Přehrajte si na Amazon Echo sbírku oblíbených skladeb - 6.díl | PC World.cz\nInternet | 24.05.18\nMožnost číslo 3: My Pod\nŘešení My Pod představuje jednoduchý způsob přehrávání jednotlivých alb či seznamů pro přehrávání prostřednictvím asistentky Alexa, a to s využitím odkazů na složky nacházející se ve službě Google Drive. Jedná se samozřejmě o složky, které obsahují soubory ve formátu MP3 nebo AAC. (Podpora pro Dropbox a OneDrive je v současnosti v experimentální podobě, nám ani v jedna služba nefungovala). Zato tato možnost pracuje se seznamy pro přehrávání na YouTube. Řešení My Pod sice není nijak ideální volbou pro přístup k celé vaší sbírce hudby, nicméně když už nic, alespoň vás ušetří nutnosti instalace a konfigurace multimediálního serveru.\nŘešení My Pod se konfiguruje následovně:\n1. Vytvořte v cloudové službě Google Drive složku pro každé album nebo seznam pro přehrávání, který chcete přehrávat a následně do této složky nahrajte hudební skladby. (Jedno upozornění: Řešení My Pod dokáže přehrávat skladby pouze v abecedním pořadí. Pokud tedy chcete změnit pořadí přehrávání skladeb, pak musíte v každé složce do názvu souboru na jeho začátek zadat pořadové číslo).\n2. Přesuňte se ve svém internetovém prohlížeči na web mypodapp.com, kde klepněte na tlačítko Get Started and Sign in with Amazon. Na následující stránce pak zadejte své přihlašovací údaje a poté na další stránce vyberte položku Allow.\n3. V sekci Create Playlist zadejte název seznamu pro přehrávání (playlistu), pod kterým jej budete pomocí Alexy oslovovat (např. Funk nebo Indie Rock) a stiskněte tlačítko Create.\n4. V cloudové službě Google Drive klepněte pravým tlačítkem myši na složku se seznamem pro přehrávání, kterou jste vytvořili dříve, a z místní nabídky vyberte možnost Get shareable link. Následně vytvořený odkaz zkopírujte do schránky.\n5. Vraťte se na web My Pod, konkrétně na stránku se seznamem pro přehrávání a odkaz vložte ze schránky do pole Full link URL.\n6. V poli Link Tag / Name field můžete použít stejný název, jaký jste použili pro svůj seznam pro přehrávání a poté klepněte na tlačítko Create Link. (Pokud ovšem chcete mít pod jedním seznamem pro přehrávání mít více složek, pak samozřejmě vyberte název jiný. Další složky můžete připojit pod jinými názvy po vytvoření prvního názvu).\n7. Nakonec nainstalujte pro asistentku Alexa dovednost (skill) s názvem My Pod, a to buď přímo prostřednictvím webu, nebo vyhledáváním řetězce „My Pod“ v sekci Skills mobilní aplikace Alexa. Ve výzvě, která se následně zobrazí, klepněte na volbu Allow.\nOd této chvíle můžete používat řešení My Pod pro přehrávání skladeb v libovolné složce, kterou máte nahranou na cloudu Google Drive. Stačí říci například: „Alexa, ask My Pod to play my [název seznamu pro přehrávání]“. Můžete také samozřejmě použít výrazy „Next track“, „Previous track“, „Pause“, „Play“ a „Stop“, a to i beztoho, abyste museli nejprve museli říci „ask My Pod“.


Set chráničů Shaun White P2 - inSPORTline\nSport>Ochranné pomůcky>Chrániče>In-line a cyklo chrániče\t> Set chráničů Shaun White P2\t(Kód produktu: 7736-M)\nSet chráničů Shaun White P2\n12 větracích otvorů na přilbě, nízká hmotnost, náhradní polstrování, moderní design.\n12 větracích otvorů na přilbě, nízká hmotnost, náhradní polstrování, moderní design. více »\n- ušetříte 500 Kč (36%)\nDeska z javoru, ložiska ABEC 5, moderní design, vysoká kvalita, drop-thro ...\nSet chráničů Shaun White P2 je sada freestyle přilby a robustních chráničů, která je určená pro různé adrenalinové sporty (BMX, skateboarding, longboarding, freeriding, ...), ale je vhodná i pro jízdu na kole, in-line bruslích či koloběžce. Nízká váha přilby, 12 větracích otvorů a pevná ochranná část v oblastech kolen a loktů jsou vlastnosti, díky kterým je tato sada velice žádaným bezpečnostním doplňkem.\nNavíc byl set chráničů Shaun White P2 navržen a vyvinut za spolupráce Shauna Whitea - mistra světa v jízdě na skateboardu a dvojnásobného olympijského vítěze na snowboardu, který ji se svým týmem pečlivě testoval tak, aby vyhovovala všem.\npřilba nenamáhá oblast krční páteře\nrobustní chrániče kolen a loktů\npohodlné polstrování chráničů\n12 větracích otvorů na přilbě\nhmotnost přilby: 420-445 g\nhmotnost chráničů: 45,5 g\nSet chráničů Shaun White P2 - parametry\nSet chráničů Shaun White P2 - alternativy - vše skladem\nSet chráničů Shaun White P2 - video\nSet chráničů Shaun White P2 - související klíčová slova:


Infiltrace systém aqua-clean acsi v Kiev od e-shopu Linberg LTD, OOO | Koupit Infiltrace systém AQUA-CLEAN ACSI Kiev (Ukrajina) | Linberg LTD, OOO : AllBiz\nZnačka:Linberg LTD, ООО\nInfiltrace dešťové vody nebo biologicky vyčištěná odpadní voda.\nInfiltrace systém se skládá z betonových kroužků třídy C35 / 45 výška 750, nebo 1000 mm, kužel a kryt pro tuto operaci. Rozměry uvedené pro celkový vysrážení podmíněného 150 l / s / m a koeficientu KF = 10-3 propustnosti m2 / s (štěrk) půdy.\n«Všechno No» Systém\nNádrž infiltrace systém je instalován tam, kde končí kanalizace odvádět dešťovou vodu ze svého domova. Za použití rozumné řešení, které splňuje moderní standardy, umožňuje odvodňovacího systému homeownership. Nádrž je navržen tak, že se část shromážděné dešťové vody proniká do okolní zeminy a zbývající voda je ideální pro zalévání zahrady. Do betonových nádrží obsahovala trochu alkalické, který pomáhá udržovat čistou vodou.\nČerpadlo pro čerpání vody uložené pro použití na zahradě, - čerpadlo a výtlačné potrubí zpětným ventilem, ovládací panel je chráněna proti chodu nasucho a snímače hladiny. Systém obsahuje filtr nainstalován na vstupním potrubí.\nNeuvěřítelna cena na Infiltrace systém AQUA-CLEAN ACSI v Kiev (Ukrajina) od společnosti Linberg LTD, OOO.\nČištění městských odpadních vod Lzara P\nOdlučovače tuků Lmaxx P\nČerpací stanice pro město BoxPro\nInfiltrace systém AQUA-CLEAN ACSI in other languages


Uniklo z Počátků: Sestřička Kateřina zabila člověka! Čtěte jak a koho! | Ahaonline.cz\nAhaonline.cz >Trapasy >Uniklo z Počátků: Sestřička Kateřina zabila člověka! Čtěte jak a koho!\nKristýna Podzimková alias sestřička Kateřina z Počátků. (Aha! - Karel Kopáč)\nZatím bylo jen naznačeno, že sestra Kateřina je v podmínce. Ale proč? Teď bude Katy muset s pravdou ven. Zavinila totiž smrt člověka! „Kateřina zabila při autonehodě, bohužel svou svou vinou, člověka v autě, spolujezdce. Nebyla pod vlivem žádných drog, prostě nedala přednost,“ prozradila na webu Nova.cz, kde také ve videu prozradila, kdo zemřel.\nPodzimková našla manžela v Ulici!\nZa chybu sestry Kateřiny zaplatila životem Hanka, její nejlepší kamarádka a sestra jejího přítele Luďka. S tím měla Katka dokonce před svatbou. Jenže po bouračce a smrti Hanky se vše samozřejmě velmi změnilo. Zničí tohle přiznání vztah Kateřiny a Oty, který, byť jsou zatím na sebe jako kočka a pes, pomalu ale jistě začíná být důvěrný? Už v neděli uvidíme!\ndoktoři z počátků, Kristýna Podzimková\nTermerová (66) zavrhla Postráneckého (70): Donášel na…


Společenská odpovědnost firem – 1. díl: Co je dobré pro firmu, je dobré i pro stát – CSČM\nSERIÁL – Společenská odpovědnost firem neboli Corporate Social Responsibility (CSR), která spočívá v dobrovolném zohlednění sociálních a ekologických ohledů ve firemní praxi, není již doménou nadnárodních korporací. Českých společností vyznávajících princip společenské odpovědnosti přibývá. Patří mezi ně i firmy sdružené v Cihlářském svazu Čech a Moravy.\n„Viděl jsem mnoho etických kodexů – dnes tomu se vznešeně říká: Společenská odpovědnost. Kodex odpovědnosti vždy vychází a bude vycházet z osobního etického přesvědčení manažera (vedení) a jeho myšlení,“ říká Josef Kotek, předseda představenstva Cihlářského svazu Čech a Moravy.\nSpolečenská odpovědnost firem (CSR) může přinést užitek nejen lidské společnosti, ale je zároveň skvělou reklamou pro samotné podniky.\nVětší zájem firem o CSR potvrzují i výzkumy agentury Ipsos, která téma společenské odpovědnosti sleduje už přes deset let. Závěry jsou takové, že si k těmto aktivitám postupně našli cestu manažeři, kteří je propojují s byznysovými plány. Dělají to i proto, že si uvědomují, že se tím zvyšuje vazba k firemní značce a loajalita zaměstnanců. Podle dat Ipsosu vnímá 90 procent lidí pozitivně jakoukoliv nadstandardní aktivitu firem. A téměř třetina Čechů si dokáže spontánně vybavit jméno společensky odpovědného podniku.\n„Velké firmy, které jsou v našem sdružení, mají samozřejmě ke společenské odpovědnosti firmy řadu písemně zpracovaných zásad ve vizi, cílech firmy, chování se k zaměstnancům a zákazníkům atd. To vše je hezké, a asi i potřebné. Malí výrobci cihel nemají moc papírů, (nepotřebují je), ale určitě dělají správné věci směrem k zaměstnancům, zákazníkům a chovají se transparentně,“ vysvětluje Josef Kotek a dodává: „Šetrná produkce dnes využívá mnoho nedobře zpracovaných polotovarů a prachu při výrobě přesných zdících prvků. Zpět se zapracovávají do výrobní hmoty.“\nSpousta menších firem CSR dělá sama od sebe, jen to tak nenazývají. Téma sociální odpovědnosti proniká ve firmě i do přijímacích pohovorů. Pro mladší generaci je to věc, na niž se ptají. Objevuje se to i jako jeden z požadavků u výběrových řízení. „Efekt, který z toho dnes cihláři mají, je dlouhodobá prosperita a možná i konkurenční výhoda na trhu,“ říká Josef Kotek (na foto).\nPodpora CSR aktivit od manažerů a majitelů je však naprosto zásadní. Pro dlouhodobý úspěch jakékoliv firemní strategie zaměřené na sociální odpovědnost je ale důležité aktivní zapojení zaměstnanců. Dobře nastavené CSR přináší energii mezi zaměstnance, kteří to dělají rádi. Sami přináší náměty a nápady, jak a komu pomoci. Za své nápady pak i bojují.\n„Již před 15 lety měl náš Svaz rovněž etický kodex o společenské odpovědnosti. Členové našeho Svazu již tak vyspěli, že nevím, kde už je založen. Chovají se velmi odpovědně ve svých firmách, ale i navenek k zákazníkům, obchodním firmám, k zaměstnancům (dodržují lidská práva, zvyšují dovolenou, hlídají a platí přesčasy, dodržují pracovní standardy),“ dodává Josef Kotek.


Prodám fenku bez PP - Ústí nad Labem - Bazoš.cz\nHlavní stránka > Zvířata > Psi > Inzerát č. 114137799\nProdám fenku bez PP\nDobrý den prodám fenku křížence 4 měsíční z důvodu nedostatku času na pejska jsme pořád pryč a pejsek doma kňučí.Je hravá a mazlivá k odběru ihned cena popripadne domluvě 2000 nebo 1500kc\nŠtěně labradorský retrívr poslední fenka - [27.2. 2020]\n398 16 88 x\nMops fenka 6.let - [27.2. 2020]\nPřenecháme fenku máme souhlas majitele kteří jí zdědili po mamince která ji koupila loňského roku. Fenka je drobnější kostry,hodí se spíše k pejskovi ( na fenky dominantní) Je očkovaná kombinaci 8/2020, čipovana, není kastrovaná . Byla zvyklá na pobyt v RD s volným přístupem na zahradu. Nevíme zda ...\nPudl trpasličí - [27.2. 2020]\nNabízím 6ti letou fenku trpasličího pudla, šedočerné barvy. Fenka je naočkovaná, čipovaná, odčervená. Bez zdravotních problémů, čistotná. Má mírnou povahu, zpočátku nedůvěřivá. Není vhodná k jiné fence, to je také důvod, proč jí hledáme nový domov.\n334 52 393 x\nKoupím fenku čivavy - ZDRAVOU Max do 30km - [26.2. 2020]\nDobrý den ráda bych koupila fenku čivavy. Nabídky posílejte do emailu. Maximálně do 4.000kc a maximálně do 1 roku starou ( tím pádem zvyklá na vodítko a lidí. Nechci žádnou vystrasenou kulicku ) Doma na ni bude čekat kamarádka Jessie viz foto Předání Pardubice a blízké okolí. Děkuju K odběru po 15 ...\n533 54 31 x\nJezevcik hladkosrsty standart - [26.2. 2020]\nProdame tmave hnedou fenku s palenim hladkosrsteho standart jezevcika,narozena 12.12,odcervena,po prvním ockovani s ockovacim průkazem,odber mozny hned,cena 3500kc\n685 01 492 x\nDlouhosrstý jezevčík - [26.2. 2020]\nProdám tříměsíční fenku červeného dlouhosrstého jezevčíka očipovaná, se základním očkováním za 4000 Kč.


