu.\nŠtěpánek měl na blížících se Hrách v Riu tvořit deblový pár s Tomášem Berdychem. Jenže ten nakonec do Brazílie neodcestuje kvůli obavám z viru zika. "Dozvěděl jsem se to po čtyřhře v šatně. Ta zpráva mě šokovala, ale vzal jsem ji na vědomí. V ten moment mi ale nebylo dobře, protože se tím pádem rozplynul můj olympijský sen," řekl.\nŠtěpánek si nicméně nemůže vynachválit výbornou komunikaci mezi Českým tenisovým svazem a mezinárodní federací. "Díky nim přišla fantastická zpráva, že budu moct Česko reprezentovat na Hrách s Lukášem Rosolem ve čtyřhře. Cítím teď obrovskou radost a úlevu, že můj olympijský sen žije dál a pojedu do Ria. Obětoval jsem tomu čas, program turnajů, přístup ke čtyřhře, věcí kolem toho byla spousta," vysvětlil.\nŠtěpánek: Být vlajkonošem na OH by byla pocta 00:09:19\nSpekulace o tom, zda by mohl být v jižní Americe vlajkonošem, ho zatím nechávají klidným. "Oficiální zpráva to není, i když se to ke mně dostalo. Bylo by to splnění mého dětského snu. Nést vlajku na olympiádě je něco, co může člověk zažít jen jednou za život. Byla by to pro mě velká čest," řekl sedmatřicetiletý tenista.


Londýn, Anglie: hotely\nLondýn Kings Hotel Vzdálenost od centra mesta 3.1 km Cena za den od £58 London Kings Hotel se nachází na výhodném místě v centru Londýna, pouhé 3 minuty chůze od stanice metra Edgware Road, a nabízí kavárnu a Wi-Fi zdarma ve všech společných prostorách. Všechny pokoje v Hotelu London Kings jsou vybavené klimatizací, TV s plochou obrazovkou a příslušenstvím pro přípravu čaje a kávy. K dispozici budete mít také bezplatné toaletní potřeby a žehličku s žehlicím prknem si můžete vyžádat.\nKing's Cross Hotel Vzdálenost od centra mesta 2.4 km Cena za den od £59 King’s Cross Hotel stojí pouhých 300 metrů od vlakového nádraží King’s Cross a 20 minut chůze od živé čtvrti Camden. King's Cross Hotel stojí na okraji stylové čtvrti Bloomsbury, jen 15 minut chůze od Britského muzea. Na živou Oxford Street je to jen něco přes 1,5 km a do Covent Garden dojdete pěšky za 25 minut. King’s Cross Hotel nabízí pokoje se zařízením na přípravu čaje a kávy a s malou ledničkou.\nExecutive pokoje londýn Kensington Vzdálenost od centra mesta 4.7 km Cena za den od £54 Jedná se o luxusní ubytování jen necelý 1 km od výstaviště Earl's Court a stejnojmenné stanice metra, ideální, pokud si přijíždíte prohlédnout Londýn. Moderní pokoje mají bezplatné širokopásmové připojení k internetu. K módním obchodům na Kensington High Street a muzeím v Knightsbridge dojdete od Executive Rooms by Shaftesbury pěšky za pouhých 10 minut. Elegantně zařízené pokoje jsou vybavené nejmodernější technologií včetně plazmové TV.\nSouth Place Hotel Vzdálenost od centra mesta 3.1 km Cena za den od £157 South Place Hotel se nachází pouhou minutu chůze od nádraží Liverpool Street. Elegantní hotel nabízí pokoje s Wi-Fi zdarma a designovým zařízením. South Place má pokoje s TV značky Bang & Olufsen, delikátním intimním osvětlením, velkými okny, ultra-moderní vlastní koupelnou, multimediálním centrem a minibarem. Ve střešní restauraci s terasou Angler se podává nápadité a vzrušující menu připravené z kvalitních ingrediencí, které pocházejí z celé Velké Británie.\nHotel Cafe Royal Vzdálenost od centra mesta 0.6 km Cena za den od £323 Café Royal je znovu otevřený luxusní 5hvězdičkový hotel v srdci centrálního Londýna v ulici Regent Street, západně od části Mayfair a východně od části Soho, 1,6 km od divadel, Buckinghamského paláce, Westminsteru a Britského muzea. Do nákupních ulic Bond Street, Oxford Street a Savile Row dojdete za 6 minut. Ikonická londýnská památka poskytuje 160 moderních pokojů včetně 49 apartmá a 6 apartmá s charakteristickými rysy.\nRafayel Hotel & Spa Vzdálenost od centra mesta 5.4 km Cena za den od £124 Tento ekologický 5hvězdičkový butikový hotel se nachází na nábřeží řeky Temže, jen 10 minut chůze od stanice metra Clapham Junction. Hotel Rafayel poskytuje ubytování v luxusních designových pokojích, studiích a apartmá s celoplošnými okny, špičkovým zábavním systémem a prostornou koupelnou. V některých je nainstalovaná speciální světelná technologie pro odbourání časového posunu. Lázně zahrnují saunu, parní saunu a provádějí se v nich různé procedury.\nHyde Park apartmány Vzdálenost od centra mesta 4.2 km Cena za den od £235\nHotel Oliver Vzdálenost od centra mesta 4.8 km Cena za den od £50 Tento útulný hotel se nachází v centru města, nedaleko ulice Kensington High Street a stanice metra Earl's Court. V jídelně pro podávání snídaní je hostům 24 hodin denně k dispozici čaj a káva zdarma. Na požádání hotel pro hosty zajistí možnost zahrát si golf v golfovém klubu Buckinghamshire, který se nachází 24 km odtud, nebo v 11 km vzdáleném klubu Ealing. Hosté mohou využít snadný přístup k autobusovým a vlakovým spojům.\nHampton Court palác Hotel Vzdálenost od centra mesta 2.6 km Cena za den od £58 Hampton Court Palace Hotel se nachází v patře budovy historického hostince, méně než 5 minut chůze od stanice metra a vlakového nádraží Elephant & Castle. Hampton Court Palace Hotel nabízí individuálně zařízené pokoje s vlastní koupelnou, TV s plochou obrazovkou s Freeview a příslušenstvím pro přípravu čaje/kávy. Každé ráno se podává kontinentální snídaně, kde nechybí čerstvě upečené croissanty a pečivo.\nB&B Belgravia Vzdálenost od centra mesta 2.1 km Cena za den od £95 Butikový B&B Belgravia je situován ve 3 georgiánských budovách, jen 5 minut chůze od nádraží Victoria. Nabízí moderně zařízené pokoje s bezplatným Wi-Fi připojením, vařené snídaně a bezplatnou půjčovnu kol. Pokoje v hotelu Belgravia mají podlahy s kobercem a vlastní koupelnu. Každý pokoj je také vybaven TV s plochou obrazovkou, psacím stolem a telefonem. V salonku je pohodlné posezení, otevřený krb a přenosný počítač pro hosty.


Burgenland - TERMÁLNÍ HOTEL ALL IN RED\nTERMÁLNÍ HOTEL ALL IN RED\nNejhezčí způsob, jak vidět červeně, umožňuje termální hotel ALL IN RED: kmotrem názvu tohoto moderního stylového hotelu byl vinařský region Blaufränkischland, jehož sláva je založena na zdejší Frankovce (Blaufränkisch). Červená barva se jako kreativní dekorační prvek prolíná celým hotelem. Termální hotel ALL IN RED je vybaven vyhřívaným krytým bazénem a venkovním bazénem a vlastním saunovým komplexem s finskou saunou, parní lázní, infračervenou kabinou a římským laconiem. K relaxaci hostů slouží nabídka masáží a také lehátka v klidové zóně. Podzemní spojovací chodbou s výtahem se hosté dostanou bez problémů do termálních lázní Sonnentherme Lutzmannsburg.\nDětský klub Arielle je otevřen každý den a lze ho využívat zdarma. Děti se mohou vydovádět na obřím dětském hřišti a ve venkovním bazénu, při špatném počasí se pak malí hoteloví návštěvníci zabaví v herně pro děti. Šest dní v týdnu se v dětském klubu nabízí profesionální hlídání dětí od tří let.\nRestaurace pro nekuřáky „the HALL“ nabízí nejen špičkové kulinářské kreace, ale také kuchyni, kde lze přihlížet práci kuchařů. V nabídce hotelu je plná penze pro labužníky a speciální menu pro kojence a malé děti. Večer se gALLeria Bar postará o romantické zakončení celého dne.\nV hotelu se bezplatně půjčují jízdní kola a hole na Nordic Walking, pokud jsou aktuálně k dispozici. Přímo před termálním hotelem ALL IN RED začínají trasy Rolling Area: cyklostezky nejrůznějších délek a stupňů obtížnosti a vlastní, speciálně značené trasy pro in-line bruslaře.\nNocí 1 2 3 4 5\nPokoj 1 2 3 4 5\nData se načítají...\nod € 99.-\nod € 21.-\nDarujte dovolenou v Burgenlandu! Poukazy platí ve více než 300 partnerských provozovnách...


Mladí házenkáři po debaklu se Slovenskem na Euro nejspíš nepostoupí — Míčové sporty — ČT sport — Česká televize\nMladí házenkáři po debaklu se Slovenskem na Euro nejspíš nepostoupí\n5. 4. 2014 17:00, autor: ČT sport\nPraha – Čeští juniorští házenkáři přišli v kvalifikaci o mistrovství Evropy o reálnou naději na postup. Na páteční výborný výkon proti silnému Dánsku nedokázali navázat a v pražském Edenu prohráli se Slovenskem propastným rozdílem 22:35. V závěrečném utkání proti Polsku tak musí vyhrát minimálně o 20 branek.\nMladí házenkáři utrpěli v kvalifikaci ME debakl se Slovenskem\nProti Slovensku se mladíkům nedařilo vůbec nic, v prvních deseti minutách dali dokonce jedinou branku a prohrávali 1:9. Velké množství ztrát a chyby na obranné polovině provázely výkon reprezentantů během celého utkání. "Naše hra postrádala pestrost a navíc jsme selhávali v obraně, kde jsme dostávali jednoduché góly. Rozhodl špatný začátek, pak jsme už neměli na to, abychom Slováky potrápili víc," uvedl trenér Petr Babák.\nNaděje české házené Kasal se blýskl devíti góly proti Dánsku, 5. 4. 2014\npřed 1 hodinou Beachvolejbal má nečekané mistry Evropy, lotyšští smolaři opět neuspěli\npřed 1 hodinou Volejbalisté do 20 let sahali po senzačním zlatu. Z juniorského ME berou stříbro\n22. 7. 2018 21:05 Volejbalisté do 20 let sahali po senzačním zlatu. Z juniorského ME berou stříbro


Domů / Svítidla / Stropní svítidla a stínidla / Černé závěsné svítidlo se 3 kabely Bulb Attack Cero Basic\nKvalitní Černé závěsné svítidlo se 3 kabely Bulb Attack Cero Basic od předního výrobce Bulb Attack ze skvělou cenu 1309 Kč. Vybírejte to nejlepší ze sekce Svítidla | Stropní svítidla a stínidla. Navíc od 1500 Kč je doprava zdarma. Vy tak neplatíte nic navíc!\nKatalogové číslo: 665952 Kategorie: Stropní svítidla a stínidla, Svítidla\nSháníte minimalistické a moderní osvětlení s nádechem industrialismu? Takové, které úžasně ozvláštní každý interiér, aniž by od něj zbytečně odvádělo pozornost? Právě jste ho našli. Kabel a nevšední žárovka, která po rozsvícení tvoří neskutečnou vizuální hru světel. To je Bulb Attack.. Neváhejte a nakupte Černé závěsné svítidlo se 3 kabely Bulb Attack Cero Basic, dokud máme zboží skladem. Máme pouze omezené množství. Kvalitní nábytek a bytové doplňky z kategorie Svítidla | Stropní svítidla a stínidla rozzáří vaši domácnost. Značka Bulb Attack dává záruku vysoké kvality a stylu.


