Sběrné dvory - Olomouc | ekatalog.cz\nSběrné dvory - Olomouc\nTechnické služby města Olomouce, a.s. - sběrný dvůr (pobočka Olomouc, U panelárny)\nOlomouc, U panelárny +420 585 427 198, (3 pobočky)\nProvoz sběrného dvora. Dále skladování a likvidace nebezpečného a velkoobjemového odpadu. Zpětný odběr elektrozařízení.\nTechnické služby města Olomouce, a.s. - sběrný dvůr\nOlomouc, Chelčického +420 603 192 578, (3 pobočky)\nOlomouc, Průmyslová 785/1 +420 585 150 850\nVelký Týnec, Zámecká 35 +420 585 151 111, (3 pobočky)\nOlomouc, Babíčkova 1105 +420 585 226 015\nProvoz sběrny druhotných surovin. Výkup železa a barevných kovů. Dále i prodej a výměna propan-butonových lahví.\nŠtěpánov, Nadjezdová 398 +420 585 386 586\nObec Lipinka - sběrný dvůr\nLipinka, Lipinka 82 +420 583 435 179, (2 pobočky)\nObec Grygov - sběrný dvůr\nGrygov, V Podlesí +420 585 393 262, (2 pobočky)\nProvoz sběrného dvora. Dále i sběr velkoobjemového a nebezpečného odpadu.\nMěstys Náměšť na Hané - Sběrný dvůr\nNáměšť na Hané, nám. T. G. Masaryka 99 +420 737 291 362, (2 pobočky)\nProvoz sběrného dvora. Dále skladování a likvidace nebezpečného odpadu. Zpětný odběr elektrospotřebičů.\nSběrný dvůr Uničov\nUničov, Šumperská 941 +420 585 031 036, (1 pobočka)\nProvozujeme sběrný dvůr v Uničově. Občané zde mohou odevzdat odpad velkých rozměrů, koberce, nábytek, matrace. Dále i odebíráme nebezpečné odpady jako léčiva, chemikálie, barvy, vyjetý olej i baterie, plasty, sklo, papír, tetrapaky, jedlý olej, pneumatiky, vyřazené elektrozařízení a textil.\nPodivínský Vladimír - sběrný dvůr\nLitovel, Cholinská 1276 +420 603 515 656\nProvozujeme sběrné suroviny a kovošrot. Dále i vykupujeme kovový odpad, železný šrot, barevné kovy, železo, ocelové třísky a kabely. Zajišťujeme i odvoz většího množství materiálu vlastními vozy Avia a Tatra.\nMěsto Moravský Beroun - sběrný dvůr\nMoravský Beroun, Libavská 374 +420 607 970 510, (3 pobočky)\nProvoz sběrného dvora. Dále i likvidace a skladování nebezpečného odpadu.\nObec Červenka - sběrný dvůr\nČervenka, Nádražní 220 +420 585 342 166, (2 pobočky)\nTechnické služby města Olomouce, a.s. - sběrný dvůr (pobočka Olomouc, tř. Míru)\nOlomouc, tř. Míru +420 603 192 579, (3 pobočky)\nObec Šumvald - sběrný dvůr\nŠumvald, Šumvald 222 +420 585 041 258, (2 pobočky)


IAN - Ctivo 1. 6. 1998\nTom Miller s obavami nakoukl do přednáškového sálu. Většina účastníků konference se už usadila na svá místa. V sále panovala obyčejná, ba spíš až mírně ospalá konferenční atmosféra, tak typická pro odpolední zasedání. Nic nenasvědčovalo tomu, že by o zprávě ve večerníku věděl ještě někdo další. Klid před bouří, ohodnotil situaci Miller a zabořil se do křesla v druhé řadě.\nZa chvíli začal odpolední program. Rozeběhl se přesně podle plánu. Hovořil geolog Edward McKenna z univerzity v Clevelandu. Už z jeho prvních slov, bojovných a břitkých, bylo jasné, že se na přírodní katastrofy na Zemi dívá jinak než jeho předřečníci.\n"Astronomové a možná i někteří geologové by rádi našli jednoduché odpovědi na složité a komplexní geologické problémy. Musím je ale zklamat, takové jednoduché odpovědi prostě neexistují."\nTento současný spor má vlastně už velmi dávné kořeny, rozvažoval v duchu Miller. Pořádek a chaos, jevy předpověditelné a náhodné. Jakou měly úlohu při utváření tak složitého systému, jakým je naše planetární soustava? Na přelomu 18. a 19. století, když se výzkum Země stával vědou -- vybavoval si dál Tom Miller -- zvítězili nakonec zastánci takzvaného principu aktualismu. Popřelo se, že by ve vývoji naší planety mohly hrát nějakou významnější roli katastrofy. Síly a jevy, které působily v geologické minulosti, se nijak neliší od těch, které pozorujeme kolem sebe dnes. Pokud paměť lidská sahá, nepoznali jsme (bohudík) nějaké obrovité, vše zničující katastrofy. Pravda, tenkrát před dvěma třemi stoletími bylo intelektuální klima trochu jiné než nyní. Teologie stěží mohla připustit, aby osud lidstva spočíval v rukou slepých přírodních sil. Myšlenka hromadného vymírání živočišných a rostlinných druhů nebyla tehdy prostě přijatelná.\nOvšemže -- meditoval dál Miller -- dnes už se nevedou vleklé spory o tom, zda k vymírání docházelo nebo ne, ale co je příčinou tohoto jevu. Víme, že hromadných vymírání bylo v dějinách Země více. Asi nikdo není schopen dokázat, že všechny tyto případy mají stejnou příčinu. Je proto dost pochopitelné, že se většinou soustřeďujeme na jedno z posledních hromadných vymírání, které se odehrálo před 65 milióny lety, na rozhraní druhohor a třetihor. Nejkonzervativnější skupina geologů a paleontologů se domnívá, že za tím vězí pomalé systematické změny prostředí, vyvolané dlouhodobými změnami klimatu. Vlastní příčinou všech těchto proměn může být třeba kontinentální drift, pozvolné posouvání velkých bloků litosféry po plastickém podloží -- astenosféře. Jiní geologové a paleontologové sice připouštějí katastrofy, ale nikoli kosmické. Za hromadné vymření jsou odpovědné velké sopečné výbuchy, tvrdí. Tenhle McKenna k nim patří také. Jsem zvědav -- rozvažoval v duchu Miller -- zda uvede opravdu pádné důkazy ve prospěch vulkanické domněnky.\n"Geologové nijak nemilují katastrofy. Myslím tím ovšem katastrofy náhlé, okamžité, takřka nepředpověditelné, ty z kategorie deus ex machina," začal rozvíjet téma Edward McKenna. "Jinak samozřejmě slovo katastrofa do geologova slovníku patří. Silné vulkanické erupce, ničivá zemětřesení a vše další, co tyto jevy doprovází, to jsou přírodní katastrofy v pravém slova smyslu. Takové katastrofy tvoří už odpradávna milníky geologického času."\nTi, kdo McKennu znali, se domnívali, že brzy sklouzne do ryze odborného a nudně suchého popisu, že udolá posluchače přívalem detailních informací. McKenna se však ukázal jako člověk, který má docela smysl pro humor. Na projekčním plátně se objevily dva obrázky -- jakési koláže. Byly to karikatury impaktní a vulkanické hypotézy.\n"O impaktní domněnce jste toho slyšeli už dost, a navíc nemám v úmyslu dělat jí advokáta. Ani zde, na této impaktní konferenci." Část sálu souhlasně zahučela.\n"Bylo to asi tak," pokračoval McKenna a přešel ke karikatuře vulkanické domněnky, aby svá slova stvrdil i obrázkem. "Při gigantických lávových výlevech se do atmosféry dostala spousta plynného oxidu uhličitého, a také sloučeniny síry. Víme už dobře, co tyto plyny ve vysoké koncentraci v atmosféře způsobují: zvyšuje se účinek známého skleníkového efektu, roste teplota. Oxid uhličitý se z atmosféry odstraňuje deštěm. Voda a oxid uhličitý se mění na slabou kyselinu uhličitou. Ta, když dopadne na pevninu tvořenou převážně vápenato-křemičitanovými minrály, s nimi chemicky reaguje a vytváří uhličitanové a hydrouhličitanové ionty, které pak řeky splavují do oceánů. Tam plankton a jiné organismy tyto ionty pohlcují a budují z nich své vápencové schránky. Různé ty ulity, mušle a růžice po uhynutí živočicha klesají ke dnu a pozvolna vytvářejí vápencové horniny, vrstvu po vrstvě.\nTak to funguje a je v rovnováze v případě, že vulkanická aktivita není příliš vysoká. Když ale vysoká je, roste koncentrace oxidu uhličitého v ovzduší, rychle stoupá teplota, ale také kyselost dešťů. Není dost organismů v mořích, aby vázaly všechny hydrouhličitanové ionty na vápenec, a čím je voda kyselejší, tím to jde hůř. Živých organismů přežívá v kyselém prostředí stále méně a méně. Celý proces se ke konci tak závratně urychluje, že není divu, jak naráz se tato katastrofa projeví.\nOpravdu," zdůraznil McKenna, "při velkém vymírání rostlin a živočichů před 65 milióny let byl snad nejdrastičtěji postižen plankton v mořích. Jistěže, když se mluví právě o tomto velkém vymírání, každý má před očima především nebohé dinosaury, někteří možná i amonity a belemnity, ale skutečně nejvíce postižen byl zejména plankton. Ten se nachází na počátku potravního řetězce a proto jeho úbytek citelně zasáhl spoustu dalších živočišných druhů."\nEdward McKenna se ještě jednou otočil k obrázku a světelnou šipkou obkroužil malého myšáka, nakresleného úplně vpravo. Byl to roztomilý Mickey Mouse.\n"Víte, proč tu je? Inu, asi je to náš prapředek. Když vyhynuly všechny velké obludy, všichni ti --sauři, uvolnil se životní prostor pro další živočišné druhy. Mezi nimi byli i savci, kteří měli tenkrát rozměry ne o mnoho větší než dnešní myši. Nu a na konci tohoto vývoje je v současné době člověk. Tvor přemýšlivý, prý také rozumný, který už je schopen velmi dokonale napodobit poměry jak po velkém impaktu -- tím by byl atomový konflikt, tak po silných sopečných erupcích -- celoplanetární ekologická katastrofa by se tomu náramně podobala."\nPosluchači už přece jen netrpělivě čekali na nějaké konkrétnější argumenty, proč právě vulkanická hypotéza je správná. Ti, kdo tyto důkazy znají, určitě budou po přednášce McKennovi vyčítat, že s nimi přišel pozdě a neřekl všechny důležité, ti druzí je budou bagatelizovat a porovnávat s důkazy svými. To je ostatně normální při každém střetávání vědeckých hypotéz. V každém takovém sporu ale naštěstí existuje soudce, který nakonec rozhodne, kdo má pravdu. Tím opravdu nepodplatitelným rozhodčím je -- čas. Po kratším či delším čase, někdy až po čase nesmírně dlouhém vyjde najevo, čí argumenty byly správné. Možná žádné z nich, možná jen některé toho nebo jiného autora. Dnes ale opravdu nikdo není schopen říct, kdo má pravdu. Je to doba, kdy každá ze stran jen vynáší své trumfy, své důkazy.\n"Především musíme dokázat, že k mohutným vulkanickým výbuchům v minulosti skutečně docházelo a že alespoň jeden z nich spadá do období před 65 milióny roků," pokračoval v líčení vulkanického scénáře geolog McKenna. "Myslím, že důkazů je dost a že jsou dostatečně přesvědčivé."\nNa projekčním plátně se objevily záběry tmavé horniny, nakupené v mnoha vrstvách nad sebou. Vypadalo to jako obludně velké schody, po nichž se lze vyškrábat až vysoko k obloze.\n"Pověstná dekanská plošina, kterou najdeme v indických státech Gudžarát a Maháráštra. Jde o bezpočet lávových výlevů čedičových hornin, které tvoří gigantické přírodní stupně. Zde se jim říká trapy. Každý ze sopečných výlevů, každý lávový proud má mocnost tak od 10 do 50 metrů, všechny dohromady vytvářejí sled mocný až 2400 metrů! Považte, vždyť to je víc než čtvrtina výšky Everestu! Odhaduje se, že zpočátku mohly tyto lávové výlevy zabírat až dva milióny čtverečních kilometrů plochy. Dva milióny -- prosím, to je přibližně pětina rozlohy Spojených států!\nPlošné čedičové výlevy nenajdeme pouze v Indii. Po zeměkouli je jich roztroušena celá řada. Každá taková oblast je vždycky spojena s nějakou horkou skvrnou, tedy místem, kde ze zemského pláště vystupuje na povrch termální trubice. Ta má v geografickém souřadnicovém systému poměrně stálou polohu. Vyznačuje se sopečnou činností, jež trvá desítky miliónů let. Přes tuto trubici, která je poměrně pevně zakotvena v astenosféře, se pomalu ale vytrvale pohybuje určitá litosférická deska. Zní to možná složitě, co tu teď říkám, ale představme si to třeba takto: pod plát plechu, kterým pomalu posunujeme, umístíme hořák autogenu. Ten samozřejmě zanechává v pomalu se pohybujícím plechu výraznou stopu -- propálené místo.\nDnes je tedy horká skvrna zpravidla jinde než lávový výlev, který se vytvořil -- litosférické desky se mezitím posunuly. V případě indické plošiny Dekan by měla být horká skvrna až na ostrově Réunion."\nTom Miller sledoval výklad dost pozorně. Teď se však rozhlédl kolem sebe a zjistil, že nedaleko ve stejné řadě sedí Mike Kelly. Přesunul se o pár míst k němu a zašeptal:\n"Tak co, Miku, souhlasíš s jeho argumenty?"\n"Dosud žádné neřekl," uchichtl se Kelly. "Ale už dlouho nemůže lavírovat."\n"Silné vulkanické výlevy existovaly, ale teď ještě zbývá uvést, kdy k nim došlo. U dekanské plošiny se dřívější odhady stáří pohybovaly v hodně širokém rozmezí od 30 do 80 miliónů let. To když se stáří zjišťovalo podle rozpadu radioaktivního izotopu draslík-40. Jenže u čedičů lze použít i jiné metody. V hornině je dost hořčíku, titanu a železa, můžeme tedy sledovat její magnetické vlastnosti." McKenna pak zeširoka rozváděl, jak z paleomagnetických měření můžeme odvodit stáří hornin. Přiznejme, že příliš zábavné toto povídání nebylo. "Problém stáří dekanských čedičů můžeme uzavřít s tím, že jednotlivé výlevy jsou staré 64 až 68 miliónů roků. Toto časové rozpětí vyjadřuje zřejmě jen nejistotu měření, protože jiná data svědčí o tom, že sopečná činnost netrvala déle než jeden milión roků."