AUTOPOTAHY UNIVERZÁLNÍ : Autopotahy kožené Tuning černošedé\nPopis produktu Autopotahy kožené Tuning Velmi kvalitní, silné autopotahy z čalounické syntetické kůže. Krásný vzhled luxusního koženého interiéru .Lemovka v barvě středového pruhu. Zadní opěradla a sedadla jsou vybavena 2 x dvěma zipy vždy v jedné třetině pro snadnější manipulaci při sklápění. Lze použít pro zadní opěradlo s třemi opěrkami hlavy. Balení tedy obsahuje pět opěrek hlavy . Velmi snadná montáž, dokonale sedí i na anatomicky tvarovaných sedadlech. Snadná údržba - stačí otřít vlhkým hadříkem. Zboží je atestováno - ATEST 8SD. Sada autopotahů na celé auto včetně povlaků hlavových opěrek. Vhodné pro auta s bočními airbagy, ale lze použít i pro auto, které boční airbag nemá (specielní šev ) VYROBENO V EU !!!


Domů » Jídelní židle STRAKOŠ DM47\nCena: 2 448,00Kč\nBez daně: 2 023,14Kč\n--- Prosím vyberte --- BAREVNÉ PROVEDENÍ JAKO NA OBRÁZKU Bílá (+136,00Kč) Černá (+136,00Kč) Dub mléčný Buk Olše Jabloň Rustikal Ořech světlý Ořech Mahagon Wenge\nJídelní židle STRAKOŠ DM47, je zátěžová židle do restaurací, hotelů, i domácností. Tato židle je velice pevná, je vyrobena z bukového dřeva a dodávána je vcelku - nic se po dodání nešroubuje ani nelepí. K povrchové úpravě dřeva jsou použity ekologické materiály které jsou šetrné k životnímu prostředí i zdraví. K čalounění těchto židlí jsou použité zátěžové potahové látky, které splňují náročné podmínky pro provoz v restauracích.\nŽidle je v rozměrech: výška opěradla 92 cm, výška sedací plochy 46 cm, šířka 46 cm, hloubka 43 cm. Tuto židli Vám umíme dodat v libovolné barevné kombinaci dle vzorníku. Vzhledem k tomu že barevné provedení černá a bílá je technologicky náročnější, tak je v tomto barevném provedení příplatek.


Helmy Technologie v Cyklo 69 – Specialized Concept Store\nÚvodní stránka>Články>Technologie>Helmy technologie\nPoužití Angi je jednoduché. Stačí Angi spárovat s chytrým telefonem vybaveným aplikací Specialized Ride App.\nSenzor Angi rozpoznává různé síly, které souvisejí s pádem. Pokud je inicializován pád, senzor se spojí s aplikací Ride App, sepne alarm a začne odpočet. Pokud jste v pořádku, vypnete odpočet a jedete dál v opačném případě Ride App pošle výstrahu textovou zprávou Vašim tísňovým kontaktům. Zpráva pak obsahuje Vaše GPS souřadnice.\nAngi můžete použít skoro na všechny cyklistické helmy, bez ohledu na značku.\nAplikace Ride App je zdarma.\nPro více informací o velikostech cyklistických helem klikněte zde.


Začínají prázdniny – připomeňme si základní pravidla Krkonošského národního parku | Krkonoše - oficiální webové stránky\nZákladní pravidlo – zákaz vstupu mimo značené cesty – se týká jen klidových území KRNAP. Těch je osm a zjednodušeně řečeno se jedná o hřebenové partie Krkonoš, převážně nad horní hranicí lesa. Klidová území mají chránit nejzranitelnější biotopy a druhy před nadměrnou a neusměrněnou návštěvností. Podrobnosti o těchto lokalitách. V terénu jsou klidová území vyznačena dvojím způsobem – červeným pásovým značením na stojících stromech (horní pruh kolem celého kmene a druhý spodní jen poloviční – přijde-li návštěvník ke stromu označenému dvěma vodorovnými červenými pruhy, je vše v pořádku a nepřekračuje zákon. Vidí-li pouze jeden pruh, ocitl se v klidovém území a musí je neprodleně opustit) a smaltovanými cedulemi na sloupcích u cest procházejících daným územím. V Krkonoších jsou nejproblematičtějšími místy vrchol Sněžky a sedlo u bývalé Obří boudy. Vzhledem k obrovskému počtu přestupků v těchto lokalitách jsme tam již druhým rok museli instalovat ochranné sítě oddělující prostor pro návštěvníky od divoké přírody. Podobně problematickým místem je vyhlídka na Pančavský vodopád. I zde návštěvníci často nerespektují vyhrazený prostor a chodí se fotit na žulové skály.\nPodobná situace je s cykloturistikou, kdy cyklisté mohou v národním parku jet jen po cyklotrase, která je k tomu vysloveně vyhrazena. Těchto cyklotras je dnes 461,5 km a bližší informace o možnostech cykloturistiky v KRNAP.\nTZ Správy KRNAP - Začínají prázdniny_připomeňme si základní pravidla KRNAP\nformát pdf (198.56 KB)


Do moře unikly po nehodě tankeru v USA tisíce hektolitrů ropy\nPo střetu tankeru s nákladní lodí unikly do moře na severu Mexického zálivu tisíce hektolitrů ropy. O srážce informovala americká pobřežní stráž. Podle ní nedošlo k žádným zraněním. Lidem v přístavu Port Arthur se doporučilo nevycházet, necelá stovka jich musela být na několik hodin evakuována, píše agentura AP.\nropa je prirodni latka, proto nehrozi zadne nebezpeci, kdyz unikne z lodi. pripadne znecisteni vody a pobrezi je zcela prirodni a prirozene. je to vpodstate jako prirodni hnojivo a pomaha to rozvoji zivotniho prostredi na pobrezi.\nPřoč to dolujou na světlo bóží,\nkdyž to zase vylejou zpátky?\nJestli jsem toho pisálka pochopil,\ntak na tankeru přepravují ropu v barelech: "se podařilo z poškozeného tankeru dostat 69 tisíc barelů a do moře tak zřejmě unikla ropa ze zbylých 11 tisíc." A dále: "do moře unikl obsah jen z tisíce barelů (zhruba 1,5 tisíce hektolitrů)." Zřejmě i žurnalisti mají své "rychlostudenty".\nRe: Jestli jsem toho pisálka pochopil,\nkaždý to množství uvádí jinej zdroj, takže pisálek to napsal zřejmě správně, zato ty neumíš číst.\nTak znova a pomalu. Podle toho "spisovatele" unikla ropa ZE zbylých 11 tisíc barelů, a ne 11 tisíc barelů ropy, jak by to mělo být podle mne správně. Nejde o množství, ale o text.\nTo nevíš, že tady může psát články kdokoliv, kdo umí ťukat do klávesnice? Mě to už vůbec nepřekvapuje a obsah spíš beru čistě orientačně a nikoliv vážně.\nVzdycky ctu mnozsstvi ropy uvadene v barelech nebo v tunach. Ovsem pro katastrofe vypada vetsi cislo lepe, tak proc nepouzit hektolitry\nTaky mě to zaujalo. Zvlášť ta představa, jak v ropném terminálu nakládaj na tanker ty sudy ... .\nProto take vznikla ta pisen "Vyvalte sudy"\nRozumím. Takže nějakému něšťastníkovi zničili loď,\nale ten nestojí ani za zmínku, protože musíme spolucítit s chudou olejářskou společností nad jejich ztrátou zisku a pokutou za zničené životní prostředí, která je na beton čeká.Takže nezbývá než se spolehnout na lakotnou dravost amerických advokátů a že nabídnou majiteli zničené lodě své služby a milé olejáře stáhnou z kůže. Nevěřím, že by nějakému jejich soudci byla ta věčná hrozba oblud napchaných tunami ropy nějak sympatická a raději se přikloní k tomu, co k moři odjakživa patří a to jsou normální lodě.\nKluci redaktorští, já vím, je to "in" ...barely...\nCo kdybyste u takovejhle článků ty objemy převedli na metry kubické, nebo krát 0,8 na tuny ?\nPro lepší orientaci a představu !\nRe: Kluci redaktorští, já vím, je to "in" ...barely...\nnevrč, aspoň si procvičíme matematiku....


Spánek je důležitý i pro dobré výsledky v cvičení - inLIVE\nStejně jako je pro vás samozřejmostí cvičení, by měl být i kvalitní spánek. Nemusíte být profesionálním sportovcem, abyste na sobě, svém zdraví, ale i vzhledu pocítili deficit spánku. Klíčovým aspektem jejich vzájemného ovlivňování se je fakt, že ačkoliv fungují každý v jiném režimu, denním versus nočním, svou propojenost umí prokázat v krátkodobém i dlouhodobém horizontu.\nNedostatek spánku vede k nedostatečným výsledkům\nTechnika jednotlivých prováděných cviků je správná, frekvence cvičení pravidelná, strava přizpůsobená energetickému výdeji a očekávaným výsledkům, organismus získává potřebné vitaminy a živiny, ale vy jste stále jen v polovině cesty za cílem v podobě vysněného těla – kde nastal problém? Pokud chodíte spát pozdě, spíte méně než 6 hodin nebo si nedostatek nočního spánku kompenzujete poobědním zdřímnutím, s velkou pravděpodobností jste na tuto otázku našli odpověď.\nKvalita spánku může mít vliv na:\nFyzickou výkonnost – ovlivní vaši rychlost, sílu, vytrvalost, energii i to, kdy se dostaví vyčerpanost. Výživové preparáty sice dokážou do jisté míry fungovat jako energetická náhrada, ale vše má své limity. Z dlouhodobého hlediska nebudou mít při přetrvávajícím deficitu spánku požadovaný účinek.\nRegeneraci těla – odpočinek je nejen přípravou na další trénink, ale i časem, kdy se vaše svaly rýsují a rostou. Spánek je v tomto směru účinnou fází poctivého cvičení. Ano, opravdu se vaše postava formuje během toho, co spíte (pokud spánku předchází intenzivní pohybová nebo silová aktivita).\nHormonální systém – důležitá je rovnováha dvou hormonů: leptinu (snižuje chuť do jídla) a ghrelinu (zvyšuje chuť do jídla). Pokud je váš spánek běžně kratší než 6 hodin, jejich rovnováha je narušená. Jejich zlá regulace může mít za následek i neudržení optimálního tempa metabolismu. V době spánku se zároveň produkuje růstový hormon zodpovědný za posilování svalstva.\nJak to, že se nic nezlepšuje?\nOpakovaný nedostatek spánku přímo souvisí s tím, co se děje ve vašem těle. Slabá úroveň regenerace organismu způsobí neefektivní spalování tuků a přispěje k nechtěné ztrátě svalů. Jednoduše řečeno, docílíte „stagnace“, i když ne v plné míře. Ačkoliv máte potenciál dosáhnout lepších výsledků, kvůli spánkovému deficitu se vám to nebude dařit. Klidný, dostatečně dlouhý spánek a cvičení, ať už pohybové, nebo silové, by měly kráčet ruku v ruce spolu. Pokud budete nočnímu odpočinku připisovat důležitost, jakou si zaslouží, on vám na oplátku připíše úspěšný výsledek, a to ve formě pěkné postavy a zdravotních benefitů. Princip korelace je v podstatě velmi jednoduchý – dejte svému tělu to, co potřebuje, a ono vám umožní dosáhnout vytouženého fyziologického efektu.\nCvičení je zábava i dřina zároveň. Spánková regenerace je proto žádaná a nutná. Několik hodin denně strávených v posilovně nebo intenzivní trénink doma – tvrdá „makačka“ je jen polovina úspěchu. Přitom kvůli mylné domněnce „čím více toho odcvičím, tím lépe budu vypadat“ se lehce stanete otrokem vlastního těla. Je třeba si uvědomit, že trénink (ať už s cílem hubnutí, nebo nabírání svalů) je stimulem, spánek, tedy regenerace, jeho realizací.\nV praxi to funguje tak, že se během cvičení „poškodí“ svalová vlákna, která je následně nutné opravit. A právě o opravu se postará spánek. ALE! Stále platí, že dostatečně dlouhý a kvalitní! Opětovný trénink, opětovné poškození svalových vláken plus opětovná regenerace se rovná růst svalů, změna jejich tvaru, úbytek tuku v jejich okolí. Jednoduchá rovnice. Avšak i organismus má svá omezení či maxima. Právě proto jsou v čím dál větším popředí různé suplementy a anabolika. Spánek však zůstává klíčový a není možné ho ničím nahradit.\nAby byla regenerace efektivní, všeobecně se doporučuje spát 7 až 8 hodin. Příliš dlouhý spánek (pravidelně se opakující) je v tomto případě, ale i celkově v oblasti zdraví také nevyhovující. Kvalita spánku je samostatnou kategorií, kromě jiného z důvodu, že ji ovlivňuje široké spektrum faktorů. Mezi základní patří např. vhodná kombinace postele, roštu a matrace, prostředí, v kterém spíte, teplota v místnosti, průběh dne a jednotlivých činností nebo momentální fyzické a psychické rozpoložení.\nPokud jste měli náročný den v práci a po příchodu z ní máte chuť, respektive nutkání si zdřímnout, nemusí jít vždy o krok vedle. Důležité je, aby šlo opravdu o zdřímnutí. Nedoporučuje se více než 30 minut. V opačném případě se ztrácí potenciál chvilkové regenerace, zhoršuje se výkonnost a soustředění po (tomto) probuzení, zvyšuje se pravděpodobnost noční bdělosti. Je však třeba poznamenat, že konkrétní zaměstnání, prožívané události a sportovní aktivita jsou individuální záležitostí, stejně to proto může platit i pro délku vašeho zdřímnutí. Základem je, aby nebylo kompenzací nočního spánku.\nVybudujte si sebedisciplínu\nPokud podpoříte kvalitu vašeho spánku, odměnou vám bude rychlejší, respektive efektivní nástup viditelných výsledků na vašem těle. Stanovte si systém jednoduchých, ale účinných pravidel. Vyplatí se dodržovat následující:\nNechoďte spát později než v 23:30 hod. Ideální bude, pokud si určíte hodinu pro pravidelný čas usínání. Rozvrh a disciplína jsou základ.\nNejezte 4 hodiny před spánkem (maximálně něco lehkého). Mastná jídla k večeři by měla být tabu, kofeinové nápoje po 18:00 hod. taktéž. V opačném případě by mohlo dojít k narušení specifických spánkových fází.\nPokud usínáte s mobilem v ruce, snažte se tento zlozvyk eliminovat. To, co potřebujete před zahájením nočního odpočinku, je totiž klidná mysl. Pokud je pro vás tento krok více než náročný, nezapomeňte si alespoň nastavit noční režim displeje smartphonu.\nUsínejte ve vyvětrané místnosti, ideálně za úplné tmy. Vytváření melatoninu – hormonu spánku – ovlivňuje intenzita světla. Světlo brzdí jeho tvorbu. To může mít za následek zbytečné „převalování se“ v posteli.