Konference New Wave — Přírodovědecká fakulta UK\nFakulta / Geografie / Katedra fyzické geografie a geoekologie / Aktuality / Konference New Wave\nKonference New Wave, která proběhla 27.5.2011, je neformální a přátelská platforma studentům doktorského, magisterského i bakalářského studia a to napříč dílčími specializacemi geografie. Koná se již třetím rokem a usiluje o podporu komunikace a spolupráce nastupující generace geografů.\nKomplexní rizika a hrozby představují v globalizujícím se světě výzvu pro udržitelný rozvoj balancující sociální, ekonomické a environmentální priority. Úspěšná odpověď na tyto výzvy vyžaduje inovace nejen v technologickém smyslu, ale také nové společenské vize a priority a jim odpovídající výzkumné otázky a metody. Konference New Wave usiluje o prezentaci různých pohledů - sociálních geografů, fyzických geografů, kartografů a demografů – na aktuální sociální a environmentální problémy.\nZprávu z konference najdete na stránkách České geografické společnosti.\nLukáš Brůha, Martina Hupková, Jakub Lysák, Roman Matoušek, Petra Nyplová, Tereza Ponocná, E-mail: new.wave@seznam.cz\nPřiložený soubor: Program semináře New Wave\nDalší soubor: NewWave3_plakat\nPublikováno: Pátek 01.07.2011 13:35


Vondra se tvrdě obul do Respektu: Vznikl u mě v kuchyni, teď hájí homosexuály a cyklisty - 16.09.2019, Sputnik Česká republika\nEuroposlanec Alexandr Vondra (ODS) se tvrdě obul do dnešního liberálního světa. Kritice se nevyhnul ani týdeník Respekt, u jehož počátku stál právě Vondra... 16.09.2019, Sputnik Česká republika\n...spinavec,defraudant a milenec Venci kolaboranta,Sasa Vondra,by mel co nejdrive zalezt do mestske kanalizace a po zbytek zivota se uz neukazat na verejnosti..to bude asi nejvetsi prinos pro zivotni prostredi a celou eu..\nSaso , koho by dnes zajimala nejaka STB ?! V podobe Babise dostala CR to nejlepsi , co nedokazali , ty prave Ceske geny , jako jsi ty a Kalousek , co jste okradli CR o 360 melounu v Promopro ! Saso jsi nicka , dnes jiz nic nerikajici , jenom stekas !\nčeská republika, alexandr vondra, praha\nVondra se u sebe na Facebooku podělil o dojmy z rozhovoru se zástupcem šéfredaktora Respektu Markem Švehlou, který byl otištěn minulý týden. Europoslanec připomíná, že časopis byl v 90. letech „liberálním médiem v původním, nejlepším slova smyslu“. Pak se ale podle něj posunul doleva a hodně zezelenal.\n„Respekt vznikl z původního Informačního servisu (IS), jehož první redakce v listopadu 89 byla v pražském bytě, který jsem obýval se svou ženou. U nás v kuchyni jsme se také bavili, jak se týdeník, který z IS vznikl, má jmenovat. Vyhrál to ‚Respekt‘,“ vzpomíná Vondra.\nEuroposlanec připomíná, že Švehla mu před dvěma lety věnoval kritický úvodník a karikaturu, ve kterém reagoval na Vondrův rozhovor v České televizi. V něm v nadsázce prohlásil, že „Prahu postupně dobývají cyklisti, vegetariáni a homosexuálové, a že já jako konzervativní člověk, který rád jezdí autem, jí maso a miluje ženské, uvažuji o přestěhování z Prahy na venkov“.\nTeď se Švehla rozhodl k tomuto tématu vrátit a podstatnou část dlouhého rozhovoru zaostřil právě na téma LGBT, pruhům pro cyklisty a globálního oteplování. Vondra tato témata označil za „lavinu progresivity a pokrokářství“.\n„To jsou ti, kdo chtějí změnit náš přirozený způsob života ve jménu prosazení jediného správného názoru na svět. Oni si říkají liberálové, ale liberálové to nejsou. Liberál je ten, kdo usiluje o nějakou svobodu. Tohleto se dostává do kategorie nároků,“ tvrdí Vondra v rozhovoru.\nMegapruhy pro cyklisty\nPodle něj se tito lidé, kteří se dostávají k moci, snaží změnit způsob našeho života. Jako příklad uvedl omezování silniční dopravy v Praze ve prospěch cyklistů, přestože žádní nejsou.\n„Dělají se tady megapruhy pro cyklisty a žádní cyklisté tu nejsou,“ sdělil a odkázal na Prahu 7. „Tam, kde se ještě před dvěma lety jezdilo autem dvěma pruhy, se jezdí jen jedním a ten druhý je pro cyklisty. Dnes jsem odjížděl z venkova a potkal jsem několik cyklistů, žádný pruh tam ale nemají. Pak jsem přijel do Prahy a žádného cyklistu jsem nepotkal,“ vysvětlil.\n„Není to tedy reakce na poptávku, je to přesvědčování lidí k jinému způsobu života, vnucování menšinou většině,“ zdůraznil bývalý ministr zahraničí.\nManželství není pro homosexuály\n20. července 2019, 20:40\nPozastavil se i u obrany konzervativních hodnot. Švehla v rozhovoru připomenul, že dříve o tomto tématu Vondra příliš nemluvil. Europoslanec ale odpověděl tím, že v minulosti to nebylo potřeba.\n„Svět se změnil, takže mě to možná nutí vyjadřovat se ostřeji při obraně světa, jak si ho ještě pamatuju, to je pravda. Dneska dominují progresivisti, to je prostě neuvěřitelné, a já na to jen reaguji,“ vysvětlil.\nJako příklad uvedl prosazování práv homosexuálů. Zdůraznil, že manželství má být svazek muže a ženy, jehož účelem je reprodukce našeho rodu a civilizace. Musí proto existovat maminka a tatínek.\n„Dneska tady začínají chodit chytráci, kteří říkají, že už není maminka a není tatínek, ale že je rodič jedna a rodič dvě. Takové pojmy byly zavedeny letos v únoru ve školách ve Francii. To je svět, ve kterém nechci žít, a proto zesiluji hlas,“ řekl Vondra.\nUhlíková neutralita je nereálná\n5. září 2019, 20:27\nŘeč zašla i na globální změny klimatu. Vondra tvrdí, že svou činností v Evropském parlamentu chce zabránit Evropě, aby spáchala sebevraždu. K té může dojít, pokud se prosadí program uhlíkové neutrality.\n„Z hlediska nějakého koloběhu hmoty v přírodě jde o nerealistický koncept,“ poznamenal.\nPodle něj je dnes v Evropě několik zlomových linií: rozdělení sever-jih, západ- výhod a brexit.\n„A místo toho, abychom řešili problém rozdělení a fragmentace, tak začala Evropská unie zachraňovat planetu. A mám vážné obavy, že to může nadělat více škody než užitku,“ řekl Vondra a uvedl, že jako vystudovaný přírodovědec se přihlásil do výboru životního prostředí. „Vlastně jsem možná jediný, kdo tam má vysokoškolské zkoušky z klimatologie,“ poznamenal.\nVondra připustil, že životnímu prostředí pravice nevěnovala dostatečnou pozornost, což teď chce změnit. Jako životaschopnou alternativu uhlíkové neutralitě považuje kroky zaměřené na adaptaci ke změnám klimatu.\nVondra tento rozhovor označil za střet dvou světů.\n„Svět Respektu je smrtelně vážný, vždy na straně pokroku. Humor ani nadsázka se do něj moc nevejde. Můj svět je fakt dost jiný. Vadí mi, když se ve jménu pokroku začíná měnit lidská přirozenost a omezuje lidská svoboda,“ míní Vondra.\nJak poznamenal jeden z komentátorů. Vondra přivodil Švehlovi „dost velké trauma“, když se v květnu dostal do Evropského parlamentu.\n„Bohužel A. Vondra prošel. Místo aby seděl mezi svýma normálníma chlapama v té své vesnici,“ napsal tehdy na Twitter.\n— Marek Svehla (@mareksvehla) 26. května 2019\n17. září 2019, 00:562\n17. září 2019, 10:492


