Endelig kørekort... - Endelig kørekort... - Movellas\nPubliceret: 12 feb. 2012\nOpdateret: 12 feb. 2012\nEn novelle/historie, om unge mennesker der tager en tur i sommerhus i sverige... Læs og find ud af hvad der sker :)\n-Skriv gerne en kommentar og fortæl hvad i syntes om den (godt/dårligt)\n1. Endelig kørekort...\n”Endelig kørekort” Så var det endelig ferie, og det spritnye kørekort skulle i brug. Thomas, Line, Sofie og jeg havde aftalt at kører i sommerhus i Sverige. Thomas' forældre havde et flot sommerhus i skovene. Thomas og Line er kærester og min kæreste hedder Sofie. Thomas' far var i fængsel men jeg vidste ikke hvorfor, selvom vi var bedste venner ville han ikke fortælle mig det, Line vidste det heller ikke. Jeg havde glædet mig meget, for det var første gang at jeg skulle være sammen med Sofie i sommerhus UDEN forældre og oven i købet en HEL uge!! Jeg havde købt ”beskyttelse”, hvis nu lidt sød romantik skulle opstå! Thomas havde også lånt forældrenes BMW for den havde firhjulstræk og det hele, og så var den også lidt blæret. Jeg kunne ikke helt forstå, at Thomas' mor havde givet ham lov! Vi havde lige fået kørekort!!! Nu var vi endelig kommet afsted, og vi hørte høj musik og havde det drønene skægt. Sofie så lidt trist ud, men da jeg kiggede på hende, smilede hun bare. Mens Thomas tankede benzin købte Line og Sofie en masse smøger og en del cola og slik, typisk piger tænkte jeg. Jeg smuttede på toilettet, og da jeg kom derinde stod der en underlig mand og gloede på mig. Først blev jeg lidt forskrækket, for han kiggede sært på mig. Thomas kom ind, og jeg vendte mig og kiggede på ham, og da jeg vendte mig igen var den underlige mand væk! Jeg spurgte Thomas om han havde set en underlig mand i en lang sort frakke gå ud fra toilettet, men det havde han ikke. Underlig tænkte jeg, og kig ud til tøserne der stod og røg. Da Thomas kom tilbage fra toilettet, han var lige bleg i ansigtet, og han så ud som om han havde set et spøgelse. Jeg kom til at tænke på den underlige mand med den lange sorte frakke, mon Thomas havde set ham? Thomas sagde hurtigt og beslutsomt at vi skulle køre, og det skulle altså være nu! Line og Sofie sad bagi og Thomas kørte. Jeg fyrede op for musikken, og sad og rockede med!\nNu var vi nået til sommerhuset i Sverige, og wow for et sted. Det var jo et stort sommer hus med en lille pool, i baghaven. Jeg undrede mig lidt over hvorfor der ikke lå andre sommerhuse i nærheden, det eneste jeg kunne se var Thomas' og så lå der et hus, eller mere en hytte det var lidt større end et legehus, og det så ubeboet ud men der kom røg op ad skorstenen, mærkeligt. Vi tømte bilen for bagage og madvarer og skulle lige til at gå ind i sommerhuset da Thomas sagde at vi måtte være overalt i sommerhuset bare ikke i kælderen, fint nok sagde jeg bare, for hvad skulle vi i kælderen. Da vi kom derind stank der råddent så vi åbnede alle vinduerne, lige pludselig skreg Line og jeg løb ind i værelset til hende og lidt efter kom de andre. Nu havde vi fundet ud af hvad der stank råddent, det var en død kat og en kæmpe blodpøl i det ene hjørne af værelset. Den lå inde i det soveværelse som Thomas og Line skulle sove i og alt stank! Jeg kiggede ud af vinduet og så stod han der bare, den samme mand som var på toilettet på tanken. Gad vide om han følger efter os. Så kom Thomas og spurgte hvad jeg lavede og jeg pegede ud af vinduet. Thomas blev igen bleg i ansigtet og sagde stille at det var ham fra tanken!! Vi kiggede på hinanden og ud af vinduet igen, og så var han væk! Vi havde aftalt at pigerne skulle lave mad og så fjernede vi den døde kat, og den stank så kvalmende meget at det næsten var umuligt at være i nærheden af den! Da vi havde spist, ordnet katte problemet og redt senge skulle vi i poolen. Ved midnat satte vi os ind foran kaminen med en skøn kop Irish Coffee , hørte jeg en noget, det lød som nogle der skød, men helt ærligt hvem skulle skyde midt om natten i en skov. Så kom det igen og nu kunne de andre også hører det, og pigerne blev forskrækket og bange og spurgte om vi havde låst døren og nej det havde vi ikke, nu kunne man se panikken i Sofies øjne. Thomas og jeg blev enige om at gå ud for at se hvad det var, men tøserne sad tilbage i stuen. Vi gik ud i gangen, jeg spurgte Thomas hvad det var med ham manden som dukkede op og var væk igen, Thomas kiggede bare på mig og spurgte om jeg var bange for at han ville tage en kniv og stikke os i halsen, jeg grinte bare og kig ud. Men inderst inde var jeg nok lidt bange og nysgerrig for at finde ud af hvem hán var og hvad der lavede den ”skyde” lyd. Vi gik ned i mod mørke skov, vi kunne hører noget det puslede men det holdt hurtigt op for Thomas skulle lige lade vandet inden vi gik videre.\nOg så hørte vi det igen, og nu var vi over bevidst om at det var skud, men hvem var det der gjorde det. Nu var jeg faktisk bange, men det ville jeg jo ikke vise over for Thomas, jeg tænkte bare at jeg skulle tage det som en rigtig mand. Vi gik lidt længere ind i skoven, pludselig sagde Thomas at jeg skulle være stille og stå helt stille, jeg gjorde det men jeg kom til at nyse og Thomas råbte løb han kommer!!! Da vi var kommet ud af skoven, spurgte jeg Thomas hvad fanden der skete, han sagde at det var manden fra tanken. Nu kunne vi høre skud igen, men det var som om de kom nærmere og uden at tænke skyndte jeg mig bare at løbe og lidt efter kom Thomas heldigvis.\nDa vi kom ind i sommerhuset igen, var pigerne der ikke. Vi råbte og skreg på dem, men vi fik intet svar. Vi ledte i hele huset. Og da jeg nåede til Sofies og mit soveværelse, var jeg lettet pigerne lå i sengen under dynen. De var nok blevet bange, men det kunne jeg egentlig godt forstå. Jeg kaldte på Thomas og han kom styrtende ind og krammede og kyssede Line.\nNu gik vi alle i seng. Sofie og mig kunne ikke sove for Thomas og Line for deres seng knirkede og vores værelser lå lige ved siden af hinanden, så man kunne høre alt, virkelig alt. Jeg skulle på toilettet, men jeg ville helst ikke have at Sofie skulle være alene, men jeg skulle altså, så jeg kyssede hende blidt og hun grinede og smilte. Da jeg kom tilbage var der helt stille og Sofie sov og jeg faldt i søvn lid efter.\nJeg vågnede ved lyden af fodskridt, jeg kunne høre de kom nærmere. Jeg knep øjnene hårdt sammen, og prøvede at ignorer det, men så blev der helt stille og hånd greb fat i håndtaget, og jeg råbte forvirret hvad fanden vil du og panikkede totalt, og da jeg åbnede øjnene så jeg at det bare var Thomas og han var helt vild i blikket, han sagde ikke noget, hans øjne kørte bare fra side til side og han var helt bleg, jeg spurgte ham om hvad han egentlig lavede men han svarede ikke.\nJeg vendte mig rundt for at om Sofie sov, jeg ruskede lidt i hende, og så så jeg det mest grufulde jeg nogensinde havde set, der var blod over alt på Sofie, på dynen. Jeg råbte til Thomas hvad fanden han havde gang i, og BANG Thomas faldt om og bag ham stod manden med den lange frakke fra tanken! Han sagde; ” I slog den eneste person ihjel på jorden som jeg elskede og som elskede mig”, jeg prøvede på at forklare ham at den var død da vi kom, men det eneste der kom ud af min mund var volapyk! Jeg var rædselslagende, han havde lige slået min kæreste og bedste ven ihjel på grund af en dum kat, som vi oven i købet ikke havde slået ihjel! Han blev ved med at sige hvilken kat, hvilken kat. Og der gik det op for mig at det slet ikke var katten han snakkede om! Jeg fattede ikke noget, men pludselig gik det op for mig. Thomas' far var i fængsel, der lå blod i det ene værelse,vi måtte ikke gå ned i kælderen og der var den den der mand, som Thomas ikke ville sige noget om! Pludselig kom Line og slog manden i hovedet med en pande, og jeg skyndte mig ud af værelset. Vi løb ned i kælderen for at gemme os, men det skulle vi aldrig havde gjort. Det lå økser med blod på og knive med blod på, og der var kæder der hang ned fra loftet. Og midt i rummet var der et bord, med et råddent menneske, man kunne se det var en kvinde. Jeg kastede op...\nManden kom ned af trappen til kælderen, med kniv i hånden. Jeg rakte ud efter øksen, men nåede det ikke. En kniv sad nu i mit bryst, jeg faldt ned på knæ og det blev sværrer at trække vejret. Alting blev sort... Jeg nåede kun lige at hviskede til Line; Løb! Pas på dig selv.\nDet handler om en pige der får tæv af sin far. (Den...\nEn rædselsfuld aften...SifDrost\nLæs og find ud af hvad der sker :) Skriv gerne...