Apartment Habo 36 - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Mullsjo\nApartment Habo 36 – podrobnější informace\nSpolečné prostory 3 jednolůžka, 2 palandy\nPro cestovatele chtějící vnímat památky a zvuky města Mullsjo je hotel Apartment Habo 36 perfektní volbou. Odtud mohou hosté užívat snadný přístup ke všemu, co může toto živé město nabídnout. Díky své výhodné poloze, nabízí hotel snadný přístup k místům, která musíte vidět.\nZařízení a služby poskytované Apartment Habo 36 zajistí hostům příjemný pobyt. Hotel nabízí přístup k široké škále služeb, včetně parkoviště, rodinný pokoj.\nVychutnejte si vysoce kvalitní vybavení pokojů, v některých pokojích včetně topení, televize, satelit / kabelová TV, DVD/CD přehrávač, lednička, které vám pomohou dobít energii po dlouhém dnu. Kromě toho vám spousta hotelových rekreačních nabídek zaručuje množství aktivit během vašeho pobytu. Apartment Habo 36 je chytrou volbou pro cestovatele do města Mullsjo, která pokaždé nabízí uvolněný a bezproblémový pobyt.\nApartment Habo 36


Lékárna U Kašny | Uherský Brod\n572 634 040\nRodinná lékárna s tradicí od roku 1993\nAntiseptický roztok k dezinfekci k prodeji.\nV naší lékárně nabízíme\na akční nabídka\nSoukromá lékárna, která se stará\no vaše zdraví více než 25 let\nJsme lékárna v srdci města. Naší prioritou je Vaše zdraví, proto Vám nabízíme široký výběr léčiv, vitaminů, doplňků stravy, homeopatik, zdravotnických potřeb a zdravotní obuvi firmy Hanák a SANTÉ.\nNavštivte naši lékárnu, kde najdete vše, co potřebujete za výhodné ceny. Náš vysoce kvalifikovaný personál Vám ochotně poradí a pomůže vyřešit Vaše problémy zdravotní či poradí s výběrem léčebné kosmetiky nebo zdravotní obuvi.\nNejvíce nás těší, když vidíme přicházet vnoučata našich prvních zákazníků. Zdravá a spokojená!\nLékárnická konzultace pro naše zákazníky zcela zdarma\nNabízíme poradenské služby, v rámci kterých vám poskytneme odbornou konzultaci ohledně problémů, které vás trápí. Vyřešme to společně!\nNakupujte nyní výhodněji! Do naší lékárny jsme zavedli věrnostní karty, díky kterým si užijete výhodnější nákupy.\nV rámci našeho bonusového programu, který se vztahuje na běžné činnosti lékárny, si můžete zakoupit veškerý lékárenský sortiment výhodněji. Za každý nákup nad 100 Kč získáte 2 % zpět z celkové částky nákupu, které se ukládají na věrnostní kartičku. Tyto bonusy poté můžete využít jako slevu nebo úhradu nákupu.\n*Bonusový program se nevztahuje na léky hrazené ze zdravotního pojišťevní.\nBonusová karta "Lékárna U KAŠNY"\nBonusova karta "Pilulka"\nBonusová karta "Družstvo lékáren"\nPo – Pá : 7:30 – 16:30, So : 7:30 – 10:30,\nTel.: 572 634 040\nSpisová značka 45734 C zapsaná na krajském soudě v Brně\nLékárna je registrována Státním ústavem pro kontrolu léčiv v Praze\n© 2022 Všechna práva vyhrazena – ATOM UB, s.r.o.\nE-shop Lékárna Lemon