11. 08. 2017 | 16:18\nTaková vládnoucí moc, jak jí přirozeno, nejdříve ovládne nejdůležitější slova a jejich významy. Tentokrát přišla jako první na řadu pravda, přesněji "alternativní pravda" . Pamatujete? Když Trumpova poradkyně Conwayová hájila lži mluvčího Bílého domu Spicera, sdělila publiku, že nelhal, nýbrž poskytl „alternativní fakta“. A v tom je ta největší potíž.\nTrumpovou oporou jsou „alternativní fakta“. O realitě toho moc neví a nezajímá ho, protože žije ve vlastním světě, v němž „přináší lidu dobro“. A ve jménu toho světa přizpůsobuje realitu vlastním představám, jak by se eufemisticky dalo označit lhaní. „Alternativní fakta nejsou fakta, to je lež,“ reagoval na Conwayovou moderátor Chuck Todd v pořadu NBC News Meet the Press.\nNovinařina pod palbou\nJenže od té doby se i v USA posunula společenská atmosféra docela hrozivě. „Tím, že nás vykreslují jako nepřátele lidu, vytvářejí nebezpečné prostředí,“ říká americký investigativní novinář Adam Entous z The Washington Post v rozhovoru pro českou DVTV.\nPodle něj je neuvěřitelné, jak se americkým novinářům po Trumpově zvolení prezidentem proměnil svět: narůstá strach a obavy, že se nahlodávají některé dosud samozřejmé svobody. Především investigativní novináři, kteří nyní poodhalují kontakty Trumpova předvolebního štábu na Rusko, jsou prezentováni jako nepřátelé lidu. A část společnosti věrná Trumpovi tomu věří, protože jí nejde o fakta, emoce jsou pro ni přednější. „Máme pocit, že schopnost dělat naši práci je stále více ohrožena a pod stále větším tlakem. Role investigativní žurnalistiky je mnohem důležitější než dosud: jako kdyby důvody, proč jsme se dali na tento obor - snažit se informovat lidi, ukazovat na to, za co jsou mocní odpovědní - byly po palbou,“ uzavírá Entous.\nI během aféry Watergate (za Nixonova prezidentování) politici napadali média a obviňovali je ze lží. Dnes to ale má opačný gard než tehdy: rozdíl mezi Nixonovou a Trumpovou kauzou spočívá v tom, že tehdy patřili prezident a jeho lidé k mainstreamu, nyní jsou naopak alternativci, kteří proti „zločinnému mainstreamu bojují“. Tedy - tváří se tak, abychom přiznali pravou míru.\nI sám Entous ovšem dodává, že američtí novináři jsou proti těm evropským trochu rozmazlení, protože Evropu zastihla vlna nenávistných a útočných výhrůžek a komentářů na internetu dříve a silněji než Spojené státy. Vlna lží a nevraživosti v Evropě naposledy vrcholila během kampaně a hlasování o Brexitu, sami Britové jsou hlubokým rozdělením společnosti zděšeni.\nA politiku založenou na alternativních pravdách praktikují již nějakou dobu Maďarsko či Polsko, Česká republika a Slovensko mají tím směrem našlápnuto. V Polsku právě teď vrcholí jak atak vládních alternativců na demokracii a svobodu, tak obrana občanské společnosti proti němu, jak to v podrobné analýze popsal novinář a diplomat Petr Janyška:\n„Vládnoucí strana Právo a spravedlnost (PiS) J. Kaczyńského se… pokusila prosadit si expresním způsobem podřízení všech soudů. Nic menšího, než zajistit vládě beztrestnost. Odhlasovala si během pěti dnů tři zákony, které podle odborníků jednoduše znamenaly protiústavní změnu režimu. Změnu ústavy cestou obyčejných zákonů, bez hlasování ústavní většinou a bez toho, že by se procedura nazvala změnou konstituce… Zákony, které parlament minulý týden odhlasoval, se týkají obecných soudů, Nejvyššího sudu a Polské soudcovské rady. Až mrazí v zádech, v kolika případech ty zákony porušily podle právních autorit ústavu.“ (Celý Janyškův článek je zde.)\nPodle známé spisovatelky, novinářky a historičky Anne Applebaumové přitom právě Polsko ukazuje, že „největší hrozbou pro Západ není radikální islám, nic, co přichází zvenčí. Hrozba totiž číhá uvnitř“. Reagovala tak na nedávnou návštěvu Donalda Trumpa v Polsku, který zde mluvil o poutech, jež drží Západ pohromadě, včetně klasické hudby a víry v Boha, ale o polském rabování demokracie se vůbec nezmínil. Jako jediné nebezpečí označil hrozby z „jihu či východu“ a represivní ideologie, jako je radikální islám, který se snaží „exportovat terorismus a extremismus po celé planetě“.\n„Polský odklon od demokracie ochromí nejen jednotu Západu, ale i jeho přitažlivost pro další země ze všech koutů světa. A vytvoří prostor pro to, aby jeho roli převzaly represivní ideologie a režimy z jihu či východu," rozebírá Applebaumová Trumpův postoj a dodává: „Když byl Trump zvolen prezidentem, mnoho lidí, včetně mě, psalo o tom, jaký to může mít dopad na mezinárodní demokracii. A mnozí nešetřili obavami, že nový šéf Bílého domu bude povzbuzovat populistické, nacionalistické a antiliberální strany v Evropě i v dalších částech světa. A teď to dělá.“\nTakovou nadvládu alternativní pravdy a arogance přeci známe i z vlastní zkušenosti. Zeman, Babiš, ale i většina předních představitelů ostatních parlamentních stran, ji používají takřka denně. Nyní to tedy zažíváme ve světovém měřítku. Alternativci si evidentně rozumějí a začínají propojovat svůj svět - a náš svět postupně bledne, až zmizí. Vzdálená naděje tkví v tom, že se tomu nealternativci důrazně postaví, jako to dělají v Polsku. Bůh nám buď milostiv.