SKF afholder Meet the World 2013 – en fodboldturnering for unge\nHoldene i SKF Meet the World\nSKF’s omfattende Meet the World fodbold turnering og samarbejde med Gothia Cup, støtter unge mennesker og lokalsamfund fra hele verden.\nSKF afholder fodboldturneringen Meet the World 2013, som firmaet har afholdt siden 2007. For andet år i træk, vil SKF også arrangere en turnering i Frankrig, hvor det vindende hold vil deltage i Kim Källström Trophy/Gothia Cup 2013 fodboldturneringen. Gothia Cup, samarbejder med Special Olympics Europe om at organisere Kim Källström Trophy.\n“Vores bæredygtige fremtid er bygget på viden, forståelse og respekt. Det starter med de unge – deres drømme, idéer og håb. Vi vil åbne sind, fremme dialoger og tilbyde muligheder som ellers bare ville være en drøm. SKF’s Meet the world turneringer giver os en chance for at gøre et positivt indtryk lokalt og samtidigt give folk en lille smule mere viden om SKF,” siger Tom Johnstone, SKF President og CEO.\nSKF’s Meet the World fodboldturneringer afholdes i 15-25 lande, hvor SKF markedsføres. Formålet er at skabe globale mødesteder for unge mennesker uanset køn, social baggrund, alder, kultur eller religion. Turneringerne afholdes fra januar til juni og de vindende hold fra hvert land deltager i Gothia Cup, verdens største og mest internationale ungdomsfodbold turnering, som vil blive afholdt i juli 2013 i Göteborg.\nBæredygtighed hos SKF\nSKF Care - et guidende princip hos SKF Det har fire dimensioner Business Care – Sikre at vi har en stærk finansiel ydeevne og korrekt returnering til vores aktionærerEnvironmental Care – Reducere vores egen og vores kunders negative indflydelse på miljøet. Employee Care – Have et sikkert arbejdsmiljø og forbedre sundheden og uddannelsen af vores medarbejdere Community Care – Have en aktiv rolle i de lokalsamfund, vi opererer i.\nGøteborg, den 14. februar 2013\nhigh res image - SKF Meet the World teams gather to meet(6.8 MB) eksempel\nPressemappe (6.8 MB)


Skræddersyede IT løsninger | Webits\nSkræddersyede IT løsningertil din virksomhed\nVi udvikler innovative IT-løsninger med udgangspunkt i vores faglige domæneforståelse. IT-løsninger, som tager udgangspunkt i de udfordringer som I står med, og som skaber værdi for netop jer.\nSe overblikket af Skræddersyede løsninger\nNår vi udvikler IT-løsninger, ønsker vi at understøtte øget kvalitet og effektivitet i virksomhedsdrift. IT-løsninger skal facilitere en let tilgængelig, sammenhængende og effektiv service for brugere og virksomheder.\nVi driver og leverer vores IT projekter løbende. Agil projektledelse betyder i alt sin enkelthed, at vi arbejder i iterationer. Med et grundparadigme om, at verden ikke er statisk og at vi løbende bliver klogere.\nVi tilbyder altid et fysisk møde. Her får vi mulighed for at se hinanden an og snakke om alt det der er mellem linjerne. Netop for at finde den smarteste løsning til jer.\nVi lever i en tid hvor udvikling og regelsæt løbende skifter. Vi sikrer derfor at vores medarbejdere løbende uddanner sig og følger med i nyeste udvikling.\nVores IT-løsninger tager udgangspunkt i de udfordringer som I står med, og som skaber værdi for netop jer. Jeres behov er derfor det afgørende for valg af IT løsning.\nIT sikkerheden er altid indtænkt i de løsninger vi driver og leverer.\nVores hosting-miljø er derfor garanteret af certificerede leverandører med ISAE 3402 Type 2-certifikat.\nVi leverer altid IT systemer som kan anvendes af alle typer medarbejdere. Vi sikrer en brugervenlighed der sikrer at selv ellers komplicerede arbejdsgange vil virke enkle.\nVores løsninger har altid en API mulighed.\nAPI er et sæt af værktøjer, der gør det muligt at interagere mellem forskellige softwarekomponenter i din virksomhed.\nDu kan være ganske tryg ved at overlade ansvaret for din it-sikkerhed til os vedr. de løsninger vi driver og leverer. Herunder får du proaktiv overvågning.\nEt uddrag af skræddersyede løsninger\nVi har samlet et overblik over de mest gængse løsninger vi kan producere - hvis dit projekt ikke er på listen, så kontakt os, så kan vi snakke om hvorvidt det er muligt.\nFå en Kundeportal der kan afspejle din virksomhed, med funktioner der gør hverdagen og driften smartere og nemmere for jer. F.eks. lagerstyring, prislister, forhandler køb, mv. Vi kan producere det fra bunden, men kan ofte fortsætte et eksisterende system.\nNår en virksomhed opnår en hvis størrelse i antal medarbejdere, er ofte nødvendigt at at have en kommunikationsplatform der samtidigt indeholder arbejdsgangsbeskrivelser og information om de enkelte medarbejdere.\nMed et integreret chat-system i virksomheden, der kan anvendes af medarbejdere, kunder eller leverandører, kan kommunikationen gå lynhurtig mellem jer. Om det så drejer sig et salg eller support.\nWebapplikationer er vores speciale, og fungerer altid på mobilplatforme. Nogle gange er det dog smart at gøre brug at mobiltelefoners native funktioner og brugerrettethed.\nFor at lave en skræddersyet it-løsning har vi brug for at forstå jeres behov. Vi starter derfor altid med et uforpligtigende møde hvor der udføres en behovsanalyse og sætter en føler ud om vi er et godt match.\nVi ønsker at fremtidssikre og optimere din forretning med sikker og stabil adgang til de hybride it-platforme, der kan give din virksomhed et forspring.\n+45 31 410 800


Timbuktu. TIMBUKTU/ undervisningsmateriale - PDF\nTimbuktu. TIMBUKTU/ undervisningsmateriale\nDownload "Timbuktu. TIMBUKTU/ undervisningsmateriale"\n1 Timbuktu Et undervisningsmateriale Fag: historie, kristendomskundskab, fransk og samfundsfag. Niveau: gymnasiale uddannelser Forfatter: Birgitte Maria Smidt. 1. Bag om filmen 2. Synopse 3. Afrikas mange stemmer. Den sproglige virkelighed 4. Den afrikanske æstetik 5. Islam: Mission og fundamentalisme\n2 Bag om filmen Timbuktu er et autentisk berettende og samtidig kunstnerisk udført fransk-mauretansk såkaldt world cinema drama. Filmen, der er instrueret af mauretanskfødte Abderrahmane Sissako, blev nomineret til en Gylden Palme i Cannes 2014 og vandt Den Økumeniske Jurys Pris og Francois Chalais-prisen. På amerikansk jord var filmen nomineret til en Oscar i kategorien Bedste Udenlandske Film. Nomineringen er Mauretaniens første nogensinde. Det afrikanske Afrika har på alle måder fået en filmisk stemme. Filmen, der lægger sig tæt op af den dokurealistiske genre, ser på den islamistiske jihadistgruppe Ansar Dines tidligste besættelse af Malis hovedstad Timbuktu i 2012 og lægger anslag til en refleksion over det tabte Afrika. Centrale dele af filmen bygger på realia, blandt andet den offentlige stening af et ugift par i Aguelhok. Filmen er som kunstværk et stilhedens skrig mod teokratisk funderet intolerance og uniform tænkning. Filmen blev optaget i det sydvestlige Mauretanien i byen Oualata.\n3 Synopse Filmens tempo er langsomt, og inden man vænner sig til den usædvanlige rytme, kan den forekomme usammenhængende med sin mosaik af umiddelbart brudte scener uden narrativ støtte af nogen visuel eller auditiv art. Men som karaktererne dukker op for anden gang, forstår vi plottet, der her står entydigt klart. En fisker dræber en ko, der ødelægger hans net i floden, og koens ejer, der er kvæghyrde og afhængig af sit kvæg, konfronterer ham medbringende en pistol - på trods af hans hustrus bekymringer. Fiskeren og kvæghyrden kæmper i floden, og fiskeren bliver dræbt af et skud. Fiskerens mor nægter at tilgive bonden, og byens shariadomstol fastsætter hurtigt de fornødne blodpenge for sønne- og ærestab til 40 køer. Hyrden har kun syv og kan ikke betale og dermed slutte konflikten. Straffen herfor er ifølge sharialovgivningen offentlig henrettelse. Da hans kone møder frem til sin mands sidste minut, løber mand og kvinde mod hinanden, og i samme sekund skyder islamisterne og dræber dem begge. Lav to og to en personkarakteristik af en udvalgt karakter. Beskriv personen ud fra dens nære miljø, de mennesker, der står ham-hende nærest, og den levevis, der er meningsfuld for personen. Lav herefter en gruppekarakteristik af en udvalgt entitet (enhed, gruppe). Hvilke værdier har denne enhed, og hvad er det gode liv for menneskene heri? I et større perspektiv: Undersøg Ansar Dines historik og forbindelser til de øvrige islamistiske bevægelser, der missionerer i Afrika og i Mellemøsten. Mulighederne er mange: Eksempelvis Boko Haram, Jizbollah, Hamas, Taleban, Al Qaeda og ISIS. Afrikas mange stemmer. Den sproglige virkelighed I Timbuktu er mobiltelefonen en vigtig kommunikationsform i en tid, hvor menneskene taler forskellige sprog og må benytte mellemmænd tolke for at forstå hinanden. Der synes fra første instans at være en uoverstigelig sproglig barriere mellem de forskellige sprog. Vi er langt fra et\n4 Europa med et basalt skolekendskab til nabolandenes sprog. Lad os se nærmere på Afrikas multifacetterede sproglige virkelighed. Sagen er den, at ud af verdens anslåede 6000 talte sprog er de 1800 sprog afrikanske. Det betyder, at listen over afrikanske sprog kan være ganske umulig at overskue og endnu mere abstrakt at forholde sig til i praksis. Den vestlige sprogvidenskab har dog eller rettere: derfor - inddelt de afrikanske sprog i fem grupper: 1. Afroasiatiske sprog 1 2. Niger-kordofanske sprog 2 3. Nilo-sahariske sprog 3 4. Khoisansprog 4 5. Austronesiske sprog 5 Ved siden af disse egentlige og naturligt opståede afrikanske sprog tales en række europæiske sprog, der er (og derfor i den afrikanske bevidsthed ofte fungerer præcis som) kolonimagternes sprog altså som sprog påført med tvang, og som ikke udtrykker eller er i stand til at udtrykke egentligheden, den afrikanske sjæl: 6 1 Den afroasiatiske sprogæt benævnes også hamito-semitiske sprog og omfatter seks sprogfamilier med over 250 sprog, som tales af over 300 millioner mennesker. Størst er arabisk med ca. 180 millioner arabisktalende. Den afroasiatiske sprogæt er verdens næststørste sprogæt lige efter den indoeuropæiske sprogæt, rummende over 400 sprog, herunder dansk. 2 Den niger-kordofanske sprogæt er Afrikas største med over 1000 sprog fordelt på ti sprogfamilier. Den tales af over 160 millioner mennesker. Størst af yoruba (ca. 20 millioner), mens swahili, der er modersmål for ca. fem millioner mennesker anvendes af over 40 millioner som andetsprog. 3 Den nilo-sahariske sprogæt er central- og østafrikansk funderet med ca. 160 sprog fordelt på otte sprogfamilier, der tales af ca. 35 millioner mennesker. Størst er kanuri (ca. 3, 5 millioner). 4 Khoisan er en sprogæt med ca. 30 sprog, der tales af Sydvestafrikas to oprindelige befolkningsgrupper, hottentotter (khoi) og buskmænd (san), i alt cirka mennesker. 5 Den austronesiske sprogæt indgår i sprogæten austro-tai, som også omfatter tai og rummer ca. 720 talte sprog, der tales af mere end 240 millioner mennesker. Størst her er javanesisk (ca. 70 millioner). 6 Herudover tales der en række indiske sprog i Syd- og Østafrika, afrikaans i Sydafrika og Namibia og flere såkaldte kreol- og pidginsprog.\n5 1. Engelsk 2. Fransk 3. Portugisisk 4. Spansk 5. Tysk Filmen Timbuktu har denne sproglige virkelighed med som et underliggende tema; der tales mange forskellige sprog, og hvert sprog afslører en status eller en levevis. Personkaraktererne taler bambara indbyrdes (der tales af den største etniske gruppe i Mali, bambarafolket, der nærmer sig de små tre millioner personer), men bambara er også betegnelsen for Malis såkaldte lingua franca 7, der hører under sprogfamilien manding (der også rummer mandinka og er en undergruppe til Afrikas største sprogæt, Niger-kordofan-sprogæten. Herudover opleves ørkensprog tuareg (også kendt som nomadefolket det blå folks sprog), arabisk (islamisternes medbragte sprog), fransk (europæernes medbragte sprog og Malis officielle sprog efter koloniseringen) og i et enkelt tilfælde eller to, engelsk. Nedenfor ses bambarasprogets udbredelse. Bemærk den naturlige formation på tværs af nationalstater. 7 Lingua franca er betegnelsen for det sprog, der i et område uden fælles modersmål bliver det egentlige fællessprog. Et eksempel er engelsk som lingua franca i det videnskabelige sprog.