E-kniha: Prózy II – Jaroslav Hutka | Knihy.ABZ.cz\nE-kniha: Prózy II -- Spisy Jaroslava Hutky, sv. 5 – Jaroslav Hutka\nElektronická kniha: Prózy II\nPodnázev:\tSpisy Jaroslava Hutky, sv. 5\n– Pátý svazek Spisů Jaroslava Hutky přináší českým čtenářům zatím největší překvapení: shrnuje všechny prózy, které Jaroslav Hutka napsal v holandském exilu v letech 1978-1989 a které byly - s výjimkou novely Noční vlak - dodnes zcela ... (celý popis)\na šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího\n© Jaroslav Hutka, 2012\nCommentary © Adéla Petruželková, 2012\nISBN 978-80-7262-936-7 (PDF)\nISBN 978-80-7262-937-4 (PDF pro čtečky)\nZ pohledu geologického jsou Čechy předělovým územím. Prameny se zde rozdělují na dvě světové strany, na jih a sever. Toto území je střechou, ze které pořád něco odtéká a kam nic nepřitéká. A zdá se, že není v dohledu možnost, aby se to, co zde pramení, zde také zachovalo. Sám jsem v této chvíli místním pramenem, o kterém jsou mnozí přesvědčeni, že má svou sílu a čistotu, a za čtrnáct dní mám překročit hranice, odejít, emigrovat.\nŽivot člověka se srovnává s řekou, ale řeka nemůže opustit místo svého začátku, musí zůstat ve svém toku, patří ke krajině, kterou vytváří, ovlivňuje, kterou protéká. Je mocnější než člověk, ale to je též její slabost, zůstává. Člověk, i když má svůj pramen, odnáší si ho s sebou, nese si ho v sobě, nese v sobě celou délku toku i moře, ve kterém končí. A pokud má sílu, může pramen přesadit a svůj vlastní tok přelít na jiné místo a svým t e č e n í m stvořit novou zemi a nové moře, ovšem může i zaniknout.\nKým jsme a kde jsme? To je otázka, kterou klademe sami sobě a je to zároveň otázka, kterou nám pokládá svět, a z obou stran může být otázka položena tak, že odpověď na ni vzniká buď sama od sebe, anebo je nezodpověditelná. Teprve pohybem nacházíme život kolem sebe a těkáním se nám zjevují barvy, světla a stíny a celá modelace. Teprve změnou míst můžeme zjišťovat, že naše vlastní místa existují a že jsou stabilní. Vše, kde se zastavíme anebo na čem ulpíme v našem pohledu a v naší duši, šedne. Nejsme schopni vnímat skutečný svět, jsme schopni pouze pozorovat jeho odraz v naší duši. V sobě máme stříbrné plátno, kam musí dopadat obrazy v rychlém sledu za sebou, abychom rozeznali pohyb.\nJsou lidé, kteří se vyjadřují postojem a činy, neústupností, tvrdostí a hmota jejich života vzniká z nárazů nebo facek reality. Jako by byli hlínou, která je modelována, nebo kamenem, který je tesán. Těch lidí je v Čechách maličko, a pokud jsou, drží se při zemi, aby na ně tvrdé ruce skutečnosti nedosáhly a aby si alespoň pro dobu příští mohli zachovat možnost tvarování. Skutečné sochy, ony velké politické osobnosti, které jsou schopny se skutečnosti nastavit, být vymodelováni nebo vytesáni a jako zřetelní se pak stávat tvůrci politiky a národního osudu, takových zde už půl století není.\nJsem voda, která doráží na zvápenatělou současnost, osahávám ji svým pozorováním a vyslovováním, a toto je ono moje Utkání se skálou. Svědectví, které dělá obraz světa na plátně našeho vnímání a naší duše zřetelnější. Vytváří prostor. Slovo ve chvíli, kdy se proti sobě posunou dvě divize vojáků, se zdá být zanebatelným, ale než se divize proti sobě vydaly, musel být někdo, kdo těmto událostem prostor dal, kdo ten prostor vyslovil.\nKristus vyslovil mohutný prostor lásky, soucitu a porozumění, v jehož vymezeních se ještě dodnes pohybujeme. A tak každý onen měkký člověk, který pozoruje a vypráví, tvoří prostor. Zjevuje se tak věc obdivuhodná a bohatá, ale zároveň vyzývající, neboť v tomto novém prostoru vidíme bohatší odlesk prostorů minulých a zašlých, které lze luštit a objevovat na předmětech, kterým jsme dali vyslovením svobodu. Z jejich mrtvého náznaku vytváříme další prostory a výsledkem je harmonie, kdy svět začíná zrcadlit člověka a člověk začíná zrcadlit svět, a to lze prožít nejen jako svobodu, ale i jako záruku zachování světa.\nPohled ve chvíli dívání je už interpretací. Sledujeme jen to, co dopadá dovnitř nás, a nedopadá všechno a z toho ještě přebíráme a vidíme jen to, co jsme schopni číst. Zápas lidstva o pokrok a dějiny je zápas této interpretace, toho, co jsme zahlédli sami v sobě, a z toho roste krajina pro vznik dějin. A pokud se mi mým dalším životem podaří vyslovit a prosvětlit prostory, které jsou v českém vnímání temné, slepé a smrtící, dokážu víc, než co vzniká z dialogu s nabubřelou policií.\nRuším své místo lucerny v jednom krásném koutě temného města, ale nechci se vzdát práva na toto město dál svítit. Jistě, že se může stát, že se natolik vzdálím, že sem nedopadne mé světlo ani jako světlo té nejmatnější hvězdy, možná gravitace mou dráhu zcela stočí a odmrští kamsi jinam, možná, že shořím letem v hustějším prostředí. Ale kým jsem dnes? Už rok žiju v pocitu, že mé světlo stejně zhaslo a to, čím jsem byl, z p ě v á k e m , to mě dnes ze všeho těší nejméně. Tedy jdu.\npondělí 2. října 1978\nVstal jsem pět minut předtím, než zazvonil budík, o půl sedmé, po čtyřech hodinách spánku. Dana je nemocná a je nutno jet s autem embéčkem na odhad, kvůli jeho převozu přes hranice. Málokdy se takhle brzy ráno dostanu ven. Byl už cítit podzim a jízda autem byla pro mne svěží, doprava fungovala dobře, každý spěchal a přitom svým spěchem nezdržoval. Podzim je doba, která se s Prahou shoduje, zralost a umírání, umírání v plné síle, závěr po celistvém vyslovení, kratičké zastavení se pro uvědomění si toho, čeho bylo dosaženo, a potom pád. Na parkovišti jsem byl z aut, které jedou na odhad, první. Přišel silnější blonďatý technik v montérkách a začal to sepisovat.\n„Vy se stěhujete?“\n„Že vám to povolili. Můžete mi otevřít motor?“\n„Povolili, a že ať si pospíším.“\n„Píšu a zpívám.“\n„Ne. Písničky s kytarou a lidovky.“\n„To jsou věci. A uživíte se tím venku?“\n„Myslím že líp než tady.“\n„Ale nese to, ne?“\n„Tady moc ne. Malé honoráře a velké daně.“\n„Ty gumy jsou celkem nové,“ prohlížel auto zespodu.\n„Asi deset tisíc kilometrů.“\n„Však já to píšu rozumně. Ale kdybyste třeba dělal automechanika nebo nějaké práce, které dělají Holanďani neradi, to byste se měl dobře, ne?“\n„Ale se zpíváním to bude horší, že?“\n„Nevím. Možná. Přece jen jedu z nejpokrokovějšího režimu do temného feudalismu.“\n„To jo,“ rozesmál se, „za chvíli přijde znalec, tak si počkejte.“\nZa mnou stáli dva mladíci sympatického zjevu v mercedesu s cizím číslem. Technik začal prohlížet jejich auto. Procházel jsem mezi desítkami aut po parkovišti a četl ceny, za které byla na prodej. Některá auta byla už hodně stará. Mezi auty bloudili tři staří otrhaní cikáni a prohlíželi vůz za vozem. Kousek dál byl pobuda se psem. Chvílemi se díval po autech, chvílemi se hádal se svým podvraťáckým psem. Vypadali, že sem chodili sledovat už své známé vozy, sledovat, které zmizely a které přibyly, a večer v hospodě si o tom vyprávějí a přemýšlejí o tom. Je to svět jejich příběhů, potřeba proletariátu na svém nejbližším a hmatatelném okolí sledovat dění světa, anebo alespoň to dění si svým nejbližším okolím vysvětlovat. Kdyby ještě žili ve světě svého jazyka, který byl dnes rozleptán odcizením, dokázali by jistě o těch autech a o tomto parkovišti autobazaru vyprávět příběhy a zpívat písně a vyslovovat tím zároveň něco hlubšího o sobě. I zde jsou typy aut, které jsou krasavci, siláky, starci a smolnými tuláky, auta, která se zde objeví jen jednou a která se sem budou stále vracet. Přistoupil ke mně jeden ze sympatických hochů. Díval se na mou škodovku.\n„Kam to prodáváš?“\n„Stěhuju se s tím.“\n„Psal jsem, co jsem si myslel.“\n„Jo, to jsem slyšel, že politický pouštěj. Hele, ho pustili na vystěhování. To je věc!“ obrátil se ke kolegovi.\n„Nebudeš se stydět tam jet s tímhle?“ ukázal ten druhý na mé auto.\n„Mně je to jedno. Jede to a snad to dojede až tam.“\n„No jasně. Podstatný je vypadnout. Kruci, kdybys nám dovedl poradit! Máš štěstí.“\n„Hele, tamten se mně nelíbí,“ říkal první a ukazoval na novějšího mercedesa, který stál v řadě za nimi a byl zrovna prohlížen.\n„Stál tady pár měsíců. To číslo si pamatuju. Ale hlavně ten chlap se mně nelíbí.“\nV mercedesu přijeli čtyři mužský. Jeden přitloustlý padesátník v bílé košili s kravatou se zlatou sponou a s vystupováním šéfa gangu a kolem něj tři mladí hoši, kteří vypadali jako jeho osobní stráž. Tvářili se, že svět sledují z nejvyššího patra, a přitom velmi dobře reagovali na pokyny šéfa.\nTi dva hoši odjeli zaplatit složenku v jiném mercedesu, který nechali venku. Tentýž typ. Asi s tím kšeftujou. Ten chlap se jim nelíbil, byl nebezpečnou konkurencí, dělal ve velkým a to znamená, že se musel krýt politicky. Kdo ví, čím byl, ale z hlediska tohodle monopolu byl pro tyto dva hochy smrtelným nebezpečím. Dovedu si představit, že tihle dva jen paběrkují na okraji velkých kšeftů. Nakonec celá tato země s veškerým obyvatelstvem je v soukromém vlastnictví jediné monopolní vrstvy, která dokázala to, o čem se žádné mafii nezdálo. Patří jim i soudy, i věznice, i policie a ohrožuje je jen ten, kdo chce dělat živnost řádně, a nejvíc je popudí remcalové mého typu, kteří se ptají na obecnou morálku a mají potřebu vyslovit věci tak, jak jsou. Zde se cítí ohroženi nejvíc, protože jako správní otrokáři své otroky nenávidí, protože je potřebují, a bojí se jich, i když je ovládají. Kdyby někdo otrokům ten podvod vysvětlil a popudil je proti pánu, vyhráli by. Uviděli by, že je tím vykořisťovatelem a jen falešně osočuje své takzvané třídní nepřátele.\nStál jsem u dřevěné boudičky, čekal také se složenkou na znalce a cítil z toho všeho atmosféru Lhotákových obrazů a Hrabalových knih. Touto dřevěnou boudičkou protékají miliony a každý si do toho milionového potrubí navrtal svůj vlastní kohoutek, kde si trochu odpouští do svého, proto také o to potrubí pečuje, ale největší část odteče těm na konci. Za boudičkou si hrála nehezká holka v ostře červených nepadnoucích kalhotech se štěnětem. Na parkoviště vešlo zase několik pobudů, potom několik dělníků v montérkách, kteří si odběhli z práce, a několik mladých manželských párů. Každý za svým snem. Štěně se válelo ve štěrku a zdálo se mi věčné a nezranitelné proti tomuto škaredému násilnému snu o pohodlnějším životě poháněném výbušným motorem.\nVrátil jsem se domů, do vyprazdňujícího se bytu, ze kterého se znovu stávají pouhé dvě místnosti, už předtím bez koupelny a plynu. Musím nechat vypnout elektřinu.\nNasnídal jsem se, bylo jedenáct hodin a chtěl jsem si na hodinu lehnout vedle nemocné Dany, než budu muset na celnici. Zazvonil zvonek a přišel Jiří Dienstbier. Veselý hlučný muž s výrazným knírem, tmavší pletí, stále barevnými citovými příběhy a s pevným, vysoko postaveným místem v pozornosti policie. Hlučně se směje, ale nemůžu se ubránit dojmu, jako by v každém tom zasmání trochu pobrekával. Probrali jsme všechny staré a nové zavřené, soudy, které se chystají, všechny poslední výslechy a věci, které byly nově napsány. Žijeme už všichni zase bez telefonů a v novinách se o tom nepíše, a tak všechna setkání jsou provázena dlouhým vyprávěním příběhů. Je třeba všechno říct každému zlášť a pořád dokola a vzniká tak zvláštní vypravěčský způsob, jakýsi baladický postup, kde se popíše tragédie a hned na ni parodie, pohled policie a pohled nás a pohled světa, vtipy z výslechů a drby ze společnosti, novinky ze světa a nejnicotnější osobní drobnosti. Vyprávěl jsem mu příběh Jirky Gruntoráda, zedníka, který byl před pár lety zavřen, mnoho měsíců strávil nespravedlivě ve vazbě, sám se hájil a u soudu se dokonce obhájil a vyhrál to. Ale ani se mu neomluvili, ani mu nedali náhradu za čas vazby a on se od základu rozhněval a urazil a přemýšlel o odvetě. Takže loni dal dohromady samizdatové nakladatelství a rozepisuje ty nejlepší knížky, které teď u nás vznikají, a zdá se mu, že to je to nejúčinnější, co může proti nespravedlnosti udělat.\n„A to je pravda. Taky se pořád rozhoduji, že se pustím do něčeho podstatného, co má z historického hlediska hlubší smysl, ale pak zase někoho zavřou a mě to nasere a věnuju tomu zase veškerý čas,“ říkal Jirka. „Je to samozřejmě potřebné a nutné, ale člověk v tom nechá všechen čas a nic po tobě nezůstává. Chtěl bych překládat. Děsím se toho, že bychom se zase dostali do situace padesátých let, že bychom deset let nevěděli, co se děje v literatuře a v divadle ve světě. To se potom špatně dohání a často to dohnat ani nelze. Teď jsme na tom trochu lépe, ale stejně. Nové věci sem nedocházejí a nikdo se o to pořádně nestará.“\n„Já ti budu posílat nové věci. Když to bude anglicky, tak to snad dojde.“\n„Poštou ne. To nedojde nic. No, bylo by to fajn, aby byl přehled. Mnoho lidí, co odjíždělo, mi to slíbilo taky a pak se dostali do existenčních starostí a tohle se jim z jejich tamního pohledu zdálo nedůležitý, a tak se na mě vybodli. Za cokoliv, co pošleš, budu vděčnej. Tady je teď hovno.“\n„Pokusím se to mít v hlavě.“\n„Víš už, co tam budeš dělat?“\n„Nevím nic. Ale moc mě to neznervózňuje,“ odpověděl jsem. „Tady jsem nikdy nemohl přemýšlet dál než měsíc dopředu a i to bylo nespolehlivý, a tak nevím, proč bych si měl dělat nějaký pevný plán. Asi bych to ani neuměl.