Winter Saxony je nepochybně jedním z nejkouzelnějších vánočních regionů v Německu. Světová sláva pro tento region přinesla umění jedinečné krásy a jemnosti řezbářských místních řemeslníků a šumivých světel Striezelmarkt - nejstarší vánoční trh v zemi. Slavný veletrh na centrálním náměstí Altmarkt v historickém centru Drážďan se rychle blíží svému 600. výročí. Vánoční trh Striezelmarkt Dresden je plný jasných světel, dětských očí zářících radostí, lahodných vůní perníku a svařeného vína, vánočních melodií a všech druhů novoročních dárků.\nNa tento veletrh přicházejí každý rok desítky tisíc návštěvníků a turistů z celého světa nejen za dárky a vánoční cukrovinky, ale také naplnit jejich srdce tou pravou vánoční náladou. Pouze zde si můžete koupit slavné hračky a tradiční vánoční ozdoby od nejlepších německých řezbářů: vánoční pyramidy, loutky, figurky andělů, louskáčky - výběr je obrovský, každé dílo je opravdovým mistrovským dílem. Je ale nemožné si představit Vánoce v Drážďanech bez autentického drážďanského ukradení.\nNěmecký Stollen existuje již asi 700 let a je celosvětově považován za jeden z nejznámějších a nejoblíbenějších vánočních pečiv. Sladké koláče a chleby posypané kandovaným ovocem a ořechy jsou charakteristickými znaky vánočního pečiva v mnoha regionech světa. Tento druh dortu je tradiční pro mnoho anglicky mluvících zemí a v Itálii je to panettone, v Polsku - vánoční dort, julekake - v Norsku, bolo-rei - v Portugalsku a birnenbrot - ve Švýcarsku. Ale žádný z nich není celosvětově ceněn tak vysoko jako německý Stollen.\nChristmas Stollen, v Německu známý jako Christstollen, je kvasnicový chléb, který se peče se sušeným ovocem, citrusovými plody, ořechy a kořením. Jeho odrůdy jsou Mandelstollen (stollen s mandlemi), Mohnstollen (stollen s mákem), Quarkstollen (stollen s tvarohem), Nuss-Stollen (stollen s ořechy), Butterstollen (stollen s vysokým obsahem oleje), Dresdner Stollen (Dresden Marzipstollen) (stollen s marcipány). Mezi nejmodernějšími verzemi stollenu je dokonce i stollen šampaňského, rozinky, které jsou předem namočené v drahém šampaňském. K dispozici je také speciální recept - stollen vestfálských pekařů, jehož recept vyvinula asociace pekařů z regionu Westphalen-Lippe. Tato verze stollenu je vyrobena výhradně ze surovin pocházejících z této oblasti.Zeměpis vyžadoval změny v seznamu složek, takže mandle používané pro klasický stollen byly nahrazeny lískovými ořechy a sušená jablka, třešně a švestky nahrazeny rozinkami a kandovaným ovocem. Místní jablečná vodka navíc nahradila rum, který se používá k namáčení sušeného ovoce v klasických stollenských odrůdách. A ještě jeden důležitý detail - skutečný tradiční stollen je posypán silnou vrstvou práškového cukru, připomínající zabaleného Krista, a naplněný aromatickým kořením, které vyjadřuje teplo vánočních svátků.který se používá k namáčení sušeného ovoce jako součást klasických druhů stollenu, zde jej nahradila místní jablečná vodka. A ještě jeden důležitý detail - skutečný tradiční stollen posypaný silnou vrstvou práškového cukru, připomínající zabaleného Krista, a naplněný aromatickým kořením, které vyjadřuje teplo vánočních svátků.který se používá k namáčení sušeného ovoce jako součást klasických druhů stollenu, zde jej nahradila místní jablečná vodka. A ještě jeden důležitý detail - skutečný tradiční stollen posypaný silnou vrstvou práškového cukru, připomínající zabaleného Krista, a naplněný aromatickým kořením, které vyjadřuje teplo vánočních svátků.\nVýznam německého slova „stollen“ kdysi znamenal sloup nebo hraniční kámen města. Předpokládá se také, že ve starověku to znamenalo také vstup do dolu. Někteří historici se domnívají, že charakteristický tvar stollenu byl formován důlním tunelem tehdejšího stříbrného a cínového průmyslu. Je v něm ale i náboženská symbolika, podle níž je chléb symbolem Kristova těla. Tradiční tvar stollenu zůstal dodnes nezměněn a připomíná Ježíška ležícího ve sněhobílých plenkách. Velmi charakteristické, překrývající se hrany stollenu a hojné zaprášení práškového cukru vyjadřují alegorii obzvláště živě. To je pravděpodobně důvod, proč se tomuto stollenu tradičně říká Christstollen neboli Kristův Stollen.\nDresdner Christstollen Christstollen je nerozlučně spjat s historií samotných Drážďan a jejich bohatým kulturním dědictvím. Historie společnosti Stollen je kulturní historií Drážďan.\nStollen se narodil v pekárnách středověkých klášterů a cechů. Nejstarší dokumenty, ve kterých byl zmíněn, pocházejí z roku 1329, kde se stollen objevuje jako vánoční dárek biskupovi Heinrichovi v Naumburgu (Saale). V té době byl stollen pečivem pro katolický adventní půst (z latiny adventus - farnost), takže těsto pro stollen bylo vyrobeno pouze z droždí, mouky a vody. Jeho vkus byl samozřejmě velmi skromný. Katolická církev nedovolila používání másla nebo mléka během půstu na znamení abstinence.\nSkuteční Sasové měli vždycky pověst milovníků života a v roce 1430 se kurfiřt Ernst Saský a jeho bratr vévoda Albrecht obrátili na papeže Mikuláše V. s žádostí, aby mu k pečení stollenu dovolil používat máslo místo řepkového oleje. Žádost byla zamítnuta. Ve skutečnosti se jedná o drážďanský stollen, jako jídlo, které se konzumuje během půstu, poprvé oficiálně zmíněného v roce 1474 v dokumentech křesťanské nemocnice sv. Bartoloměje, kde byl poprvé zaznamenán první recept na stollen. V nemocnici svatého Bartoloměje na Štědrý den byli pacienti léčeni jednoduchou buchtou, pečenou podle církevního dogmatu, pouze z droždí, mouky a vody. A teprve v roce 1491, na osobní žádost kürfürsta Ernsta Saska, vedoucí tehdejší katolické církve papež Inocent VIII., Povolil zvláštní poselství, které se do dějin církve zapsalo jako „vyhláška o ropě“při pečení stollenu během půstu používejte máslo a mléko. Je pravda, že ne za nic, ale za velkorysý dar církvi, konkrétně v tom okamžiku - za stavbu nové katedrály. Od té doby mohli pekaři používat k pečení stollenu bohatší přísady, a ačkoli se povolení zpočátku vztahovalo pouze na drážďanskou šlechtu, rychle se rozšířilo na všechny farníky.\nOd té chvíle se z Drážďan Stollen vyvinul mimořádně chutný sladký chléb s mnoha dalšími přísadami a stal se důležitým symbolem regionu. Možná, aby kompenzovali staletí hladovění a pečení stollenu bez másla, Sasové nakonec z stollenu udělali jedinečný krémový chléb plněný ovocem. Předpokládá se, že myšlenka přidávání různých příchutí do ukradeného těsta patří dvornímu pekařovi Heinrichovi Drassdovi z Torgau. Možná je to on, kdo vděčí za zásluhy o šíření Stollenů po celém Sasku v podobě, v jaké je známe dnes. Stollen se konečně stal skutečným a jedinečným chlebem vánočních oslav. Po nějaké době se Sasko stalo protestantem, ale Stollinové v něm zůstali navždy.\nHistorické dokumenty obsahují odkazy na skutečnost, že od roku 1560 každý rok jako dárek k svátku svatý saský vládce s pomocí osmi učňů upečel 2 vánoční stolleny dlouhé 1,5 m a vážící 36 liber od osmi nejlepších cukrářů města.\nKrál August II., Pravděpodobně nejslavnější saský vládce, pověřil pekařů z Drážďan, aby v roce 1730 upálili obří stollen na oslavu saské armády - na tuto událost pozval významné hodnostáře z celé Evropy v naději, že najdou vojenské spojence. Na pečení tohoto jedinečného produktu pracovalo asi 100 pekařů a jejich učňů. Na výrobu těsta bylo použito 3 600 vajec, 326 litrů šlehaného mléka a 20 set měr mouky. Hotový stollen vážil 1,8 tuny, měl délku 8,23 ma šířku 5,49 m. K upečení takového obra byla speciálně navržena a vyrobena exkluzivní pec podle návrhu dvorního architekta Peppelmanna. K přepravě stollenu ke královskému stolu byl zapotřebí konvoj s osmi koňmi a ke krácení stollenu byl použit nůž dlouhý 1,6 m,který byl také speciálně navržen a vyroben pro tento svátek. Stollen byl nakrájen na 24 000 kusů podle počtu účastníků slavnosti.\nV hlavním městě Saska se Stollen původně jmenoval Striezel. Díky Striezelu se dnes drážďanský vánoční trh nazývá Striezelmarkt. Existuje již více než pět století a je oficiálně nejstarší v Německu. První vánoční trh v Německu se konal v Drážďanech v roce 1434. Od té doby se tento trh, Dresdner Striezelmarkt, otevírá a funguje každý rok před Vánocemi. Po skončení třicetileté války v roce 1648 dosáhli drážďanští pekaři nejvyššího privilegia - jediní mají právo prodávat své krádeže na Striezelmarktu. Každý rok v sobotu před druhým adventem se koná slavný Dresdner Stollenfest s tradiční produkcí největšího německého Christstollenu. Koně každý rok vezou kočár tažený koňmi ulicemi měst na vánoční trh.Podle tradice se k řezání obrovského stollenu používá přesná kopie původního 12-kilogramového nože z dob Augusta Silného. První kus, podle tradice, jde starostovi města, a poté je stollen rozřezán na tisíce kusů, které jsou prodány všem, a výtěžek z prodeje jde na charitu. Stollenfest je hlavní událostí předvánoční sezóny v Drážďanech. Na festivalu Stollen se každý rok účastní stále více návštěvníků, obchodních cechů, sdružení a soukromých pekařů.výtěžek z prodeje jde na charitu. Stollenfest je hlavní událostí předvánoční sezóny v Drážďanech. Na festivalu Stollen se každý rok účastní stále více návštěvníků, obchodních cechů, sdružení a soukromých pekařů.výtěžek z prodeje jde na charitu. Stollenfest je hlavní událostí předvánoční sezóny v Drážďanech. Každoročně se festivalu Stollen účastní stále více návštěvníků, obchodních cechů, sdružení a soukromých pekařů.\nPopularita drážďanských stollenů se ve světě stala tak velkou, že na začátku 20. století byly tradiční drážďanské pekárny donuceny zahájit skutečnou válku s kontrafaktuálním stollenem, jak tomu nyní říkáme. Dnes je značka „Dresdner Stollen“ registrovanou ochrannou známkou a mohou ji používat pouze vybrané pekárny v Drážďanech, pokud jejich stollen splňuje absolutně všechna kritéria a požadavky na recept a výrobní technologii skutečného drážďanského stollenu. „Dresdner Stollen / Dresden Stollen“ je chráněná originální ochranná známka, která se od roku 1997 vztahuje pouze na výrobky pečené ve městě Drážďany a okolí. Podle normy musí být na každých 10 kg mouky v Drážďanech stollen nejméně 3 kg bezvodého tuku,Z toho 50% tvoří mléčný tuk a 1 kg mandlí, 7 kg sušeného ovoce a kandovaného ovoce.\nStollen dnes a zítra\nDnes, stejně jako před staletími, je Drážďany Stollen důležitou předvánoční tradicí v Německu. Každý pekař má v receptu na tento dezert své vlastní tajné přísady. Rozinky, máslo, sladké a hořké mandle, kandovaná pomerančová a citronová kůra, mouka, voda a droždí jsou základní ingredience stollanu. Pečení také vyžaduje plnotučné mléko nebo sušené plnotučné mléko, krystalický cukr, citronovou kůru, stolní sůl, práškový cukr, aromatické koření a alkohol pro pikantní notu. V žádném případě byste neměli přidávat margarín nebo umělé konzervační látky nebo příchutě.\nPouze nejlepší drážďanští pekaři vlastní oficiální „klasický“ recept drážďanského Stollenu. A drážďanský vánoční Stollen, vyrobený podle starých receptů, lze nyní koupit v nejznámějších pekárnách v Drážďanech. Jeden z nejchutnějších stollenů nabízí manufaktura Dresdner Stollen, která vždy potvrzuje vysokou kvalitu svých výrobků speciálním certifikátem. Každá saská rodina má však svůj vlastní „babičkin recept“ na vánoční Drážďany Stollen, který je podle tradice také považován za tajný a předává se z generace na generaci.\nV mnoha německých rodinách, které ctí tradice svých předků, je pečení vánočních stollenů každoročním rodinným rituálem i dnes. Pečení obvykle začíná v polovině října nebo začátkem listopadu. Starší ženy v rodině každý týden po dobu jednoho týdne pečou 2–4 tunely, protože většina z nich bude věnována přátelům a rodině jako tradiční vánoční dárek. Těsto hněteme ručně jako dříve, poté necháme vykynout, vytvarovat a upečeme. Dále budou krádeže zabalené v pergamenu ponechány zrát až do Vánoc. Stollen musí zrát alespoň 3 týdny, aby se skutečně rozvinula jeho chuť a struktura, a lze jej snadno skladovat za správných podmínek několik měsíců.\nTradiční plechová krabička, ve které byl tento nejslavnější stollen na světě balen po 2 století za sebou, je opatřena očíslovanou oválnou zlatou pečetí zobrazující kurfiřta Saska Augusta Silného jako záruka autenticity a vysoké kvality produktu.\nZe všech vánočních pečiv, které na světě existují, je nejznámější drážďanský Stollen, který má nejen staletou historii, ale také vlastní osobní web (www.dresdnerstollen.com/en/) a vlastní Stollenfest, kterého se můžete zúčastnit alespoň jednou v životě. - velké štěstí, nebo chcete-li, opravdový vánoční zázrak.\nPřečtěte si také: 26. Stollenfest se bude konat v Drážďanech 7. prosince\nDrážďany vánoční Stollen\nVánoční máslo Stollen\nMaková vánoční stollen\nTradiční vánoční Stollen


Nápoj císařů – Deka fest\nPosted on 18.12.2017 11.4.2018\nDíky české společnosti Oxalis si můžeme vychutnat chuť ze subtropického pásu už přes dvacet let u nás na gauči. Dovážejí z producentských zemí černý, zelený, žlutý, i bílý čaj, který v Číně byl považován za nápoj císařů. Nezůstalo se však jen u dovážených výrobků ze zemí vynálezců kompasu a střelného prachu, společnost dokonce míchá vlastní jedinečné směsi z bylinek a ovoce. Své nadšení pro druhý nejrozšířenější nápoj na světě dokazují i členstvím ve svazu výrobců ekologických potravin PRO-BIO.\nJedinečné chutě z Nepálu u vás doma\nNa jejich oficiálních stránkách potom můžete najít cenný návod, jak připravovat jednotlivé druhy tohoto kulturního nápoje, aby si zachoval svou jedinečnost. Čaje Oxalis v sobě snoubí kvalitu, tradici a nadšení pro horké nápoje plné vitamínů a antioxidantů.\nZískejte potřebné materiály


Dinosauři byli ztraceni dlouho předtím, než je zlikvidoval slavný meteorit | 100+1 zahraniční zajímavost\nDinosauři byli ztraceni dlouho předtím, než je zlikvidoval slavný meteorit\nI bez zásahu shůry by byli velcí dinosauři ztraceni. K vyhynutí byli odsouzeni dávno před dopadem meteoritu\nZkázu neptačích dinosaurů přivodil meteorit, který dopadl před 66 miliony let u dnešního Chicxulubu na Yucatánu. Podle nového výzkum šlo ale jen o poslední hřebíček do rakve.\nBritští vědci zpracovali moderní statistický model, z něhož vyčetli, že dinosauři postupně vymírali možná až celých 50 milionů let před dopadem osudného meteoritu. Jednotlivé druhy dinosaurů prostě mizely rychleji, než se objevovaly druhy nové. Masové vymírání spojené s dopadem meteoritu je pak „jen“ dorazilo.\nTIP: Vědci hodlají vrtat v kráteru Chicxulub, aby přišli na kloub mechanismu masového vymírání\nÚstup dinosaurů měl nejspíš celou řadu příčin. Podílel se na něm postupný rozpad velkých kontinentů Laurasie a Gondwany a intenzivní vulkanismus, Svou roli ale sehrálo i kolísání hladiny oceánu a zřejmě i rozmach tehdejších savců.\nZdroj fotografií: ScottRobertAnselmo / Wikimedia Commons\ndinosauřiChicxulubpád meteoritukrátermasové vymírání