\nI přes nezáživnost výkladu sledoval Kelly svého kolegu pozorně a se zaujetím. "Správnost datování potvrdily i paleontologické nálezy," pokračoval neúnavně McKenna. "V usazeninách, které jsou bezprostředně pod lávovými proudy, byly nalezeny zbytky dinosaurů, tuším, že to byly zuby a fragmenty dinosauřích vajec. A totéž i mezi jednotlivými vrstvami lávy. To ovšem znamená, že dekanský vulkanismus opravdu vypukl na samém konci geologické epochy křídy."\nNa plátně se objevila tabulka, která k jednotlivým případům houfného vymírání rostlin a živočichů přiřazovala známé čedičové výlevy i horké skvrny, které tyto výlevy živily. Nejstarší případ asi před 250 milióny roků, nejmladší před 14 milióny let, a mezi tím šest dalších, onen "křídový" nevyjímaje. Vždycky krátce předtím, než k vymírání došlo, v některé části světa propukly gigantické sopečné erupce, po nichž zůstaly rozlehlé lávové plošiny.\n"Tahle tabulka je ale sugestivní," prohodil Miller ke Kellymu.\n"Sugestivní snad," šeptal mu Kellly, "ale žádný přímý důkaz to není. A teď ještě přijdou potíže s vysvětlením nadbytku iridia, s deformovanými krystaly křemene, s nezvykle ..."\nJako by McKenna slyšel kritickou poznámku svého kolegy, hned se pustil do problému iridia: "Vrstvička hornin na rozhraní druhohor a třetihor, která obsahuje nápadně více iridia než ostatní horniny zemské kůry, ještě nutně nemusí být mimozemského původu. Jak známo, i v částicích vyvrhovaných havajskou sopkou Kilauea byly nalezeny neobvykle vysoké koncentrace iridia. V hnědavé vrstvičce je také víc arzénu a antimonu, než kolik ho nacházíme v tělesech z vesmíru. Spíše to odpovídá složení částeček ze sopek. Vůbec není jasné, proč by se iridium a další podobné prvky měly usadit na povrchu okamžitě, právě na rozhraní druhohor a třetihor. Mohl to být postupný proces, který trval sice jen krátkou dobu, když jej posuzujeme podle měřítek geologického času, nicméně šlo řádově o desetitisíce až statisíce let."\n"Už je to tady," pronesl Kelly k Millerovi. Ten se zmohl jen na nechápavé "A co?". "Manipulace s daty. Vybereš si pouze ta data, která se ti hodí. Ostatní buď velkoryse přehlédneš, nebo když o nich hovoří někdo jiný, tak je za každou cenu zpochybníš."\n"Oh, to je téměř obecná metoda vědeckého boje, milý kolego. Připouštím, že je dost krátkozraká." "Baže," vzrušeně přitakával Mike Kelly. "Je například známo, že poměr obsahu zlata a iridia je v částečkách ze sopky Kilaeua 35krát vyšší než v té hraniční vrstvičce. O tom však teď neuslyšíš, to se nehodí do krámu."\nEdward McKenna tyto poznámky neslyšel. Ani nemohl, byl přece jen dost daleko. Ale nepochybně i on dříve glosoval mnohé výroky ostatních přednášejících, když měl pocit, že to není tak, jak říkají. Nyní však dál rozvíjel hypotézu, podle níž to byly sopečné erupce a nikoli údery z kosmu, které decimovaly biosféru naší planety.\n"Naše hypotéza dokáže vysvětlit i další zvláštnosti, které byly zjištěny rozborem hornin z rozhraní druhohor a třetihor. Deformovaná zrníčka krystalického křemene bývají často uváděna ve prospěch právě impaktní domněnky. Ale ani zdaleka to není jediné možné vysvětlení."\nZ Kellyho výrazu tváře bylo možné vyčíst: tak to jsem svrchovaně zvědavý!\n"Je pravda, že tato zrníčka vznikají při dynamickém tlaku nejméně stotisíckrát větším, než je tlak atmosférický, a tak vysoký tlak se při vulkanických erupcích nevyskytuje, ale stejné struktury vzniknou i při tlaku nižším, když je hornina předem rozehřáta. Při sopečném výbuchu, jak známo, magma horké je. Funguje to asi takto: když magma stoupá vzhůru, k povrchu Země, klesá v něm tlak a uvolňují se z něj plyny. Současně s tím magma chladne a houstne. Když se ochladí velmi rychle, zpevní se dříve, než se uvolní plyny. V tom případě uvnitř prudce vzroste tlak, až dojde k výbuchu a ke vzniku silných rázových vln. Právě v té době se rozbijí krystalky křemene."\n"Docela pěkně vymyšleno", komentoval Kelly tiše svému sousedovi, "ale pravda je poněkud jiná. Jisté deformace sice vulkanicky vzniknout mohou, což o to, jenže ty výrazné přeměny krystalů křemene se objevují jen a jen při impaktu. Tak je to doopravdy."\nTom Miller se poznámkami Kellyho velmi dobře bavil. Celý tento spor šel vlastně tak trochu mimo něj. Jako astronom se nenechal zviklat v přesvědčení, že k impaktům i na Zemi v minulosti docházelo, a z jeho pohledu už bylo sneseno dost solidních důkazů ve prospěch názoru, že poslední velké vymírání rostlin a živočichů má na svědomí nějaký kosmický vetřelec. Kamikadze! Toto slovo ho ihned navrátilo do přítomnosti. Opravdu v sále o něm dosud nikdo neví?\nEdward McKenna končil svůj příspěvek a chystal se předat štafetu dál: "Množství důkazů svědčí o tom, že vymírání živočichů a rostlin na konci období křídy vůbec nebylo dílem krátkého okamžiku, ale trvalo přinejmenším statisíce let. To jsem hodně opatrný, měl bych spíš říct, že několik miliónů. Je to srovnatelné s dobou, po kterou se při sopečných výlevech formovaly obrovské čedičové výlevy na indickém poloostrově. Paleontologové mohou podat dost průkazných svědectví, že tomu bylo doopravdy tak."\nMcKennu vystřídal Boris Aronow, paleontolog z přírodovědného muzea v Denveru. Každý čekal, že se s vervou ponoří do světa fosilií, ale on zatím s nemenším zaujetím -- a k překvapení všech -- zamával nad hlavou novinami a dost prudce prskl do mikrofonu: "Ještě nikdy jsem nezačínal svou přednášku na vědecké konferenci takto, ale teď musím. Vlastně -- mám dotaz. Ano, dotaz. Já, který bych teď měl vám něco říkat, se místo toho ptám: může mi někdo říct něco bližšího ke zprávě ve večerníku?" Aronowova slova zněla skutečně dost ostře.\nPředsedající Greg Harvey byl nenadálým vývojem situace nadmíru překvapen a poněkud zmaten. Bylo jasné, že o této záležitosti nic neví.\nTak, Tomáši, konec idylky, řekl sám sobě Miller, povstal a zamířil dopředu. "Opravdu, k té zprávě ve večerníku je třeba leccos dodat," snažil se říci co nejobyčejněji. "Obávám se však, že ji většina přítomných dosud nezná."\n"Mohu to nejdůležitější přečíst," horlivě se nabídl Aronow a aniž čekal na souhlas, citoval základní sdělení o planetce Kamikadze. Když dočetl, Tom Miller pokračoval: "Myslím, že ke zprávě by se měl vyjádřit především autor, Jim Stevens. Je jedním z účastníků naší konference a asi ho mnozí znáte. Ale jak se rozhlížím po sále, nikde ho nevidím. Jime, nepřehlíd jsem tě?"\nNepřehlédl, Jim v konferenčním sále doopravdy nebyl.\n"Pak tedy poprosím Billa Borkowského o komentář, když vlastně byl hlavním zdrojem informací pro Jima Stevense."\n"Asi nebyl, jak se mi zdá, ale na tom teď nesejde," zabručel Borkowski. Rozhodl se, že nejdříve vyřídí záležitost méně podstatnou: "Po mém dopoledním příspěvku jsme si s Jimem, kterého jsem do té doby neznal, docela dobře povídali o planetkách, o projektu Vesmírné ostrahy, o reálném nebezpečí střetu nějaké planetky nebo komety se Zemí. Musím říct, že Stevens byl velmi dobře informován i o skutečnostech, které v rámci Vesmírné ostrahy běžně nesdělujeme. Nevím přesně proč, ale měl jsem pocit, že s ním mohu hovořit zcela otevřeně. Proto jsem bez zábran řekl i to, co vím o letošní planetce DC. Vlastně je to kuriózní: planetka už dostala své jméno -- Kamikadze -- i když zatím její definitivní dráhu neznáme."\nTak Borkowski plynule přešel k záležitosti podstatnější, k planetce samé. "Informace o planetce Kamikadze je -- bohužel -- pravdivá. Tohle těleso opravdu míří do prostoru, kde za tři týdny bude i naše Země, pravděpodobnost střetu je hodně vysoká. Jenomže -- jak jste si všimli, zpráva ve večerníku nemá konec. Nikdo zatím neví, jaký bude konec ..."\n"Víc nám řekne až Bob Lancaster," zamíchal se do řeči Miller, "on je koordinátorem pozorování planetky Kamikadze. Slíbil, že se dostaví co nejdřív, jak jen to bude možné. Musím omluvit jeho nepřítomnost, ale každý si jistě dovede představit, co ho v tyto dny zaměstnává."\nPo všech těchto sděleních si předseda odpoledního zasedání Harvey jen povzdechl: "To je ale nadělení!", a pak gestem vyzval Aronowa, aby se opět ujal slova.\n"Zpráva ve večerníku je určitě na objednávku," utrousil suše Aronow, "a možná i dobře zaplacená. Pokusím se však ukázat, že s velkými katastrofami na Zemi, kdy ve velkém hynuly celé druhy rostlin a živočichů, to bylo přece jen jinak."\nNu což, opravdu to vypadá jako umně zaranžovaná scénka, připouštěl si v duchu Miller. Právě na konferenci o střetech s mimozemskými střelami vyjde najevo, že jedna z nich nás smrtelně ohrožuje. Zásah shůry, nebo praktická ukázka? K čertu s takovými neplodnými úvahami! Tady se jednoduše sešly dvě události -- jednou je docela obyčejná vědecká konference, a druhou pak srážka, o které ještě donedávna nikdo nepředpokládal, že je vůbec možná.\nTom Miller se v myšlenkách ještě chvíli obíral minulou situací. Reakce ze sálu jej totiž víc než překvapila. Čekal nesouhlas, protesty, rozepře, asi tak v duchu Aronowova bojovného zahájení, ale odpovědí bylo něco jiného. Miller usilovně přemýšlel, jak by nejlépe popsal tento stav. V sále jsou přítomni vědci, lidé bezesporu racionálně uvažující, se spoustou informací právě k tomuto problému. Přesto přijali zprávu klidně. Ne, klidně není to pravé slovo. Apaticky? To také neodpovídá atmosféře, jež v sále zavládla a kterou Miller dokázal vycítit šestým smyslem. Ano, utvrzoval se Miller, je tomu bohužel tak: tito lidé mají strach. Docela obyčejný, lidský strach!\nBoris Aronow se konečně rozhovořil o paleontologických problémech. "Každý soudný člověk znalý věci vám potvrdí, že při vyhodnocování paleontologických dat musíme postupovat krajně uvážlivě. Tím ale vůbec nijak nechci zpochybnit myšlenku hromadného vymírání druhů: jistěže k němu docházelo, a dochází k němu i nyní. Mnozí jsou strnule zahleděni do osudů dávných ještěrů a uniká jim, že nikdy tak rychle jako právě teď nehynuly mnohé živočišné a rostlinné druhy. Nikdo nemá ani ponětí, kolik třeba druhů hmyzu denně zaniká. Vůbec ne zásluhou impaktu nějaké planetky nebo komety, ale přičiněním člověka, jako následek překotné industrializace této planety."\nAronowovi se podařilo v krátké době celý problém nejen vyhrotit, ale i jasně definovat. Ukázal, v čem je samo jádro sporu: existuje vůbec něco jako náhlé vymírání? Je zapotřebí spekulovat v této souvislosti s dopady planetek a jader komet, když se množí paleontologické důkazy, že všechna ta vymírání nebyla dílem jediného okamžiku, ale procesem postupným?\n"Podívejme se ještě jednou na hnědavou hraniční vrstvičku, která odděluje třetihory od druhohor. Ta by měla být pro většinu druhů předělem -- pod ní by měly existovat, nad ní už ne. Tak jednoduché, jak to vysvětlují zastánci impaktní domněnky, to však není. Dost fosilních druhů najdeme nejen pod vrstvou, ale po bedlivém zkoumání i nad ní!\nJeště jeden příklad, určitě typický," řekl Aronow a obrátil se ke grafu, na němž byla jednoduchá závislost, jak se s časem měnil počet skupin amonitů. Nejvíce skupin -- něco přes padesát -- jich bylo před 90 milióny roků, a pak jejich počet stále klesal a klesal. Před 70 milióny let existovalo už jen několik skupin, ale to stále ještě nenastal konec epochy křídy.\n"Obrázek opravdu vydá za tisíc slov," připomněl doktor Aronow staré arabské přísloví. "Zde je jasný důkaz toho, že vymírání amonitů byl plynulý proces, který trval desítky miliónů let. Nic náhlého, žádná katastrofa. Takové a podobné obrázky můžeme nakreslit i pro další důležité skupiny fosilií.