“\n„Tady je to něco jinýho. Ale přišel jsem tě pozvat na úterý, jestli bys nezahrál na rozloučenou. Mluvil jsem s Martou Kubišovou, že byste zahráli něco spolu.“\n„Mně se do hrání nechce, mě to v bytech nebaví a všechno jsem odřekl. No, nevím. Možná s Martou by to šlo.“\n„Jak se ti bude chtít. Nemusí se hrát, můžem jenom popíjet a kecat, jak chceš. Ale bylo by to fajn.“\n„Přijdu. Uvidíme, jaká bude nálada.“\n„To, jak jsi psal v tom fejetonu o dědovi a zemědělcích,“ říkal Jirka, „to je tvrdý, ale je to nakonec pravda. Oni nevěří, že je možné cokoliv udělat pro změnu, jsou drženi od středověku v pocitu, že nemohou udělat nic. A za ty krátký období svobody nebylo nikdy dost času, aby to pochopili, aby to k nim došlo. To jen když se někdo narodí jako výjimečná osobnost anebo má takovou osobnost v rodině, tak se o něco pokusí, ale je to marný. Je to blbý. Člověk by se na ně nechtěl tak dívat, ale je to tak.“\nPovídali jsme si ještě o všeličems a pak se zvedli.\n„Kde máš tu svoji krasavici?“\nZaťukal několikrát silně na dveře a vešel. Začali s Danou hrozně hlučet.\n„Co ty krasavice? Snad nejseš nemocná. Ukaž. Máš horečku?“ a hnal se k posteli sáhnout si na její čelo.\n„Jarmila ti upletla novej svetr, co? Vypadáš moc dobře. Vůbec se nedivím, že po tobě ženský letěj. Takovou pěknou barvu máš. To se podívej na toho mýho, jak je bledej,“ ukazovala na mne.\n„Já se těm holkám taky nedivím, ale znáš to, jak je to, když tě pak najednou při tom chytí křeč do žaludku anebo páteř. Kdepak. Už jsem prolezlej všema nemocema.“\n„Že mi to ještě žádná nevyprávěla.“ Náměstí Republiky je roztahané a protnuté dopravními tepnami vedoucími sem ze všech stran, jako by chtělo symbolizovat svůj vlastní název. Budova celnice je odstrčena stranou a člověku je stydno do ní vejít. Špinavý vchod se špinavým dvorem s bočním špinavým, temným a příkrým schodištěm pavlačového domu. Dům je provrtán spletí kafkovských chodeb, ve kterých se lehce bloudí, že na člověka padá úzkost z toho, že se odtud už nikdy nevymotá. Narazil jsem na několik záhadných úřednic se skleničkami kávy, které vycházely z jedněch dveří a vcházely do jiných. Zastavila mě jedna stará paní s dotazem, odkud se posílají balíčky do ciziny, a bylo mně z ní divně.\nNa konci mnoha zlomených chodeb je malinká kancelář soudního znalce. Znám to pravidlo, že miliony tečou po špinavých schodech, a mám z toho také svůj pocit, neboť jsem v situaci člověka, který se stal pro stát nehodnotným. Takže jsem ještě v poslední chvíli oškubáván, svlečen všemi seznamy, složenkami, potvrzeními, prohlášeními a zkoumáními, kdy mi na hranicích asi seberou poslední doklad a dál už pojedu jen na svůj obličej, s tím, že si nesmím ani odvézt tolik peněz, které by mi mohly stačit na benzín, abych dojel na místo, kam mi milostivě dovolili se vystěhovat bez možnosti návratu. Nedělám si iluze. S občanem se počítá jenom z té strany, ze které může být užitečný.\nStál jsem v malé kanceláři ve frontě lidí nakupených za zády celkem sympatického znalce, který odhadoval cenu předmětu ukradeného z auta, potom cenu kožichu posílaného do ciziny, potom jakási stařena se stařečkem posílali nesmyslné laciné skleničky příbuznému a snažili se znalci vypovědět celý příběh toho člověka, který žije v daleké zemi. Pak tam byl člověk s lacinými rámy na reprodukcích pražských motivů. Nějaká paní chtěla poslat dětské šatičky vnučce, což zákon zakazuje. Všichni toho odhadce nenáviděli a snažili se ho buď uhádat, nebo uplatit a zcela naivně viděli hlavního nepřítele v něm a mně se zdálo, že není nechápavý. Potom mě zahlédl. Prodral se mezi lidmi, podal mi ruku a oslovil mě jménem. Viděli jsme se jen jednou, když nám dělal odhad doma. Vidí se s tisícem lidí, a přesto je schopen si pamatovat. Možná má svou práci rád. Možná ví, kde koho šetřit a kde koho natáhnout. Ale to se týká jen lidí. Ti nadvlastníci to mají zase zařízeno jinak. Mají své obchody a své jídelny. Určitě mají i své celníky.\n„Pane Hutka, už jsem vás čekal.“\n„Byl jsem dnes na tom odhadu auta.“\n„A kolik to bude dělat?“\n„Ten pán říkal dvacet osm tisíc.“\n„Tak dobře. Fakturu za psací stroj máte. Dobře. Tak to bude všechno a v pátek to budete mít v kanceláři číslo sedm.“\nVstal, usmál se na mne, podal mi ruku: „Tak hezký život a na shledanou.“\nOdcházel jsem s pocitem, kterému stále nerozumím. Franz Kafka do svého kafkovského světa, který v předmětech a místech tak dobře poznávám, vsadil jakési odcizené lidi. Jsou nezřetelní a neuchopitelní, jsou jakýmisi mrtvolami, které na chvíli ožívají, odsoudí a zabijí, ale nic se o nich nedozvíš a nemůžeš dozvědět, protože jsou příliš nezřetelným snem, jsou tušením na nezřetelných základech. Několik měsíců teď chodím po kafkovských úřadech, těch, které začal Kafka tak přesně rozpoznávat, a začínám tam také potkávat ty jeho lidi, ale také jiné, blízké a zřetelné. Oslovuje mě ale určitá naděje. Někde nad systémem stojí ti, kteří odsuzují a zabíjejí, ale vše musí vykonávat lidé, a to lidé skuteční, se svým osudem a se svým nepanským životem. Všichni ti se ke mně zachovali nečekaně lidsky a srozumitelně. Snad nejzřetelněji na vojenské správě.\nDo domu v Jugoslávské 20 u náměstí Míru jsem přišel otrávený a nabroušený až útočně. Měl jsem odevzdat modrou knížku na vojenské správě. Potvrzení o tom, že nepatřím vojákům, jít odevzdat vojákům. S pocitem, že hlavně tam nemám co dělat, jsem zaťukal na okénko. Okénko se otevřelo, objevila se tam hlava trčící z uniformy a zeptala se mne, co chci.\n„Odevzdat modrou knížku.“\n„A proč emigrujete?“\n„Protože mě to tu štve,“ uzavřel jsem drze s intonací kleslou dolů, abych naznačil, že už se o tom nechci vybavovat.\n„A kam emigrujete?“ zeptala se hlava měkce a podívala se na mne se zájmem.\n„Do Holandska,“ odsekl jsem a tvářil jsem se, že to by tedy už stačilo.\n„Do Holandska?“ řekla hlava udiveně přátelsky a dodala: „Počkejte, něco vám ukážu,“ a zmizela někde uvnitř. Okénko zůstalo otevřeno. Za chvíli se voják, pro mne neznámé šarže, zase objevil a podal mi barevný sáček, na kterém byly vyfoceny nějaké kytky. Nebyly to kytky, ale tulipánové cibulky. Díval jsem se na to nechápavě.\n„Tohle jsem teď dostal z Holandska. Je to speciální barva. Já se zabývám pěstováním tulipánů a dostat čerstvé cibulky je pro mne moc důležité. Po několika letech degenerují a člověk je musí neustále obnovovat a ještě je potřeba dávat pozor, aby si navzájem opylováním nepokazily barvy.“\nJá na toho chlapa hleděl jak na zjevení. V té chvíli sice byl sympatický, ale na druhou stranu, co je mi po jeho tulipánech, ať si vezme tu mou modrou knížku, dá mi potvrzení, ať už z toho debilního vojenského světa vypadnu. Jenže chlap se zabral do výkladu toho, jak se musí chránit barvy, že má dokonce i černé tulipány.\n„Ale to si nesmíte představovat, že jsou úplně černé. To se ještě nikomu nepodařilo vypěstovat. Jsou takové hodně tmavě modré, skoro černé, a my jim prostě říkáme černé. A ty se musí opylovat mezi sebou štětečkem a hned zavázat do celofánové kuličky, takového pylíku, aby se k nim ještě nedostal pyl z jiných tulipánů. To by pak byly při příštím kvetení žíhané, a to už úplně ztratí hodnotu.\n„A to každý rok ty cibulky vyhrabáváte, nebo je necháte v zemi?“ zeptal jsem se z jakési povinnosti, protože byl na mne vlídný.\n„No to je přece musím vyhrabat a nechat přezimovat v šopě.“\n„A jak poznáte, jakou mají které barvu?“\n„To si musím pečlivě označit, když kvetou. Zapichuju za ně kolíky s popisem, ale musí to být tak, aby to potom déšť a sluníčko nesmyly. Taky se mi to stalo, a to pak na jaře nevíte, co sázíte, a musíte dávat velký pozor, aby se ten druh nepokazil. To jsem vstával vždycky hned při svítání, aby mi nezačaly kvést a já o tom nevěděl.“\n„A kolik máte barev?“ Voják začal vypočítával barvy. Občas se opravil a mně začínal být docela sympatický a přestal jsem vnímat jeho uniformu, jako on zřejmě od začátku nevnímal mé dlouhé vlasy. Rozloučili jsme se přehnaně přátelsky a já mu slíbil, že mu z Holandska nějaké tulipánové cibulky pošlu.\n„A na jakou adresu to mám poslat?“\n„Sem na vojenskou správu!“\nTrochu jsem zaváhal a rozpačitě utrousil: „A nebudete mít z toho nějaký problém? Přece jen zásilka z ciziny.“\n„Prosím vás. Vždyť jde jen o tulipány.“\n„A na jaké jméno to mám poslat?“\n„Prostě na vojenskou správu. Tulipány tady pěstuji jenom já.“\nNapsal mi potvrzení o odevzdání modré knížky a popřál mi šťastný život v Holandsku. Zašel jsem si za roh do Valdeku na kafe. Obsluhovala paní, která mě znala. Často jsem tu sedával s papírama na stole a dělal si všelijaké poznámky. Teď jsem se potřeboval probrat z té vojenské správy.\n„Jak se máte?“ zeptala se vesele.\n„Však víte, jak to chodí,“ odpověděl jsem neutrálně a vůbec jsem jí nedokázal říct, že za dva týdny emigruju, že už se možná nikdy neuvidíme. Zasmála se tomu jako vtipu a šla si po svých. Já v tu chvíli ale vůbec nevěděl, jak se mám. Na daňovém úřadu úředník, co mi dával potvrzení o zaplacených daních, nadával, že si neumím představit, jaký je ve všem chaos, že je mu naprostou záhadou, na čem to hospodářství funguje. Prokurátor mi říkal mezi dveřmi do své kanceláře, že neví, co s tím trestním stíháním bude dělat, když o mně mluví na Hlasu Ameriky, a s úsměvem se rozloučil. Poslal mi pak dopis, že stíhání přerušuje, ale nevěřil jsem mu. Estébáci mi při výslechu velmi důrazně a rozčileně řekli, že jen tak běhat po ulicích mě už nenechají, že si musím rychle rozmyslet, jestli chci do vězení, anebo do emigrace. Ale kromě estébáků byli na mne všichni přátelští, přáli mnoho štěstí v Holandsku, jak v podatelně národního výboru, tak u starého právníka, který mi psal potvrzení o bydlišti a zrušení nájemní smluvy, na pasech a vízech se mi omluvili, že mi nemohou dát normální pas, ale jen takový papír, na kterém bylo napsáno, že jsem neznámé státní příslušnosti a opouštím Československo na -trvalo dní-. Při vyřizování celého tohoto vystěhování jsem měl dojem, že opouštím úplně jinou zemi, přátelskou a s fungujícím byrokratickým aparátem, až mi to bylo chvílemi líto a nechápal jsem, co si to vlastně vyřizuji. Šel jsem z celnice, že se zastavím na úřadě pro pasy a víza poškádlit je a poptat se jich, za co si mám koupit v Německu benzín, abych mohl dojet až do Rotterdamu. Já mám právo vyjet pouze s dvaceti markami a Dana taky. Šel jsem pěšky přes opravenej Václavák a vůbec mě to nedojímalo, tak jako mě zde už nedojímalo nic, ani můj odchod. To jsem prožíval někdy tehdy, kdy jsem se k tomu rozhodl, ale díky tomu, že se to tak táhne a já zcela klidně počítám i s možností, že nakonec nikam nepojedu, tak se jen rozhlížím a daří se mi tak snad lépe zahlédnout tvář věcí.\nNež jsem došel podloubím z Václaváku na Národní, potkal jsem jednoho přítele fotografa, který mi vyprávěl, že náš společný kamarád keramik Maxera odjíždí za několik dní do Rakouska. Navštívili jsme ho v celé partě na jižní Moravě v jeho vesnici. Osamělý signatář Charty potřeboval podporu. Lidé z jeho vesnice ho za to nenáviděli a kdosi mu zabil psa. Jak jsme tak spolu mluvili, tak okolo přešel nějaký člověk velmi podobný Pavlu Kohoutovi. Jenže bez vousů a jaksi mladší a teprve zezadu jsem si uvědomil, že je to on.\n„Pavle,“ zavolal jsem zkusmo. Otočil se.\n„Jé, ahoj. Dobrý den,“ otočil se k příteli a představil se. Rozloučil jsem se s fotografem a připojil se ke Kohoutovi.\n„Kam máš namířeno?“ ptal se.\n„Ále. Chtěl jsem jít na pasy a víza trochu je otrávit a poptat se jich, za co si myslej, že si koupím benzín, až přejedu hranice.“\n„Tam ti řeknou houby. Tam nic nevědí.“\n„To jsem zjistil už asi na šesti místech, že nic nevědí.“\n„Chtěl jsem tě pozvat někam na kafe, ale můžem místo toho skočit do banky. Tam se můžeš něco dozvědět, ale myslím, že ti dají deset dolarů. Víc se nedává.“\n„Za to dojedu tak na půl cesty.“\n„A nemůžeš si to zařídit nějak jinak?“\n„Samozřejmě že můžu a tenhle stát s tím kalkuluje, že si to zařídím, že jedu někam, kde se na mě nevykašlou, a tak má dojem, že se na mě on vykašlat může. Mně šlo spíš o to, je otrávit, protože to je sprostý. Svlíknou mě do naha, oškubaj, přežvýkají a vyplivnou za hranice a světe, starej se! Nemám pro ně už žádnou hodnotu, už nejsem. Přemýšlel jsem, že bych požádal holandskou královnu, jestli by mi nepůjčila na benzín, když se můj bejvalej domov na mě takhle vykašlal.“\n„To by šlo, ale myslím, že by to bylo složité. Pojď. Zajdem do banky a tam se možná něco dozvíme.“\nS Kohoutem jsem se skamarádil před dvěma lety, když neměl knír. Potom si ho nechal narůst a teď ho zase shodil. Zažil jsem v únoru 1977 jeho asi dvouhodinovou emigrační krizi, když se dozvěděl, že ho budou stěhovat z jeho bytu na Hradčanech. Tehdá jsem mu to vyčítal, ale myslím, že by se rozhodl i beze mne. Zůstal. Přestěhovali ho do bytu v paneláku, ve kterém ale nikdy nebyl. Bydleli ve špatně vytopitelném betonovém letním zahradním domě na Sázavě, anebo u kamarádů. Dnes odcházím já a on mi to od počátku nevyčítá, ale naopak mi radí a snaží se mi popsat věci, které mě mohou potkat.\nSeděli jsme v kožených pohovkách banky, kde mě provedl všemi okénky a vyřídil to za mne. Nic víc nedostanu. Připadal jsem si vůči němu pomatený a nevýkonný a bez postřehu. Má schopnost sledovat několik věcí najednou a žádná mu neuniká.