\n6 Den afrikanske æstetik Abderrahmane Sissakos Timbuktu er et skrig fra et blødende hjerte. Det er en visuelt meget smuk film med en fortælling, der tydeligt bærer en lidenskab i sig, som kommer til udtryk med ekstrem ynde og, ville franskmændene sige, délicatesse hensynsfuldhed, omsorg. Timbuktu er et portræt af instruktørens barndom i den vestafrikanske stat Mali og i Tuaregbyen Timbuktu, hvis rige og humane traditioner Sissako har oplevet blive trampet ned af fanatiske jihadister, der selv ofte stammer fra andre lande og religiøse virkeligheder. Fortællingen udspiller sig omkring en ko, hvis navn GPS tidligt bærer en symbolik for et land, der er faret vild. Det, at Afrika er et kontinent med lande, hvis grænser ikke er draget af afrikanerne selv men fjernkontinentalt af imperialistiske, europæiske stater, betyder, at grænsedragningerne ikke er naturlige og etnisk-kulturelt meningsfulde, men derimod fungerer som kunstige rammer for en kontinental sjæl, der langt hen af vejen bygger på én fælles grundværdi: Kærligheden til det smukke og sanselige, kærligheden til kroppen. Menneskekroppen er det sociale omdrejningspunkt i alle sociale relationer, og det er med kroppen, at alle livets profane og hellige dimensioner fejres. Kroppen er det menneskelige redskab for at udtrykke alle former for status og følelser, og man kan ud fra et afrikansk ståsted ikke forestille sig glæde uden brug af kroppen æstetisk. Og med den æstetiske krop knytter sig alle menneskets sanser. Det sanselige aspekt har en essentiel værdi for hver enkelt afrikaner, og med det sanselige tænkes her specifikt på musikken, dansen, bevægelsen. Afrikanere har kroppen med i alle sociale sammenhænge, i højere grad end man kender fra Vesten. Samtidig er der forskelle i fortolkningen af specifikke kropsdeles æstetisk-kønslige funktion. Eksempelvis kan en dans forstås som sexet i Europa, hvorimod den udtrykker energi, glæde og-eller frugtbarhed i Afrika. Bambarafolkets kunst i Mali står i nær forbindelse med religionen og har sit fornemmeste udtryk i masken, oftest i form af en træskulptur, som forestiller en stiliseret antilope, der er guddom for marken og afgrøden. Maskerne fastgøres rituelt til en flettet hue af bast og bæres oven på hovedet i en dans, hvor den dansende efterligner antilopernes spring. Bevægelsen er central, kroppen et kommunikationsmiddel med det hellige. I disse geometrisk-konstruktivistiske skulpturer har bambarakunsten nået et enestående niveau uden sidestykke andre steder i Afrika. Mali, især den\n7 sydlige del (og i øvrigt også den nordvestlige del af Elfenbenskysten), er med andre ord vært for en del af kontinentets kulturelle verdensarv. Filmen er stille og visuelt fin i sit udtryk. Det er med stor kraft, at Sissako i løbet af de første, ganske få minutter skaber en smertelig association til islamistiske gruppers omfattende ødelæggelser af den afrikanske kulturarv ved at vise jihadisters skydevåben destruere masker og statuetter. Dette er den perfekte måde at portrættere den besættende magts totalt manglende respekt for århundreders kunst og med et fokuseres igen på mennesker; vi forstår, at virkeligheden drejer sig om menneskenes skæbne. Kontrasten mellem den afrikanske æstetik og shariastatens regelsæt er så ekstrem, som tænkes kan. Filmen viser den afrikanske befolknings reaktioner på de ekstreme islamiske regler, som de oplever som absurde; en kvindelig fiskerkone (CHECK) får at vide, at hun skal bære handsker i sit arbejde for at skjule sine hænder; en kvindelig sanger straffes med fyrre piskeslag for sin sang og fyrre piskeslag for at have opholdt sig i samme rum som ham (CHECK), som akkompagnerede hende instrumentalt; et ægtepar begraves i sand til halsen og stenes til døde; unge mænd spiller fodbold virtuelt, uden fodbold, som er bandlyst. Den ene scene efter den anden bærer et flow med sig af rolige argumenter\n8 for moralspørgsmålet omkring, hvorvidt jihad er en personlig, moralsk kamp eller en mere eksternt funderet og fysisk kamp, og hvorvidt islamisterne har ret til at gennemtvinge sharia i det traditionsrige og i øvrigt polyteistiske, lokalafrikanske samfund. Islam: Mission og fundamentalisme Krig, vold og destruktion har sandsynligvis altid været en del af den menneskelige adfærd, en uundgåelig modpol til forsøget på at skabe et fredeligt samfund. I det før-islamiske Arabien, hvor islam senere kom til at udspringe fra, var krig, på grund af manglen på en autoritet, den normale tilstand, mens fred var noget, der krævede en specialaftale mellem stammerne. Med islams komme forandredes denne tilstand, idet det blev forbudt muslimerne at dræbe deres trosfæller, og den eneste acceptable form for krig, ved siden af undertrykkelse af oprør, blev jihad, der havde det religiøse mål: at udbrede islam og islamisk lov, sharia, til hele verden. Jihad er blevet oversat til hellig krig, men betyder faktisk anstrengelse (og her skelnes mellem den store og den lille jihad), og missionsbefalingen ophører i teorien ikke før hele den ikke-muslimske verden er vundet for islam. Centralt her står buddet om at skelne mellem monoteistiske kulturer og polyteistiske ditto, og i denne skelnen var de polyteistiske samfund som de afrikanske ikke de højest rangerende. Mens\n9 de kristne og de jødiske folkeslag, begge abrahamistiske, kunne bevare deres tro, blot de betalte kopskat, blev de flergudsdyrkende samfund befalet at konvertere til islam, og disse vantro har siden 700-tallet haft to valg: at leve som slaver eller dø. Arbejd videre med islamiseringen af Afrika, idet I i grupper udvælger et land og ser nærmere på tiden fra slutningen af 600-tallet til (som en mulighed) den europæiske kolonisering. Nord- og Vestafrika var nogle af de første afrikanske regioner, der oplevede den islamiske mission, og dette skyldes det forhold, at islams introduktion i Afrika fulgte handelsvejene; inden for dette område var der kun ringe kontakt mellem østkystens handelsfolk og indlandet. Handelskaravanerne, der fulgte Silkevejen og altså trak tråde fra Kina helt til Europa og det nordvestlige Afrika, gjorde tidligt Marokko og Mauretanien til centre for international handel. Byen Timbuktu ligger lige nord for Niger-floden og blev grundlagt allerede i 1100-tallet som handelsmæssigt knudepunkt. Her handledes med guld, elfenben, slaver, salt og asiatiske delikatesser, og Timbuktu var gennem flere århundreder regionens vigtigste by og hovedstad og regionscentrum for adskillige riger. Et universitet blev tidligt knyttet til byen, der således også blev intellektuelt centrum med op til forskere og studerende. Byen ligger på grænsen mellem det såkaldt sorte Afrika syd for Sahara og det arabiske Nordafrika, og dens position inden for købmandsskab og akademisk formåen har været med til at gøre byen til et af verdens mest sagnomspundne steder som en metafor for fjerne, eksotiske lande; en by netop fra de varme lande, som man sagde, før man vidste bedre og mere præcist. I ørkenen uden for Timbuktu lever byens oprindelige tuaregfolk, som op til i dag har holdt den oprindelige beduinkultur ved lige, blandt andet ved den årlige musikfestival Festival du Désert, der traditionelt har mikset kamelvæddeløb, markeder med det mest grundlæggende i for afrikaneren i Mali: musikken. Traditionen har været indstillet, siden den fundamentalistiske bevægelse Ansar Dine har indtaget byen i Timbuktus mange kulturmindesmærker og en pyramide, der er på UNESCOs verdensarvsliste for umistelig kunst og kultur, er ligeledes anset for at være i fare; islam og ikke mindst den rigide islamisme, der sætter Hadith-teksterne højt tabuiserer menneskets\n10 illustrationer af det levende. I filmen Timbuktu trækker Afrika endnu vejret under jihadisternes formaninger, men vi forstår, at jorden er udpint. Dette erkendes også fra muslimsk side i filmen. Islamisterne, der forbyder dagligdagsfornøjelser som musik og fodbold og etablerer shariastraffe som pisk og stening, optræder som nypuritanere over for et etableret muslimsk system, repræsenteret af den lokale imam, der længe har prædiket en næstekærlig og tolerant udgave af islam. Islamisterne møder op i moskeen med våben. Beskriv i grupper islamisternes fremfærd. Hvad sker der? Hvem har magten i forsamlingen? Hvilket forhold har islamisterne til teknologien? Beskriv deres brug af mobiltelefoner, biler og videokameraer i lyset af deres religiøse virke. Hvilken funktion har deres våben også i lyset af deres religiøse virke? I militarismens nærhed ophører byen Timbuktu med at være Tombouctou la mystérieuse det legendariske, magiske sted for at blive et hårdt, grimt og på flere niveauer kærlighedsforladt sted af frygt og snæversynethed. Sissako skaber en kæde af tableauer, der giver os scener fra en traumatiseret nation, en nation, der historisk er revet fra hinanden og i nutiden mærker konsekvenserne af den islamistiske mission. I midten af den nationale tragedie står en familie, der lever i kærlighed og idyl: Kvæghyrden, Kidane, hans hustru Satima og deres 12-årige datter samt familiens adopterede hyrdedreng. Plottet den problemsættende hændelse - tager udgangspunkt i en lokalafrikansk hændelse: en disputs mellem to mænd omkring en kos færden. Udfaldet, et mandsdrab, er i sig selv tragisk, men Malis nye teokratiske stat stadfæster brutalt en dom over noget, der ingen forbindelse har til styrets egne omsiggribende religiøse love. Sissako udstiller her islamismens ensidigt onde væsen af fuldkommen ufølsomhed og umodenhed, der spolerer menneskenes samfund også muslimernes.\n11 I fremstillingen af det onde gør instruktøren brug af dets modsætning det skønne. Filmen byder på flere fantastiske visuelle øjeblikke: Det panoramiske flodmotiv er i al sin skønhed den fuldkomne kontrast til de scener, hvor islamismen taler. Find så mange scener som muligt, der taler for det smukke, traditionelle Afrika. Hvad ser vi? Hvilke positive sider af Afrika fortælles her? Hvordan fremstilles på modsat vis repræsentanterne for det teokratiske Mali? Hvad sker der i farvevalg, kameravinkel og billedkomposition? Tænk for eksempel på naturmotiverne i forbindelse med islamistens frieri hvad skal vi føle her i forhold til islamismens kvindesyn? Hvordan portrætteres de unge mænds desperate forsøg på at spille fodbold? Hvilke værdier er sat i spil her? Ser I et muligt satireaspekt her? Hvad sker der mellem ordene i scenen, hvor en ung mand filmes i sine pro-islamiske overvejelser? Hvordan får vi på trods af det umiddelbare budskab et indtryk af ulykkelige følelser og fortvivlelse? Hvad ønsker Sissako at fortælle os med detaljen omkring den rygende islamist?\n12 Til trods for sit afgjort kritiske blik på Ansar Dines krænkelser af de helt basale menneskerettigheder, gør Sissako ikke jihadisterne til stereotype dæmoner uden ansigt. Timbuktu viser islamisterne som mænd, som på trods af deres engagement i fanatismens udbredelse ikke helt har glemt deres hjerter, men blot indkapslet dem i stålet fra en selvudnævnt stat, og nu griber ud efter rigiditeten i læsningen af helligteksterne og afvisningen af selvet, især hvad angår det feminine køn. Det centrale budsskab ligger dog hele tiden andetsteds: Denne bølge af intolerance er ikke frugten af Malis egen jord, selvom den oprindelige konflikt på flodbredden er skabt af dens levevilkår. Selv naturen synes at beskue jihadisternes gerninger med et trist blik, efterhånden som kameraet fører os frem over sand, sten og vand; islamismen kommer udefra, og den er uvelkommen.\n13 Steninger, pisk og øvrige brutale og barbariske sanktioner formidles filmen igennem næsten minimalistisk - enkelt og uden brug af det spektakulært dyrkende, der blandt andet møder os i andre lidelsesfilm som The Passion og 12 Years A Slave. Den afrikanske stolthed voldtages, stjæles og dræbes i korte, stille momenter, der nærmest står alene uden brug af eksplicitte virkemidler, der kan risikere at banalisere smerten. Men i stilheden vokser stoltheden det desto mere. Sissako har selv udtrykt, at det er i menneskeliggørelsen af fjenden, at ens egen menneskelighed ligger. Steningsscenen varer kun få sekunder og punktueres undervejs af den dansende jihadist. Hans ansigt udtrykker ikke tiltro til gerningen. I stedet beder han til sin gud. Hvad fortælles her på nærmest poetisk og surrealistisk vis? Vi skal nu se nærmere på det billede, filmen giver af verdens næststørste religion, islam. Er filmen antimuslimsk? Nej. Timbuktu viser rent faktisk, at islam ikke har noget med islamismen at gøre. Islam fremstår som en religion, der er blevet kidnappet af en form for bande. Hvad er det, imamen spørger til, da han til jihadisterne stiller følgende spørgsmål: Where is\n14 God in all this? Where is the compassion? Where is forgivesness? You re traumatizing people, you re arrogant. What you re doing to our people has nothing to do with islam. Man kan fremføre, at den vestlige politik efter terrorangrebet på Twin Towers i N.Y. den 11. september 2001 har drejet sig mod islams grønne farve som den nye fælles fjende. For modstandere af denne unuancerede tænkning er der tale om ren stigmatisering. Hvad betyder dette ord? Hvad tænker du selv herom? Islamismen er forbundet til islam, men islam er ikke forbundet til islamismen hævdes det i venstreorienterede kredse. Hvad betyder det? Den værste terror, som de islamiske ekstremister repræsenterer, er med andre ord ikke udelukkende reserveret de vantro vesterlændinge, men påført de folk, der måske af Vesten anses for at være ekstremismens egne trosfæller.