\nMyslím, že závěr je nabíledni: na sklonku druhohor se mnohé organismy dostávaly do úzkých, protože se jejich životní podmínky zhoršovaly. Vymíraly, protože se nedokázaly s těmito změnami vyrovnat. Vždyť je to tak přirozené! Pokud nakonec došlo ke srážce Země s planetkou, nemůžeme přece dávat do příčinné souvislosti jejich vymírání s impaktem. Taková planetka, byla-li vůbec, jen rozvalila zpuchřelé stavení. Pro mnoho organismů to mohla být jen rána z milosti, nic víc."\n"Nebo pomohla na onen svět i těm druhům, které by jinak přežily," ozvalo se ze sálu.\nAronow tuto poznámku asi přeslechl. Bylo z ní ale nadmíru jasné, že publikum je dost zřetelně rozděleno na ty, kteří připisují impaktům na Zemi velkou váhu a ty, kdož na ně zkrátka nevěří. Zvláštní bylo, že i v sále seděli odděleně. Jako v parlamentě -- na jedné straně vládní koalice, na druhé opozice. Na rozdíl od parlamentu však nikdo nevěděl, kdo vlastně vládne.\nV bojovném tónu, v jakém Boris Aronow svůj příspěvek začal, byl rozhodnut jej i skončit. "Podobně, jako jsme se vypořádali s pověrou, že mizení jednotlivých druhů rostlin a živočichů je dílem náhlé katastrofy, musíme odkázat do říše fantazie i další domněnku, mnohem kurióznější a obskurnější. Hypotézu o tom, že tato vymírání jsou jevem periodickým, a že je má na svědomí záhadný souputník Slunce Nemesis."\nKdo z přítomných by neznal aspoň v náznacích domněnku o Nemesis? V roce 1983 napsali a o rok později uveřejnili dva paleontologové -- David Raup a John Sepkoski mladší z chicagské univerzity -- zajímavou studii: zjišťovali, kdy v uplynulých 600 miliónech roků docházelo k velkým úbytkům živočišných druhů, takovým, jako na rozhraní druhohor a třetihor. Rozborem dat došli k závěru, že tato období se přinejmenším za poslední čtvrt miliardy roků opakují s periodou 26 miliónů roků. Musí to být tedy nějaké gigantické přírodní hodiny, které odměřují čas a určují, kdy nastane další apokalypsa, další údobí velkého vymírání pozemské fauny a flóry.\nPeriodické děje jsou často klíčem k pochopení podstaty světa kolem nás. Dávné civilizace budovaly svou vědu právě na studiu cyklických dějů, často astronomických. Západy a východy Slunce, fáze Měsíce, příliv a odliv moří, pravidelné střídání ročních dob. Ale také perioda saros, trvající 18 let a 11 dní, s níž se opakují sluneční a měsíční zatmění -- to jsou příklady periodických dějů, které znaly civilizace už před dvěma tisíciletími. Z nich nakonec vzešla správná představa o tom, jak naše sluneční soustava vypadá. Oprávněně se proto ptáme: bude tomu také v tomto případě?\nKrátce po publikaci výsledků Raupa a Sepkoskiho hned dvě skupiny astronomů přišly se svérázným vysvětlením pozorovaného jevu, které teď Aronow tak ostře odmítá. Kolem Slunce -- podle této domněnky -- obíhá nepatrně svítící červenavá hvězdička. Její dráha je velmi výstředná, v nejvzdálenějším bodě by měla být téměř tři světelné roky daleko. To je -- pro srovnání -- jen o trochu méně než vzdálenosti ke hvězdám, které nás obklopují. Pohyb po právě takové dráze zaručuje oběžnou dobu dvacet šest miliónů roků.\nNení mnoho šancí tak titěrnou hvězdičku přímo uvidět. O její přítomnosti se však můžeme dovědět i jinak. Když se drobný sluneční průvodce přiblíží ke Slunci nejblíže (i tak je stále ještě dost daleko za drahou poslední planety), dostane se do oblasti velkého oblaku kometárních jader. Zde se nachází odhadem jeden až dva bilióny komet. Těch, které jsou tu uskladněny snad od samého počátku existence naší sluneční soustavy. Obíhají po téměř kruhových drahách, takže my, pozorovatelé na maličké Zemi takřka uprostřed planetární soustavy, o nich nevíme skoro nic.\nNěkterá jádra komet se však vlivem rušivých gravitačních sil okolních hvězd čas od času odchýlí i na velmi výstřednou dráhu, směřující ke Slunci -- a k Zemi. Pak teprve takovou kometu můžeme zaznamenat i my. Když se do oblasti kometárních jader dostane hvězda -- průvodce, měla by v krátkém čase vyhnat do středových částí planetárního systému ne několik, ale hned na stovku miliónů těchto objektů. Řada z nich by pak jistě zasáhla také Zemi a vyvolala celoplanetární ekologickou krizi.\nPrůvodce našeho Slunce dosud není objeven, ale už má své jméno: Nemesis. Tato zatím neznámá hvězda by tedy měla, stejně jako stejnojmenná starořecká bohyně, rozhodovat o našem štěstí či neštěstí, měla by trestat naše zločiny. Ale co když vůbec neexistuje?\nPro Borise Aronowa byla věc jasná: nejen že neexistuje Nemesis, ale nejsou ani náhlá vymírání, natož periodická. "V případě hypotézy o Nemesis by myslím měli říct své slovo právě astronomové. Je to jejich práce, přece nebudu za ně tahat horké kaštany z ohně."\nAronow tak přímo vyzval dalšího řečníka, astronoma OCaseyho, aby se k věci vyjádřil.\n"Oukej, mohu celou záležitost v pár větách komentovat, proč ne," začal Andrew OCasey, "i když téma mého příspěvku je poněkud jiné. Nemá cenu skrývat, že domněnka o Nemesis má pěknou řádku slabých míst. Předně: hypotetický průvodce nemůže mít stabilní dráhu, o to se starají blízké hvězdy, které ostatně svou gravitací ovlivňují i komety v oblaku kolem Slunce. Už za několik stovek miliónů let by se soustava Slunce -- Nemesis rozpadla, takže by existovala jen chvilku, srovnáme-li to s celkovým stářím sluneční soustavy. Pak by ale Slunce muselo zachytit svého souputníka docela nedávno. Už samotné zachycení je krajně nepravděpodobné, a proč by k němu došlo právě teď? Ne, opravdu si nemyslím, že Nemesis existuje. Jsou i další důvody, ale nebudu zdržovat."\nOCasey se upřeně podíval do sálu. Aronow přímo zářil, jak byl spokojen s dobrozdáním astronoma. Ještě netušil, že za chvilku uslyší z jeho úst výroky, které vůbec nepodpoří jeho stanovisko.\nDoba pokročila a každý už měl plné právo poněkud vysadit. Andrew však zatím neměl pocit, že by jeho slova padala někam do prázdna. "Dovolte mi ještě dvě poznámky, které se týkají právě nakousnutého problému. Předně, mám za to, že původní data Raupa a Sepkoskiho o periodickém vymírání nejsou dostatečně spolehlivá. Nemám velkou důvěru k datům, u nichž různí vědci udávají dost rozdílné periody, což je bohužel tento případ."\nOCasey se náhle zarazil. "Doufám, že si rozumíme. Vůbec nezpochybňuji samotnou existenci epoch, kdy docházelo k náhlému vymírání, ale jen skutečnost, že jev je periodický."\nToto už Aronow slyšel nerad.\n"Druhá poznámka je obecnější a vlastně ani nevím, čím bych ji mohl podpořit. I když se jako astronom víceméně automaticky stavím do řad příznivců impaktní domněnky, pochybuji, že opravdu všechna velká vymírání lze připsat na konto nějaké planetky nebo komety. Proč by někdy nemohly spolupůsobit i další mechanismy, třeba právě ten, který tak vehementně obhajoval doktor McKenna?\nTo hlavní k problému Nemesis však řeknu právě teď: pozor, abychom z vaničky nevylili s vodou i dítě! Tvrzení, že Nemesis pravděpodobně neexistuje, vůbec nic nemění na skutečnosti, že se Země nachází na kosmické střelnici a čas od času nějaký ten zásah opravdu utrží."\nReakce jako v parlamentě při projevu ministra. Vládní strany souhlasily, opozice dávala najevo svou nespokojenost s výroky u řečnického pultu. Dlužno dodat, že zatím docela kultivovaně.\nAndrew OCasey se po počátečních peripetiích konečně mohl věnovat svému tématu. "Představte si planetární soustavu, kde se některé družice náhle zřítí na planetu, kolem níž až dosud po věky kroužily, kde planetky náhle opouštějí své pravidelné dráhy a zasypávají sousední planetární světy sprškami kamenných úlomků. Zní to příliš fantasticky? Připouštím, ale jedním dechem hned dodávám: toto je, podle posledních poznatků astronomů, popis naší sluneční soustavy."\nZ poněkud rozpačité a také udivené reakce části posluchačů OCasey naznal, že by přece jen měl povědět pár vysvětlujících poznámek.\n"V programu konference má můj příspěvek název 'Chaos ve sluneční soustavě'. Skutečně o tom budu i hovořit, protože právě chaos je příčinou jevů, které jsem vzpomněl před chvílí. Toto starořecké slovo však může nezasvěceného svést k chybnému výkladu, protože se používá přinejmenším ve dvou významech. V běžném životě označuje, jak dobře víme, bezbřehý nepořádek, ztrátu řízení, zkrátka zcela náhodné chování. Ale toto slovo zdomácnělo i ve vědě. Pro matematiky a odborníky v řadě rozmanitých oborů, kupříkladu v ekonomii, meteorologii, ekologii, ale také v astronomii se pojem chaos stává účinným nástrojem ke studiu jevů, které po desetiletí, ba i staletí zůstávaly nevysvětleny."\nOCasey si v tuto chvíli plně uvědomoval, jak důležité je Millerovo doporučení přednášejícím, aby brali v úvahu, že mnozí posluchači jejich obor nestudovali a byli by zcela ztraceni, kdyby se řečník rychle a přímo ponořil do svého speciálního problému. Jistě by bylo i pro OCaseyho velmi snadné, kdyby několika strohými větami nastínil fyzikální řešení: zavedl by pár základních pojmů a pak by už rozebíral pohyb částic ve fázovém prostoru. Separatrixa, stochastická vrstva ve fázovém prostoru, rozpad ostrovů stability, KAM-teorém. Těmito a dalšími pojmy by zajisté velice přesně popsal problém po teoretické stránce. Někteří kolegové by ho možná pochválili, že se nijak neobíral trivialitami, které přece "každý zná". Ano, šlo by to tak udělat, říkal si OCasey, ale v tom případě bych si to povídal pro sebe a ještě další dva; většina by mi určitě nerozuměla. Proto i za cenu odsudků některých nekritických kolegů se OCasey pustil do vysvětlování, jež má sice daleko k vědecké strohosti a exaktnosti, které ale pochopí také nespecialista.\n"Vědeckým termínem chaos bychom mohli označit předvídatelný nepořádek. Soustava, ve které panuje takto míněný chaos, se nechová naprosto náhodně. To jen její změna s časem je natolik komplikovaná, že se zdá, jako by nepodléhala žádným zákonitostem.\nTaké ve sluneční soustavě je chaos. Přitom i zde platí zcela jednoznačně fyzikální zákony jako třeba gravitační zákon nebo Newtonovy pohybové zákony. Ale těles je tu hodně, to je čertovo kopýtko celého problému. Tělesa se navzájem gravitačně ovlivňují a vůbec není snadné předpovědět budoucí stav. Při zcela rigorózním pohledu na věc to vlastně ani nejde!" vyhrkl OCasey a rozesmál se, jako by se mu povedl báječný žert. Posluchači tentokrát nijak nereagovali.\n"Ehm, dobrá. ... Zjistit přesné polohy a rychlosti všech těles, která jsou v našem okolí, zcela určitě neumíme. To mám na mysli jen technické obtíže měření.\nUvědomme si však, že každá nejistota ve výchozích předpokladech, každá chyba při výpočtu, která vzniká třeba jen zaokrouhlením čísla, s časem lavinovitě roste. Malinká, nepatrná příčina má pak závratně velké důsledky. Když modelujeme na výkonných počítačích časový vývoj dvou soustav, které mají počáteční podmínky velmi podobné, ale nikoli do všech detailů zcela totožné, často už po krátké době dostáváme dost rozdílný stav pro oba systémy. Na první pohled to vypadá nepochopitelně a záhadně."\nTak tedy chaos -- nyní ve vědeckém významu tohoto slova -- vládne i ve sluneční soustavě. Je to dost ironické tvrzení, když si uvědomíme, že právě nebeská tělesa, a planety především, byly odedávna symbolem pevného, neměnného řádu. Studiem pohybů planet byly odvozeny velké přírodní zákony: Keplerovy a gravitační. Generace astronomů předpovídaly pozice oběžnic na mnoho let dopředu. Ano -- sluneční soustava byla po staletí klasickým obrazem gigantického, naprosto precizně fungujícího hodinového stroje.\nPrecizní hodinový stroj? Jak tomu máme rozumět?\nVýpočet polohy Marsu, Jupiteru nebo Země na několik set let dopředu zvládli astronomové i v době, kdy počítače ještě neexistovaly. Těch pár desítek nebo stovek oběhů planet kolem Slunce bylo koneckonců možné propočítat pomocí logaritmických tabulek. Bylo to sice počítání zdlouhavé a úmorné až běda, ale dařilo se. Jenže kde přesně se bude nacházet například Země za milión roků, za stovky miliónů roků? Jak bude vyhlížet naše planetární soustava za jednu miliardu let? Tato pro nás až nepředstavitelně dlouhá doba je přitom pouhou pětinou stáří sluneční soustavy. Za tuto dobu by měla Země miliardkrát oběhnout kolem Slunce. Ne, zde se bez superpočítačů a důmyslných a rychlých výpočetních postupů, které sníží na minimum výpočetní chyby, prostě neobejdeme.