Primark v Praze má být vlajkovou lodí | E15.cz\nHana Langrová - Blesk.cz\n15. července 2019 • 19:24\nČeši za levnými nákupy v Primarku neváhali vyrazit i stovky kilometrů daleko nebo zaplatit za zboží překupníkům na internetu. Za necelý rok má obchodní dům stát i v Praze.\n„Výstavba v Česku probíhá podle plánu a nejsem si vědom žádných zdržení,“uvedl pro Blesk Zprávy Jan Kotrbáček z poradenské firmy v oboru realit Cushman & Wakefield.\n„Pro řadu značek střední úrovně bude vstup Primarku na český trh tvrdá konkurence. Řada lidí vnímá jeho zboží jako kvalitní a za velmi dobré ceny. Pokud udrží cenovou hladinu, kterou mají nastavenou například v Drážďanech, kam jezdí spoustu Čechů, budou mít úspěch,“ zmínil Tomáš Prouza, prezident Svazu obchodu a cestovního ruchu.\nProuza ale načrtl i alternativní scénář. Firma by mohla chtít rychle vytěžit poptávku a to, že měli Češi značku dlouhá léta daleko, pak by ale Primark mohl narazit. „Čeští zákazníci jsou relativně zvyklí nakupovat za daleko vyšší ceny, takže to může svádět,“ varoval prezident Svazu obchodu a cestovního ruchu.\nDohady o tom, že by mělo být Česko „popelnicí“ Primarků v Londýně, Paříži a dalších metropolí, Kotrbáček odmítl. „Obchod, který vzniká v Praze, bude vlajková loď střední a východní Evropy. Zákazníci z Čech a Moravy, kteří doteď jezdili do Drážďan, Lince a do Vídně, začnou jezdit do Prahy, protože půjde o obrovskou pobočku, která se navíc bude nacházet na zajímavém místě a v nové budově v samém centru Prahy,“ uvedl.\nKotrbáček má za to, že tito lidé by do hlavního města jinak nejeli a že z jejich přílivu budou těžit i další obchodníci i podniky. „Jde o obrovský magnet. Díky němu si tito lidé udělají výlet do Prahy, kde utratí peníze nejenom v Primarku i jinde,“ naznačil.\nPrimark míří do ČR. Útočí nízkými cenami oblečení, je i terčem kritiky. Vše, co o něm potřebujete vědět >>>\nAutor: Hana Langrová - Blesk.cz


Nová škola v Žebětíně se zpozdí. Kvůli protestům - Brněnský deník\nNová škola v Žebětíně se zpozdí. Kvůli protestům\nŽebětín - K zápisu do první třídy základní školy v brněnské části Žebětín přišlo letos téměř čtyřicet dětí. Takové množství se ale do jedné třídy nevejde. Vedení žebětínské radnice tak začalo přestavovat zasedací místnost Katolického domu, aby se děti měly kde učit.\nToto provizorní řešení má v budoucnu nahradit úplně nová škola. Není však jasné, kdy bude stát, protože proti její stavbě vystoupilo několik místních lidí. „Obyvatelé z okolních ulic, kde má škola vyrůst, se odvolali proti územnímu rozhodnutí a soud jim vyhověl a zrušil jej.\nLidé se bojí, že se provozem školy, u které bude i tělocvična, navýší hluk i doprava,“ vysvětlil starosta Žebětína Vít Beran. Lidem se podle starosty také nelíbí, že tělocvičnu budou po vyučování využívat i ostatní obyvatelé.\nI přesto je Beran optimista a věří, že stavba školy se nijak výrazně nezpozdí. „Pokud by vše dobře dopadlo, stavební povolení můžeme získat letos v říjnu a začít stavět příští rok na jaře,“ podotkl Beran.\nŠkola s tělocvičnou bude stát zhruba dvě stě milionů korun a městská část v ní chce učit hlavně žáky prvního stupně. V případě potřeby plánuje i zavedení devítiletého studia.


*SiemensMania* Zobrazit téma - odblokování M35i\n:: Zobrazit téma - odblokování M35i\n... i s bootcore.\nDočetla jsem se tu na fóru (psal to tuším Alkaba), že C35 údajně NEMÁ bootcore, tudíž nepřichází v úvahu ani testpoint ani nějaké obcházení...\nZaslal: čt březen 18, 2010 11:32 pm Předmět:\nNo von by asi řval i vKlay. Mě vždycky varoval. Napadá mě už jenom vytažení baterky na delší dobu (bejvalo to docela častý, telefony se pak vzpamatovávaly) a nebo zkusit tam nasmažit jinej FF.\nZaslal: pá březen 19, 2010 2:29 am Předmět:\nodblokuj to nejakym jinym zpusobem, musim omrknout FREIU, myslim ze to tam slo vice zpusoby... stalo se mi to u S35\nFREIA v15: zkus vybrat Siemens C35 nebo C35 NEW, potom zkus odblokovat bud s EEPROM IMEI, nebo s ORIGINAL IMEI, mozna si pohrat v nastaveni FREII s Bootcore - BUG, NORMAL, PATCHED... nejak ti to pujde. Myslim ze pomuze vymenit model C35 za C35 NEW\nZaslal: pá březen 19, 2010 8:16 am Předmět:\nPrávě že Vklay byl jako pěna, baterku jsem měla vytaženou přes noc, ale pak jsem nahrávala zase FF ze SM (napřed vytaženou ze svojí funkční C35, jako druhý pokus z odtud ze Siemensmanie).\nTakže mi zbývá zkusit nahrát tu FF ještě přes Freiu, nechá-li se. I když program na nahrátí a na odblok nemusí být tentýž, že.\nPři odblokování přes Freiu 15 mi v tom ukazateli procent dole stále svítila nula, žádný průběh procesu jsem neviděla, ale zahlásilo to na konci OK a před tím jsem si všimla, že "Original IMEI is locked". Je TOTO v pořádku?


Bylo oznámeno datum vydání Medal of Honor: Warfighter | Eurogamer.cz\nBylo oznámeno datum vydání Medal of Honor: Warfighter\nTěšit se můžete na konec října.\nEA na konferenci Game Developers oznámilo, že Medal of Honor: Warfighter vyjde přesně 23. října 2012.\nProducent hry Greg Goodrich na konferenci říkal, že se snaží, aby byl Medal of Honor co nejrealističtější, a že už se hra nebude odehrávat pouze v Afghánistánu, ale po celém světě, což už bylo známo z dřívějška díky preview v Official Xbox Magazine.\n"Poprvé není tahle série založena na jedné historické události, ale na několika propojených teroristickou hrozbou," řekl Goodrich.\nVe hře budete zachraňovat rukojmí na Filipínách nebo likvidovat piráty ze Somálska. "Každá mise má nějakou spojitost se skutečností. Všechno jsou to věci, o kterých jste mohli číst v novinách nebo je vidět na CNN."\nV multiplayeru pak můžete hrát za několik speciálních jednotek z různých zemí, což bylo také známo už dříve. Greg Goodrich ale vysvětluje, proč tomu tak je. "Kluci z Polska nesní o tom, že se stanou členy Navy SEALs. Představují si, že se stanou členy komanda GROM, což je polská verze Navy SEALs. Proto jsme tuhle možnost dali do multiplayeru."\nJedinou pořádnou novinkou bylo oznámení nového multiplayerového módu Gladiator, i když příliš detailů jsme se také nedozvěděli. "Je to boj hodných proti hodným. Něco jako Batman proti Supermanovi. Nemůžu se dočkat, až ten mód lidem představíme."\nPrvní trailer z Medal Of Honor Warfighter


Martinské rohlíčky s mákem a s tvarohem | Albert\nAlbert.cz > Recepty > Martinské rohlíčky s mákem a s tvarohem\nMartinské rohlíčky s mákem a s tvarohem\nJsou tradiční pochoutkou na svátek svatého Martina. V různých regionech se jim říká různě – svatomartinské rohy, rohlíky nebo podkovy svatého Martina. Dle zvyku těmito plněnými rohlíčky děvčata obdarovávala své chlapce.\nnad 60 minut Velmi snadné Dezert Počet porcí: 40 Magazín 11/2020\n200 ml smetany (min. 31 %)\n1. Do mísy dejte mouku, přidejte máslo na kostičky, smetanu a zpracujte těsto. Zabalte do potravinové fólie a nechte v chladničce asi 30 minut.\n2. Mezitím si připravte makovou náplň. Do kastrůlku nasypte mák, zalijte mlékem, přidejte máslo a směs přiveďte k varu. Vařte 10 minut na mírném ohni, pak přidejte cukr a povidla, zamíchejte, odstavte ze sporáku a nechte vychladnout.\n3. Zatím si připravte tvarohovou náplň. Tvaroh promíchejte s jedním vejcem, cukrem, vanilkovým cukrem, mlékem a nastrouhanou kůrou z půlky citronu.\n4. Odpočaté těsto rozdělte na 5 stejných dílů. Každý tvarujte do bochánku a rozválejte dokulata na tloušťku 3 mm. Nožem pak z kruhu vykrojte 8 stejně velkých trojúhelníků.\n5. Postupně lžičkou odebírejte makovou nebo tvarohovou náplň a položte ji vždy na delší stranu trojúhelníku. Od delšího okraje zaviňte směrem k menšímu a nezapomeňte zahnout rohy. Takto je tvarujte do rohlíčku. Okraje stlačte mezi prsty a zatočte do tvaru půlměsíce.\n6. Rohlíčky rozložte na plech s pečicím papírem, potřete rozšlehaným vejcem a pečte v troubě 20 minut na 180 °C dozlatova.\n7. Hotové rohlíčky posypte moučkovým cukrem.


Slovo na tento týden (25. 3. 2022) – ECM Jihlava\nSlovo na tento týden (25. 3. 2022)\nchci se s vámi podělit o krásný zážitek z úterního večera. Všichni rodiče, jejichž dcery navštěvují taneční hodiny na ZUŠ Jihlava, se těší na celovečerní představení svých ratolestí. Mezi tyto rodiče patřím i já. Letos jsem byla natěšena ještě mnohem více, protože představení se téměř rok a půl konat nemohlo.\nPředstavení Malý princ se konalo v Horáckém divadle. Už to je velký zážitek jak pro účinkující děvčata, tak pro rodiče. Do představení jsou zapojeny tanečnice všech věkových kategorií, od malých holčiček až po velké slečny. Sladit vše tak, aby byl vytvořen jeden nádherný celek, je nelehký úkol pro vedoucí učitelky tance i všechny zúčastněné.\nPředstavení se opravdu vyvedlo. Nádherně zpracovaný příběh od Antoine de Saint-Exupéryho, nádherná choreografie, krásná muzika (zazněl i Chopin), úžasné výkony tanečnic i malého prince, skvělá atmosféra…Velmi dojemné bylo rozloučení a děkovačka na závěr představení. Opona se mnohokrát zvedala nahoru. Celá skupina účinkujících se stmelila do jednoho celku, mávala divákům a diváci jim, ze stropu se spustily svítící hvězdy a diváci děkovali ve stoje. Nejedno oko bylo zalito slzami.\nUvědomila jsem si, jak důležité je v této nelehké době žít i svůj vlastní život, nenechat se svázat strachem či vyčerpávající pomocí, ale radovat se a přijímat z Boží náruče vše, co nám Pán Bůh ze své milosti dává, a necítit se při tom provinile.\nProlog Malého prince: „Všichni dospělí byli kdysi dětmi, ale jen málo z nich si na to vzpomíná.“ Jsem vděčná, že mohu být stále dítětem, Božím dítětem, které se schoulí do Otcovy náruče vždy, když je mu smutno a teskno nebo jen tak…\nECM pomáhá Ukrajině\n27. 3. 2022 Kázání – Martina Chlupáčková: Jan 18:1-19, 18:30