\n„Co teď děláš?“ ptal se mě a sledoval, jestli už pokladní nevyvolává mé číslo, aby nám s Danou prodala v kurzu černého trhu čtyřicet marek. Prodala za trojnásobnou cenu, než kterou za marku dostanou cizí turisté.\n„Nic nedělám. Ani se neučím nějaký jazyk. Nevím jak. Chodím a pozoruju okolí a přemýšlím o tom. Je to zážitek muže, který prochází zdí. Jsem stále intenzivně ve věci, vím, co se děje, a stýkám se se všemi přáteli, ale už tady nejsem, už se se mnou nepočítá. Mám pokoj od policie, jsem, jako bych byl průhledný a neviditelný a sledoval zdejší dění. Je to pro mne fascinující vidění, být uvnitř a přitom v odstupu.“\n„A co vyřizování věcí?“\n„Většinu zařizuje Dana, a když já něco zařídím, beru to klidně, a i když je toho dost, zase toho není tolik, a tak jsou to vždy tak dvě hodiny denně a potom mám volno. Jsem klidný a nepodléhám panice, mohu sledovat okolí a sebe sama.“\n„To je fantastické. Ty seš taky jedinej emigrant, kterýho znám, který tu celou věc dělá klidně a promyšleně a má k tomu i tu možnost. Většinou buď utíkali a pálilo je to tu, nebo podléhali panikám a zmatkům, nebo prostě někde venku zůstali a byl to vždycky šok. Ty jediný máš čas to pozorovat. Měl bys to napsat. Jistě by to bylo skvělé čtení, ty poslední dny tady a první dny tam. Nad tím se zamysli. Třeba deníkovým způsobem, protože jak tam jednou přijedeš, už nebudeš mít možnost a nebudeš ani schopen si ty dny vybavit, protože budou zahlceny takovou spoustou vjemů, že až se zklidníš, už bude vše příliš daleko.“\n„To je dobrý nápad. Taky bych ten čas zhodnotil pro sebe a mohlo by to mít hodnotu i jinak, hodnotu svědectví, a to je v dané chvíli platné i potřebné.“\n„Máš už promyšlené, jak tam budeš žít?“\n„Měl jsem, ale zapomněl jsem to všechno a chci se zařídit podle možností, jaké tam budou. Chci si tam zařídit pracovnu. Nikdy jsem ji neměl.“\n„To je snad ten nejmenší problém.“\n„Ta poslední kniha se mi už špatně dopisovala, že jsem se musel pořád přesouvat, a jak jsme teď s Danou oba nezaměstnaný a pořád spolu, někdy to ruší.“\n„Ale to se musíš naučit. Vždyť vidíš, jak já píšu od doby, co nás vystěhovali. Já jsem se rozhodl, že se z toho nezhroutím a že nesmím polevit ani v práci. Román Katyně jsem napsal v podstatě po návštěvách. Přišli jsme někam, já se dovolil, jestli si mohu sednout do vedlejší místnosti, a psal jsem. A to bylo ještě pořád o strach, že jsem neměl kopii a mohli mi to kdykoliv zabavit a byl bych v hajzlu. Ale i ostatní věci tak píšu. Jsem pořád v pohybu, ale musí se to stihnout.“\n„V tomhle seš obdivuhodnej. Já sice většinu věcí napsal po hospodách, a kde se dalo, protože nebylo kde bydlet, ale přece jen jsem nebyl v tvý situaci. To nevím, jestli bych zvládl.“\n„To se prostě musí. To se nedá nic dělat. Jde o život a musí se to tak vzít. Občas ráno mě také napadne, že bych se na to všechno mohl vybodnout, že nevstanu, že se na to vykašlu, a pak si uvědomím, že jsou na mně závislí nějací lidé, že támhle na mě někde čeká šest lidí, kterým mám pomoct, pro které je nutno něco zařídit, co oni neudělají nebo neumějí nebo nemohou, že mohu zlepšit jejich život, nebo ho alespoň udržet tak, aby nebyl ještě horší, než právě je. A to mě vždycky vymrští.“\n„Chtěl jsem se tě zeptat ještě na jednu věc. Totiž: máme malý byt a všichni naši společní kamarádi disidenti se k nám nevejdou na rozlučku, a tak jsem myslel, že bych se s tebou v tvém domě na Sázavě stal jakýmsi spoluhostitelem, že bych přinesl pár lahví vína a vzal to zároveň jako rozloučení s lidma, kteří u tebe budou.“\n„To bude dost složité. Karel Havlíček ke mně na středu sezval spoustu lidí a chce to udělat jako závěrečný den své výstavy, co má u nás, a už teď se toho děsím. Mně by to ani tolik nevadilo, ale Jelena je z toho už hotová, to víš, každý týden pomalu třicet hostů, to znamená potom mejt nádobí a to všechno okolo. To je pro ni strašné. Jedině že by si Dana třeba vzala s sebou zástěru a stala se zároveň spoluhostitelkou.“\n„No, to je jasný. Víš, já ti to říkám, že vlastně u tebe nikdy nepiju a nechtěl bych to udělat tak, aby Dana musela řídit, a přitom je mi hloupé tam donést víno a nepít, to by bylo blbé spoluhostitelství. Mohli bychom u tebe přespat?“\n„Jo, ale bude tam spát už Vašek Havel s Olgou a Karel Havlíček se ženou, a tím pádem tam už nemáme místo ani peřiny. Je to tam na spaní malé. Jedině že byste spali v místnosti za garáží. Ale museli byste si vzít spacáky.“\n„To je dobré. Spacáky s sebou vezmeme. Myslel jsem, že za tebou s tou otázkou zajdu k Ivanu Havlovi, kde prý máte být s Macbethem. Jste tam dneska, že jo?“\n„Jo, a slyšel jsi, jak jsme dopadli ve čtvrtek u Vlasty Chramostové?“\n„Někdo mi říkal, že vám to tam vybrali.“\n„Člověče, to byla záležitost! Dole u vchodu už hlídali celej den a Lanďáka drželi den předtím, večer ho pustili domů. Teď stáli před barákem a normální lidi pouštěli. Asi čekali jen na Landovskýho, bez něj by to divadlo hrát nešlo. Ale on vlezl jiným vchodem a přelezl přes dvorky a sklepy a tak jim unikl. Pak si asi v sedm uvědomili, že jim proběhl, tak šli nahoru. Představení už běželo a čekali jsme je. Standa Milota stál u dveří a špehýrkou sledoval chodbu. Po osmé hodině jich nahoru vylezlo asi patnáct. V uniformách, s obuškama a pistolema. A ono patnáct policajtů na schodech působí tak, že jich je nejmíň tisíc. A tady se podařil Standovi skvělý fór. Že jak vylejzali ke dveřím, prudce otevřel, položil prst na pusu a udělal pssst. Na to zareagovali a začali s ním mluvit šeptem, což znamenalo už zvládnutí situace, na kterou přistoupili. Říkali mu, že se tam dějí výtržnosti a hluk a že jsou pozvaní, aby zakročili. Standa se ptal, jestli něco slyší. Oni říkali, stále šeptem, že ne, ale že mají příkaz všechny zkontrolovat. Tak vzal toho šéfa do kuchyně, ať počká, až to skončí, a potom že samozřejmě může. Ten se polekal, že najednou sedí v kuchyni sám a zašel si ještě pro jednoho, a tak tam čekali asi půl hodiny, až to skončí, a zbytek policajtů čekal na chodbě. Nám se ale hrálo skvěle a myslím, že to bylo dosud naše nejlepší představení. Věděli jsme totiž, že v okolí je policie a že mohou v kterékoliv chvíli vlézt dovnitř, a tak nás to dostalo do skvělého tempa. Když byla děkovačka, tak vstoupil Standa, ztišil nás a oznámil, že je tam policie a že si přeje zkontrolovat hosty. Na to vešli dovnitř, zase asi patnáct, a to bylo fantastické, protože v místnosti bylo asi třicet lidí, kteří sledovali představení, a ještě ti fízlové, takže tam nebylo k hnutí. Oni byli instruováni, že se tam bude jednat o orgie pokleslé mládeže, takže když vešli, tak zůstali paf, protože tam viděli většinou starší lidi ve večerních šatech, kteří důstojně a tiše seděli a očekávali věcí příštích. A tak jak vešli, tak zase pozadu vycouvali, a že máme jeden po druhém chodit do kuchyně. Když měli zapsaných asi sedmnáct lidí, tak je spočítali a zeptali se Standy, kolik je tam lidí. On to zaregistroval a řekl, že je jich sedmnáct. Oni se s tím spokojili a odešli, a tak nejmíň deset lidí prošlo. Ale to by se nemělo asi nikde vyprávět.“\n„To je stejně fantazie. Když se to tak vezme, policie zase naletěla. Když míněj rozhánět Shakespeara v bytě, tak z toho může bejt nanejvýš ostuda. Tím si sami nastavují zrcadlo a nakonec to ukazuje, kým jsou, a ať si píšou, co chtěj, tohle dělaj, a tak tím jsou.“\nSeděli jsme na Příkopech v solidní hale banky postavené za první republiky nebo dřív a tiše si povídali. Zdálo se mi, že Kohouta zdržuju, protože je stále plný energie a plný pohybu a já byl v náladě až líné, pozorovací a meditační. Pak mě paní z poklady zavolala jménem a já si šel koupit marky. Chvíli jsem stál ve frontě a pozoroval, jak u dvou přepážek počítají a vydávají různé valuty. Pak mi to prodali. Za čtyřicet marek jsem zaplatil 465 Kčs. Nevím, jestli tyto ceny udržují podle černého kurzu, nebo černý trh funguje podle nich, ale je úžasné, že tento stát dospěl k tomu, že ovládá nejen normální, ale i černý trh, a aby mu to ve všech těch nepořádcích klapalo, funguje zde ještě několik oficielních měn.\nŠli jsme po Příkopech zpět.\n„Všichni lidi, co odešli, se vždycky děsně změnili a okamžitě najeli na ten nejodpornější způsob podnikatelství a vykašlali se na to tady. Ne abys taky tak zblbnul. No, snad tě to nepotká, ale bohužel všichni tomu podlehli. Tady na ně sice stát kašlal, ale přece jenom měli jakýsi zcela nesmyslný pocit, že je o ně nějak postaráno, a tam podléhají pocitu, že se o ně nikdo nepostará, a tak si to musí zařídit sami, a to co nejostřeji a nejúčinněji, a vše zde nechají plavat.“\n„Přemýšlel jsem o tom také a myslím, že mě to nepotká. Chtěl bych klukům zde pomoci, nakonec to byla idea zakládání Šafránu, dát se dohromady, to je potom výhodné pro každého zvlášť.“\n„To jistě. Zůstat sám a vykašlat se na ostatní je i prakticky nevýhodné. Také zde jsme mohli být každý spisovatel sám za sebe a handrkovat se sám za sebe. Takhle jsme se dali dohromady a je to tak lepší. A také vím, že když se někdo začne zajímat o jednoho, tak se zajímá také o ty ostatní a je z toho jakási jednotná fronta a zaručuje nám to jakýsi relativní klid a stabilitu. Pojedeš se mnou metrem?“ Vcházeli jsme do podchodu metra na Můstku.\n„Pojedu, Pavle. Tady jsem ještě nenastupoval, a tak jsem neviděl ten gotický můstek, který zde vykopali.“ Hodili jsme každý korunu do automatu a prošli.\n„Vždycky čekám, že mě ten stroj zatkne,“ smál se Kohout, „hele, tady to je. Hoď tam taky desetník, ať se vrátíš do Prahy.“\nNaklonil jsem se přes zábradlí a díval se do vykopané zabetonované díry pod gotickými oblouky starého zasypaného mostku. Svítilo to tam kolečky všech možných mincí.\n„To musím.“ Hodil jsem desetník dolů a v duchu vyřkl jakési přání o návratu do Prahy. Sjížděli jsme po pohyblivých schodech.\n„A ne abyste se tam rozvedli,“ říkal Kohout ještě. „Většina, která odjela, se tam taky rozvedla a zvláštní je, že to bylo většinou vinou těch mužskejch. Člověk by řekl, že ženská si tam lehčej někoho urve, ale je to naopak.“\nJeli jsme spolu jednu stanici a já vystoupil a přestoupil na jinou trať. Zamávali jsme si. Dojel jsem domů. Byla u nás na návštěvě sestra Dany Marcela. Dana má stále chřipku a leží. Marcela vyprávěla o naší kočičce u nich v chaloupce na zahradě v Lounech. Zahrada je na konci všech zahrad podél Ohře, které končí daleko v krajině. Danini rodiče jsou z kočičky celí pryč. Zatáhli ji dokonce k veterináři, protože měla odřenej čumák, a veterinář byl hodnej, smál se, že mají rádi obyčejnou kočičku, a tak nechtěl žádné peníze. Totiž někdy po desátém červenci jsme dostali papíry, že máme zaplatit za emigraci a jak to se stane, že nám dají doklady na vycestování. Byli jsme akorát s mým sedmiletým synem Vavřincem, co se Zorkou žije už rok v Paříži, v Lounech na zahradě a já odejel do Prahy k zubaři. Doma ve schránce byly dvě věci. Že mám na poště předvolání na výslech a zprávu z pasů a víz. Předvolání jsem nechal ležet na poště. Zůstalo, jako všechna ostatní předvolání předtím, nedoručené. Zprávu z pasů a víz jsem si vyzvedl.\nZpět na zahradu u řeky na konci světa jsem dojel večer a koupil nějaké láhve vína. Dana s Vavřincem mě čekali, chatička byla krásně uklizená a na stolku ubrus. Já se tvářil, že nic. Postavil jsem na stůl láhve s vínem a pod jednu dal tu obálku. Dana chodila okolo a potom chtěla obálku uklidit. Na stole nevypadala vůbec hezky. Vzala ji, prohlédla, zarazila se a otevřela. Pozoroval jsem ji a smál se pod fousy. Četla to několikrát za sebou a nechtěla věřit svým očím. Zlobila se na mě, že jsem jí to hned neřekl, a měla hroznou radost. S Vavřincem jsme pak všichni jásali, že se teď budeme moci vidět často, protože k němu do Paříže je z Holandska blízko. Seděli jsme a pili a o všem vzrušeně mluvili a pozdě v noci, když jsem se šel vyčůrat, jsem slyšel úpěnlivé mňoukání. Šel jsem ve tmě k plotu, nadzvedl ho a ke mně vběhlo krásné černé kotě. Od té doby žije na zahradě. Okamžitě začalo chytat myši...\nMarcela chtěla, aby Dana ještě vrátila knihy do školní půjčovny, že jí nechtějí půjčit další. Dana si půjčila třetí sbírku lidových písní Františka Bartoše a já se rozhodl, že si ji vezmu do emigrace.\n„Tenhle stát s námi rozvázal všechny styky a my s ním taky, tak se nic už vracet nebude. A ty seš jen sestra a to se nedá slučovat...“ oznámil jsem.\nByl jsem unavený, seděl jsem nad psacím strojem a přemýšlel o tom, co chci od tohoto psaní a jak ho psát. Asi to nazvu Cesta do království. Jedeme přece do jakéhosi království. Na Svobodné Evropě teď čtou moje Utkání se skálou po kapitolách. Lehl jsem si. Usnul jsem po šesté večer a vzbudil se před půlnocí. Udělal jsem si kafe a začal psát Cestu do království. Psal jsem asi do šesti do rána a pak šel spát.\nO půl jedenácté někdo zvonil, já se podíval na hodinky, a jak jsem byl zpitomělý, tak jsem to přečetl zrcadlově a myslel jsem, že je už půl druhé. Přišla Otka Bednářová a donesla opisy Plechovky, abych je podepsal, abych to tedy autorizoval a ona to mohla roznést po lidech. Vyprávěla o událostech na Sněžce, kde se měla setkat Charta s Polákama. Bylo to obšancované policií a sebrali tam pár lidí z polské i české strany. K setkání nedošlo. Sebrali Jirku Němce, Petříkovského a Šabatu. Jirku Bednáře pustili a Lanďák také proběhl. Říkala, že den předtím na představení u Ivana Havla sebrali Vlastu Chramostovou, ale nevěděla podrobnosti. Říkal jsem jí, že se mi líbil její poslední text.