\nAndrew OCasey počal komentovat výsledky výpočtů. Na projekční stěně se rozsvítily první diagramy. "Soustředím se především na planetky. Zajímá nás, zda se opravdu mohou dostat z vnějších oblastí až k Zemi, zda to jsou případy běžné. Naším hlavním úkolem je vysvětlit, kde se berou kosmické střely, které nás ohrožují."\nPromítané grafy si byly v mnohém podobné. Vypadaly asi takto: na vodorovné osa ubíhal čas. Co dílek, to někdy sto tisíc, jindy i miliónči více roků. Na svislé ose byla obvykle vyznačena vzdálenost od Slunce, nebo výstřednost dráhy, po níž by se měla pohybovat nějaká planetka. Uvnitř grafů jako rozechvělou rukou nakreslená se táhla tlustá, klikatá čára. Zprvu víceméně rovná, pak ale divoce vyskakující a padající směrem nahoru a dolů.\n"Považujme tento případ za typický," prohlásil OCasey u jednoho grafu. "Jde o planetku, která se nachází mezi drahami Marsu a Jupiteru. Její oběžná doba je třikrát kratší než Jupiterova. Dráha planetky má zpočátku jen nevelkou výstřednost, je to téměř kružnice, řekli bychom. Tento stav trvá řekněme sto tisíc let. Pak se náhle výstřednost zvětší, dráha se protáhne a planetka pojednou obíhá tak, že protíná dráhu Marsu i Země. Z původně dosti nezajímavého tělesa se stává nebezpečný projektil. Když se s Marsem a Zemí bude pár tisíc let míjet v dostatečné vzdálenosti, dočká se opět změny své dráhy na téměř kruhovou. A pak dalšího zvýšení výstřednosti. K tak výrazným změnám dráhy může dojít ještě mnohokrát.\nZdá se, že žádnému z menších těles ve sluneční soustavě není souzeno navěky přebývat přesně tam, kde se ocitlo po zrodu sluneční soustavy. Počítačové simulace dokonce naznačují, že se to může týkat i těles pořádně velkých. Sluneční soustava je ve své podstatě docela nestabilní systém, to dnes už víme s určitostí. Je to převratný výsledek astronomického výzkumu z posledního desetiletí, i když široká veřejnost o něm takřka neví. Musíme si poopravit naše klasické představy. Ale protože jsme teprve na samém začátku, nikdo zatím přesně neví, co se všechno za slovem poopravit skrývá."\nJednání se už táhlo delší dobu. Přednášky byly sice zajímavé, ale únava dělala své. Nicméně na řadě byl ještě jeden krátký příspěvek, už podle názvu určitě přitažlivý. V oficiálním programu byl oznámen takto: Stan Brook  Analýza rizika kosmického impaktu.\nStan byl zřejmě rozhodnut nijak neprotahovat odpolední jednání a proto skočil přímo do problému: "Za dobu existence naší civilizace nedošlo ani k jediné vážné ekologické havárii, kterou by mělo na svědomí nějaké vesmírné těleso. Asi právě proto jsme tak apatičtí k tomuto problému, srážku považujeme za stejně málo pravděpodobnou, jako že nás někdy unese čert. Odhady rizika impaktu však říkají něco jiného."\nKaždý teď jistě bezděky pomyslel na blížící se planetku Kamikadze. Stan Brook ovšem tento případ zatím nijak nebral v úvahu, ostatně nikdo dosud neví, zda nejde jen o další planý poplach, který se shodou okolností dostal na veřejnost. "Souhlasím s těmi," pokračoval Brook, "kdo považují pravděpodobnost, že nás během našeho života zastihne globální kosmická katastrofa, za velmi malou. Opravdu je velmi malá, rozhodně však není zcela zanedbatelná! Dost hrubým odhadem vychází jedna ku deseti tisícům.\nToto číslo samo o sobě asi mnoho neříká. Když ho však srovnáme s jinými riziky smrti, docházíme k paradoxnímu závěru, že je například několikanásobně vyšší než nebezpečí ztráty života leteckou havárií."\nGraf na čelní projekční stěně opět upoutal pozornost posluchačů. Byl to výsledek řady studií, shrnující rizika kosmického impaktu. Přehledný diagram, a dostatečně výmluvný. Na vodorovné ose bylo možno odečíst energii, která se při explozi uvolní, na svislé pak pravděpodobnost, s jakou ke střetu může dojít. Je dost příznačné pro tento typ studií, že se energie nevyjadřuje v běžných fyzikálních jednotkách, ale jako hmotnost vysoce výbušné látky  trinitrotoluenu. Jistěže nejde o pouhé kilogramy tohoto TNT, vždyť i tunová nálož TNT představuje docela malý kalibr.\n"Začněme s nejmenšími tělesy. Je jich nejvíc, srážejí se s naší planetou nejčastěji, ale mnoho škod nenadělají. Teď mám na mysli tělesa tak do deseti metrů, která se v atmosféře rozdrobí a zbrzdí, takže na zem dopadají jen nevelké zbytky. V nejhorším případě to odpovídá situaci, kdy spadne letadlo plně naložené výbušninami. Skutečným nebezpečím pro člověka začínají být až projektily větší než deset metrů."\nStan Brook vyznačil na diagramu oblast, o které nyní bude řeč. "Tak tedy tělesa od deseti do jednoho sta metrů. Nejmenší objekty z tohoto rozmezí, když vniknou do atmosféry rychlostí asi 20 kilometrů za sekundu, mají energii několika hirošimských atomových bomb. Stometrová tělesa jsou však mnohem ničivější, explozivní energie narůstá až ke stovce megatun TNT. To je, myslím, zcela srovnatelné s energií uvolňovanou při explozích našich největších termonukleárních zbraní."\n"Nevidím dobře na graf," ozval se kdosi z pravého křídla sálu, "proto se ptám: jak časté jsou střety, o kterých právě nyní mluvíte?"\nStan Brook pohotově odečítal z diagramu: "Nejmenší tělesa mají nejvyšší pravděpodobnost impaktu, jistěže. Vychází ... jedna srážka asi za deset let, možná za dvacet. A pro stometrové projektily je očekávaná frekvence srážek se Zemí ... jednou za tisíc let. Pravděpodobnost není nijak malá, to je z těchto čísel jasně vidět."\n"Právě," ozval se posluchač z boku sálu ještě jednou. "Ta čísla přece znamenají, že k explozi srovnatelné s jaderným výbuchem může dojít dřív, než si vůbec připouštíme. Domnívám se, že mnozí by to dokonce mohli považovat za výbuch opravdové termonukleární zbraně."\nPublikum se sice pobaveně zasmálo, ale mnozí tušili, že problém je nadmíru vážný. "Máte naprostou pravdu," přitakal Brook, "tato otázka vůbec není akademická. Ostatně -- jednou se už něco podobného stalo. Vzpomínám-li si dobře, bylo to v srpnu 1963. Tehdy nad oceánem mezi Jižní Afrikou a Antarktidou explodoval mimořádně jasný bolid s energií snad 500 kilotun TNT, který zaznamenala i jedna z vojenských družic. Někteří tenkrát soudili, že Jihoafričané si tu nad oceánem vyzkoušeli svou jadernou zbraň.\nNa Zemi je bohužel stále hodně ohnisek napětí, a kdyby právě tam nebo poblíž nich dopadlo kosmické těleso z kategorie, kterou jsme teď popisovali, docela snadno by mohlo být zaměněno za nukleární zbraň. Každý si domyslí, jak by na to mohly reagovat válčící strany."\n"Je proti tomu nějaká ochrana?"\n"Jistě, neválčit," bleskově reagoval Brook. Odezva byla také okamžitá. Když se posluchači ztišili, dodal: "Nyní ale reálně: možnost chybné interpretace takového ryze přírodního úkazu existuje. Snížíme ji, když široká veřejnost na celém světě bude lépe informována o riziku kosmických impaktů, a když se naplno rozvine projekt Vesmírné ostrahy."\nBrook se na chvíli odmlčel. "Přejdu k další kategorii těles -- ke stometrovým až kilometrovým objektům. Zatímco s předchozími tato civilizace už své zkušenosti má -- třeba právě tunguzský případ sem patří -- větší kusy naposledy zasáhly naši Zem v době, ze které nejsou přímá svědectví lidí.\nPředstavme si planetku 150 metrů velkou, která vnikne do zemského ovzduší jednou za několik desítek tisíc let. Je-li z pevných hornin, v atmosféře se nerozpadne a prolétne celistvá až k povrchu. Po dopadu na pevný povrch a výbuchu vzniká několikakilometrový kráter. Kupodivu taková planetka nemusí poničit víc než mnohem menší těleso, které exploduje v atmosféře, protože se zde hodně energie pohltí horninami, když vzniká impaktní kráter.\nO tom, jak velké škody nastanou při dopadu téměř kilometrového objektu, se můžeme jen dohadovat. Extrapolací údajů o menších tělesech vychází, že zničená oblast by zahrnula území celých států nebo části kontinentů, což by postihlo jen podle hrubého odhadu desítky miliónů lidí. Ti by to nepřežili. Věřte mi, že se zdráhám zvolit pro takový případ označení dopad jen s místními následky, ale současně si uvědomuji, že tělesa ještě větší vyvolají pohromu, pro kterou pojmenování globální už je zcela na místě.\nNa diagramu opravdu chyběl nápis "jen místní následky", když už tam byl vyznačen "případ roku" a "případ tisíciletí", mezi nimiž byl usazen případ "Tunguska 1908". Křivka vystihující závislost mezi energií uvolněnou při impaktu a pravděpodobností, kdy k impaktu na Zemi dojde, nebyla v oblasti velkých energií zakreslena plně, ale jen čárkovaně. Právě tam se nacházel nápis "katastrofa s globálními následky".\nKomentář Brooka byl střízlivý a až neosobně studený, jako by se nás tato věc ani v nejmenším netýkala: "Kilometrová planetka vytváří při dopadu na pevninu desetkrát až patnáctkrát větší kráter, než je rozměr samotného tělesa. Nyní ale nejde jen o vznik kráteru. Doprovodné efekty v atmosféře a dlouhodobé klimatické změny dávají impaktu rozměr vpravdě globální, celoplanetární. Doposud nikdo přesně neví, jak velké těleso způsobí katastrofu, které plným právem dáme přívlastek globální.\nO tom, co nazveme globální katastrofou, se spory nevedou. Taková katastrofa má jeden nebo několik charakteristických znaků. Zaprvé: je zničena většina roční úrody potravin. Zadruhé: důsledkem toho je smrt hladem více než čtvrtiny lidské populace. Zatřetí: nastanou dlouhodobé změny klimatu, které jsou známy pod označením nukleární zima. A konečně: je ohrožena stabilita a budoucnost moderní civilizace."\nBrookova slova zněla ostře a děsivě, i když on sám se ani v nejmenším nesnažil o jejich dramatizaci. Nikdo přitom nemohl popřít, že těmito strohými slovy neustále prostupuje jedna zcela neodbytná otázka, která se nám připomíná jako zlé svědomí: hrozí nám doopravdy tak mimořádné nebezpečí?\n"Když zde takto rozebírám, co je globální katastrofou, měl bych také říci, co jí není. Obě světové války 20. století dohromady, i přes nesmírná utrpení miliónů obyvatel planety, globální katastrofou v tomto smyslu nebyly. Impakt, vedoucí ke globální katastrofě, odpovídá explozi víc než stovky nejničivějších vodíkových bomb, kdyby byly odpáleny najednou. Na druhé straně pohromu i tak velkého rozsahu nemůžeme srovnávat se situací, která nastala před 65 milióny lety, když vymřela většina rostlinných a živočišných druhů. Tenkrát byla při impaktu uvolněna energie o mnoho řádů větší, odhady šplhají až ke 100 teratunám TNT i výše. Zkrátka -- taková katastrofa by naši dnešní, moderní civilizaci určitě smrtelně ohrozila. Přesto však by nemusela být apokalypsou, která by zcela nevyhnutelně vyhladila lidský rod ze zemského povrchu.\nZásadní problém vidím v odpovědi na otázku: jak velké těleso by takovou nejmenší možnou globální katastrofu vyvolalo? A jak často se sráží s naší planetou? Přesná odpověď dosud chybí, ale první odhady již existují. Budu co nejstručnější: ke globální katastrofě stačí jediná planetka veliká od půl do pěti kilometrů. Takové objekty se střetávají se Zemí i několikrát za milión roků."\nBylo jasné, že tahle otázka musí přijít: "Jak velká je planetka Kamikadze?"\nStan Brook namísto odpovědi jen bezmocně rozhodil rukama. Bylo to gesto, které říkalo vše.\nZdeněk Pokorný, Zkáza přichází z kosmu, Rovnost a.s., Brno 1996


Oslavte v casinu Royal Panda příchod populárních automatů NextGen sedmi dny otáček zdarma! Hrajte na automatu Medusa II v době od pátku 27.5.2016 do neděle 29.5.2016 a Royal Panda vám nadělí 140 otáček zdarma pro hru na výběru z nejskvělejších her NextGen příští týden.\nHrajte na automatu Medusa II nyní\nZískejte sedm dní otáček zdarma\nChcete svých 140 otáček zdarma? Funguje to následovně:\n– Hrajte alespoň 50 roztočení se skutečnými penězi na automatu Medusa II v období od pátku 00:00 hodin (CET) do neděle 23:59 (CET)\n– V následujícím týdnu si užívejte 20 otáček zdarma na různých automatech NextGen!\nTo je 20 otáček zdarma na jiný automat každý den, po celých sedm dní:\npondělí: Dr. Love on Vacation\nstředa: King Kong\npátek: Easy Slider\nneděle: Dragon Drop\nJste připraveni to roztočit?\nOtáčky zdarma budou na váš účet automaticky připsány uvedeného dne. Takže vše, co musíte udělat, je hrát o skutečné peníze na automatu Medusa II kdykoliv v pátek, sobotu nebo v neděli a potom očekávat své otáčky zdarma.