Pes jitrničku sežral aneb Kdo je vlastně béčko? 2 | Waynes Pardubice\nPes jitrničku sežral aneb Kdo je vlastně béčko? 2\nVložil wayne dne 14.1.2014 – 10:57Žádný komentář | 611 zobrazení\nNa Kosteleckého lva vysíláme hned dva týmy. Ze zkušenosti vím, že generálem budu až po bitvě, tak si nechávám nálepky áčko a béčko pro strýčka Příhodu. Hráče se snažím rozdělit tak, aby mi to dávalo i druhý a lépe i třetí plán podle motta: lepší hrát v béčku než sedět v áčku. Kdo je ale vlastně béčko? Pes jitrničku sežral…\nJe sobota večer a někteří máme za sebou turnaj dětí v Poličce. V Cziwitzách to oslavíme jednou tradiční.hol (Marťa dnes není těhotná, tak si dá s náma), rozložíme kanape (kterému už neřekneme jinak než end zóna) a jdeme se dívat na fotbal s šíškou. První do hibernace upadá Jirka. Při třetím downu už nejsem schopen absorbovat obraz. Zvuk mi odešel o balón později.\nKlackaři Kostelec nad Orlicí – Wayne’s World 2:1\nS Klackaři jako obvykle prohráváme úvodní utkání o bod. Linda se po zranění po půl roce vrací do sestavy.\npostava: Kubajs SS, Svádyš 3B, Meggy 2B, Šajny 1B, Jirka LF, Bára EP, zDEnda P, Marťa RF, Romále EP, Lin C\nSparks Mladé Buky – Wayne’s World 2 2:1\nI WW2 prohrávají úvodní mač o bod. Vedení 1:0 ztratili ve druhé polovině utkání. Do hry poprvé zasahují nováčci Vlasta a Anička.\npostava: Pepíno 2B, V 3B, Ted LF, Jitka RF, Mari EP, Míša 1B, Lukes SS, Vlasta C, wayne P, Anička EP\nNa turnaj nás tentokrát jelo opravdu hodně. Ke dvaceti hráčům nutno připočíst Jacka s fofrklackama, Martina s Kubou a Anetku s Denisem. Atmosféra na turnaji je jako vždy výborná a nás čekají druhé zápasy ve skupinách.\nWayne’s World – Svoboda nad Úpou 3:0\nPrvní vítězství v Indoor lize a ještě nad průběžným lídrem se cení, tak jak pes cení zuby na jitrničku. Že by nápověda, kdo je vlastně béčko?\npostava: Marťa 1B, Romále P, Lin RF, Kubajs LF, Svádyš C, Meggy SS, Šajny EP, Jirka 2B, Bára 3B, zDEnda EP\nWayne’s World 2 – Rytíři Trutnov 0:12\nRozhodl jsem se, že pro každé další utkání zvednu obtížnost. Po dobrém výsledku se Sparks odstraňuji Pepu z pole, Aničku dám na kečra a Vlastu do vnějšku. Nováčci mají trochu obavu, ale ještě před zápasem je uklidňuju. „Ničeho se nebojte, když to pokazíte nebudu vás jebat, jen vám nechám UTNOUT HLAVU!“\npostava: Pepíno EP, V 3B, Ted LF, Jitka EP, Mari 2B, Míša 1B, Lukes SS, Vlasta RF, wayne P, Anička C\nA je to tady. Okamžik O. Den D. Hodina H. Zápas Z, zápas smrti, alfa i omega, jing i jang, pes i jitrnička. Poprvé v klubové historii na sebe narazili dva týmy WW.\nWayne’s World – Wayne’s World 2 5:6\nSdílíme jednu lavičku, wayne s Lindou střídavě kontrolují spícího Ťutina. Skóre se přelévá ze strany na stranu: 0:1, 3:1, 3:5, 5:5, 5:6.\nHrdinou utkání je nejmladší hráč Lukes, který na plné pole odpalem do skoreboardu stáhnul tři body. Je bitvě, pes jitrničku….a já si připínám generálské třepetálky.\npostava: Kubajs SS, Svádyš 3B, Meggy EP, Šajny 1B, Jirka 2B, Bára C, zDEnda P, Marťa EP, Romále LF, Lin RF\npostava WW2: Pepíno 1B, V 3B, Ted EP, Jitka 2B, Mari LF, Míša RF, Lukes SS, Vlasta EP, wayne P, Anička C\nJe tohle béčko?\nRytíři Trutnov – Wayne’s World 2 3:0\nŠkoda té naší ofenzivní nuly. Rytíři dělají bod na Karlovu čudlu a waynův příhoz do topení a Mariho mentál při dvou autech. Tohle se dalo. Utnout hlavy!\npostava WW2: Pepíno LF, V 3B, Ted SS, Jitka 1B, Mari 2B, Míša EP, Lukes EP, Vlasta C, wayne P, Anička RF\nDo posledních zápasů budeme mít změny v sestavách. Ve WW Kubajse nahradí Jirka Dohnal. Počet přítomných Dohnalů je těžko odhadnout, ale s jistotou můžeme tvrdit, že to je dvojciferné číslo. Domů musel odjet i Pepíno. WW2 tak budou hrát v devíti. Áňa už druhou hodinu visí na žebřinách a Denis balí Prilovic dvojčata.\nWayne’s World – Svoboda nad Úpou 0:1\nHráči WW předvádí celý turnaj skvělé výkony. Snad nejpřísněji hrají Marťa a Meggy. Jediný bod utkání přichází v sedmé směně. Jirka na plné pole hraje dvojaut, při kterém se na první metě srazí s běžcem. Ostřílený zdravotník místo vítězného běžce ze třetí zjišťuje zdravotní stav soupeře na jedničce. V dohrávce jsme byli od vyrovnání asi půl metru.\npostava: Jirka 2B, Bára 3B, zDEnda LF, Marťa 1B, Romále P, Lin RF, Jirka Dohnal EP, Svádyš EP, Meggy SS, Šajny C\nKluci ze Svobody nad Úpou nám dali do našich seniorských baseballových začátků pět pálek! Moc děkujeme.\nWayne’s World 2 – Klackaři Kostelec nad Orlicí 1:9\nHrajeme s jedním autem místo Pepy. Mohli jsme hrát v osmi a jednu dámu nechat sedět. Ten aut mi přišel lepší. Jak se zdá, ty nejlepší výkony jsme si dnes nechali pro WW1 😀\npostava: V EP, Ted 2B, Jitka 3B, Mari LF, Míša 1B, Lukes SS, Vlasta RF, wayne P, Anička C, aut\nSežral tenhle jitrničku?\nWW: předvedená hra mnohem lepší než konečné umístění, 3x prohra o bod\nWW2: získané zkušenosti k nezaplacení\nBylo to kruté, bylo to přísné, bylo to fajn!\nAhoj příště 1.2.2014 v Poličce.\npořadí Indoor ligy po dvou turnajích\n1. Sparks Mladé Buky 15\n2. Rytíři Trutnov 14\n3. Svoboda nad Úpou 13\n4. Klackaři Kostelec nad Orlicí 11\n5. Wayne’s World 6\n6. Wayne’s World 2 5\n7. Rytíři Blue 4\nWW: Kubajs, Jirka, Bára, zDEnda, Marťa, Romále, Lin, Jirka Dohnal, Svádyš, Meggy, Šajny\nWW2: Pepíno, V, Ted, Jitka, Mari, Míša, Lukes, Vlasta, Anička, wayne\nWW fans: Jack, Martin, Kuba D., Áňa, Denis\nFotky od Andy (Sparks) jsou támhle.