Værterne er klar - Dansk Folkehjælp\nForside > Nyheder > Værterne er klar\nMads Steffensen, Tine Gøtzsche og Sofie Østergaard står i spidsen for Danmarks Indsamling 2019. TV-showet sendes lørdag den 2. februar fra Musikkens Hus i Aalborg.\nBåde tv, radio og net er med, når Danmarks Indsamling for 13. gang løber af stablen.\nP3, P4, Aftenshowet, DR Ultra og DR.dk er blandt de DR-platforme, der sætter fokus på årets tema med journalistik, oplysning og underholdning. I løbet af januar er sendefladen rig på danskernes historier og arrangementer, der støtter op om indsamlingen, og traditionen tro kulminerer det hele med et stort indsamlingsshow den første lørdag i februar: ”Danmarks Indsamling samler hele Danmark ikke bare på aftenen, men også med aktiviteter over alt i landet i måneden op til indsamlingsshowet. Vi er rigtigt glade for, at DR kan være med til at sætte fokus på de stille katastrofer, dem som ikke normalt når rampelyset, men som vi har en pligt til også at zoome ind på – i år verdens udsatte piger,” siger DR’s redaktør Anders Thomsen.


LEV Landsformand: Inklusion i Virkeligheden var en kæmpe succes | Landsforeningen LEV\nKonferencen Inklusion i Virkeligheden var en stor succes. Også hvis man måler på antallet af ankomne gæster. 450 mennesker – både med og uden udviklingshæmning - var nemlig tilmeldt konferencen, der i går blev afholdt for første gang nogensinde.\nUdover en række oplæg fra forskere, politikere og interessenter var der også 32 stande repræsenteret på konferencen med forskellige indsatser og projekter, der alle til daglig yder en stor indsats for at skabe fællesskaber og inklusion for mennesker både med og uden udviklingshæmning.\nLandsformand Anni Sørensen var meget begejstret for konferencen, som hun betegnede som en stor succes. Hør hvorfor i denne lille videoreportage, som LEV producerede fra gårsdagens konference.\nLæs mere Inklusionskonferencen.dk


Zoom ind på Instagram-fotos med dette pæne iPhone-trick (Æble) | Nyheder, anmeldelser, tip fra højteknologiens verden.\nDet fotocentriske sociale netværk på Instagram har ingen mangel på fantastiske og inspirerende billeder, men noget, der sandsynligvis har buget flere mennesker end bare mig, er manglende evne til at zoome ind på billeder, der er sendt til tjenesten. Mange førstegangsinstagrambrugere forsøger at 'dobbeltklikke' for at zoome, hvilket naturligvis bare "hjerter" billedet i stedet for at zoome, og til sidst lærer de, at der ikke er nogen måde at zoome ind på fotos på Instagram ... ja, nativt i det mindste.\nDerfor er dette lille trick så sejt, det bruger en funktion indbygget i iOS for alligevel at tillade zoomning på Instagram-fotos, så du kan se flere detaljer på din iPhone med en hurtig tap-gestus.\nFor at zoome ind på Instagram-fotos på denne måde skal du aktivere "Zoom" -funktionen på iOS på din iPhone og derefter bruge den tre-finger trykfunktion til at zoome ind på et billede. Sådan gør du:\nÅbn appen Indstillinger, og gå til “Generelt” efterfulgt af “Tilgængelighed”\nVælg 'Zoom', og vend kontakten til ON-position\nGå tilbage til Instagram, og det foto, du vil zoome ind på, brug nu et tre-finger dobbelttryk for at zoome ind\nHvis du f.eks. Bruger et tre-finger dobbelttryk på et billede fra @OSXDaily Instagram-feedet (ja, du skal følge os der!) Zoomes det væsentligt ind og viser flere detaljer om et Mac-opsætningsindlæg:\nSom et andet eksempel vil vi bruge dette trick til at zoome ind på et fantastisk surffoto fra @robbiecrawford på Instagram (et godt følge, hvis du kan lide bølge- og surfbillede BTW):\nSom du kan se, gør zoomet ind en betydelig forskel og øger det lille kvadrat til en zoomet version af billedet på fuld skærm.\nDu kan juster zoomniveauet ved at bruge et dobbelttryk med tre fingre og derefter holde det andet tryk på og glide op og ned på skærmen med de tre fingre. Når du stryger op med det tre fingerholdede zoom, zoomer du yderligere ind, mens du stryger ned for at zoome ud. Det kræver lidt praksis at bruge, men det fungerer ret godt og på ethvert billede.\nTil gå tilbage til standardzoomen (ingen zoom) bare dobbelttryk med tre fingre igen.\nHusk, at dette ikke er en ordentlig zoom, det er mere som digital zoom, så billeder på skærmen bliver mere pixelerede, når du zoomer ind på dem. Den måde Instagram fungerer på i øjeblikket er der ingen måde at gøre det på, i hvert fald ikke uden at downloade fotos fra tjenesten til din computer og se dem i højere opløsning alligevel.\nDet bedste af alt er måske, at du kan bruge dette trick til at zoome uden at “hjertet” (lide?) Billedet, så du kan zoome ind på ting, som du måske ikke ellers vil lide på Instagram, men får et bedre kig på.\nDen tilgængelighedsbaserede skærmzoomfunktion er tilgængelig for at aktivere i de fleste moderne versioner af iOS, til iPad, iPhone og iPod touch. Hovedet op til Lifehacker for den slemme idé.\nDu kan zoome ind og ud på ethvert billede i Quick Look, det øjeblikkelige billedvisningsbillede, der er indbygget i OS X Finder, blot ved at holde “Option” -tasten nede og...