Typologie uživatelů sociálních sítí – Wikisofia\nV moderním věku jsou sociální sítě velmi intenzivně využívaným komunikačním prostředkem v osobním i profesním životem. Typologie, které jsou níže vypsány, jsou původně vztaženy k sociálním sítím jako takovým, ale dají se aplikovat i na knižní sociální sítě.\n1 Typologie Vojtěcha Bednáře – podle aktivit na sociálních sítí\n1.1 1. Aktivní uživatel – tvůrce a poskytovatel obsahu\n1.2 2. Aktivní uživatel – hodnotitel a distributor\n1.3 3. Pasivní uživatel – hodnotitel obsahu\n1.4 4. Pasivní uživatel – pozorující autorita\n1.5 5. Pasivní uživatel – pozorovatel\n2 Typologie podle americké výzkumné agentury Forrester Research\n2.1 1. Tvůrci – creators\n2.2 2. Vypravěči – converstationalists\n2.3 3. Kritici – critics\n2.4 4. Sběratelé – collectors\n2.5 5. Účastníci – joiners\n2.6 6. Diváci – spectators\n2.7 7. Neaktivní – inactives\n3 Typologie Jane Hart\n3.1 1. Uživatelé čtenáři – readers\n3.2 2. Uživatelé účastnící – participants\n3.3 3. Uživatelé tvůrci – creators\n4 Typologie společnosti TNS Digital Life\n4.1 1. Ovlivňovatelé – influencers\n4.2 2. Komunikátoři – communicators\n4.3 3. Hledači znalostí – knowledge-seekers\n4.4 4. Síťovači – networkers\n4.5 5. Uchazeči – aspirers\n4.6 6. Praktici – functionals\n5 Typologie UK Social Media Census 2011\n5.1 1. Prodejci – commercialist\n5.2 2. Tvůrci – creators\n5.3 3. Spolupracovníci – collaborators\n5.4 4. Sběratelé – collectors\n5.5 5. Kritici – critics\n5.6 6. Vypravěči – conversationalists\n5.7 7. Připojení – connectors\n5.8 8. Dočasně neaktivní – currently inactives\n5.9 9. Členové davu – crowd-members\n6 Druhá typologie Vojtěcha Bednáře – podle vztahu k objektu na síti\n6.1 1. Advokáti\n6.2 2. Aktivní podporovatelé\n6.3 3. Pasivní podporovatelé\n6.4 4. „Neutrální“ uživatel\n6.5 5. Konstruktivní kritici\n6.6 6. Destruktivní kritici\n7.2 Použitá literatura:\nTypologie Vojtěcha Bednáře – podle aktivit na sociálních sítí\nTyto typologie dělí uživatele jednak podle jejich aktivit na sociálních sítí, a jednak podle jejich vztahu k objektu na síti.\n1. Aktivní uživatel – tvůrce a poskytovatel obsahu\nVyužívá sociální sítě pravidelně a velmi často, bývá spolutvůrcem obsahu, který je ostatními vnímán jako smysluplný a bývá předáván a sdílen dále. Tito uživatelé jsou ostatními respektováni a je jim věnována vyšší pozornost. Určitý počet těchto jedinců je vždy třeba, aby sociální síť nezanikla. V rámci sítí pro čtenáře uživatelé přidávají obsah, recenze, hodnotí díla, často by se jednalo o jedince, kteří by hodnotili díla ještě před jejich vydáním. Dají se nazývat aktivními bloggery, profesionálními nebo poloprofesionálními recenzenty nebo populárními booktubery.\n2. Aktivní uživatel – hodnotitel a distributor\nObsah, který je na síť již vložen, distribuují dále. Účastní se diskuzí, hodnotí příspěvky ostatních uživatelů. Nejedná se o profesionální hodnotitele, pokud už obsah hodnotí, jedná se o kratší slovní hodnocení, případně využívají bodovou hodnotící škálu. Obvykle reagují na názory ostatních, než aby sami začínali nějakou diskuzi.\n3. Pasivní uživatel – hodnotitel obsahu\nJejich aktivita se omezuje pouze na strohé označování a sdílení příspěvků ostatních. Typickou aktivitou je zvyšování počtu „like“ (způsob, kterým uživatel může vyjádřit sympatii s daným příspěvkem, aniž by se slovně vyjádřil). Tyto typy navštěvují knižní sociální sítě hlavně kvůli informovanosti, aby si přečetli recenze a hodnocení ostatních uživatelů. Nelze od nich očekávat slovní komentáře.\n4. Pasivní uživatel – pozorující autorita\nTento typ není příliš častý. Mají poměrně významný vliv, v případě, že se na síti nějak vyjádří, je jejich názoru přikládán velký vliv a bývá rychle šířen dále. Patří sem osoby s profesní znalostí problematiky či tématu. Může se jednat o profesionály z oboru, jako například nakladatele, vydavatele, literární agenty nebo samotné autory knih.\n5. Pasivní uživatel – pozorovatel\nUživatel sociální sítě využívá, ale není na nich sám aktivní. Uživatelé jsou nuceni se sociálními sítěmi pracovat, jsou tedy pouze konzumenty obsahu a tato konzumace je nijak zvlášť neoslovuje. Zajímavost: tato typologie funguje dvouúrovňově, uživatele nejprve rozdělí na aktivní a pasivní, kteří jsou v podstatě jen příjemci, a v další fázi tyto skupiny dále diferencuje.\nTypologie podle americké výzkumné agentury Forrester Research\n1. Tvůrci – creators\nTvůrci obsahu, tvoří aktivně recenze, často doplněné o grafický doprovod. Uživatelský účet mají propojený se svým blogem, účtem na Youtube a případně dalších sociálních sítích.\n2. Vypravěči – converstationalists\nMinimálně jednou týdne aktualizují záznamy o svých přečtených knihách i o těch, které momentálně čtou. Přečtené knihy hodnotí krátkými slovními recenzemi.\n3. Kritici – critics\nAktivně komentují v různých skupinách, opravují stávající záznamy o knihách, aktivně publikují své recenze a hodnocení a vyjadřují se k příspěvkům k ostatních.\n4. Sběratelé – collectors\nČasto využívají RSS (Rich Site Summary) je rodina XML formátů určených pro čtení novinek na webových stránkách a obecněji syndikaci obsahu), případně se účastní různých hlasování a podobných aktivit.\n5. Účastníci – joiners\nMají podobnou skladbu aktivity jako vypravěči, ale není až tak častá. Přihlašují se na síť relativně pravidelně, produkují obsah v podobě hodnocení nebo stručných recenzí knih. Mohou být členy různých skupin, ale aktivní jsou minimálně.\n6. Diváci – spectators\nNavštěvují stránky méně často, čtou recenze a hodnocení ostatních uživatelů. Využívají pouze bodový hodnotící systém, slovní vyjádření od nich spíše neočekáváme.\n7. Neaktivní – inactives\nO sociálních sítích vůbec nevědí, nezajímají je a nevyužívají je.\nTypologie vychází z jiných základů než předchozí, kdy uživatele rozděluje podle míry a typu publikovaných informací. Mnohé uživatele nemůžeme zařadit pouze do jedné skupiny, často mezi skupinami totiž přecházejí. Významným předpokladem míry jejich aktivity je obvykle přečtení určitého počtu knih, ke kterým se mohou vyjadřovat, hodnotit je, komentovat je a účastnit se dalších aktivit. Uživatelé knižních sociálních sítí jsou tak závislí na jistém množství přečteného materiálu, který následně zveřejňují, komentují nebo jinak používají.\nTypologie Jane Hart\nRozděluje uživatele na tři typy podle stupně jejich závazku k sociálním médiím a sítím, jak často a pravidelně je navštěvují, kolik různých prostředků používají a jakým způsobem.\n1. Uživatelé čtenáři – readers\nJedná se o pasivní konzumenty, jejichž online aktivity se omezují na surfování, sledování příspěvků jiných uživatelů, a aktivně se nikde neprojevují. Charakteristiku lze dobře aplikovat i na čtenářské sociální sítě, kde jsou uživatelé také pouze pasivními konzumenty obsahu vytvořeného jinými uživateli.\n2. Uživatelé účastnící – participants\nAktivní přispěvatele, kteří chtějí navazovat kontakt a dělit se o informace s ostatními. Provádí aktivity jako předchozí skupina, ale zároveň přidávají vlastní příspěvky, hodnotí a diskutují.\n3. Uživatelé tvůrci – creators\nProvádějí stejně aktivity jako předchozí skupiny. Navíc tvoří a sdílí velké množství vlastního materiálu, může se jednat o texty, grafiku, obrázky či videa. Velmi aktivní na sociálních sítích, mají vlastní blogy a jsou online téměř nepřetržitě. Jedná se nejaktivnější uživatele, kteří ve velkém sdílí vlastní příspěvky, recenze a hodnocení, aktivně se zapojují do diskuzí a odkazují na další sociální knižní weby.\nTypologie společnosti TNS Digital Life\nZkoumá chování uživatelů sociální sítí, respektive internetu, a následně je dělí do skupin.\n1. Ovlivňovatelé – influencers\nNeustále připojeni k internetu, díky velké aktivitě mají silný vliv. Tento typ se nevyskytuje tak často, není totiž tolik příležitostí soustavně přispívat vyjma komentářů k postupu četby a podobně.\n2. Komunikátoři – communicators\nVyjadřují se za sebe, často vstupují do diskuzí vyvolaných jinými uživateli. Jsou nejaktivnější účastníci právě diskuzních skupin.\n3. Hledači znalostí – knowledge-seekers\nPrioritou nejsou sociální sítě, nezajímá je komunikace s ostatními uživateli, jde jim primárně o hledání a získávání informací pro vlastní užití. Vyskytují se jako neregistrovaní uživatelé, kteří si chtějí pouze přečíst recenze ostatních. Využívají pouze základní funkce stránek, které nevyžadují registraci a přihlášení.\n4. Síťovači – networkers\nVelmi častý typ, komunikace s ostatními uživateli jim nahrazuje klasické mezilidské vztahy. Vstupují do interakcí s ostatními uživateli, ale příliš neprezentují své vlastní názory.\n5. Uchazeči – aspirers\nNejprve začátečníci v užívání sociálních sítí, postupem času se mohou stát jiným typem uživatele.\n6. Praktici – functionals\nSami o sobě tvrdí, že je sociální sítě nezajímají, mají obavy o svá data a využívají raději emaily. Stránky pro čtenáře využívají spíše sporadicky, pouze pro získání informací.\nTypologie UK Social Media Census 2011\n1. Prodejci – commercialist\nTvoří podporu prodeje zboží či služeb, může se jednat o autory či nakladatele.\n2. Tvůrci – creators\nVytváří velké množství vlastního obsahu, prezentují své myšlenky a názory.\n3. Spolupracovníci – collaborators\nJsou na sítích také aktivní, často předávají dál materiály či odkazy na jiné uživatele.\nShromažďují informace, účastní se hlasování a využívají RSS kanály.\n5. Kritici – critics\nVelmi aktivní při hodnocení a publikování recenzí.\n6. Vypravěči – conversationalists\nAktivní v různých skupinách, komentují příspěvky ostatních a sami publikují.\n7. Připojení – connectors\nVelmi často online, ale produkují minimum vlastního obsahu.\n8. Dočasně neaktivní – currently inactives\nSociální sítě zatím nepoužívají.\n9. Členové davu – crowd-members\nSledují a čtou obsah stránek, ale aktivně se nezapojují.\nU této typologie je vhodnější zařazení uživatelů do více skupin najednou. Pro všechny stránky a sociální sítě jsou důležití všichni uživatelé, ať jsou více či méně aktivní, ale nejvýznamnější skupinou budou uživatelé, kteří jsou nejvíce aktivní, sdílí vlastní obsah, odkazy, a tak dále.\nDruhá typologie Vojtěcha Bednáře – podle vztahu k objektu na síti\nPrvní se zaměřovala na uživatele sociální sítí podle toho, jaký mají vztah k objektu na síti. Většinu uživatelů nelze zařadit pouze do jedné skupiny a jejich zařazení se v průběhu času může měnit.\nZcela nekriticky obhajují a oceňují titul či autora. Ochotně diskutují s ostatními uživateli, případně odpovídají na jejich dotazy. Disponují znalostmi o objektu, který podporují.\n2. Aktivní podporovatelé\nTitul i autora pozitivně hodnotí, stejně tak se vyjadřují i v jiných diskuzích. Mnohdy se s titulem seznámili už před jeho oficiálním vydáním a na základě pozitivního dojmu se z nich stali jeho nadšení zastánci.\n3. Pasivní podporovatelé\nRozsáhlá skupina uživatelů, zastává k danému autorovi či titulu pozitivní vztah. Nebude objekt záměrně intenzivně podporovat, ale v případě diskuze otevřeně vyjádří své sympatie či souhlasné postoje.\n4. „Neutrální“ uživatel\nTato skupina v podstatě vůbec neexistuje, jedná se o uživatele, kteří si zatím nejsou jistí svým názorem. Většinou se poměrně rychle někam zařadí, a tak skupinu nelze úplně považovat za reálnou.\n5. Konstruktivní kritici\nMohou být zvláště důležití pro samotné autory, nakladatele, vydavatele či literární agenty. Jejich argumentace je podložena znalostmi a fakty, jejich podněty jsou vítány hlavně před uvedením titulu do prodeje.\n6. Destruktivní kritici\nVyjadřují se v diskuzích negativně, mnohdy ani nedisponují potřebnými fakty, o které by se mohli opřít. Často se snaží pouze o manipulaci, protože mohou být například aktivními podporovateli jiného autora či titulu.\n↑ BEDNÁŘ, Vojtěch. Marketing na sociálních sítích: prosaďte se na Facebooku a Twitteru. Vyd. 1. Brno: Computer Press, 2011, 197 s. ISBN 978-80-251-3320-0.\n↑ KADLECOVÁ, Zita. Sociální sítě a internetové stránky pro čtenáře [online]. 2015 [cit. 2017-11-08]. Dostupné z: https://is.cuni.cz/webapps/zzp/detail/150917. Diplomová práce. Univerzita Karlova v Praze, Filozofická fakulta, Ústav informačních studií a knihovnictví. Vedoucí práce Landová, Hana.\n↑ Čítárny – knihy [online]. © 2002-2014 [cit. 2015-05-14]. Dostupné z: http://citarny.cz/\nsociální sítě, typologie, uživatel, knižní, knihy, čtenář, typy\n--Sofie.Capkova (diskuse) 26. 1. 2018, 17:26 (CET)Sofie Čapková\nCitováno z „https://wikisofia.cz/w/index.php?title=Typologie_uživatelů_sociálních_sítí&oldid=52334“