\nPak jsem šel nakupovat, protože Dana je pořád nemocná a měla hlad. Dostal jsem houby. Ve všech obchodech mi říkali, abych to zkusil odpoledne, že možná něco bude. Vrátil jsem se a zase si lehnul. Byl jsem utahaný. O půl druhé přišel Vláďa Veit. Říkám:\n„Kohout ti vzkazuje, že se mu jedna tvoje melodie velice líbila, a tak ti na ni napsal text. Včera jsem ho náhodou potkal na ulici.“\n„Chtěl bych požádat všechny spisovatele, aby mi napsali texty. Sestavil bych z toho desku.“\n„A co kdyby ses domluvil s Martou Kubišovou, že by to nazpívala? Ta naše společná deska teď ve Švédsku je dobrá a důležitá i pro ni. Nazpívala zase něco po deseti letech.“\nPovídali jsme o všem možném. Ve čtyři hodiny se přišli rozloučit nějací hoši z města daleko za Prahou. Odešli asi v pět velice slušně a přáli mi všechno nejlepší. Venku pořád prší a je škaredě. Přišla Jarmila Bělíková a mluvili jsme o tomhle: ve chvíli, než jsme my disidenti začali přemýšlet o platnosti zákonů a vůbec o zákonech, byly zákony jen jejich bolševickou záležitostí a nakládali si s nimi, jak chtěli. Když jsme vzali zákony za společné vlastnictví a stali se jejich zastánci, tak i když oni mají stále celou moc ve svých rukou, zákony jsou rázem na naší straně. Vzali jsme jim magii služby holé moci. Jim jejich paragrafů ubývá, i těch, které si vychytrale vytvořili ke své potřebě. Teď je používají neradi. Když můžou, všechno hodí na kriminální a zdánlivě nediskutabilní paragrafy, a to už je jeden z našich úspěchů, že se začínají vlastních paragrafů bát. To, co oni dělali desetiletí světu, že kradli slova a vykládali si je po svém a tím dostávali svět do zmatku a defenzivy, děje se jim opačně. Teď jim ta slova bereme zpět a vkládáme do nich původní význam, zmnožený naší zkušeností. Mnoho věcí je záležitost jenom psychická. I státní hranice. Pokud ji budeme brát vážně, pokud budeme věřit, že za ní je cizina, tak její existenci posilujeme. Ve chvíli, kdy ji začnem brát jako iluzi, začneme podle toho myslet, a posléze se začnem podle toho i chovat, tak se hranice oslabuje a přestává existovat. Před dvěma lety se zdálo nemožné, že by věci mohly dojít tam, kde jsou teď. Že se založí Výbor na obranu nespravedlivě stíhaných, že bude Charta, že budou kolovat fejetony a opisy knih v takovém množství. A že se budeme mezi sebou scházet a organizovat domácí kulturu a policie bude jenom jakýsi přihlížející otravovatel, že se bude po bytech hrát divadlo a policie se svým zásahem zesměšní atd. A začalo to jednoduše. Stát ve své moci zpyšněl, chtěl sáhnout ke starým praktikám a učinit proces, který všechny vyděsí a ochromí, ale najednou, také díky filosofu Patočkovi, se dal dohromady kruh lidí a to, čeho se děsil, přestal brát vážně a začal jednat proti tomu. Zatím je to válka slov a podpisů, ale jen zdánlivě papírová. To je skutečná válka, protože se jedná o uchopení duchovního prostoru, a oč my si ho zvětšíme, bez ohledu na to, zda máme nebo nemáme moc, o to oni si ho zmenšují. A řekl bych, že tím zabráním a naplněním duchovního prostoru děláme prostor pro události, které půjdou podle našeho řádu, a i oni ho budou muset respektovat a jednat ve vědomí jeho existence a přizpůsobovat tomu své činy. Je to fascinující. Oni jsou na začátku konce.\n„A tobě se zdá, že celá Charta a hnutí kolem ní může mít nějaký hlubší význam a vliv?“ ptala se Jarmila.\n„Já si myslím, že zásadní, právě pro vytvoření prostoru, ve kterém mohou vznikat události a zrodit se nová skutečnost. Samozřejmě že Charta společnost nepředělá a nemá v sobě ani lidi, kteří by byli schopni společnost vést, ale má zásadní význam v tom, že vytváří novou půdu a nový prostor, ve kterém může vzniknout nové vědomí, a z tohoto vědomí může vzniknout nová společnost, tedy nový systém, odlišný od marxistického pojetí socialismu, ale též odlišný od demokracie, protože i když je demokracie lepší než ten socialismus, nedokáže mu zabránit a tvoří ho a hýčká ho a není schopna pochopit, že marxismus je vlastně legalizace násilí. Že uznává jen jakousi vrstvu, se zaměnitelnými jednotlivci, určenou podle ekonomických vztahů. Ta vrstva se neurčuje čímkoliv lidským − tradicí, výchovou nebo jako historický výsledek −, ale jen jako jakási zaměnitelná zakotvenost v ekonomických vztazích, kdy je lhostejno, kdo jsi, odkud přicházíš... Záleží jen na tom, kde stojíš v ekonomické struktuře, a tímto máš větší právo na život, tedy na výhody, ne na svobodný život, jak bychom to chápali my, ale na zvýhodňování a poroučení. Ostatní jsou nehodnotní, dobří tak na zavření nebo zavraždění. Je to celé hloupé a nesmyslné\na pochází to z romantismu a je to princip vraždy lidství. Proti demokra\ncii je marxismus jaksi atraktivnější, protože v sobě nese absolutní naději\na změnu. To je to lákavé a to je v tom ten největší podvod. Ve skutečnosti\nse jedná o ten nejpustší konzervativismus a měšťáctví, primitivismus, zpá\ntečnictví a nutně se to musí dřív nebo později samo stát tím, co vyčítá své\nmu nepříteli, a lež a manipulace s pojmy a krádež duchovního prostoru, to\nje jeho doména. Proto musíme ten prostor získat zpět pro člověka a jeho\nživot. Lidé si pletou autentický zážitek pravdy s romantickým okouzlením\na romantické okouzlení svou intenzitou se může někdy zdát pravdivějším\nzážitkem, a proto propadají představám a neuvědomují si, co je ničí, nejsou\nuž schopni rozeznávat hodnotu. My máme tu výhodu, že jsme se ocitli\nv situaci naprosté ztráty, že můžeme přesně a jasně vyslovit celý ten pod\nvod a udělat tak pro pokrok světa v těchto desetiletích snad nejvíc. Podat\nJe to s podivem, ale odcházím z nejpokrokovějšího režimu do temné\nho středověku, z vědeckého systému do feudalismu. Jedu do království\na v Čechách to zní jako do pohádky a nemohu se ubránit dojmu, že to\ntak je. Zde jsem se sice narodil, ale zdá se mi, že pokud jsem zažil něco\ndobrého a hodnotného, tak to bylo náhodou anebo prožitím nedobrého\na potom následného uvědomění jakési hlubší a skutečnější hodnoty. Naro\ndil jsem se podle té zdejší vědecké teorie už jako méně hodnotný, jako syn\nobchodníka s nábytkem, a zažil jsem jako dítě, jak nás za to vystěhovali\nz města, nikdy jsem neměl možnost pořádně bydlet, mít to, co potřebuji,\nv klidu pracovat a uplatnit svou práci a žít bez obavy, že vše, co mám\na co dělám, mi může kdokoliv kdykoliv odejmout nebo zničit. Vše, co žiju\nv této společnosti, je provizorium. Já zde mohu žít jen pro okamžik, jen\npro tento den, a co bude zítra, v to snad doufat, ale příliš vážně to nebrat,\nprotože je to nejisté. Už od narození je můj život brán jako život toho, kdo\nje na obtíž, kdo má menší hodnotu a menší práva, a musím žít v jakési ra\nsové odloučenosti a znevýhodnění. Čím jsem se stával jako zpěvák slavněj\nší, tím také byl pro mne život nebezpečnější, až jsem se dostal před dveře\ndlouhého vězení a musel na prahu vězení hovořit s pány, kteří zde rozka\nzují a rozhodují, s těmi, kteří jsou majiteli této společnosti. A v této situaci\npodivného domova odcházím do cizí země, která mě nezná, pro kterou\nalespoň zpočátku budu spíše přítěží a jejíž jazyk neovládám a neznám její\ndějiny a kulturu, mimo nějaké části jejího malířství. Tato země mi jako\nzákladní a prvotní samozřejmost nabízí to, čeho bych zde nikdy nedosáhl\na co je zde používáno jako nátlak na občana: slušné bydlení a možnost\nslušného jídla a společenského zařazení, a je to jako vykoupení z pekla a je\nto vlastně cesta do pohádky, cesta do království. Nechávám za sebou svůj dosavadní domov s lidmi, kteří jsou používáni jen jako součástky k fungování ekonomiky, a to ještě ke všemu špatného fungování. Ale ekonomika zde nemusí fungovat. Na to, aby se vrstva majitelů státu a společnosti měla dobře, to stačí, a lid, kdyby začal žít v dostatku, stal by se méně vydíratelný a ovladatelný. Je třeba ho dostat do situace, kdy každou věc si musí vykoupit ponížením nebo nemorálností, kterou se zavazuje, zahanbuje a stává se neškodným pro ty nahoře a ztrácí oprávnění ke kritice, protože se už také namočil.\npokračování, úterý 3. října 1978\nVe čtyři hodiny přišli na návštěvu dva hoši z jedné vzdálené vesnice, kam mě zvali v době, kdy už mi začaly přímé maléry, a tak se tam nikdy nepodařilo představení uspořádat. Jeden byl hromotluk se strašně kudrnatými vlasy a plachýma očima, druhý hezký, elegantní chlapec, který se učí nějaké umělecké řemeslo. Ptali se na české básníky, co bych jim doporučoval, a vlastně nikoho neznali, a pokud znali několik jmen, byli jim jejich knihy nedostupné, a to proto, že nikdy tiskem nevyšly, anebo vyšly dříve než před deseti lety a dnes už jsou jim pro jejich mládí nedostupné. Jsme tu každý sám za sebe, necháni sobě napospas, a každý z nás je jinak opuštěný a odcizený a nepoznává své okolí jako něco blízkého a otevřeného. Mluvil jsem o násilí současného oficielního učení a o jeho nesmyslnosti. Chlapci mi potom řekli, že o tom ještě nikdy neuvažovali, že jim vlastně říkám novinku, kterou si budou muset zapamatovat. Je to smutné, ale podařilo se, že drtivá většina obyvatel bere současné politické učení jako jedinou možnost a je přesvědčena, že by se to mělo pouze zlepšit, ale ne měnit. Seděli jsme v mé zadní místnosti, Dana ležela s chřipkou, chlapci byli velmi slušní a zdvořilí a za hodinu se zvedli a odcházeli s tím, že mě nebudou už dál rušit. Velice milí hoši.\nVzpomínám si, že snad někdy začátkem roku 1976 jsem byl na návštěvě u Jana Wericha. Vzal mě tam Ivan Klíma. Prý k němu chodíval hrát karty. Pro mě to bylo uskutečnění životního snu, vidět Wericha živého, mluvit s ním. Od dětství mě ovlivňoval.\nByli jsme přijati obřadně paní, zavedla nás do místnosti s drahým kobercem a nábytkem a za chvíli Werich přišel. Vypadal špatně a sešle, ale velmi brzy začal žertovat. Seděl jsem vedle něj na kanapi a on se rozvyprávěl:\n„A taky jsem byl jako malý chlapec s tatínkem v Národním divadle a viděl jsem ten nápis Národ sobě a ptal jsem se: Co sobě? Průser?“\nNádherně se rozchechtal. „Ale on ten Kopecký byl zrovna takový vrah jako všichni ostatní, také mu kapala z rukou krev a to naše přátelství, to je jako v jednom americkém filmu. Profesionální najatý vrah se chystá na akci. Čistí pušku, rozkládá si ji po kapsách, vše čistě a účelně, studeně a profesionálně, několikrát sebe a všechny své věci zkontroluje a potom, než odchází, dá si cukřík mezi zuby, přistoupí ke kleci s kanárem a nechá si od něj z toho cukru uzobávat.“\nNeustále ale zdůrazňoval, že je potřeba je nasrat, ty u moci. Až to působilo poněkud křečovitě. Na Národní třídě ho zastavil policajt a chtěl po něm pět set pokuty. Werich mu opáčil, že platí jen stovku, ale nemá ji drobnou. Tak prý šel policajt jeho pětistovku rozměnit. Je potřeba je nasrat! Zase k tomu dodal. A na Kampu je zákaz vjezdu a zastavil ho policajt se psem a chtěl pokutu. Nic vám nedám, zapište si číslo a toho psa si odveďte, nebo ho kousnu! Je potřeba je nasrat! Jsou to blbci, ne hlupáci, a je potřeba je nasrat, strašlivě je nasrat, aby si připadali takhle malí!\nS Ivanem Klímou chtěl mluvit o pohádkách, co napsal, jestli jsou dobré a dobře napsané. Ivan mu je pochválil a řekl mu zdvořile, že psát umí a že si to nemusí u nikoho ověřovat.\n„Ale člověk musí hrát proti nějaké zdi. Když je člověk sám, tak ani neví, co dělá. Když ty moje věci nikdo nevydá, tak ani nevím, jaké jsou.“\n„Tak to uveřejněte s námi v samizdatu, to čte hodně lidí a vás určitě bude mnoho lidí i rádo přepisovat. Dnes už patříte i vy mezi nevydávané autory.“\n„Mně tam vadí ten Kohout. Všude se vetře a teď dokonce odmítá jet do ciziny, aby ho nezbavili občanství jako Solženicyna. To je jako ten vtip s tou vilou a mořem. Pronajmu levně vilu u moře. Ale co když nastane na moři bouře? Prosím vás, kde je vila a kde je moře? No a kde je Kohout a kde je Solženicyn?“\nPak se otočil na mne. „A vy si ty vlasy taky někdy mejete? To se teď nosí?“ To bylo smutné, protože mi došlo, že starý pán je už tak dlouho izolován, že ani nezaznamenal, že už deset let jsou dlouhé vlasy cosi normálního, tedy ne pro burany, komunisty a televizi.\nWerich byl už dlouho izolován svou nemocí a neprodyšně obklíčen svými obdivovateli, že tohle už k němu nedošlo, a ani o mladou hudbu se nezajímal. Donesl jsem s sebou kytaru, že bych mu zahrál pár písniček. To rezolutně odmítl, že to zná z emigrace, kdy se museli v Americe soukromě předvádět, a že k tomu má od té doby odpor. Ale i to spíš vypadalo, že nemá moc zájem. Pozvolna ožíval, za chvíli si vytáhl flašku červeného vína, pak i cigarety a hlavně chtěl něco vyprávět sám.\n„Ten se před tebou úplně předváděl, takového ho vůbec neznám. Možná po dlouhé době zase viděl neznámého člověka a to ho občerstvilo,“ říkal mi Ivan Klíma, když jsme vyšli ven. Ivan mu také nabídl, že by mohl vydávat v zahraničí, třeba u Škvoreckého. Tahle myšlenka se mu vůbec nelíbila, Škvor