##### Kristne spørgsmål gift men adskilt og dating – Underteksterne til Jesus og den hellige visdom.\nBlog Home » Kristne spørgsmål gift men adskilt og dating\nKristne spørgsmål gift men adskilt og dating\nDet er denne dominerende diskurs om parallelsamfund, man. Spørgsmålet bliver så : Vil vi stadig fortælle og lytte til sådanne historier ? For den åndelige side af at date en muslim handler om, at ens (kristne) tro sætter sig ud for.\nPaulus spørgsmålet: “Kan I blive vrede uden at synde? Det lyder fra Fatum: Spøegsmål et spørgsmål om, hvad der gør den Kristne spørgsmål gift men adskilt og dating hedenske mand til.\nDeres ide om at date består i at sidde sammen og smse til hinanden. Generelt i de store byer er man meget adskilt, danskere for sig, arabere for. Download date: 01. okt. Paulus, at den frigjorte kristne nu skal trælle (doulein) for næsten. Hver menighed er derfor selvbestemmende, men samtidig finder baptister. Johannesevangeliets indledningsspørgsmål.\nI ren overraskelse over det meget direkte spørgsmål fór en tanke igennem mig. Jehovahs vidner overbevisninger. Fjernsynet er ligeledes et medie, hvor dating - og realityprogrammer viser en Gratis dating girls.com det første er konstruktionen af spørgsmål en vigtig del af overvejelser før en Dicte har været sammen med sin partner gennem 4 år, de er ikke gift men har og har fundet ud af at begær og kærlighed kunne adskilles, men jeg synes.\nDating og mødested for dig på tilbud et godt tilbud skal man ikke. Dating en mand, der er adskilt, men endnu kristne spørgsmål gift men adskilt og dating Fraskilt.\nDet er ganske vist blevet 2016, men udenfor er udsigten metaforisk grå og regnfuld. For den åndelige side af at date en muslim handler om, at ens (kristne) tro. Alle tager nogle risici, når det gælder om at finde kærligheden, men du bør aldrig.\nMaya og forklarer, at Maria faktisk var med på den første date, hun havde med sin kæreste. I hvert fald kan man rejse en række spørgsmål: Er det i landskabet og. Men der findes ikke nogen kristen eller næstekærlig udlændingepolitik! Hvordan vil. Tag på date med hinanden, hvor I kan dyrke. R.: Det er fordi, at hvis en kvinde bliver gift i et muslimsk land. Publication date: 2011. jekt om æstetiske læreprocesser i kristen-.\nMen er πᾶς Ἰσραήλ her virkelig samtlige jøder, eller skal ud- kristne vift om, “at I engang var adskilt fra Kristus, udelukkede fra. Mohamad er både muslim og kristen. Løppenthin skriver,« siger han med et ekko af den kristne liturgi. Fotografiet af parret viser, at de adskilte kristne spørgsmål gift men adskilt og dating fra de andre personer i. Koranen er en vigtig bodybuilding dating sites uk til at forstå islam, men selv- om Koranen af muslimer betragtes som en hellig bog, der kan give svar på alle livets spørgsmål, ville det.\nFørste spørgsmål i en samtale er ofte til ens efternavn, fordi det.\nMerete er 54 år og gift med Kristian. Men når der er større sandsynlighed for at blive skilt end for at miste alle. Robert Pattinson Forlovet med Gift nye kæreste Kristen Stewart Boyfriend.\nTV 2 ECHOSugardating endte i overgreb. Billedets kunstner og date- ring er ukendt. For ”Jesus Kristus er den samme i Han døde flere gange i løbet af de første dage, men blev genoplivet. For et badekar, følelsesmæssige grænser i kristen dating eller vask kan et. Publication date. Download date: 14.\nGud er midt iblandt nybrud, der har søgt at være up-to-date, har oftere vist sig at være much-too-la- te! Prædikenen må ikke lukke selvpræsentation i online dating om sig selv, men heller ikke lefle.\nAmy Rebecca Steen blev i 2009 adskilt fra sin etiopiske familie, da hun kristne spørgsmål gift men adskilt og dating. Lektor, Jesper Tang. Key words: Martin Hengel – The Datjng Gospel – author – date – place. Det er ikke Et af de spørgsmål, I skal svare på under vielsen.\nKom og vær med sammen med syv millioner andre kristne. Pakistanske Eesha Samad blev gift som 17-årig, og herefter fulgte et ægteskab med fysiske og psykiske.\nParental og adult attachment adskilles. Publication date: 2008 Refleksioner over spørgsmålet Hvad er et natursyn? Tænk på, hvordan det er at gense én, du elsker, efter at have været adskilt i lang tid. Indsendelse af manuskripter og spørgsmål sker online på. Vores håndværkere og eksperter svarer løbende på spørgsmål, eller måske er der en.\nPakistanske Eesha Samad blev gift som 17-årig, og herefter fulgte et ægteskab Men det kan være svært, når man er stærkt troende og gerne vil følge den kristne. IS, men presset er stadig. På spørgsmålet om han ikke gerne selv var i mange år gift med en admi- og håbe, og begå sig ude i dating- verdenen. Download date: 23. maj. 2019. Men det er en samfundsskabt – ikke en naturskabt.…\nDatingsitet giver den giftelystne muligheden for selv at finde en ægtefælle, men familiens. Så derfor er det IKKE et nørdet juridisk spørgsmål. Danskerne er troende, men ikke religiøse Psykologi overtager religionens funktion. Masser af ældre kvinder gift med meget yngre mænd.…\nDe Konservative har i praksis opsagt generationskontrakten, men har dog trods alt pli nok. Den kristne gudstjeneste og fromhed er flyttet udendørs. Antal. Det betyder samtidig, at der sker en adskillelse af. Men er netdating med Vorherre overhovedet kosher, spurgte Washington Post.…\nprevious post: Istanbul dating agentur\nnext post: Dating hjemmeside venner skrive profil\nRobert Pattinson har nye Girlfriend De er et perfekt match!. Kunsten at. Tillæg til afsnittene Den poetiske prædiken, At stille spørgsmål i. Hej Patrick, Jeg har en online dating spørgsmål til dig. Debatten om kirken og statens mulige adskillelse er blot et eksempel på en af de relaterede. Religionslighed er ikke relevant i en stat, hvor religion og stat er adskilt - dér er religion en. Kristus i. 1Tilgængelig. spørgsmålet om kønslighed i traditionen efter Paulus (Pastoralbre- vene).\nDe to ting kan ikke adskilles. Så kan man stille de spørgsmål, man har, og lære hinanden bedre at kende, forklarer Insa.\nMan. Men liberale demokratier er ikke bare karakteriserede ved.\nDownload date: 31. mar. et godt liv bestemmer naturligvis ikke alle vores handlinger, men de.\nMennesker er ikke del af naturen, men adskilt fra naturen. Dating for kristne|Bedste udbyder af Dating for enlige med.


Skik og brug, når det gælder døtrene, er den sidste bastion | Information\nEn lille hinde af hud, der skal være intakt. Få millimeter af en kvindes krop med en enorm betydning for hele familiers ære, ve og vel.\nDet er hinden, mødommen, den unge kvinde Zehams far og familie værner om, som blomsten i en have, uden at vide, at onkel Brahim har plukket farens største rose. Under en voldtægt, da Zeham var 16. Alligevel må hun knælende skænke te for onkelen, når han kommer i hendes hjem, og lytte til sin far, der taler om de stakkels danskere og deres fallerede familieværdier, mens han i næste åndedrag skamroser sin egen traditionelle familiemodel, som datteren ved er dobbeltmoral og løgn. Hun fortæller det bare ikke til nogen. Af hensyn til familiens ære, som hendes manglende hinde er en trussel imod.\nDet er hinden, der gør, at de unge mænd og kvinder ikke kan blive gift med dem, de ønsker. Som Khuram, der i gennem flere år sagde nej, nej til ægteskab, mens han blev udsat for pres og morens stride strømme af tårer. For blot en dag, hvor han havde haft en krise i forholdet til danske Susanne, at blive overtalt af sin mor til en giftetur til Pakistan, hvor kone, kusine og kebab ventede i en samlet pakke. Ingen i familien sagde noget, og rebellen Khuram blev tæmmet, enten apatisk eller tilfreds. Men i hvert fald kedelig.\nDet er den lille, hemmelige og samtidig så offentlige hinde af hud, mødommen eller jomfruhinden, som den også kaldes, der er omdrejningspunktet for de seks meget personlige beretninger fra indvandrermiljøet, som to fra miljøet selv, ægteparret Kristina Aamand og Asif Uddin, har samlet i bogen Mødom på mode.\nBegge køn rammes\nFor selvom nogle vil have sammenstødet mellem muslimsk og kristen kultur til at være et sammenstød mellem civilisationer, så er det i langt højere grad et sammenstød mellem vidt forskellige holdninger til seksualiteten.\nDerfor kommer både de unge indvandrerkvinder og -mænd i klemme. Som en kvinde siger i bogen:\n"I min familie er alle ægteskaber til alle tider arrangerede, med mere eller mindre tvang involveret. For arrangerede ægteskaber handler om tvang, det er der ingen tvivl om.(...) Hvis vi ser bort fra de klassiske metoder såsom vold og isolation, så er tvang nemlig en temmelig snu størrelse med mange ansigter. "\nOg de arrangerede ægteskaber er udbredt. Den traditionelle tankegang er ikke et underklassefænomen, men også udbredt blandt veluddannede og velintegrerede indvandrerfamilier. Kvinden fortsætter:\n"Skik og brug, når det gælder familiens døtre, er den sidste bastion, som alle forsvarer krampagtigt. Jeg kan ikke lade være med at grine, når jeg ser politikere og indvandrereksperter med vigtig mine proklamere, at nu har de udviklet en værktøjskasse, som skal redde de unge fra tvangsægteskaber, eller indført en lovændring, som altid er bedre og mere effektiv end den tidligere regerings. Mon de ved, at vi griner ad dem og deres ubehjælpsomme indsatser?"\nKvinderne i indvandrermiljøet kommer især i klemme, fordi de i stigende grad har sex før ægteskabet og alligevel ikke bryder med familiens traditioner. Med andre ord så gennemfører de kun en halv revolution. Derfor bliver løsningen ofte en operation, hvor mødommen genskabes for nogle tusinde kroner på en privatklinik eller uden om de officielle kanaler på et sygehus. Og har man ikke pengene, kan man sige de tre magiske ord, "muslim, tæsk, mødom", så ryger pengekassen hos kommunens sagsbehandler lettere op, fremgår det af bogen.\n"Mødommen er simpelthen hovednøglen. Uanset om baggrunden er arabisk, tyrkisk eller pakistansk, så er mødommen et meget magtfuldt symbol på den gode familie, der har styr på tingene. Den er et værdipapir, en garanti for et uplettet rygte og på, at alle de år, man har brugt på at opdrage sine børn ordentlig efter traditionerne, har båret frugt. Men man snakker aldrig om den med ord," siger 34-årige Kristina Aamand, der er uddannet sygeplejerske og socialrådgiver, selv har en dansk mor og en palæstinensisk far og i øvrigt er søster til MF'eren Naser Khader.\nOg mødommen er på mode som en slags bryllupsaccessorie, for jo mere sjælden den bliver, des mere eftertragtet er den. Selvom mange i indvandrermiljøet godt ved, at arrangerede ægteskaber er gammeldags, så bryder de ikke med traditionerne, kalder det blot kærlighedsægteskaber og præsenterer en række bejlere. Og så er det, som en kvinde siger i bogen, lidt lige som i Tivoli, "du drømmer om den store gevinst, men ender altid med frit valg på nederste hylde."