Charles je nervózní a má deprese - iDNES.cz\n7. ledna 2003 14:02, aktualizováno 14:02\n"Pouze utěšující přítomnost paní Camilly Parkerové-Bowlesové zabránila tomu, aby na podlaze skončily i další talíře," cituje ČTK zmíněný deník.\nAž tak špatnou náladu dával Charles podle najevo naposledy v roce 1992, kdy se rozpadlo jeho manželství s princeznoou Dianou.\nS princem není občas k vydržení. Dokonce i jeho dlouholetý pomocník a tvůrce Chalesova stylu a obrazu na veřejnosti na svou funkce rezignoval. Přitom šestatřicetiletý Mark Bolland pečoval nejen o něj, ale od roku 1997 také o jeho syny Williama a Harryho.\nK nejúspěšnějším Rollandovým tahům patří mimo jiné snímky, na nichž se nejstarší syn Alžběty II. poprvé veřejně přiznal k dlouholetému vztahu ke své milence Camille Parker-Bowlesové, jimiž vlastně otupil hroty obecné nenávisti vůči ženě, která údajně proměnila v peklo život zbožňované Diany.\nV posledních měsících princi na náladě nepřidala ani řada neúspěchů. Britský deník Daily Mail je sice neupřesňuje, nicméně - jak píše i ČTK - připomíná, že kromě jiného muselo být princi krajně nepříjemné, že v nedávné anketě rozhlasové stanice BBC skončil na čtvrtém místě žebříčku, v němž posluchači odpovídali na otázku, koho by chtěli vypovědět z Británie.\nTémata: anketa, Velká Británie, BBC, Daily mail, Královna Alžběta II., Princ Charles\nByt 3+1 po rekonstrukci v centru Karlových Varů, ul. náměstí Republiky


Senzace dokonána. Házenkáři zdolali i Maďarsko a na ME slaví postup - iDNES.cz\nPřes maďarskou obranu střílí Pavel Horák. | foto: Reuters\n„Přijeli jsme jako outsider a věděli jsme, že pokud máme mít šanci uspět, musíme se dostat za hranici našich schopností. Navíc po prohře o 17 gólů se Španělskem by na nás nikdo nevsadil ani zlámanou grešli,“ citoval svazový web jednoho ze dvou českých trenérů Jana Filipa.\nSvěřenci trenérů Daniela Kubeše a Jana Filipa po prvním utkání opravdu nevypadali jako tým s postupovou šancí. Úvodní debakl se španělskými obhájci stříbra (15:32) působil opravdu hrozivě.\nJenže pak přišla nečekaná euforie - proti olympijským vítězům z Dánska sehráli házenkáři neuvěřitelný zápas a šokovali vítězstvím 28:27.\n„Dokázali jsme se z toho po prvním zápase neuvěřitelným způsobem dostat. Porazili jsme olympijské vítěze, dnes jsme pokračovali a přešli jsme přes dalšího silného soupeře po dalším heroickém výkonu. Pro nás je to pohádka, která pokračuje dál. Smekáme před celým týmem za to, co na tomto turnaji dosud předvedl,“ dodal Filip.\nDo další fáze turnaje, kterou bude šestičlenná skupina, si národní tým přenese dva body. Jeho soupeři budou v pátek Německo, v úterý Makedonie a ve středu Slovinsko.\nDo semifinále postoupí první dva týmy z každé ze dvou skupin.\nNárodní tým prošel ze skupiny poprvé od roku 2010, kdy obsadil na evropském šampionátu osmé místo. Českým maximem na Euru je šestá příčka z roku 1996.\nTehdy stejně jako nyní na úvod utrpěl debakl se Španělskem a postup vybojoval v závěrečném zápase skupiny rovněž s Maďarskem po téměř totožné výhře 33:26. Reprezentanti přitom letos startují na velké akci poprvé bez opory Filipa Jíchy, který ukončil kariéru, a chybí i střelec Tomáš Babák.\nSkvělý Galia v brance a střelecká paráda Zdráhaly\nZdráhala se dostal na minimálně 14 gólů v jednom utkání Eura jako pátý hráč historie, rekordem je 19 branek. „I když jsem dal 14 gólů, neřeknu nic jiného než tým. V zádech mám 15 hráčů. Stojí za mnou a já za nimi,“ uvedl Zdráhala.\n„Naše síla byla, že jsme vždy dokázali na sérii gólů odpovědět. Neumožnili jsme jim se dotáhnout až na jeden gól, kdy se to mohlo zlomit. Vždy jsme jim zasadili další políček,“ řekl lídr obrany Pavel Horák.\nNěmecko - Makedonie 25:25 (12:11)\nČerná Hora - Slovinsko 19:28 (13:14)\n1. Španělsko 3 2 0 1 81:65 4\n1. Makedonie 3 2 1 0 79:77 5\n2. Německo 3 1 2 0 82:69 4\n4. Černá Hora 3 0 0 3 66:89 0\nTémata: reprezentace, ME házenkářů 2018, Jan Filip, Filip Jícha, Tomáš Babák, Mistrovství Evropy, Ondřej Zdráhala, Varaždín


ONLINE PRENOS: Česko - Slovensko U20 (hokej, LIVE, NAŽIVO) - Šport SME\nSlovenskí mladíci v derby neuspeli, prvý zápas v Česku vysoko prehrali\nSlováci ešte v polovici duelu viedli.\n24. júl 2020 o 17:00 (aktualizované 25. júl 2020 o 0:13) TASR, Športové prenosy SME\nPrípravný zápas hráčov do 20 rokov\nČesko - Slovensko 6:2 (1:1, 2:1, 3:0)\nGóly: 5. Svozil (Pytlík), 32. Lang (Pytlík, Mužík), 38. Pytlík (Teplý, Myšák), 45. Raška, 54. Novák (Klikorka, Myšák), 56. Myšák (Raška, Klikorka) - 9. Petrovický (Valigura, Melcher), 24. Chromiak (Lašák, Beňo)\nRozhodovali: Jeřábek, Vrba - Komínek, Otáhal, vylúčení: 4:7, presilovky: 3:0, oslabenia: 0:0\nČesko: Pařík - Klikorka, Kučeřík, Svozil, Haš, Kremláček, Poizl, Suhrada, Kubíček - Lang, Teplý, Peterek, Novák, Barinka, Najman, Vitouch, Myšák, Pytlík, Raška, Koffer, Mužík\nSlovensko: Hlavaj - Beňo, Mudrák, Petrovický, Fatul, Stacha, Turan, Golian, Gajdoš - Valigura, Melcher, Kašlík, Lašák, Jendek, Turanský, Chromiak, Jellúš, Slafkovský, Krajč, Čajkovič, Kolenič\nONLINE PRENOS: Česko U20 - Slovensko U20\nBRNO. Slovenskí hokejoví reprezentanti do 20 rokov prehrali v piatok v Brne v prípravnom zápase s českými rovesníkmi 2:6.\nZverenci Róberta Petrovického sa v športovom centre Lužánky stretnú s Čechmi ešte dvakrát. Zápasy sú na programe v nedeľu o 17.00 a v pondelok o 16.00 h.\nTímy sa na odohraní duelov dohodli v rámci prípravy na majstrovstvá sveta v kanadských mestách Edmonton a Red Deer.\nLepšie začali domáci, ktorí mali od úvodu tlak, korunovali ho v 5. minúte gólom Stanislava Svozila.\nV deviatej minúte využil zakrytý výhľad českého brankára syn trénera slovenského výberu Rayen Petrovický a vyrovnal.\nNa začiatku druhej tretiny hrali Česi presilovú hru, ale Slováci sa ubránili a niekoľko sekúnd po jej skončení sa v skrumáži pred bránkou presadil Martin Chromiak - 1:2.\nTretí gól mohol pridať Čajkovič, ale v samostatnom úniku neprekonal brankára Paříka. Česi potom vyrovnali v 32. minúte v početnej výhode, presadil sa Martin Lang.\nV druhej tretine napokon vrátil domácim jednogólové vedenie Jaromír Pytlík.\nV tretej tretine strelili góly už len Česi. Na 4:2 zvýšil Adam Raška, ďalší gól pridal Pavel Novák a skóre spečatil Jan Myšák.\nONLINE PRENOS: Česko U20 - Slovensko U20 (hokej, LIVE, NAŽIVO, prípravný zápas, dnes, piatok)\nReprezentácia do 20 rokov 2020/2021\n24. July 2020 o 17:00 | Sportcentrum Lužánky, Brno\nGóly a asistencie: 5. Svozil (Pytlík), 32. Lang (Pytlík, Mužík), 38. Pytlík (Teplý, Myšák), 45. Raška, 54. Novák (Klikorka, Myšák), 56. Myšák (Raška, Klikorka) – 9. Petrovický (Valigura, Melcher), 24. Chromiak (Lašák, Beňo). Rozhodca: Jeřábek, Vrba – Komínek, Otáhal.\nI v nájezdech byl úspěšnější tým Česka. Za slovenský výběr proměnili nájezdy Artur Turanský a Martin Chromiak. Za český tým Jan Myšák, Marcel Barinka a Pavel Novák.\nTýmy si ještě po skončení utkání domluvili prodloužení tři na tři. V něm se přes množství šancí žádná branka nevstřelila. Probíhat budou ještě nájezdy.\nPřes to, že první polovina zápasu byla velmi vyrovnaná a navíc byl slovenský výběr ve vedení se z vítěství raduje tým Česka. A řekl bych, že zaslouženě, neboť svého soupeře zasypal častou střelbou a měl i nebezpečnější šance. Proměnit jich dokázal šest a s přehledem zvítězil.\n59:44Raška nahodil kotouč před Hlavaje, kde znovu pohotově dorážel Pytlík. Byl velmi důrazný, což se nelíbilo obraně Slovenska. Hlavaj ale kotouč za záda nepustil.\n59:01Do předbrankové prostoru posílal přihrávku Turanský, volný tam totiž byl Petrovický. Skvěle se ale vrátil Myšák a puk zastavil.\n58:25Po nepřesné rozehrávce se bude vhazovat v obranném pásmu domácích.\n57:47Hra se nyní odehrává hlavně za brankou Hlavaje. Český tým velmi dobře napadá a nedovolí hostům rozehrát kloudnou útočnou akci.\n56:45Slovenský výběr se na chvilku usadil v útočném pásmu, ale Pařík tentokrát zasahovat nemusel. Český tým už navíc hraje jednoduše a stačí mu dostat puk z pásma.\n55:53Česko právě vstřelilo branku!\nStřelu Adama Rašky z pravého kruhu vyrazil Hlavaj znovu jen před sebe. Velký důraz v předbrankovém prostoru prokázal JAN MYŠÁK, jenž procpal kotouč k bližší tyči a definitivně tak rozhodl o vítězství českého výběru. Asistence: Adam Raška, Karel Klikorka.\n55:05Z velkého úhlu zkusil štěstí Turanský, ale Pařík byl znovu připraven na zásah a vyrazil kotouč do bezpečí.\n54:06Pařík teď podržel domácí výběr, u pravé tyče dvakrát zakončoval Lašák. Český brankář ale byl pohotový a nenechal zdramatizovat zápas.\n53:14Česko právě vstřelilo branku!\nDá se říct, že je rozhodnuto! Střelu Myšáka dokázal Hlavaj vyrazit jenom k holi PAVLA NOVÁKA a ten se nemýlil a poslal kotouč do sítě Slovenska. Asistence: Karel Klikorka, Jan Myšák.\n53:07Toto byl jistý zásah Hlavaje. Ránu Haše od téměř modré čáry viděl, takže neměl problém schovat puk do výstroje.\n52:25Mužík dostal přihrávku mezi kruhy, odkud se pokusil vypálit. Byl ale dobře střežený obranou hostů a tak jeho rána skončila mimo.\n51:49Nejprve nahodil Kubíček kotouč na Hlavaje od modré čáry. Tento pokus slovenský brankář vyrazil a rázem mu tam přiletěl zpět znovu od Kubíčka. Hostující brankář měl problémy, ačkoliv dorážka letěla téměř z nulového úhlu.\n51:09Poizl se snažil využít zakrytého výhledu Hlavaje, nicméně jeho pokus skončil až za brankou. Český tým ale pokračuje v tlaku.\n50:15Klikorkovi utekl kotouč, čímž se dostal pod tlak a tak jeho přihrávka zamířila až na zakázané uvolnění.\n49:22Myšák hledal střílenou přihrávkou před brankou Nováka, ale Hlavaj vystrčil hůl a vypíchl přihrávku.\n48:18Nyní pálil z pravého kruhu znovu Stacha, ale Pařík jeho pokus viděl a tak neměl problém vyrazit puk. Poté se český tým znovu osvobodil.\n47:55Slovenská dvacítka se drží v útočném pásmu, ale obětavá hra českých mladíků jim nedává moc prostoru na kombinaci.\n47:01Skvěle teď vystál pokus Stachy na vrcholu kruhu Koffer, který zblokoval jeho střelu a ještě dokázal pohotově vyhodit puk.\n46:43Komplikace pro český tým. Vyloučen je Kučeřík za nedovolené bránění a Slovensko si zahraje přesilovku 4 na 3.\n46:38Na modré čáře měl prostor ke střele Kubíček, ale trefil pouze před ním stojícího obránce.\n46:17Nakonec se bude hrát 4 na 4. Maxim Čajkovič dostává dvě minuty za krosček a Adam Najman dvě minuty za hrubost.\n46:17Na ledě se nám to vyostřuje! Po faulu Čajkoviče se strhla potyčka v rohu kluziště, uvidíme zda bude vyloučen i někdo další.\n45:18Velmi dobrou práci odvedl na modré čáře Stacha, jenž podržel kotouč a dokázal se uvolnit ke střele z levého kruhu. Mířil k betonům, ale Pařík si kotouč pohlídal.