Český tým navzdory velké bojovnosti podlehl favorizované Kanadě v poměru 6:3 | REFRESHER.sk\n4. máj 2015, 22:36\nKanada se po dvou suvérenně vyhraných utkáních měla setkat s našim národním týmem a jen pouhá jména na soupiskách naznačovala, že se bude hrát kvalitní a bojovný hokej.\nKanada přijela s týmem snů, a pokud tomu někdo nevěřil, rychle mu to dokáží jejich úvodní výsledky. Paradoxně to vypadá, že si kanadští hráči širší kluziště užívají, když mají najednou o nějaký ten metr navíc pro kombinace nebo kličky. Javorové listy také žene kupředu vcelku nepříznivá statistika, která říká, že již osm let nevyhráli titul mistra světa. A vypadá to, že to s útokem na zlato myslí opravdu vážně, v prvním duelu si hravě poradili s Lotyšskem, které přemohli v poměru 6:1 a desítku, kterou poté nadělili Německu, snad ani vzpomínat nemusím.\nCo se týče českého týmu, ten si mohl v neděli poprvé po celý den „odpočinout". Uvozovky kvůli tomu, že se i tak zúčastnili hodinového tréninku. Právě nedělního tréninku se nezúčastnil Tomáš Hertl a Jakub Klepiš, stejně jako na led nevjel obránce Jakub Nakládal. Vše se vyjasnilo dnes, kdy bylo oznámeno, že Tomáš Hertl se zařadí do třetí formace, zatímco Jakub Klepiš kvůli naraženinám hrát nebude. Další změnou je také posun Červenky do lajny první, načež se logicky Erat posune do druhé. Chytat nebude po trochu nešťastné první třetině s Lotyši Alexandr Salák, ale naši svatyni bude strážit Ondřej Pavelec, který zažil skvělou sezónu v NHL. Velkým plusem může být nejvyšší úspěšnost v přesilovkách, kterou se může český tým pochlubit. V úvodních dvou zápasech si jich zahráli deset a pět z nich se podařilo proměnit.\nPrvní třetina se začala hned obrovskou šancí Čechů, když zaváhal brankář Smith, načež zachytil u modré čáry puk Jordán. Ten ale netrefil téměř prázdnou branku, a tak sklopila celá O2 aréna hlavu zklamáním. Hned po odrazu Jordánovy střely následovala dorážka Červenky, kterou neuvěřitelně mrštný Smith zkrotil a ani třetí pokus Voráčka si nenašel cestu za záda kanadského brankáře.\nÚvodní šance českého týmu a neuvěřitelný výkon gólmana Smithe\nPo nadějném úvodu ale přišla studená sprcha jak pro naše hráče, tak pro fanoušky, když se prosadil bekhendovým zakončením do růžku brány Eberle, asistoval mu Duchene.\nPrvní gól Kanaďanů, kdy se Pavelcovi nepodařilo ustrážit prostor u tyčky\nDruhá polovina první třetiny se nesla v mírném tlaku Kanaďanů, který nakonec v poslední minutě vyvrcholil gólem. Při něm opět figuroval skvělý Eberle, který dostal nezvykle hodně prostoru, díky kterému si promyslel svoji přihrávku napříč útočným pásmem, na jejímž konci čekal Taylor Hall. Hall mířil z první bezchybně, a tak se dostala Kanada do dvoubrankového vedení.\nSkvělá střela z úhlu, kterou po bezchybné přihrávce vyslal Taylor Hall\nJeden z posledních nájezdů českých borců do útočného pásma se však proměnil v gólový. Když už to vypadalo že se Kanaďanům podaří vypíchnout puk, zachytil ho Jan Kovář, který na bránu vyslal střelu. Tu výtečně tečoval Martin Erat a ukázal tak, že jeho přesunutí do druhé formace nemuselo být správným rozhodnutím.\nNavrácení naděje v podobě povedené teče Martina Erata\nNaděje první třetiny pokračovala, když dostal dvě minuty za sekání David Savard, načež se hned při dalším vhazování provinil vcelku zbytečným faulem Jan Kovář.\nDruhá třetina začala hrou 4 na 4, která trochu více vyhovovala zručným Kanaďanům a vypadalo to, jako by si naši raději chtěli počkat na plnohodnotnou hru. Po pár minutách si ale šel na trestnou sednout Radek Smoleňák a začaly dvě předlouhé minuty, ve kterých musel český tým hbitě bránit, aby se mu Kanada nevzdálila na dva góly. To se nakonec s velkým úsilím povedlo. Javorové listy však nadále pokračovaly ve velké převaze, první střelecký pokus zaznamenal až v 8. minutě Koukal. První střelu hned následovaly další tři, když předvedl mrštný zákrok Smith, ten poté zasáhl i proti Voráčkovi a Červenkovi. Toto byla velká šance na vyrovnání. Po hvizdu se napětím strhla menší potyčka, která vyústila ve vyloučení na obou stranách. Tentokrát byli ve čtyřech nebezpečnější Češi a naše aktivita pokračovala i v dalších minutách. Tento tlak vedl k vyloučení Muzzina, ten totiž fauloval pronikajícího Voráčka. Navzdory tomu, že Češi sehráli opravdu skvostnou přesilovku, nepodařilo se ani jeden pokus proměnit, a tak se Kanaďané ubránili náporu a nastoupili opět v pěti. V 36. minutě na led nastoupila zatím velmi úspěšná čtvrtá formace a co se nestalo, podařilo se jí dorovnat. Dorážku Simona totiž trochu se štěstím usměrnil Martin Zaťovič a celá O2 aréna tak byla na nohou.\nŠťastné pozvednutí puku Martina Zaťoviče, které vyrovnalo skóre\nTo, co následovalo, však fanoušky opět nepotěšilo, po vyhození si stihl před modrou čárou ještě zpracovat puk Toffoli, a tak udržel pásmo. Následně vystřelil a jeho střelu tečoval Sean Couturier. Otázkou je, nakolik bylo proti pravidlům zpracování Toffoliho, pravidla z roku 2014 totiž hovoří o tom, že hráč by si při zastavení puku rukou neměl vydobýt lepší pozici, což se Toffolimu bezpochyby podařilo. Na toto pravidlo však rozhodčí evidentně zapomněli, a tak se český tým vrátí do třetí třetiny opět s jednobrankovou ztrátou.\nSporný gól, tedy hlavně zpracování, které předvedl Toffoli, jehož střelu usměrnil Couturier\nKdyž už jsme si na začátku třetí třetiny mysleli, že půjdeme do přesilovky, opak se stal pravdou. Na trestnou lavici šel Martin Erat, jehož faul bleskově potrestal dělovkou Tyler Seguin a Kanada nám tak utekla o dva góly.\nVýborné získání pozice a přesná střela Seguina\nPo této brance se celý tým zdál jakoby šokován a nemohl dlouho nic kloudného vymyslet. Vypadá to ale, že se Češi rychle vzpamatovali a po několika slušných akcích se podařilo vynutit faul na Kováře od Hamhuise, když se snažil dorážet před bránou. První polovinu přesilové hry odehrála naše nejlepší formace, ale ani té se nepodařilo vytvořit jakoukoliv kloudnou příležitost, po vyhození nastoupilo na led druhé přesilovkové seskupení, které bohužel zbrzdila hra vysokou holí a česká přesilovka tak vyšuměla. Ve dvánácté minutě následovala po faulu Simona výhoda Kanaďanů, načež se odebral Simon za hru vysokou holí na trestnou lavici. Po úvodním tlaku se nám podařilo dvakrát po sobě solidně vyhodit, při tom třetím se však podařilo zachytit Kanaďanům puk Giroux, který ihned vyhledal Crosbyho na druhé straně útočného pásma, ten už po přihrávce zakončoval do téměř prázdné brány.\nZachycení Girouxe a pohotové nabídnutí se Crosbyho, který bez váhání zakončil\nPo vcelku vyrovnané hře a velmi snaživému napadání Čechů v útočném pásmu se nakonec zrodil faul Kanaďanů. Oddechnout si šel Ekblad, který asistoval u prvního gólu. Úvodní část přesilovky strávil český výběr v útočném pásmu, ale po vyhození se už do pásma vracelo těžko. Nakonec se přeci jen podařilo vyslat střelu, kterou však navzdory dorážení Sobotky Smith chytil a Sobotka navíc schytal pár ran od kanadských beků. Vyvrcholení přesilovky ještě vyústilo v šanci, ale i s tou si Smith poradil a zmařil našemu týmu alespoň šanci na zkrášlení nepříznivého výsledku. To, co se ale nepovedlo v přesilovce, se vydařilo po obětavém vypíchnutí Voráčka, který posunul puk Vladimíru Sobotkovi, ten bez váhání zamířil do pravého horního růžku a vstřelil tak třetí gól Česka.\nStřela zápěstím Vladimíra Sobotky, který konečně prolomil svou smůlu na šampionátu\nUž už se muselo zariskovat a odvolat gólmana, což ale vzápětí využil Toffoli, když od modré čáry v klidu trefil prázdnou branku.\nFinální gól do prázdné branky od muže, který byl velmi důležitým prvkem v dnešní výhře Kanady\nPoslední sekundy se nesly v hlavně přejícném duchu fanoušků, kteří skandovali i za nepříznivého stavu a dávali tak najevo svůj dík našim borcům, kteří navzdory hvězdnému týmu Kanady a jejich ohromné gólové bilanci v šampionátu bojovali, jak mohli, a i když se nakonec nepodařilo vyhrát, tak si myslím, že tým předvedl velmi sympatický výkon.\nTagy: Kanada, česko\nČesi nechtiac povolali do hokejovej reprezentácie Slováka. Z mládežníka si uťahujú spoluhráči aj tréner\nFrustrovaný kanadský tenista napálil loptičku do tváre hlavného rozhodcu\nČeská reprezentácia postúpila na Euro 2020, nad Kosovom zvíťazila 2:1


Ambulantní specialisté chtějí od pojišťoven víc za léčení - Deník.cz\nAmbulantní specialisté chtějí od pojišťoven víc za léčení\nPraha – Sdružení ambulantních specialistů (SAS) vyzvalo dnes své členy, ať nepodepisují dodatky o úhradách od zdravotních pojišťoven, pokud budou vytvořeny podle úhradové vyhlášky vydané ministerstvem zdravotnictví. Podle sdružení nezaručuje slíbené zvýšení pro ambulance a nereaguje na výrok Ústavního soudu – regulační srážky jsou dál nepředvídatelné a zmírněny jsou jen zčásti.\nUvádí se to v otevřeném dopise, jehož text má ČTK. Lékaři chtějí přidat ještě víc, než slíbila Všeobecná zdravotní pojišťovna (VZP).\n„Text vyhlášky neobsahuje ministerstvem slibované navýšení částky pro ambulantní specialisty 500 milionů navíc proti roku 2013," řekl předseda SAS Zorjan Jojko. Varoval také, že pokud budou uplatněny regulace podle této vyhlášky, hrozí více než polovině specialistů srážky až 15 procent z tržeb. „To považujeme za nepřijatelné," zdůraznil.\nMluvčí VZP Oldřich Tichý řekl, že největší pojišťovna navýší letos ambulantním specialistům, gynekologům a praktickým lékařům platby o 410 milionů korun. Uzavřela o tom dohodu s Českou lékařskou komorou (ČLK) a považuje ji za závaznou.\nKaždá ordinace může získat kolem 50 tisíc\nPodle této dohody neuplatní VZP regulace, pokud lékař nepřekročí roční limit na léky, materiál a další vyšetření o více než 200.000 korun. V průměru tak každá ordinace může získat navíc 50.000 korun. Když lékař limit překročí více, může to obhájit před rozhodčím orgánem. VZP také navýší za celoživotní vzdělání doložené diplomem ČLK lékaři hodnotu bodu o jeden haléř – celkem tak mohou získat navíc 80 milionů korun. Tichý v té souvislosti připomněl, že VZP navýší v ambulantní péči příjmy také zubařům, a to 180 milionů korun – z nich 100 milionů půjde na celkové navýšení plateb a 80 milionů se rozdělí jako bonus za kvalitu.\nPodle Tichého by si podobné podmínky měli lékaři vyjednat i se zaměstnaneckými pojišťovnami. „Pro celý zdravotní systém by bylo přínosem, kdyby se ambulantním specialistům podařilo vyjednat i s ostatními pojišťovnami stejné podmínky, jaké jim garantuje VZP," uvedl.\nPředseda SAS Zorjan Jojko k návrhu VZP uvedl, že 500 milionů slíbených ministerstvem odpovídá navýšení hodnoty bodu o dva haléře pro všechny poskytovatele, ne jen pro ty, kdo kvalitu péče doloží diplomem. „Jeden takto nabízený haléř v hodnotě bodu považujeme za málo," konstatoval.\nSAS podle Jojka už oslovilo všechny zdravotní pojišťovny s žádostí, aby dodatky koncipovaly na jiných principech, než nyní je úhradová vyhláška. „Věříme, že se nám podaří je přesvědčit o nutnosti zjednodušit úhradový vzorec, přiměřeně navýšit úhrady a zmírnit regulace, a to plně v duchu rozsudku Ústavního soudu z října 2013," shrnul Jojko.