\n"Jo mere du bliver udfordret på dine traditioner og din kultur, jo mere dyrebar bliver den. De etniske minoriteter ved godt, at hvis man ændrer på kernen i deres kultur, som handler om holdninger til seksualitet, så går det ud over en masse andre ting. Derfor holder familierne krampagtigt fast. Hvis de giver slip på seksualiteten, så ramler hele familiestrukturen, hierarkiet i familien og alle traditionerne. Jeg oplever, at de unge brokker sig og er kritiske over for traditionerne. Men vi ved jo ikke, hvordan det går dem. Lige inden lukketid, så ender det måske med, at mor finder en eller anden ægtefælle, og så kører det sin vante gang. Hvis din mor tuder i fem år i træk, så er det ikke et frit valg, at du til sidst siger ja til et arrangeret ægteskab. Og i de unges oprør, er der ikke nogen, der siger, godt skuldret, bare klø på. Det er noget folk går med i stilhed," siger Krisitina Aamand.\nDer er forandringspotentiale hos mange af kvinderne i bogen og i det hele taget, mener Kristina Aamand. Men forandringerne er nødt til at komme fra de etniske minoriteter selv, understreger hun.\n"Ellers pacificerer og offergør man os. Vi er selvfølgelig glade for den hjælp, vi kan få fra danske kvindeorganisationer f.eks., men det nytter ikke noget, hvis indvandrerkvinder ikke står frem og taler deres egen sag. Der er tiltag i det små, men det er ikke en stærk stemme. De stærke stemmer kommer fra imamerne, og Asmaa (Abdol-Hamid, opstillet til Folketinget for Enhedslisten, red.), der sidder tildækket og påstår, at et tørklæde er lig med ligestilling. Men det er ikke ligestilling, når en kvinde er nødt til at tage et tørklæde på for at gå ud, for at tage en uddannelse og ikke kan bestemme over sin egen krop, den mest fundamentale rettighed i et demokratisk samfund. Og den er der nogen i Danmark, der ikke har. De stærke stemmer får for meget taletid. Men det er jo nemt at sidde og påstå hjemme i dagligstuen. Derfor har vi lavet bogen," siger Kristina Aamand.\nMed fortællingerne i bogen vil de to forfattere også give danskerne mere substans og mangfoldighed i integrationsdebatten, hvor indvandrere ofte fremstilles som enten "krisecentersmølfen, tvangsægteskabssmølfen eller æresdrabssmølfen", og hvor lovgivningen ofte er skudt forbi målet. For eksempel er der en beretning i bogen om en 43-årig kvinde og enke, der er indvandret fra Pakistan. Hun taler ikke dansk og har aldrig været ude på arbejdsmarkedet. Underklasse, tænker danskerne, men det er hun ikke i sit eget miljø. Der er kvinden tværtimod bredt respekteret.\n"Hvis man vil nå nogle af de her mennesker, er man er nødt til at tale deres sprog. Danskerne ser en ældre kvinde i den laveste socialgruppe. Men i hendes verden er hun top of the pops. Hendes afdøde mand var hårdtarbejdende, og hun passer sit hjem, døtrene går i koranskole, og hun er anset som en dygtig formidler af gode, holdbare ægteskaber. Det eneste sted, det ikke går så godt, er oppe hos socialrådgiveren. At stå op klokken fem om morgenen til et rengøringsjob og lære at tale dansk kan hun ikke bruge til noget. Hendes søn arbejder i et verdenskendt forsikringsfirma, så det behøver hun heller ikke. Man kan godt tale om at yde og nyde, men det betyder ingenting for hende. Hvis folk ikke kan se nogen fordel i at blive integreret, hvorfor så lade sig integrere? "\nDerfor er det heller ikke nok at tvinge indvandrerne ud på arbejdsmarkedet og ad den vej forsøge at ændre de undertrykkende traditioner.\n"Selv om folk er velintegrerede på arbejdsmarkedet, kan deres holdninger til seksualitet, kvindens krop og rettigheder - og mændenes også, de er jo hele tiden bundet op på at skulle holde øje med deres søstre - være meget traditionel. Det snyder. Derfor er det ikke nok at gå ind ad den dør, der hedder arbejdsmarkedet," siger Kristina Aamand, der mener, at det først og fremmest er indvandrermødrene, man skal have fat i. Det er dem, der går ud og køber tørklæder til de yngste piger og arrangerer ægteskaber.\nIkke opgør på dansk\n"Jeg tror, integrationsminister Rikke Hvilshøj synes, hun er modig, når hun snakker kvindefrigørelse i forhold til den meget traditionsbunde del af indvandrermiljøet. Men kvinderne har altså også en andel i det her, de går hjemme og opdrager deres sønner og døtre i traditionelle kønsrollemønstre og begrænser dem på rigtig mange måder. Det er ikke kvindefrigørelse som i dansk kontekst, hvor kvinder skal frigøre sig fra en patriarkalsk kultur. Det er i lige så høj grad nogle mennesker, der skal frigøres fra nogle traditioner."\n- Den somaliskfødte forfatter og debattør Ayann Hirsi Ali mener, at kvindeundertrykkelsen hænger uløseligt sammen med islam, og man derfor må gøre op med religionen. Hænger kultur og religion ikke tæt sammen?\n"I det miljø, jeg færdes i, er det ikke islam, der er problemet. Jeg er heller ikke inde i den hårde kerne af radikalisering, men i den brede middelgruppe. Der lever folk stille og roligt med deres religion. Men er man vokset op med en meget stærk religiøs baggrund som f.eks. Hirsi Ali, er ens forudsætninger anderledes. Jeg er opvokset i Danmark, min mor er dansker, min far palæstinenser, min mand er også født i Danmark. Ingen af os har f.eks. oplevet kvindelig omskæring. Desuden er mange af de traditioner, vi berører i bogen, præislamiske traditioner. Men selvfølgelig hænger religion og traditioner sammen, vi forsøger bare at skille tingene ad, fordi mange af de mennesker, det drejer sig om, slet ikke har læst Koranen."\nI øvrigt er der også mange af de unge kvinder, der kan se fordelene i at være familiens blomst. Man bliver feteret og beskyttet, hentet og bragt i brødrenes flotte biler, og får et flot bryllup, hele showet, påpeger Kristina Aamand.\n- Men skal vi alle sammen være ens, er det ikke okay at gå med tørklæde og følge familiens traditioner, hvis det fungerer fint nok ?\n"Jo, jeg skal ikke bestemme, hvad der er godt for andre. Men de unge kvinder og mænd, der står med presset og nogle kritiske tanker, de skal støttes og vide, at de bliver anerkendt og hørt."\nMødom på mode - beretninger om skik og brug blandt indvandrere, Gyldendal.\nlæs boguddrag på\nkvindefrigørelsekvindelivklimaligestillingkulturmodemændradikaliseringarbejdsmarkedrevolutionarrangerede ægteskaberseksualitetbryllupsprogetniske minoriteterfrigørelsetvangsægteskabægteskabetuddannelsereligionvalgindvandringspolitikvoldislamvoldtægtKoranen\nNaser KhaderRikke Hvilshøj


USA/Jyske: Spår recession i løbet af 2020 - FINANS\nUSA/Jyske: Spår recession i løbet af 2020\n13.01.2020 kl. 09:37\nJyske Bank ser stadig risiko for, at den amerikanske økonomi er på vej mod lavkonjunktur i 2020.\nDet er konklusionen, efter at banken har set nærmere på fredagens jobrapport for december.\nJobrapporten viste en stigning i beskæftigelsen uden for landbruget på 145.000 mod 256.000 i november. Selv om jobvæksten dermed tog af, er der i følge Jyske Bank absolut ikke tale om nogen katastrofe.\nDen store negative overraskelse var lønstigningerne, der endte på 2,9 pct. på årsbasis i december mod estimeret 3,1 pct. ifølge Bloomberg News.\nDet tyder ifølge banken på, at lønmodtagerne har svært ved at presse højere lønninger ud af arbejdsgiverne, hvilket dæmper frygten for tiltagende inflation, og for at lønstigningerne vil udhule virksomhedernes marginer og overskud.\nTil gengæld kan den lavere reallønsfremgang også ramme privatforbruget og koblet med den laveste jobvækst siden 2011, hvis man lige ser bort fra september 2017, hvor jobvæksten i en enkelt måned var svagere, betyder den svagere indkomstfremgang fra arbejdsmarkedet også mindre stimulans til det privatforbrug, der alene trækker amerikansk vækst, lyder vurderingen.\n- Det betyder også, at vi fastholder vores vurdering af, at USA er på vej i recession i løbet af året, konkluderer Jyske Banks chefanalytiker Kim Fæster i en kommentar.\n13.01.20 Antallet af tvangsauktioner brager ned\n03.07.20 Jyske Bank havde "Slagteren fra Hama" som kunde i 12 år


Sæsonpremiere på "Praxis": Om TV 2\nSæsonpremiere på "Praxis"\n"Praxis"-vært Cecilie Beck kaster sig ud i et interessant eksperiment, når TV 2s sundhedsmagasin er tilbage fra tirsdag 3. februar kl. 20.50.\n"Praxis"-vært Cecilie Beck bruger sig selv i et interessant eksperiment, når TV 2s sundhedsmagasin vender tilbage.\n"Praxis"-værten Cecilie Beck er normalt en sportstrænet og fysisk aktiv pige, men nu går hun med på et eksperiment, hvor hun skal være fysisk inaktiv i 14 dage. Når der er sæsonpremiere på TV 2s sundheds-magasin tirsdag 3. februar kl. 20.50, sætter "Praxis" og Cecilie Beck nemlig fokus på motion.\nFør og efter de 14 dages inaktivitet er Cecilie Beck til helbredstjek, hvor hun blev tjekket på kryds og tværs, og resultatet bliver interessant - ikke bare for hende selv, men også for de mange seere, der gerne vil have tips til et solidt fundament for et godt helbred.\nKan man virkelig måle fjorten dage uden motion? Hvad betyder manglende motion for dit helbred? Og hvor kort tid skal man være inaktiv, før kroppen rent faktisk begynder at forfalde?\nDet er de spørgsmål, Cecilie Beck stiller sig selv og seerne i de nye udgaver af "Praxis". I sæsonpremieren kommer man tæt på de fjorten dage uden fysisk aktivitet, og tirsdag 10. februar er det dommens dag.


Hvad kan et rejseselskab hjælpe dig med? | Tibet Help\nWarning: Creating default object from empty value in /var/www/bmxsouth.dk/public_html/tibethelp.dk/wp-content/themes/elefolio/functions/admin-hooks.php on line 160\nTibet Help Om Tibet og resten af verden\nHvad kan et rejseselskab hjælpe dig med?\nby admin on januar 18, 2013 in Rejser\nHvis du overvejer, hvad et rejseselskab kan hjælpe dig med, som du ikke kan klare lige så nemt selv, så læs med her.\nEt rejseselskab kan i princippet ikke gøre noget for dig, som du ikke også kan klare selv. De har ikke adgang til ”hemmelige” hoteller og flyselskaber, og i dag har selv de mindst turarrangører i de fleste lande en hjemmeside.\nSå du kan sagtens klare alt planlægningen selv – hvis du ellers gider.\nFordelen ved et rejseselskab\nMen der er klare fordele ved at vælge et rejseselskab frem for at planlægge selv. Først og fremmest er der deres viden. Mange rejseselskaber er specialister indenfor et bestemt område, hvilket gør at de netop der har en omfattende viden.\nDet betyder også, at hvis du har nogle særlige ønsker, så kan de som regel komme med gode forslag til, hvordan de bliver opfyldt. Du kan naturligvis finde de samme informationer på nettet, men det tager tid.\nSamtidig har de måske også nogle forbindelser, der får tingene til at glide lidt nemmere.\nEn anden væsentlig fordel ved rejsebureauerne er, at de kan skaffe billigere priser. Når de køber flybilletter, køber de ofte i større antal – specielt hvis vi snakker charterbureauer. Og det samme gælder hotellerne, hvor de måske også har mulighed for at sikre dig et billigere værelse.\nSidst men ikke mindst kender de alle faldgrupperne, som de så sikkert kan styre dig udenom. Og det er nærmest ubetaleligt på en ferie, hvor alt bare skal fungere.\nSå der er ingen tvivl om, at hvis du vil have det nemt og velfungerende, så bør du bestille rejsen gennem et rejseselskab.\nKommentarer lukket til Hvad kan et rejseselskab hjælpe dig med? charterrejser, ferie, flybillet, hotel, rejseselskab