\n44:15Česko právě vstřelilo branku!\nČeský tým znovu využívá přesilovou hru! Volný kotouč si sebral v útočném pásmu ADAM RAŠKA, udělal dvě krásné kličky a skvělou střelou nad beton propálil brankáře Slovenska! Bez asistence.\n44:02Na modré čáře měl napřaženo Svozil, jehož střelu ale obrana Slovenska tečovala nad branku.\n43:13Vyloučení v týmu Slovensko (Krajč – 2 min., podrážení).\n42:30Pařík má dost práce, po vhazování musel znovu tasit lapačku proti ráně jednoho ze slovenských útočníků.\n42:21Dobrou rychlost nabral Chromiak, jehož ale obrana Česka vytlačila za branku. Nakonec ale hostující útočník přecejen poslal puk na Paříka, byť z nulového úhlu.\n41:35Ukázkovým bodyčekem se prezentoval za vlastní brankou Haš. Tohle určitě Valigura nečekal.\n40:45Znovu to byl Turanský, který střílel z pravého kruhu. Pařík ale vykopl betonem puk k pravému mantinelu.\n40:12Hned po vhazování se do útočného pásma propracoval Turanský. Jeho střelu vyrazil Pařík před sebe a tam málem dorážel nepříjemně Čajkovič. Nakonec puk skončil za brankou.\nVe druhé třetině jsme byli svědky dvou obratů. Nejprve se do vedení dostal zaslouženě výběr Slovenska, jenž byl aktivnější, lépe bruslil a více hrál na puku. Český výběr ale branka na 1:2 hodně nakopla a od té doby prakticky má utkání pod kontrolou. Odměnou za zlepšený výkon jim byly dvě branky do sítě soupeře.\nStřely na branku: 24:13.\n39:27Z mezikruží pálil nadvakrát Novák. První střelu mu zblokoval Petrovický, tu druhou už musel vyrazit Hlavaj. Nicméně střílel už z backhandu, tudíž si slovenský brankář připsal pohodlný zásah.\n39:16Do útočného pásma zavezl puk Kubíček a moc nevymýšlel. Nahodil ho na Hlavaje a ten ho pro jistotu schoval do lapačky.\n38:35Pařík si dlouho nesáhl na kotouč, ale to už neplatí. Z pravého kruhu poslal přízemní střelu Valigura. Domácí brankář neměl problém vyrazit.\n38:06Chybu Haše na útočné modré čáře musel řešit Najman, jenž skvěle zastoupil obránce a zastavil rodící se akci hostů.\n37:30Česko právě vstřelilo branku!\nSkvěle to teď česká dvacítka sehrála! Myšák našel křižným pasem u pravého kruhu Teplého, který vypálil. Kotouč Hlavajovi vypadl a toho výborně využil JAROMÍR PYTLÍK, jenž pohotově poslal puk do prázdné branky! Asistence: Michal Teplý, Jan Myšák.\n37:12Hlavaj si teď před brankou nepočínal chytře s holí a nechtěně podrazil Mužíka. Trest odpyká Juraj Slafkovský.\n36:32Teď se Teplý dostal do samostatného úniku! Měl dost času na zakončení a zkusil to k pravé tyči nad beton Hlavaje, jenže branku Slovenska minul.\n35:42Skvělý zákrok si teď připsal Hlavaj proti ráně příklepem Teplého. Ta letěla krásně pod horní břevno, ale slovenský brankář reflexivně vytáhl lapačku.\n35:12Myšákův pokus z mezikruží neměl dostatečnou razanci, navíc letěl mimo. Přes to před Hlavajem byl připraven na dorážku Novák. Slovenská obrana ovšem obstála.\n34:13Napadání Turanského dostalo obranu českého výběru do velkých potíží. Slovensko získalo útočné pásma, nakonec si zásah připsal i Pařík.\n33:45Nakonec přece jen Hlavaj musel zasahovat. Z pravého kruhu vyslal střelu Lang, ale slovenský brankář našel kotouč v lapačce.\n33:33Znovu to byl aktivní Pytlík, který objel branku Hlavaje a hledal před ní své spoluhráče. Bohužel pro český výběr, nikdo v červených dresech připravený nebyl.\n32:59Po delší době se povedlo hostujícímu týmu vyvézt kotouč z vlastního pásma. Založený útok ale k ohrožení Paříka nevedl.\n32:20Od pravého mantinelu poslal Novák kotouč na hostujícího brankáře, ale ten nenechal jediné volné místečko, kudy by mu mohl kotouč propadnout do sítě.\n32:07Kotouč do útočného pásma zavezl Vitouch, jenž ho poslal na Hlavaje a donutil ho zasáhnout a tím přerušit hru.\n31:13Česko právě vstřelilo branku!\nTak nakonec se český výběr dočkal vyrovnání ještě v přesilové hře. Znovu to byl Pytlík, jehož střela byla doražena za záda Hlavaje. I když teď měl MARTIN LANG poměrně potíže dostat skákavý kotouč do poloodkryté branky Hlavaje. Asistence: Jaromír Pytlík, Radek Mužík.\n30:50A znovu to byl Teplý, kdo pálil z pravého kruhu. Tentokrát ale Hlavaj nezasahoval vůbec, neboť obrana Slovenska oba pokusy zablokovala.\n30:15Myšák našel křižnou přihrávkou skrz pásmo u pravého kruhu volného Teplého. Ten pálil z první, ale pouze po ledě a tak Hlavaj neměl větší problém se přesunout a vyrazit.\n30:00Vyloučení v týmu Slovensko (2 min. – příliš mnoho hráčů). Trest odpyká Chromiak.\n29:34Protiútok směr branka Slovenska založil Baranka, přečíslení tři na dva ovšem domácí hokejisté nevyřešili úplně ideálně a tak Hlavaj zasahovat nemusel.\n28:13Do samostatného úniku se dostal Čajkovič, jenž zkusil vystřelit k levé tyči. Naštěstí pro domácí skvěle zasáhl betonem Pařík!\n27:53Před Hlavajem se snažil dorážet Myšák společně s Novákem, ale ani jeden nedokázal ideálně trefit kotouč.\n27:10Na pravý kruh si sjel pro kotouč Haš a zkoušel zakončit k bližší tyči. Hlavaj ale nenechal žádný volný prostor, aby mu puk propadl do sítě.\n26:49Domácí tým má velké problém se založením útoku. Slovenští hokejisté po vedoucí brance svým pohybem získávají na síle.\n25:58Až teď se českému výběru podařilo vyhodit puk až za branku Hlavaje.\n25:18Slovensko hraje přesilovou hru výborně, v podstatě nepustili domácí výběr z pásma. Dvakrát pohotově střelu zblokoval Teplý.\n24:50Od modré čáry střílel puk na teč Čajkovič, což se mu z poloviny podařilo. Puk ovšem skončil po teči v ochranné síti.\n24:15Vyloučení v týmu Česko (Kubíček – 2 min., nedovolené bránění).\n23:47Slovensko právě vstřelilo branku!\nA navíc i úspěšně útočí! Po střele od modré čáry z hole Beňa vznikl před Paříkem závar a v něm se velmi dobře orientoval MARTIN CHROMIAK, jenže zasunul kotouč k pravé tyči. Asistence: Ján Lašák, Michal Beňo.\n23:07Český výběr se sice propracoval do útočného pásma, ale znovu domácím chybělo více zakončení. Nutno podotknout, že slovenský výběr brání zodpodvědně.\n22:22Přihrávku z vlastního pásma na útočné modré zpracovával Mužík, nakonec se ale dostal do ofsajdu a tak se hra přesunula zpět před Paříka.\n22:14Na puk si po delší hrací době sáhl také Pařík, jenž schoval puk do lapačky po střele Koleniče z pravého kruhu.\n21:37Rychlost ve vlastním pásmu nabral s pukem Koffer, nakonec se mu ale nepodařilo přesně přihrát a založit tak úspěšný útok.\n20:57Ani nyní se domácí výběr neusadil v útočném pásmu. Navíc slovenská obrana vyhazuje znovu kotouč až k Paříkovi.\n20:32Český tým začíná druhé dějství ve výhodě přesilové hry, ale nedaří se mu propracovat se do útočného pásma.\nÚvodní třetinu hry ovládl domácí výběr, ale pouze co se týče herního projevu. Ačkoliv víc šancí musel řešit Hlavaj, stav je vyrovnaný.\n19:47Teplý měl na hranici levého kruhu napřaženo na volej, jenomže z velmi dobré pozice minul branku Hlavaje!\n19:20Velká šance pro domácí výběr a to přesilová hra 5 na 3. Vyloučen je za hákování Stacha.\n19:17To se nyní snažil prolomit Svozil, nicméně rána letěla mimo tři tyče Hlavaje.\n18:50Až nyní se domácí reprezentaci daří usadit se v útočném pásmu. Zatím ale českému výběru chybí více střelby.\n18:11První přesilová hra dnešního utkání, a to pro reprezentaci Česka. Za sekání je vyloučen Valigura.\n17:57Skvělou práci u modré čáry odvedl Haš, jenž udržel útočné pásmo. Pak ještě nastřelil puk po ledě na dorážku na Hlavaje, k ní se ale útočníci domácího výběru nedostali.\n17:26Po kličce Teplého se dokázal pro kotouč natáhnout Pytlík. Ten se propracoval až před Hlavaje a mířil mu po kličce do backhandu mezi betony. Nicméně brankář Slovenska byl úspěšnější.\n16:45Suhradova přihrávka nebyla přesná a tak kotouč míří na zakázané uvolnění. Vhazovat se bude po levici Paříka.\n16:02Dobrou příležitost měl u pravé tyčky Vitouch. Kotouč tam poskakoval, ale nedokázal ho usměrnit směrem k brance Hlavaje.\n15:32Souboj ve čtyřech na obou stranách se odehrál bez přerušení, na ledě jsou tak oba týmy v plném počtu.\n14:38Po chybě se ale do bleskového protiútoku vydal Najman, ten byl ale těsně před jeho plánovaném zakončení ukončen.\n14:12Více prostoru na ledě zatím vyhovuje více reprezentaci Slovenska, jenž se usadila v útočném pásmu.\n13:32První vyloučení zápasu. Na trestnou lavici odešel Samuel Krajč a Adam Raška. Hraje se 4 na 4.\n13:15Po zisku kotouče z pravého kruhu zkoušel žabičkou najít Peterek připraveného Nováka, jenže puk skočil moc a tak se domácímu reprezentantovi nepovedlo zakončit.\n12:12Druhá útočná formace české reprezentace hraje při chuti, tentokrát musel znovu Hlavaj vytasit vyrážečku proti střele Teplého.\n11:35Radek Mužík se obtočil kolem levé tyče a zkusil poslat kotouč do prostoru před brankou. Tam ale nikdo z českých reprezentantů nebyl.\n10:51Slovenské reprezentaci se podařilo odehrát celé střídání v pásmu domácích, ale na druhou stranu Paříka k žádnému zásahu nedonutili.\n09:54Za obranou si počkal na kotouč Kolenič, jenž se snažil protáhnout k brance Paříka a poté přihrát Čajkovičovi. To se mu povedlo z poloviny, přihrávka nebyla dostatečně přesná.\n09:33Ihned po vhazování se k zakončení z vrcholu kruhu dostal Teplý, jenže jeho střela letěla přesně do výstroje slovenského brankáře.\n08:56K odraženému kotouči měl nejblíže Pavel Novák, jenže se napřáhl kousek za kruhy a vypálil z první. Rána to byla pořádná, nicméně letěla kousek vedle pravé tyče branky Hlavaje.\n08:05Slovensko právě vstřelilo branku!\nA z ničeho nic je srovnáno! Střela od modré čáry v podání RAYENA PETROVICKÉHO skončila až za zády Paříka. Český brankář měl velmi ztížený výhled a zřejmě proto nedokázal kotouč zastavit. Asistence: Adrián Valigura, Peter Melcher.\n07:12Naopak na druhé straně se do protiútoku vydal Pytlík, nakonec se ale k pořádnému zakončení nedostal.\n06:59Slovenští mladíci se snažili vytvořit tlak v útočném pásmu, ale to se díky skvělé defenzivní práci páru Haš – Svozil hostům nepodařilo.\n06:19Po přihrávce rukou se bude vhazovat ve středním pásmu.\n05:38Českým hokejistům se nepodařilo udržet v útočném pásmu, na další útočnou akci už ale rezignovali a raději šli střídat.\n05:02Slovenští hokejisté byli blízko vyrovnání! Z levého křídla se do nebezpečného zakončení dostal Lašák, dorážet navíc mohl Turanský, jenže ten domácí branku minul.\n04:41Česko právě vstřelilo branku!\nAktivita českých mladíků přinesla první ovoce. Z pravého křídla nastřelil puk na branku Jaromír Pytlík a skvělý důraz předvedl STANISLAV SVOZIL, jenž dorazil puk za bezmocného Hlavaje. Asistence: Jaromír Pytlík.\n04:19Česká dvacítka hraje často v pásmu a Hlavaj musel nyní dvakrát zasahovat.\n03:51Novák váhal se střelou až se nakonec ocitl mimo výhodnou střeleckou pozici. Přes to zkusil vystřelit i z úhlu, ale rána letěla mimo.\n02:53Výbornou prací vybojoval v útočném pásmu kotouč Slafkovský, načež od modré čáry pálil z první Gajdoš. První zásah si tak připsal i Pařík.\n02:07Hlavaj si připsal první zásah. Z levého kruhu se propracoval ke střele Mužík, z výstroje slovenského brankáře ale puk nevypadl a tak se bude vhazovat.\n01:59Puk se po jednom ze soubojů odrazil z obraného pásma mimo hrací plochu. Vhazovat se bude po teči jednoho z českých mladíků ve středním pásmu.\n01:15I Slovensko se poprvé podívalo do útočného pásma, ale ani Pařík nemusel zasahovat. Další útok rozváží Klikorka.\n00:35Česká dvacítka se poprvé usadila v útočném pásmu, ovšem důraznou obranou se hosté dokázali ubránit a nepovolili domácím žádnou střelu.\nPo hymnách obou týmů a uctění památky Ondřeje Buchtely minutou ticha, již nic nebrání začátku dnešního přípravného zápasu.