Kdo přežije – epizoda 25×01 – Tahle hra mě dostala | SerialZone.cz\nProfil seriálu > Seznam epizod > 25×01 – Tahle hra mě dostala\nEpizoda 25×01 – Tahle hra mě dostala (Survivor Smacked Me in the Chops)\nodškrtlo 568 lidí\nJubilejní 25. sezóna začíná. Soutěžící se tentokrát vydávají do překrásné a nebezpečné přírody Filipín, která je prověří po všech směrech. Hned na začátku všem soutěžícím Jeff připomene, že během uplynulých sezón bylo několik okamžiků, kdy soutěžící museli skončit kvůli zranění či nemoci. Tím si samozřejmě připravuje půdu pro oznámení, že tři z těchto veteránů se vrací do hry...\nJedním z nich je Russell Swan, který v "Survivor: Samoa" musel skončit z důvodu vyčerpání a silné dehydratace. Dalším je pak Jonathan Penner ze "Survivor: Fans vs. Favorites", ze kterého jej lékaři odvolali kvůli hrozící silné infekci. Posledním a tentokrát doslovným veteránem je Michael Skupin, který spadl v "Survivor: The Australian Outback" rukama do ohně a zle si popálil ruce.\nSoutěžící jsou na začátku rozděleni do tří šestičlenných kmenů, což samo o sobě přináší nový náboj. Každý je daleko víc na ráně a mnoho lidí začíná plánovat spojenectví sotva se nohou dotknou pobřeží. Veteráni doplňují každý kmen a je otázkou, zda se ujmou role lídrů. Russel jako první prozrazuje, že by tentokrát rád zůstal mimo světla ramp a držel se stranou, jeho povaha mu to ale nakonec nedovolí a samozřejmě ostatním vzápětí šéfuje.\nPenner se hned zkraje dostává mezi ohrožený druh, protože zbylí členové kmene mají pocit, že by šanci na výhru měli dostat spíš sami. Jonathan se snaží pracovat v táboře, ale zároveň nezapomíná na informaci, kterou všem řekl Jeff už na začátku. Ve hře jsou skryté imunity a jejich nalezení by mohlo znamenat záchranu života ve hře.\nRelativně nejlepší pozici ve svém kmeni z původních hráčů má zřejmě v počátku Michael, který je osloven se žádostí o členství v alianci. Samozřejmě přijímá a pro danou chvíli je jeho pozice stabilní.\nPrvní soutěž o imunitu odkrývá ve vší nahotě chování Russela, který svým rozhodnutím nepřímo zapřičiní porážku svého týmu. Jelikož si je vědom toho, že to tentokrát padá na jeho hlavu, snaží se před vlastním kmenem očistit. Jeden z jeho kmenových kolegů, Zane, mu ale do proslovu vstoupí a podle všeho to vypadá, jako by se pokoušel zpečetit vlastní osud. Ostatní dva kmeny si zatím užívají zasloužené imunity a mohou se chystat na další soutěže.\nJak hlasování dopadne? Kdo bude prvním vyloučeným?\nČeský název Tahle hra mě dostala\nPůvodní název Survivor Smacked Me in the Chops\nPremiéra 19. září 2012\nČeská premiéra 7. března 2017


Kdo se (vy)zná, ten si titul koupí, ale co my ostatní? - Blog iDNES.cz\n26. 10. 2009 13:15:17\nVlastní zkušenost mi říká, že minimálně ve Francii nikoliv. Díky laskavému přispění Evropské unie a doporučení mateřské Filosofické fakulty jsem totiž měla možnost studovat na jedné z nejprestižnějších univerzit politických věd vůbec - Sciences Po v Paříži. Již jen propracovaný mechanismus „umožnění“ studia spočívající v několika kolovém dokazování studijních a jazykových kvalit v podobě povinných testů z jazyka i vysoce odborných politologických znalostí jasně naznačoval, že studium rozhodně nebude jednoduché. A to jsem se doufala, nejspíše v duchu mezi vysokoškoláky již kultovního filmu Erica Klapische Erasmus, že mé zahraniční studium se ponese v duchu „lidštějšího přístupu k ubohému zahraničnímu studentovi“, tedy minimum přednášek a maximum příjemného popíjení francouzského vína, filosofických debat v kavárnách či barech či poznávání reality pařížského života. Jak moc jsem se mýlila. Hned na první přednášce mi došlo, v čem spočívá ona „prestižnost“ Sciences Po. Úroveň kvality vzdělání zajištěná opravdovými odborníky z celého světa jen doplňovala pro mne dosud nevídaný opravdový zájem ze strany studentů. A to většina studentů byla z vysoce postavených rodin, ne nadarmo jsou absolventy této univerzity většina francouzských špičkových právníků, diplomatů a politiků, včetně jejích prezidentů, Chiraca či Sarkozyho nevyjímaje. Zájem o studium na této univerzitě je enormní a je ohromnou ctí být jejím studentem. A to ze všech vrstev a sociálních tříd. Velice zajímavý se pro mne jevil systém placení školného odvislý od platu rodičů, pro studenty z chudých rodin bylo připraveno stipendium, naopak pro bohaté bylo velmi vysoké školné. Ovšem během vlastního studia se nikdy nikdo nezajímal, z jaké rodiny pocházíte. Pravidla studia byla totiž pro všechny stejná, jedno zda jste zahraniční student, prominentní Pařížan či z Provence. Zkoušky, testy či odborné prezentace (zvaná exposé tolik pro tuto školu typická) byly téměř každý týden a nikdo, naprosto nikdo, si nikdy nedovolil nebýt připraven. Každý totiž moc dobře věděl, že jeden jediný výpadek mohl znamenat nesplnění povinného bodového limitu a konec studia. A tak jsem dobrovolně, stejně jako všichni ostatní, trávila dny a mnohdy i noci v knihovně. Stejné to bylo s účastí na přednáškách. Zvyklá, tolik typickému pro české školství, občas „zaspat“ a přednášku vynechat jsem byla velmi překvapená, že na Sciences Po je 90% povinná účast a že se opravdu kontroluje a dodržuje. To si pak nikdo nedovolí nepřijít na hodinu, natož nepřijít celý rok, jak se evidentně běžně dělo na fakultě v Plzni. Studium na Sciences Po nebylo rozhodně lehké, ale strašně moc mi dalo. Zejména mne však ujistilo v tom, že budoucí francouzští právníci, ekonomové či prezidenti budou své práci opravdu rozumět nebo alespoň proto budou mít opravdu dobré předpoklady, neboť vystudovat tuhle školu znamená poctivě se tomu věnovat a hodně se toho naučit. To se však bojím, zejména v politice, není vždy případ České republiky. Tady je ještě pořád možné, že si někteří prominenti tolik potřebný titul koupí. Bohužel však tímto vrhají stín i na nás ostatní, kteří studujeme poctivě. Jsem přesvědčena o tom, že na plzeňských právech devadesát procent studentů vystudovalo či studuje poctivě a kauza, jíž jsme dnes svědky, je otázkou jen pouhých několika málo vyvrhelů, nicméně reputaci to kazí všem.\nAutor: Kristýna Kočí | pondělí 26.10.2009 13:15 | karma článku: 15.55 | přečteno: 1586x


Padesát let sedačkové lanovky na Velkou Čantoryji - Lyžařské oblasti - Články o lyžování - SNOW.cz\nDomů Články Lyžařské oblasti Padesát let sedačkové lanovky na Velkou Čantoryji\nLyžařské oblasti | 18.05.2018 | Radim Polcer\t| počet komentářů: 0\nNa rozdíl od nás však mají polští turisté již od roku 1967 možnost se pohodlně vyvézt sedačkovou lanovkou z lázeňského města Ustroń až do nadmořské výšky 852 m, odkud je to na vrchol již jen necelý kilometr. Výstavba dvousedačkové lanovky Mostostal byla zahájena v roce 1965 a o dva roky později vyvezla lanová dráha nahoru po trase dlouhé 1 640 metrů své první cestující.\nHorní část trasy dvousedačkové lanovky Mostostal před rekonstrukcí s původními sedačkami\nVzhledem k atraktivní lokalitě vytíženost lanovky především v letní sezóně neustále stoupala, a tak byla v letech 1991 až 1994 slovenskou firmou Tatrapoma provedena modernizace. Při ní byla zcela vyměněna pohonná jednotka v dolní stanici, dodány nové sedačky moderní konstrukce v počtu 152 ks a nahrazena první tlačná podpěra za dolní stanicí. Zároveň byla zvýšena dopravní rychlost z 1,7 m/s na 2,0 m/s a přepravní kapacita tak stoupla z 500 na 847 osob za hodinu. V roce 1997 byla u horní stanice vybudována 710 metrů dlouhá bobová dráha Wiegand, kterou obsluhuje speciální vlek polské výroby se závěsnými tyčemi (v zimě jsou závěsné tyče nahrazeny klasickými unašeči a vlek tak slouží jako lyžařský). Tím se atraktivita střediska ještě zvýšila.\nTrasa dvousedačkové lanovky Mostostal po rekonstrukci, Tatrapoma dodala mj. i nové sedačky\nTo už se ovšem lanovka dostávala na hranici svých přepravních možností, a tak bylo rozhodnuto nahradit ji zcela novou čtyřsedačkovou lanovkou Doppelmayr odpojitelného systému. Výstavba byla uskutečněna v rekordně krátkém čase – stavební práce byly zahájeny teprve v půlce září a již 22. prosince 2006 byla nová lanovka slavnostně uvedena do provozu. Na výstavbě se podílela i firma Mostostal, která měla na starosti mj. i demontáž původní dvousedačky. Zatímco dolní poháněcí a napínací stanice byla umístěna před původní budovu, nová horní stanice se nachází přesně v místě původní. Obě stanice jsou v klasickém terminálovém provedení UNI-G. Výhledově se počítá s využitím budovy staré dolní stanice pro garážování sedaček. Vzhledem k vysokému podílu pěších cestujících v obou směrech je rychlost sedaček ve stanicích snížena na 0,8 m/s (místo obvyklých 1,0 m/s). Přepravní kapacita narostla na 1 800 osob za hodinu a doba jízdy se díky traťové rychlosti až 5 m/s zkrátila na méně než polovinu. Zajímavostí je, že dvoumístné sedačky původní lanovky našly s ohledem na jejich nízký věk nové využití a od roku 2012 se s nimi můžeme setkat na lanové dráze z Ráztoky na Pustevny v Beskydech.\nDolní stanice nové odpojitelné čtyřsedačkové lanovky Doppelmayr\nKromě lanovky disponuje areál čtyřmi lyžařskými vleky (jeden kotvový dvoumístný a tři jednomístné) a dvěma hlavními zasněžovanými a technicky upravovanými sjezdovkami o délkách 2 600 m (modrá) a 1 900 m (červená). Lanovka na Czantorii patří k jedněm z mála lanovek, kde je počet přepravených cestujících v zimní a letní sezóně vyrovnaný – při optimálním počasí přepraví lanovka v létě v jednom dni až 5 000 osob.\nHorní stanice nové čtyřsedačkové lanovky\nVzhledem k velkému úspěchu polské lanovky bylo jen otázkou času, kdy se podobným záměrem na výstavbu lanovky začne zabývat také česká strana. Proto byla v roce 2005 vypracována studie proveditelnosti stavby lanovky na Velkou Čantoryji z české strany z obce Nýdek. Záměr počítá s dvouúsekovou kabinkovou lanovkou s osmimístnými kabinkami. Zajímavostí bude, že tato lanovka bude jako jedna z mála v ČR nelyžařská. První úsek s dolní stanicí v areálu skokanských můstků bude dlouhý 1 600 m při převýšení 300 m, druhý navazující úsek pak dosáhne délky 1 150 m při převýšení 210 m, horní stanice bude situována vedle turistické chaty na Čantoryji. Mezistanice je plánována jako průjezdná, s možností výstupu a nástupu. Předpokládaná přepravní kapacita činí 1 000 osob za hodinu při maximální přepravní rychlosti 5 m/s. Odhadovaná výše investice je přibližně 250 mil. Kč. V současnosti probíhá zapracování stanovených podmínek z provedeného posouzení vlivů záměru na životní prostředí do projektové dokumentace a její aktualizace k územnímu a stavebnímu řízení, nelze tedy říci, v jakém časovém horizontu k výstavbě dojde.\nDvojice posledních podpěr čtyřsedačky\n18.05.2018 19:35:00 #1