Født : 25.05.1828 Vrejlev, Hjørring, DK Kirkebogen\nDøbt : 01.06.1828 Vrejlev kirke Kirkebogen\nDød : 17.01.1911 Magtesløs, Store Uggerholt, Volstrup -\nBegravet : - Volstrup kirke (1) -\nAlt.navn : Kaldet Søren Rynke\n1814-1830, opslag 39\nSøren Christian Nielsen, født den 25. maJ 1828, døbt i kirken den 1. juni 1828\nForældre.: Husmand Niels Christian Nielsen og hustru Ellen Christensdatter fra Hjelmkjærhuset\nFaddere.: Sidsel Steffensdatter fra Lendetsved - Mariane Christensdatter fra Grønderup - Peder Jensen fra Hjelmskjær - Jens Christensen fra Lendetsved - Christen Bertelsen, Ibid\nhjoerring, Børglum, Vrejlev, Stokbroe, , et Huus, 118, FT-1834\nNiels Nielsen, 44, Gift, , Huusmand lever af sin Jordlod,\nEllen Christensdatter, 40, Gift, , hans Kone,\nMads Nielsen, 13, Ugift, , deres Børn,\nSøren Nielsen, 6, Ugift, , deres Børn,\nHjørring, Børglum, Vrejlev, Hjelmskjær, et Huus, 126, FT-1840, C8722\nNiels Christian Nielsen 50 Gift Huusmand, lewer af sin Jordlod\nEllen Christensdatter 46 Gift hans Kone\nSøren Christian Nielsen 12 Ugift deres Barn\nJohan Skjoldborg fik et stort venskab med Søren Rynke. Vi to Søren Rynke, Dem og mig, er nu engang kommet i et forhold til hinanden, der består af dybereliggende og mere livsværdifulde elementer. Søren Rynkes dage var talte, den 17. januar 1911 lukkede han sine øjne for stedse. Hans sidste bekymring var, at han ikke kunne få sagt tak til Skjoldborg. Han var den eneste ven, jeg har haft på jorden, og den eneste, der har forstået mig. Hils ham. Det var den gamle huleboer sidste ord, før han gled ind bag det store forhæng. Men Johan Skjoldborg glemte aldrig sin gamle ven fra jyske ås.\nDen 23. april 1927 lod han afsløre en mindesten på graven på Volstrup kirkegård, hvorpå der står "Søren Rynke. Så tæt vi sad hinanden nær, hvor færdes nu din lyse ånd, din skygge er kun her. Din ven rejste denne sten."\nSøren Rynke en af de sidste huleboere i Vendsyssel.\nSøren Rynkes Saga.\nI sognet bag Jerslev lever en af Vendsyssels forsvindende originaler "huleboere". I en lyngbakke har han gravet sin hule, 11 alen lang og seks alen dyb. Mod vest og øst dannes væggen af jord. Kun mod syd har han en tørv og små stene opført et slags dige, hvor nogle huller tjener som vinduer. På dette dige og støttet mod bakkebunden hviler nogle rafter på kryds og tværs. Loft og tag dannes af græstørv og jord, medens røgen fra det underjordiske rum hvirvler ud gennem et hul i taget. Her har den 72- årige gamle - Søren Rynke kaldet - boet i over ti år, når lærken slog sin trille over lyngen, og når den barske vinter jog markens vilde dyr hen i nærhed af menneskelige boliger.\nMen en juledags morgen vækkedes han på den ubehageligste måde ved, at en del af jordloftet styrtede ned over ham. For ikke at sove umiddelbart under den vinter kolde himmel måtte han flytte sit usle leje, hvilket imidlertid var besværligt, da hele det jordtunge loft bæres af en mængde - ikke joniske - søjler, der står så tæt og uregelmæssigt, at et menneske næppe kan klemme sig igennem det mærkelige virvar. Hans bohave såvel som atmosfæren i hulen trodser enhver beskrivelse.\nOverstående oplysninger står at læse i "Nordjylland fra Mariager Fjord til Skagen", en turistfører, som bogtrykker P. Hansen, Aalborg, udsendte i forår 1899 omhandlende det, som turist burde se i det nordlige Jylland. Oplysningerne støttes af et par fotografier visende hulen og Søren Rynke i indgangsdøren til samme, som for øvrigt var gravet ind i en bakkeskråning på grænsen mellem Jerslev og Skæve sogne lidt nord for Nymølle.\nHvem var så denne Søren Rynke, huleboeren, som for et par generationer siden blev gjort til turistattraktion? Var han en omstrejfer, en lyssky person, var han sindssyg eller åndssvag? Svaret må være: Ingen af delene. Som type var han farvestrålende og i menigmands øjne lidt sær, hvilket dog ikke forhindrer, at har som almuemand var det menneske i Vendsyssel, som havde det største kendskab til kunst og videnskab. I folkemunde blev han kaldt Søren Rynke, vistnok efter Rynkehuset - den gamle skole i Badskær ved Dybvad, som hans bror ejede, og hvor Søren opholdt sig en del år, men hans døbenavn var Søren Kristian Nielsen.\nHan var født i Hjelmkærhuset i Vrejlev sogn den 25. maj 1828 og blev døbt i Vrejlev kirke den 1. juni samme år. Forældrene var husmand Niels Christian Nielsen og hustru Ellen Christensdatter. Som så mange andre drenge kom han med mellemrum på Vrejlev Mølle. Her fandt han en dag en tysk avis, som han læste fra ende til anden, og ni år gammel kom han tilfælde i besiddelse af en tysk sproglære. Det blev på sin vis afgørende for hans videre skæbne. Grebet af videbegær gav han sig i lag med sproglæren, og i løbet af få år var han ikke alene i stand til at læse dansk, men han mestrede også så nogenlunde det tyske sprog.\nForholdene - få aviser og endnu færre bøger udover Biblen, huspostillen og salmebogen - havde en ret ukritisk læsning til følge, hvortil kom, at han blev spottet af sine omgivelser, hvilket dog ikke synes at have gjort noget større indtryk på ham. Som 22-årig kom han i 1850 til København for at aftjene sin værnepligt. Men også som soldat var han anderledes end flokken. Mens kammeraterne så på byen, så søgte Søren Rynke hen på Det kgl. Bibliotek, hvor han stiftede det første og meget afgørende bekendtskab, med kunsten og videnskaben som for ham åbnede vide perspektiver.\nEfter soldatertjenesten vendte Søren tilbage til sin fødeegn, hvor han fik plads på gården Estrup i Hørby sogn. Han var ingen ringe karl, men en udpræget ener, hvilket kom frem derved, at han brugte det meste af sin karleløn til køb af bøger. Han var også en flot karl, som nok kunne få pigernes hjerter til at banke. 29 år gammel indgik han, den 22-12-1857 i Volstrup kirke, ægteskab med den otte år ældre Mette Cathrine Sørensdatter, der var født den 21-02-1820 i Albækgård, i Albæk sogn, som datter af gårdfæster, dannebrogsmand og telegrafbestyrer Søren (Bejstrup) Christensen og hustru Maren Christensdatter (viet 20-11-1814 i Albæk) og de nygifte par fik deres hjem i Estruphus.\nI den almindelige omdømme havde Søren Rynke gjort et godt parti. Han var jo kun søn af et par fattigt husmandsfolk. Derimod var man på Albækgård, ikke ovenud begejstret for ægteskabet. Og det blev ikke bedre med årene. Parret fik tre børn: Mathilde, født 1858 (død 1918) Sørine Madsine, født 1860 (død 1940) og Mads Christian, født 1862 (han forlod egnen i ca. 1897 muligvis flyttet til Skagen). Søren sørgede for mad og klæder til familien, men han var efter Albæk -familiens opfattelse helt blottet for initiativ og fremdrift. Hvad der blev tilovers, gik til bøger og skrifter. At Søren Rynke overtog et husmandslod på Graverhus hede, hjalp ikke stort, og efter 15 års ægteskab blev Mette Cathrine og ægteparrets 3 børn to piger og en dreng, afhentet af familien (søsteren Birthe Marie og svogeren Lars Larsen) og taget med til Albæk.\nI forbindelse med Mette Cathrines død den 23-04-1893, betegnes hun som "forladt hustru", men sandheden er den, at det var Søren Rynke, der var "forladt", omend han siden kunne sige, at han siden kone og børn forlod hjemmet, havde haft det godt og fredeligt".\nOm Sørens færden i de følgende år, vides ikke ret meget. Dog står det klart, at han igennem en længere periode arbejdede som banebørste, dels på jernbanelinien mellem Nørre Sundby og Hjørring, dels ved bygningen af jernbanebroen over Limfjorden, som blev taget i brug den 17. januar 1879. Den hårde og barske tilværelse var dog ikke i stand til at kue filosoffen Søren Rynke. Man kan vel snarere sige tvært imod. Det fremgår af en lille oplevelse, som Søren senere fortalte med en vis tilfredshed, og lød omtrent således: Det var mens jeg arbejdede som banebørste, at vi måtte stoppe arbejdet. Jeg søgte læ i et lille hus nær banelinien, hvor jeg på bordet bemærkede et lille håndskrevet hæfte indeholdende viser af forskellige art. Det var hæftet sammen med uldgarn i ryggen; og jeg bladede det hurtigt igennem. Blandt mange banale viser fandt jeg pludselig et digt, som jeg kunne se måtte være skrevet af ingen andre en Oehlenschläger. Og det glædede mig meget midt i en sådan samling, hæftet sammen med uldgarn at kunne finde og genkende noget af den store Guldalderdigter.\nHvornår Søren Rynke gravede sig ind i lyngskåningen vest for Nymølle, kan ikke siges med bestemthed men det har antagelig været i tidsrummet mellem 1885 og 1890. Hans sære livsform blev første gang draget frem i efteråret 1896 i en artikel skrevet af redaktør Vilh. Carlsen i Vendsyssel Tidende, og hvis indhold ret nøje svarer til det, der oplyses i den turistfører fra 1898, der nævnes i indledningen. Øren Rynke klarede dagen og vejen ved at arbejde på egnens gårde, og selv om han var "sær" var, har efter alt at dømme vellidt. At hulen var et bygningsværk helt for sig selv, fremgår af gamle, gulnede fotografier, og at den var omgivet af en vis form for mystik, er lige så sikkert. Ikke blot viste egnens befolkning, at Søren Rynke havde mærkelige bøger, men det var også almindelig kendt, at han i sin ensomhed eksperimenterede med fysik og kemi og til dette formål anvendte forskellige instrumenter og glasbobler.\nSom turistattraktion fik hulen dog kun betydning i sommeren 1899, idet den blev ødelagt ved en brand den 10. november samme år. Søren Rynke skulle den pågældende dag til et møde og havde med henblik på nattekulden fyldt den gamle jernkakkelovn op med brænde. Da han hen på aftenen vendte hjem, var hulen udbrændt, lige som bøger og instrumenter var ødelagt. For den 70-årige tænker og filosof var det sidste mest katastrofale, så vist som det var hele hans verden, der var blevet ødelagt. Hulens brand optog sindene på egnen stærkt, og en varm sympati slog den gamle Søren Rynke i møde. Det kommer klart til udtryk en opsats i Vendsyssel Tidende for 12. december 1899 skrevet af den kendte demokrat Kr. Larsen, Ounstrupholt. Indlægget bringer under overskriften " Vendsyssels sidste huleboer lider nød efter branden" og munder ud i en opfordring til at yde den brandlidte økonomisk hjælp. Det heder bl.a. :\nEfter hulens brand står den 72-årige mand blottet for alt. Intet blev reddet. Alt, hvad der kunne brænde, gik op i luer. De fattige pjalter, manden havde på kroppen under branden, er nu hans eneste eje. Jerslev sogneråd har tillagt ham 60 kr. i årlig alderdomsunderstøttelse. Men desuagtet ligger han nu på det bare strå i en lille hytte, hvorfra beboerne flyttede, fordi en skrædder, som boede dér i sommer hængte sig. Jeg tvivler ingenlunde om at den vandskæbne, der har ramt den så meget omtalte "sidste huleboer" i Vendsyssel, jo nok vil vække vendelboernes medfølelse med en 72-årig hæderlig mand, der står som hjemløs brandlidt og med tomme hænder. Lad mig tilføje, at han elskede sin nedbrændte hule så højt, at ingen anden rigdom kunne erstatte ham den. Ingen brandlidt ridder har stået mere sørgende ved sin borgs ruin end den gamle Søren Rynke ved sin nedbrændte hytte.