\nČesko: Pařík (Malík) – Klikorka, Kučeřík, Svozil, Haš, Kremláček, Poizl, Suhrada, Kubíček – Lang, Teplý, Peterek, Novák, Barinka, Najman, Vitouch, Myšák, Pytlík, Raška, Koffer, Mužík\nSlovensko: Hlavaj (Rabčan) – Beňo, Mudrák, Petrovický, Fatul, Stacha, Turan, Golian, Gajdoš – Valigura, Melcher, Kašlík, Lašák, Jendek, Turanský, Chromiak, Jellúš, Slafkovský, Krajč, Čajkovič, Kolenič\nRozhodčí: Jeřábek, Vrba – Komínek, Otáhal.\n???? @narodnitym do 20 let sehraje v Brně tři přípravné duely proti Slovensku! ???????????????????? První z nich je na programu už dnes ???????? #ccmhockey #allout ???? – Martin Voltr\nPříspěvek sdílený CCM Hockey Czech Republic (@ccmhockeyczechrepublic), Čec 24, 2020 v 6:04 PDT\nČeská hokejová dvacítka začne přípravu na novou reprezentační sezonu s velmi zajímavou sestavou. Chybět totiž nebudou ani ty největší opory, mezi nimiž můžeme řadit například Jana Myšáka, Jaromíra Pytlíka a nebo Stanislava Svozila. Sestavu nejvíce zaplnili hráči z kanadských juniorských soutěží, dohromady jich je 15.\nKompletní nominace reprezentace Česka:\nLukáš Pařík (Spokane, WHL), Jan Bednář (Karlovy Vary), Nick Malík (Sault Ste. Marie, OHL).\nOndřej Baláž, Daniel Poizl (oba Litoměřice), Stanislav Svozil (Kometa Brno), Karel Klikorka (Mladá Boleslav), Radek Kučeřík (Saskatoon, WHL), Martin Hugo Haš (Guelph, OHL), Šimon Kubíček (Seattle, WHL), Jiří Suhrada (Zlín), Michael Krutil (Sparta Praha), Vladimír Kremláček (Plzeň).\nDavid Jindra (Litoměřice), David Vitouch (Sparta Praha), Adam Najman (Liberec), Adam Raška (Rimouski, QMJHL), Pavel Novák, Jonáš Peterek (oba Kelowna, WHL), Radek Mužík (Lulea, Švédsko), Jaromír Pytlík (Sault Ste. Marie, OHL), Martin Lang (Moose Jaw, WHL), Filip Koffer (Prince George, WHL), Matěj Toman (Swift Current, WHL), Marcel Barinka (Halifax, QMJHL), Ondřej Pšenička (Waterloo, USHL), Michal Teplý (Winnipeg, WHL), Jan Myšák (Hamilton, OHL).\nSlovenská hokejová reprezentace vyrukuje na české půdě zejména s hráči z evropských soutěží. Najdou se tam ale i zajímavá jména a jedním z nich je určitě Maxim Čajkovič, jenž loni absolvoval draft NHL, přičemž si ho ve třetím kole vybrala Tampa Bay. Dvě jména by měli být dobře známé i českým hokejovým fanouškům, neboť jak Matúš Hlaváč (Olomouc), tak i Michael Drábek (Liberec/Benátky n.J.) působí v českých soutěžích.\nKompletní nominace reprezentace Slovenska:\nEugen Rabčan (Banská Bystrica), Šimon Latkóczy (Trenčín), Patrik Kozel (Vaasa, Finsk), Samuel Hlavaj (Sherbrooke, QMJHL).\nAndrej Golian, Oliver Turan (oba Detva), Michal Beňo (Slovan Bratislava), Rayen Petrovický, Marko Stacha, Samuel Kňažko (všichni Trenčín), Oliver Fatul, František Gajdoš (oba Zvolen), Matúš Hlaváč (Olomouc, Česko), Dávid Mudrák (Turku, Finsko),\nDominik Sojka (Banská Bystrica), Dominik Jendek (Slovan Bratislava), Peter Melcher (Martin), Adrián Valigura (Poprad), Martin Chromiak, Samuel Krajč (oba Trenčín), Michael Drábek (Liberec / Benátky n. J., Česko), Jakub Kolenič (Zvolen), Juraj Slafkovský (Turku, Finsko), Simon Jellúš (Lulea, Švédsko), Matej Kašlík (Malmö, Švédsko), Michal Mrázik (Linköping, Švédsko), Artur Turanský (Youngstown, USHL), Maxim Čajkovič (Val-d'Or, QMJHL), Ján Lašák (Muskegon, USHL).\nManažer: Tomáš Pšenka\nHlavní trenér: Róbert Petrovický\nAsistenti trenéra: Viliam Čacho a Martin Štrbák\nTrenér brankářů: Rastislav Staňa\nKondiční trenér: Matej Thomka\nVideotrenér: Patrik Michnáč\nLékař: MUDr. Stanislav Beli\nMaséři: Miroslav Harvančík a Maroš Solenský\nVítejte u vůbec prvního utkání reprezentační sezony hráčů do 20 let. V teplých měsících bude šance se zchladit v prostorách Sportcentru Lužánky. K vidění u toho bude první ze série tří přátelských utkání mezi Českou a Slovenskou dvacítkou.\nZoradenie : Pařík (Malík) – Klikorka, Kučeřík, Svozil, Haš, Kremláček, Poizl, Suhrada, Kubíček – Lang, Teplý, Peterek, Novák, Barinka, Najman, Vitouch, Myšák, Pytlík, Raška, Koffer, Mužík\nZoradenie : Hlavaj (Rabčan) – Beňo, Mudrák, Petrovický, Fatul, Stacha, Turan, Golian, Gajdoš – Valigura, Melcher, Kašlík, Lašák, Jendek, Turanský, Chromiak, Jellúš, Slafkovský, Krajč, Čajkovič, Kolenič\nJeřábek, Vrba – Komínek, Otáhal\nVšade nájdeš to, čo tam prinesieš\nMinisterstvo vnútra hľadá zvyšných 15 prednostov okresných úradov\nHokej, Online prenosy, Česká republika


Řidič náklaďáku nadýchal 1,93 promile - Chebský deník\nŘidič náklaďáku nadýchal 1,93 promile\nKarlovarský kraj - Při zastavování u kontroly sjel podnapilý řidič do příkopu\nDetekční přístroj ani nepotřebovali policisté, kteří v sobotu kolem čtvté hodiny ranní na Bochovsku zastavovali automobil. Jeho řidič totiž při zastavování sjel do příkopu.\n„Podezření na to, že za volant usedl pod vlivem alkoholu, potvrdila dechová zkouška. Při prvním měření nadýchal řidič 1.66 promile, při opakovaném pak dokonce 1,79 promile,“ upřesnila Zdeňka Papežová, mluvčí karlovarských policistů. Podnapilý motorista na místě přišel o řidičský průkaz.


Ukliďme Česko 2018 v Kutné Hoře | Denemark – zapsaný spolek\nPřed několika týdny jsme ve spolupráci s městským úřadem v Kutné Hoře a několika neziskovými organizacemi, firmami avizovali další ročník celorepublikové akce Ukliďme Česko. U nás to bylo navíc spojení s akcí Ukliďme Sázavu a Vrchlici. Stanovišť, na které vyrazili členové Denemarku, Skautů a dalších dobrovolníků bylo hned několik.\nNejvíc lidí se sešlo asi nad Sklenářovým dolíkem, směrem k vodárně a do lesa na Kuklík. V pátek si totiž udělalo brigádu zhruba 60 malých Skautů. Na dalších místech bylo lidí už podstatně méně. Michal Kotyza na Karlově byl třeba úplně sám, na Bylance byla jen Gábina Březinová s kamarádkou Martinou Mejstříkovou. Nás se u menhirů sešlo hned 6 a pak za námi dorazila parta od Vrchlice, kde jich bylo taky několik. Mirka Nováková s kolegyní vysbíraly les Na Rovinách. Další parta se zaobírala prostorem kolem Lorce – i tam bylo pěkně nastláno. “Matky sobě” prošly úsek Vrchlice podél Královské procházky, Jirka cestou domů samotnou Královskou procházku. Další parta vysbírávala okolí Perštejnce.\nNás bohužel nepříjemně překvapily právě lokality na Kuklíku, kdy Skauti snosili několik desítek pytlů a našli i několik velkých černých skládek a nás okolí menhirů, městského lesíku, Linkovky a na Sukově – celkem asi 15 pytlů, několik pneumatik a rozfoukaný polystyren ze stavby byl po půl roce velkým překvapením! M. Kotyza našel “pod rybízy” také několik velkých skládek, které je nutno odklidit v rámci práce Technických služeb 🙁 Stejné to bude v lomu u Vrbova mlýnu, kde je potřeba zlikvidovat zimní tábor bezdomovců, včetně několika matrací atd. Na ostatních místech to byly spíše drobnější odpadky, vyhozené neukázněnými turisty při procházkách. Je škoda, že si neumí tu PETlahev nebo obal od sušenky odnést v batohu nebo kapse domů. Jak říkal náš učitel na VOŠ: “Prázdná láhev je pak těžší, než ta plná.”\nDenemark si po obědě udělal ještě jednu brigádičku. Vysadili jsme zakoupenou 4,5 m vrbu na ostrůvek loreckého rybníčku, vysbírali jsme znovu odpadky podél břehů a na hladině a kluci vytáhli z vody dva nákupní vozíky, pračku a starý koberec. Poslední, co nám zbývá udělat, je posadit vodníka na připravený pařez.\nPříspěvek byl publikován v rubrice Aktuality, Brigády, Ochrana přírody, Ukliďme Česko se štítky MAS Lípa pro venkov, Město Kutná Hora, skauti, Ukliďme Česko, Ukliďme sázavu a Vrchlici a jeho autorem je Martin Starý. Můžete si jeho odkaz uložit mezi své oblíbené záložky nebo ho sdílet s přáteli.


Návštěva u koní – Jana | Moje osobnost\nHomeVaše příběhyTerapie s koňmiNávštěva u koní – Jana\n“Setkání s koněm, které mi v rámci terapie nabídla moje úžasná paní terapeutka, mi zpočátku brala jako zpestření terapie. Zkušenost s tímto zvířetem, kterého jsem se pro jeho velikost a očekávanou nebezpečnost bála, mi však zcela nečekaně přinesla zkušenost se mnou samotnou.\nTo, co na první pohled vypadalo jen jako krásně strávené odpoledne, přineslo pro mne zcela zásadní výsledky a posun. Kůň mi byl toho odpoledne za asistence paní terapeutky prostředníkem zkušenosti, že strachem lze projít a že to, co vypadá nebezpečně, nebezpečné být nemusí. Že vypořádáme-li se se strachem, objevíme sílu, o které jsme přesvědčeni, že tam dávno není. Kůň mi jako partner v komunikaci laskavě, ale jednoznačně umožnil zjistit, kdo jsem, jak reaguji a jaké reakce tím vyvolávám. Poznání, o které jsem dlouhodobě a pracně usilovala, přišlo tímto způsobem jemně, rychle a názorně.\nTohle všechno beru jako velkou věc mé terapie. Jako bonus si do života odnáším lásku ke krásným koním a předsevzetí obohatit s nimi občas svůj život zážitkem, který je neměřitelný.”


Nápady a argumenty lépe prodávají….\nJestliže vyvíjíte a vyrábíte vysoce kvalitní výrobky ,celková propagace a marketing je mnohem jednodušší.Simpson Strong-Tie® vyvíjí stejné úsilí v marketingu a propagaci, stejně jako v průmyslové realizaci.\nNaší přítomností na lokálních a veletrzích a výstavách dáváme jasně najevo,že o daný region máme zájem a děláme vše pro to,abychom uspěli.\nNaše marketingové oddělení se neustále pracuje na vývoji nástrojů, které usnadní rozhodování našich potenciálních i stávajících zákazníků. Vytvořením atraktivnější nabídky řešení zaměřené na identifikaci produktu je jednodušší.\n... V souladu s požadavky na distribuci\nSimpson Strong-Tie® dělá vše pro to, aby se usnadnilo uvádění nových výrobků na trh a také distribuce produktů byla co nejrychlejší.\nMysleli jsme na všechno co můýe zjednodušit používání našich produktů: náš leták objasnuje uživatelům výhody, rozdíly a možnosti využití našich výrobků. Profesionálního katalog obsahuje cenné příklady výpočtů pro projektanty.Pro maloobchody jsme schopni zajistit štítkování EAN kody\nSimpson Strong-Tie® tak poskytuje produktové vodítko pro výběr, vysvětlovuje produktové řady a jejich možné aplikace, technickou dokumentaci, řešení pro prodej a speciální požadavky a mnohem víc.


Spektrum zdraví > Bachovy esence, kapky > SWEET CHESNUT Kaštanovník jedlý (30) Bachovy květové BIO esence 10ml\nPři zoufalství, pocitu nejzazší hranice snesitelnosti, tzv. "zahnání do kouta".\nPomáhá „rozsvítit světlo v temnotě“ a najít správnou cestu.\nKaštanovník jedlý (Sweet Chestnut, 30) - Castanea sativa - Bachovy květová BIO esence\nKaštanovník jedlý/Sweet Chestnut je vhodný při extrémní mentální úzkosti, na naprostou beznaděj, kdy člověk má pocit, že již došel na hranice snesitelnosti. Nevidí světélko na konci tunelu. Lidé, kteří potřebují tuto esenci mívají velmi těžké deprese, pocit osamění a naprosté beznaděje, cítí se být na pokraji zhroucení. Nechtějí však páchat sebevraždu.\nKaštanovník jedlý/Sweet Chestnut pomáhá osvobodit se z beznaděje, i když se vnější okolnosti nezměnily, mohou jim nyní čelit s optimismem a klidnou myslí. Tato esence může pomoci rozhodnout se ve vývoji (např.: vymanit se z mnohaletého nesnesitelného partnerství). Esence může pomoci těm, kteří se domnívají, že je Bůh opustil, navrací důvěru v Boha. U těchto lidí se stává, že své obavy skrývají.\nNašich 38 základních esencí je vyrobeno přísně podle originální receptury Dr. Edwarda Bacha\nVšechny esence získaly certifikát ECO-CERT a BIO kvality, byly vyrobeny z květů planých rostlin, sebraných v plném květu a naloženy v 40% bio brandy.\nNaplněné s láskou a péčí jsou k dostání v lékovkách o obsahu 10 ml.\nK dostání za přijatelnou cenu v atraktivním balení.\nBrandy Bio 40%: 99,6%*\nRostlinný výtažek z kaštanovníku jedlého: 0,4% (1/250)*\nSweet chestnut Plant extract\nSCLERANTUS Chmerek roční (28) Bachovy…\nPři problémech s rozhodováním mezi dvěma danými možnostmi, při střídání…\nHomeopatika na chřipku – z čeho můžeme vybírat?