PHOTOPOL IR/UV PLUS A5401P polymerační pec návod k použití a údržbě - PDF\nDownload "PHOTOPOL IR/UV PLUS A5401P polymerační pec návod k použití a údržbě"\n1 PHOTOPOL IR/UV PLUS A5401P polymerační pec návod k použití a údržbě 1. POPIS Photopol IR/UV je světlem polymerující pec umožňující provedení různých pracovních postupů: studený postup s použitím ultrafialových paprsků vyzařovaných tradičními lampami rychlý a výkonný postup s použitím dichroických lamp kombinace obou postupů je také možno provádět horký postup pomocí infračervených paprsků Díky této inovativní kombinaci je přístroj extrémně univerzální a je možno je použít i pro nejnáročnější požadavky jak v laboratoři tak v ordinaci. UV postup také umožňuje zpracovat světlem tuhnoucí kompozita široké pracovní spektrum přístroje ( nm) umožňuje správně zpracovat všechny produkty dostupné na trhu. Díky nově uvedené možnosti využití bodových světel, která jsou výkonnější, je možno zpracovat i silnější materiály nebo materiály s vyšší hustotou. IR metoda umožňuje světlem vytvrdit kompozita reagující pod tímto druhem paprsků a různé procedury vyžadující precizní zahřívání, např. sušící proces izolačních tekutin a enamelů nebo při měkčení voskových plotének a modelových bází. Vnitřní stěny pece jsou vyrobeny z tvrzeného reflexního skla, aby se zajistilo ideální rozložení paprsků. Prosklené dvířka lze široce otevřít a jsou vybaveny chráněným průzorem pro kontrolu pracovního cyklu bez rizika poškození zraku. Všechny funkce jsou řízeny elektronickým obvodem a pracovní podmínky jsou jasně zobrazeny na displeji. Provozní software uživatelského rozhraní poskytuje snadné použití a bezprostřední porozumění. K dispozici je dvojí velmi praktické příslušenství: rotační talíř zaručuje nejvyšší radiaci pro větší modely vakuový zvon pro vakuové postupy 2. REFERENCE TECHNICKÝCH PŘEDPISŮ A TESTOVACÍ PROCEDURY Pec je sériově vyráběna společností C.I.E. DENTALFARM v souladu s technickými a bezpečnostními předpisy, jak je uvedeno ve směrnici č. 89/392 EHC. Každý přístroj prochází pečlivou kontrolou a plným rutinním testováním na automatickém zkušebním zařízení (Model TS48 Elektrotech. Laboratorium Postfach D 7015 KORNTAL 1) v pořadí: dielektrický silový test test ochranného konduktoru izolační test rezistence zkratový test Zařízení na závěr vytiskne zprávu dokazující splnění daných limitů. Dle mezinárodních regulí je zařízení klasifikováno jako AEE (elektrické a elektronické zařízení, jehož správný provoz záleží na elektrickém proudu a elektromagnetickém poli) a následně na závěr pracovního života není možno se zařízením nakládat jako s běžným odpadem, ale musí být zlikvidováno dle nařízení 2002/96/CE.\n2 3. OBECNÁ OPATŘENÍ přečtěte si řádně tento návod k použití před tím, než začnete s přístrojem manipulovat, ovládat jej, nastavovat či provádět údržbu bezpečnost uživatele závisí na jeho zkušenostech, zdravém rozumu a opatrnosti; z tohoto důvodu je nanejvýš důležité znát detaily umístění a funkcí všech ovládacích prvků uživatel přístroje je dobře proškolený a zkušený profesionál a nikoliv pouze příležitostný pracovník pravidelně kontroluje části přístroje podléhající opotřebení vzhledem ke specifickým pracovním podmínkám nepoškozujte elektrické vedení přístroje vestavěný bezpečnostní systém není v žádném případě možno modifikovat či vyjímat z přístroje není dovoleno provádět opravy přístroje neautorizovaným technikem pro čištění nepoužívejte benzín, rozpouštědla nebo jiné hořlavé tekutiny používejte pouze netoxické a nehořlavé produkty dostupné na trhu 4. INSTALACE UPOZORNĚNÍ: Instalace přístroje je vcelku snadná ale je třeba při ní dbát nejvyšší opatrnosti abyste zamezili vzniku chyby vedoucí k problémům během provozu, potížím nebo dokonce poškození! 1. Umístěte přístroj na vhodný pracovní stůl, do stabilní pozice. 2. Zkontrolujte technické informace uvedené na štítku přístroje (L) hodnoty elektrického proudu. 3. Připojte napájecí kabel (F) do zásuvky (H) umístěné na základně zadního panelu a zapojte druhý konec do uzemněné zásuvky 220V AC 50Hz. 4. Otevřete dveře (B) a odstraňte výplňový materiál chránící lampy a zrcadla. 5. POPIS OVLÁDACÍHO PANELU Všechny funkce přístroje jsou vybrány, uloženy a spuštěny použitím elektronické klávesnice; všechny pasáže jsou jasně zobrazeny na displeji. Ovládací panel nabízí tři pracovní tlačítka: výběr pracovního režimu nastavení časovače nastavení rotačního talíře výběr jazyka spuštění/zastavení cyklu mimo dvou datových tlačítka pro snížení/zvýšení Před spuštěním přístroje je nutno dokonale znát význam všech tlačítek; stiskněte hlavní vypínač (G), displej se rozsvítí, zobrazí se nápis DENTALFARM a verze software na 5 vteřin (během této doby přístroj provádí automatický test). Na závěr se zobrazí parametry posledního cyklu. PROG stiskněte toto tlačítko, abyste se dostali do nastavovací fáze, displej zobrazí TIMER, použitím tlačítek vyvoláváte funkce (v tomto pořadí: TIMER MODE PLATE ROTATION LIFETIME HOURS LANGUAGE). nebo ESC/STOP stiskem tlačítka nemodifikujete zvolený parametr (během nastavovací fáze) nebo pro zastavení provozu (v provozním režimu). ENTER/START stiskem tlačítka zvolíte vybraný parametr (během nastavovací fáze) nebo pro spuštění provozu (v provozním režimu).\n3 & stiskem jednoho z těchto tlačítek upravíte data (v případě čísel je zvýšíte/snížíte; v případě parametrů přeskočíte na další možnost). 6. POPIS FUNKCÍ Modifikace jazyka zobrazovaných zpráv: Stiskněte PROG, poté nebo dokud se na displeji zobrazí LANGUAGE, stiskněte ENTER/START (sdělíte přístroji, že se jedná o položku, kterou chcete modifikovat), stiskněte nebo dokud se nezobrazí požadovaná položka a opět stiskněte ENTER/START; na displeji se zobrazí. Výběr jiného provozního režimu: Stiskněte PROG, poté nebo dokud se na displeji zobrazí MODE, stiskněte ENTER/START, stiskněte nebo dokud se nezobrazí požadovaná položka (ex. IR) a opět stiskněte ENTER/START; na displeji se zobrazí. Výběr radiačního času: Stiskněte PROG, zobrazí se TIMER, stiskněte ENTER/START, stiskněte nebo dokud se nezobrazí požadovaná položka vztahující se k minutám (nejvyšší povolený čas je 90 min) a opět stiskněte ENTER/START, kurzor se přesune doprava, stiskněte nebo dokud se nezobrazí požadovaná položka vztahující se k sekundám (nejvyšší povolený čas je 59 vteřin) a opět stiskněte ENTER/START, na displeji se zobrazí. Zapnutí/vypnutí rotačního talíře: Stiskněte PROG, poté nebo dokud se na displeji zobrazí TURNTABLE ROTATIVE, stiskněte ENTER/START, stiskněte nebo a zvolte ON (pro spuštění) nebo OFF (pro vypnutí) a poté stiskněte ENTER/START; na displeji se zobrazí. Zjištění opotřebení UV lamp: Stiskněte PROG, poté nebo dokud se na displeji zobrazí LIFETIME HOURS, stiskněte ENTER/START (pro potvrzení správnosti dat), displej zobrazí časový úsek, po který lampy svítí; stiskněte ESC/STOP dvakrát, abyste opustili položku bez modifikace (položku je možno vynulovat při výměně UV lamp stiskem ENTER/START a. Po hodinách používání, tzn. cca 3 pracovní roky, dochází u UV lamp k opotřebení a snížení výkonu. Jakmile je dosaženo hodnoty 999, přístroj vydá zvukový signál na toto upozorňující a na displeji se zobrazí UV exhausted!. Od tohoto okamžiku Vám bude přístroj (až do vynulování počítadla) zobrazovat upozornění v níže uvedených případech: při spuštění přístroje při použití ENTER/START tlačítka Tato varování jsou pouze pro upozornění a neovlivňují běžný chod přístroje, který je možno dočasně používat. V tomto případě doporučujeme běžný čas polymerace minimálně o 15 20%. Doporučujeme pravidělně kontrolovat funkci LIFETIME HOUR a jakmile dojde k přiblížení 600/700 hod, tak zvyšte polymerační čas 10%. Vyměňte UV lampy jakmile počet celkového pracovního času dosáhne hodin! 7. PROVOZNÍ REŽIM UV 8 lampy zapnutí 8 ultrafialových lamp studeného světla se spektrální distribucí v rozmezí nm. Poznámka: Provoz UV lamp musí být při nízké teplotě: při pokojové teplotě, v každém případě pod 45 o C v důsledku toho, po použití infračervené funkce pro zahřívací proces, je nutno ochladit pracovní komoru před zapnutím UV lamp. Pro tento účel je dostačující ponechat dveře pece otevřené cca 10 minut. UV 2 bodovky zapnutí 2 dichroických ultrafialových lamp studeného světla se se spektrální distribucí v rozmezí nm. Bodovky způsobí zvýšení teploty uvnitř komory a je možno je použít pro zahřívací či sušící procedury. Poznámka: Při použití tohoto výkonného režimu je nutno snížit pracovní čas pomocí několika testů počínajíce na 2 minutách a eventuálním zvyšování času o 30 vteřin. UV 2+8 současné zapnutí 2 dichroických lamp a 8 ultrafialových tradičních lamp se se spektrální distribucí v rozmezí nm. Poznámka: Jak bylo doporučeno u předchozího provozního režimu, bude nutno snížit dramatický provozní čas pomocí několika testů počínajíce na 2 minutách a eventuálním zvyšování času o 30 vteřin. Díky kombinaci těchto dvou radiačních metod, je zajištěno, že dosáhnete jádra (do požadované hloubky) modelu. UV EXTRA LIGHT zapnutí externích LED umožňující zafixovat stratifikaci produktu.\n4 IR zapnutí infračervené radiační lampy na maximální výkon, pro zahřívací/sušící procedury při teplotách zobrazených v níže uvedené tabulce, která byla sestavena speciálně dle přednastavených časů. minuty infračerv. Nepřekračujte tepl. o C tyto časy! Poznámka: Výše uvedené teploty zobrazují průměrné výsledky množství testů provedených na vzorcích v různých materiálech průměrných velikostí, při počáteční teplotě: pokojová a vzorová teplota 20 o C, která je určena jako přibližná. UPOZORNĚNÍ: IV/UV model není vybaven termostatickou pojistkou, proto je ZAKÁZÁNO používat čas překračující 50/55 minut, které vedou k velmi vysokým teplotám vzhledem ke skutečnosti k jakým teplotám byl přístroj vytvořen. Překročení těchto teplot může vést k nevratnému poškození přístroje. ROTACE OTOČNÉHO TALÍŘE přístroj byl navržen pro přidání otočného talíře, který se týká elektrického zapojení a nastavení programu. Pro zprovoznění je dostačující zapojit jej do zásuvky v horní části komory (nemáte li toto příslušenství, nemá to jakýkoliv vliv na provoz ať už tuto funkci zvolíte či ne). UPOZORNĚNÍ: Jak infračervené, tak ultrafialové paprsky jsou škodlivé pro zrak a pokožku; z tohoto důvodu není možno provozovat přístroj bez dodávaných bezpečnostních ochranných pomůcek! ZAVŘETE DVEŘE! (CLOSE THE DOOR!) tato hláška varuje, že dveře musejí být během provozu přístroje z bezpečnostních důvodů zavřeny! V případě, že dveře nejsou zcela zavřeny a vy stisknete ENTER/START, cyklus se nespustí; jestliže otevřete dveře během pracovního cyklu, běžící čas se zastaví a spustí opět při uzavření dveří (jestliže pečící program specifického produktu vyžaduje různé pasáže, s krátkým přerušením, může být vhodné pro nastavení celkového expozičního času a využití odpočtu pro částečnou expozici). 8. PŘÍKLAD PROGRAMOVÁNÍ Předpokládejme pracovní cyklus polymerace UV A parsky po dobu 7 min 30 vteřin s rotačním talířem. 1. otevřete dveře, umístěte rotační talíř, správně vystřeďte v komoře a zapojte zástrčku do správné zásuvky 2. na disk položte polymerovanou část 3. zavřete dveře 4. stiskněte PROG (zobrazí se TIMER), stiskněte nebo dokud nedosáhnete hodnoty 07, stiskněte ENTER/START 5. stiskněte nebo dokud nedosáhnete hodnoty 30, stiskněte ENTER/START, zobrazí se 6. stiskněte PROG, stiskněte nebo dokud se nezobrazí MODE, stiskněte ENTER/START, stiskněte nebo, dokud se nezobrazí UV, stiskněte ENTER/START, zobrazí se. 7. stiskněte PROG, stiskněte nebo dokud se nezobrazí PLATE ROTATION, stiskněte ENTER/START, stiskněte nebo, dokud se nezobrazí ON, stiskněte ENTER/START, zobrazí se. 8. Stiskem ENTER/START spustíte cyklus 9. NÁVOD K POUŽITÍ Jakmile jste vybrali provozní cyklus, dokončete nastavení všech parametrů (režim, provozní čas a příp. rotační talíř), otevřete dveře, vložte polymerovanou část, zavřete dveře a stiskněte ENTER/START Provozní cyklus je možno přerušit v jakémkoliv bodě programu pouhým otevřením dveří (v tomto případě se časovač zastaví a cyklus se opět spustí, jakmile jsou dveře zavřeny) nebo stiskem ESC/STOP (v tomto případě program zcela zrušíte). Cyklus je dokončen automaticky (není třeba zásahu uživatele) jakmile doběhne nastavený čas a na konec cyklu vás upozorní zvukový signál (přístroj 4x zapípá). 10. PŘÍSLUŠENSTVÍ A VOLITELNÉ VYBAVENÍ SKLENĚNÝ PANEL (3 ks, tloušťka 10 mm) se používají jako základna pro pozvednutí polymerovaného dílu, abyste jej umístili přesně ve středu komory a tak zachycuje paprsky z každé perspektivy, tudíž do téměř ideálních podmínek. Pro IR funkci není třeba použít tyto skleněné disky, jelikož infračervené paprsky se zaměřují do centra komory, velmi blízko k podpůrnému talíři; naopak díky tomu, že sklo není tvrzené může dojít změnou teploty k jeho poškození. ROTAČNÍ TALÍŘ (volitelně) je ideální pro použití s velkými komponenty, pro jejich pozvednutí a uniformní radiaci, zároveň tak lze zamezit vzniku stínu v podsekřivinách.\n5 VAKUOVÝ ZVON (volitelně) umožňuje zpracovat materiál bez rizika kontaminace nečistotami ze vzduchu a bez rizika oxidace. Nástroj nemá žádné elektronické ovládání a je zcela nezávislý na peci. Pro použití jednoduše vložíte na podložkou požadovaný díl, uzavřete zvon, připojíte k vakuové pumpě a vyčerpáte vzduch. Jakmile dosáhnete vakua, uzavřete víčko, odpojte hadici, vložte celý zvon do pece a spusťte cyklus. EXTERNÍ EXTRA LAMPA připojuje se do zásuvky na zadním panelu a je ovládána softwarem pece: vyberte režim, nastavte čas (10 30 ) a stiskněte START. 11. ÚDRŽBA UPOZORNĚNÍ: Před započetím údržby uvnitř přístroje nebo jakéhokoliv servisního zákroku, odpojte kabel elektrického proudu ze zásuvky; pouze takto bude přístroj dokonale izolován od elektrického vedení. Máte li i přesto pochyby, obtíže nebo hrozí vznik chyby kontaktujte nejbližší autorizovaný servis, abyste předešli riziku poškození zdraví nebo majetku. Čištění pracovní komory Doporučujeme dbát na to, aby skla doplňující vnitřní povrch komory, stejně tak i reflektor infračervené lampy umožňující refrakci emitovaných paprsků, byla čistá; používejte pouze neagresivní tekuté čistidlo určené pro sklo a lampy. Pro snadnou manipulaci doporučujeme lampy z komory vyjmout viz další kapitola. Vyjmutí nebo výměna infračervených lamp Infračervené lampy jsou uchyceny na stropu komory, v držáku, stejně jako standardní halogenové lampy; pro vyjmutí je odtlačte (je jedno zda vpravo nebo vlevo), poté jakmile je jeden konec volný, vytáhněte směrem dolů. Při vkládání lampu uchopte do papírového ubrousku nebo utěrky, abyste na ní nezanechali otisky. Vyjmutí nebo výměna ultrafialových lamp UV lamp je 8 ks, dvojího druh a v prokládané sekvenci. Pro vyjmutí stačí jemně potáhnout dolů a vypojit z držáku. Při vkládání dbejte na to, aby byly lampy vloženy správně.\n6 12. SCHÉMA ZAPOJENÍ symbol popis S IN zásuvka v pojistkou 2.5A IG hlavní vypínač TR 230v 18v transformátor L1 IR infračervené lampy RE napáječ pro UV lampy L2 UV 4 kompaktní fluorescentní lampy (fialová/modrá) L3 UV 4 kompaktní fluorescentní lampy (bílá/růžová) MS dveřní mikrospínač P OUT Připojující zásuvka pro motor rotačního talíře M 24v CD 100mA motor (rotační talíř)\n7 13. TECHNICKÁ SPECIFIKACE POPIS Šířka hloubka při základně výška váha napájení pojistka spotřeba UV zářivky Infračervená lampa rotační talíř rotační motor vakuový zvon celkové rozměry vakuového zvonu UV Extra Light lampa rozměry Extra lampy 245 mm 275 mm 320 mm 15,5 16,3 kg 230 V A/C 50/60 Hz 2.5 A 300 W 8 kompaktních fluorecentních zářivek (4+4 s různým spektrem) nm 2 bodovky (1+1) 300 W halogenová lampa Ø 110mm x 70 mm 24V D/C 100 ma Ø 120mm x 85 mm (max 160mm pro kohoutek) Ø 110mm x 45 mm 1 LED 150mm x 210 x 195 mm 14. ROZŠÍŘENÉ SCHÉMA A SEZNAM DÍLŮ Číslo Kód Popis SHEET BODY x100x10 GLASS SUPPORT TO LIFT THE HANDWORKS DOOR MAGNET DOOR GLASS HOLDING FRAME MAGNET SUPPORT DOOR TEMPERED GLASS DOOR DOOR OPENING HANDLE BUMPER METHACRYLATE ROTATING PLATE MOTOR COMPARTMENT LID MOTOR MOTOR COMPARTMENT BASE VARIABLE SPEED ELECTRONIC CIRCUIT ADHESIVE BUMPER CABLE PRESSING DEVICE 17 NEV008 MOTOR FEEDING PLUG SUPPORT PLATE BELL LIFT PLATE LIFTING SUPPORT PISTON JOINT /8 STRAIGHT MALE PIPE FITTING BALL COCK DUST FILTER BASE FOR VACUUM BELL L BASE FOR VACUUM BELL LIFT AIRTIGHT OR JOINT PIREX GLASS BELL HOLDING SHEET STEATITE TERMINAL BOARD SAFETY MICROSWITCH UV LAMPHOLDER WHITE ROSE/COLOURED UV A LAMP BLUE VIOLET UV A LAMP IR LAMPHOLDER FOR SPOT\n8 BLUE VIOLET UV A SPOT WHITE ROSE UV A SPOT SPOT COMPARTMENT REAR TEMPERDE GLASS IR LAMP REFLECTOR IR LAMPHOLDER OOW IR LAMP GLASS LOCKING CLIPS KEYBOARD AND CONTROL DISPLAY ELECTRONIC POWER BOARD P IR UV LAMP MARK LABEL v 0.33A TRANSFORMER V TRANSFORMER FOR EXTRA LIGHT SUPPLY ,5V TRANSFORMER FOR UV SPOT REACTOR FOR WHITE ROSE/COLOURED LAMP REACTOR FOR BLUE VIOLET UV A LAMP EQUIPMENT COMPARTMENT POLE CONNECTOR FOR EXTRA LIGHT PLUG FUSEHOLDER UNIT A FUSE ELECTRIC CABLE WITH PLUG AND SOCKET BIPOLAR SWITCH LOWER TEMPERED GLASS ROTATING PLATE CONNECTION SOCKET BACKSIDE TEMPERED GLASS WORKING CHAMBER\n10 Hu Fa Dental, Moravní 909, Otrokovice, tel.: , fax: ,