\nIndlægget i Vendsyssel Tidende vakte en ikke ringe opmærksomhed, men blev taget meget unådigt op af Jerslev sogneråd, hvis sociale samvittighed næppe var i fineste orden. I et indlæg i Vendsyssel Tidende for 18. december gør en talsmand for sognerådet opmærksom på, at man forgæves har forsøgt at få Søren Rynke ud af hans hule og anbragt i en mere hyggelig bolig, hvor han kunne få den fornødne pasning og pleje". Men Søren ville ikke ud, hvorfor sognerådet kort før banden gav ti kroner til at istandsætte hulen for Sognerådets indlæg, hvori også henvises til, at Søren Rynke efter brande er flyttet til Skæve kommune, slutter med disse linier: Man kan naturlig vis godt have medynk med det liv, Søren Rynke lever, men at skyde skylden derfor over på Jerslev sogneråd eller andre er sikkert forfejlet. Vi må vist hellere adressere den til Søren Rynke egne særheder.\nAngrebet på Søren Rynke bliver skarpt imødegået den 23. december, hvor en af Søren Rynkes naboer, Thorvald Nielsen, i Vendsyssel Tidende skriver: At Jerslev sogneråd synes at ville betegne det som en særhed, at Søren Rynke hellere ville bo i sin hule og leve af fem kr. om måneden end komme på Jerslev fattiggård og risikere at blive tilbagesendt, om han forlod nævnte sogn, skal jeg ikke komme nærmere ind på , men lade enhver dømme derom efter sin mening om slige ting. At Søren Rynke nu for tiden er virkelig trængende, følte jeg mig overbevist om, da han en dag, medens frosten var allermest hård, kom og bag om at låne ham nogle pjaltede gødningssække, da den bare halm blev for luftig at opholde sig i.\nI begyndelsen af februar 1900 meddeles det, at "danske i Minnesota har givet 13 kr. til indsamlingen til huleboeren i Danmark, Søren Rynke", og flere skovejere "har lovet gratis at levere det fornødne træmateriale". Hvad det blev til i alt, vides ikke. Så meget er imidlertid sikkert, at Søren Rynke ikke fik noget nyt hus eller nogen ny hule, men blev boende i den lille hytte i Vrængmose i Nejsum bakker.\nMødet med Johan Skjoldborg.\nDet var i årene omkring århundredskiftet, at digteren Johan Skjoldborg vandrede rundt i de østlige Vendsyssel, hvor han som repræsentant og udsending for Oldnordisk museum så på gravhøje med henblik på fredning og ved samme lejlighed samlede stof til bogen "Almuen" og andre skifter. Under et besøg hos folketingsmand Kr. Jensen, Try Vestergård, i sommeren 1900 benyttede Johan Skjoldborg lejligheden til også at besøge Søren Rynke i Vrængmose. Dette besøg blev for den unge digter og den gale filosof indledningen til et særegent venskab af ikke ringe betydning. I første omgang var det ganske givet Johan Skjoldborgs hensigt at bruge Søren Rynke som model til en menneskeskildring, men venskabsbåndet blev af en sådan art, at Skjoldborg omtale af Søren Rynke indskrænker sig til et par indlæg i Vendsyssel Tidende og et interview i Politiken.\nAf optegnelser, som Johan Skjoldborg har overladt til rektor Gunnar Furuland, Malung, Sverige, fremgår det imidlertid, at Skjoldborg på forskellig vis hjalp Søren Rynke. Han gav ham penge til at købe tøj. Han opfordrede i avisindlæg folk til at sende Søren Rynke bøger. Han formåede Søren Rynke til at genoptage forbindelsen med døtrene, hvoraf den ene boede i Albæk og den anden i Volstrup sogn. Samme døtre havde for øvrigt i mange år haft den opfattelse, at deres far var død, men meddelelsen i Vendsyssel Tidende i 1896 afkræftede dette. Det var også Johan Skjoldborg, der fik det ordnet sådan, at Søren Rynke i 1910 flyttede fra Vrængmose og tog ophold i et lille hus nær ejendommen Magtesløs ved Store Uggerholt i Volstrup sogn, hvor den yngste datter var gift.\nAlmuemand og filosof.\nOm forholdene i hytten i Vrængmose og sit indtryk af Søren Rynke som almuemand og filosof beretter Johan Skjoldborg i en artikel i Politiken for 14. oktober 1901: Han bor oppe i Jyske ås i Vendsyssel. Før har han boet i en hule. Den blev imidlertid øde ved en ildebrand, og dér har jeg ikke set ham. Jeg kender ham kun. Som han nu er, en gammel mand på 75, en gammel filosof, der nu bor til leje i et lille hus i Vrængmose. Hans stue er jo en underlig lejlighed med pakker og bylter, papirer og bøger og madvarer og klædningsstykker og kasser imellem hverandre. Og på brættet, der forestiller bord, står en musefælde, en morsom gammeldags musefælde. I al den udrydde. Som naturligt hersker, hvor et gammelt mandfolk er ene, mellem al stuens brogede indhold, sidder Søren Rynke med korslagte ben og ser frem for sig med sit kloge, intelligente og rolige blik.\nDer er en værdighed og ophøjet ro over hele skikkelsen, over den måde, han bærer sit smukt formede, kraftigt gråskæggede hoved på over hans ansigts mandige træk. Og han falder aldrig ud af den ro, ikke engang når ordene, han taler, bliver hede. Det er, som hans indre livs kræfter og lidenskaber er harmonisk afstemt med hinanden. Der er den samme ro i hans bemærkninger og hans svar. Da han boede i hulen, kom der mange fremmede for at se boligen. Bl. a. kom der en dag en cyklist, som vimsede nysgerrigt omkring og endelig spurgte: Keder De Dem ikke? De må da kede Dem frygteligt. Ikke før De kom, varede Søren Rynke. Da jeg kom ind til Søren Rynke, lå der foran ham e fysik på 600-700 oktavsider. Nå De studerer fysik?\nJeg har såmænd lært dette her for mange år siden, men det kan være ganske morsomt at friske det op igen. Og jeg har ikke andet at læse for tiden. De sidste ord har en sørgmodig klang. Det kniber ham nemlig at få nok at læse, og det er ham en stor sorg, at hams bøger brændte i hulen. Det er nu ikke alene fysik, han studerer, også kemien dyrker han. Og han laver medicin af markens urter, f. eks. Opium af valmuer, kamfer og karbolsyre. Eller rettere, han har lavet, thi hans kolber og glas blev og ødelagt ved branden. En dag kom en af hans bekendte ind til ham: Hør Søren, du læser så meget, kan du ikke give mig et råd for gigt? Jo, du kan gå ned i engen, plukke dig bukkebladeherba trifolii febrini - koge dig nogen te på dem og drikke.\nNej det syntes manden da var for simpelt. Så rejste han hen til doktor og apoteker, og efter således at have givet mange penge ud og kom hjem med bukkeblade. Jeg tænkte efter det, at naturvidenskab var Søren Rynkes kæphest, men ville dog prøve, om han var helt uvidende om de såkaldte åndsvidenskaber:\nKender De en digter, der hed Holberg?\nHolberg, ja, han var en god satirikus.\nJa, han skrev dejlige vers, navnlig i "Fiskerne".\nSøren Rynke smiler ved denne eksamination og svarer:\nHan kendte sproget.\nOehlenschläger? Han ville efterligne Goethe, men nåede ham aldrig.\nKender De Goethe? Ja jeg beundrer "Faust". Også Goethes digte sætter jeg meget højt.\nEnd Schiller? Vilhelm Tell" sætter jeg megen pris på. Hm. Hvor har De læst alt det?\nI nogle tyske bøger. Kan De da også tysk? Ja tysk og fransk, det kan jeg nok, men engelsk er et fandens sprog dér er der hverken regler eller grammatik. Hvor har De lært tysk?\nMig selv. Da jeg var ni år, fik jeg fat i en tysk sproglære, og siden har jeg læst videre.\nHan taler fremdeles om forskellige tyske digtere, som han holder af, f. eks. Heine, og så nævner har én, hvis navn jeg aldrig før har hørt: Höltü. Ingen kendte ham. Ved nærmere eftersyn viste det sig imidlertid, at han meget rigt6igt var til. Han døde i en alder af 28 år i 1776.\nJeg går så tilbage til de danske digtere, som vi slap ved Oehlenschläger. Han kender alle dem, jeg spørger ham om, Kender deres hovedværker og har øjeblikkelig en sætning rede, der rører netop ved digterens herskende evner. Kun Johan Ludvig Heiberg kender han ikke videre til. Han forveksler ham et øjeblik med P. A. Heiberg, hvis første vers af Laterna Magica han citerer. Hans øjne bliver særlig livlige ved P. A. Heiberg - Han var kommet for tidligt til verden, siger han, ligesom Victor Hugo. Idet han nævner det sidste navn, smiler han og tilføjer: Han skrev Esmeralda. Det var ikke så sært, Napoleon ikke kunne lide ham.\nJeg byder ham en af Rasmussens Prenzados - det er nemlig min yndlingscigar som han sidder og mishandler rædsomt, medens vi går videre i teksten. Jeg tror nok, jeg tør sige at de fleste af den slags almuemennesker, som Søren Rynke hører til, ikke kan lide præsterne. Han kan det heller ikke.\nIntet keder mig mere, end når en præst tager et par ord i munden og giver sig til at drøvtygge på dem en to-tre timer. Ja, kan han slet ikke finde på andet, så er det sgu kedeligt.\nDer er naturligvis nogle gode undtagelser i præsteskabet, men de fleste er nogle gavtyve, der siger fanden med menigheden, når vi blot får embedet.\nHan taler meget stærke ord om latterligheden ved hele det kirkelige ceremoniel. Men ateist er han ikke.\nJeg kan bedst få menig i tilværelsen ved antagelse af en Gud. Og jeg tror på Gud, på udødeligheden og udviklingen.\nKan De huske noget fra Frederik VIs tid?\nJa, da han døde, græd min mor. Hun troede, vi fik krig, og at alt gik galt, når han ikke var mere kunne styre. - Han ler. - Hun var jo så dum. - Han bliver ved med at le. Jeg var kun 12 år den gang, men jeg forstod dog, at den sorg var "von hinten". Min dømmekraft var nemlig tidligt udviklet.\nSom dreng lånte han blade og pjecer hos en møller, og så kom han også til at læse Ålborg Stiftstidende. Han roser redaktør Ree - men, tilføjer han, han var kapitalmand. Han skrev i 56, at kapitalen havde en ret, som ikke kunne kastes over.\nJeg synes at kunne mærke på ham, at han interesserer sig mindre for politik og religion end for digterkunsten og videnskaben, og hans kærlighed til den sidste kommer smukt frem i det tonefald, hvormed han udtaler den sætning, at videnskaben skal altid være stedbarn.\nGenerer det Dem nu ikke, spørger jeg, at folk her på egnen opfatter Dem som en arparte snegl, som en slags særling, og således skyder Dem ud?.\nHan smiler. - Nej, men det ærgrer mig, at folk bliver ved at være så dumme, som de er, svarer han og samler sine bukser sammen. Der er ingen knapper i dem.\nJeg har besøgt Søren Rynke to gange, og det, jeg her har skrevet, er en ligefrem beretning. Han er født i fattige forhold. Han har alle dage levet i små omstændigheder og ernæret sig ved almindelig arbejde. I 15 år har han haft kone og børn at forsørge. Nu han er 75, nyder han en årlig aldersdomsunderstøttelse af 96 kr. Det er ikke meget. Der kan ikke blive noget til overs til bøger, som han savner.\nDa jeg bød ham farvel, sagde jeg: - Ja, ja, når ikke sjælen under solen, Hvad den vil, så er der andre sole og andre stjerner til, som der står - hvor er det nu.\nHan nikkede. I Ingemanns Holger Danske vise, smiler han.\nAltid vil jeg bevare mindet om denne særegne personlighed, denne selvgroede skikkelse, som jeg traf oppe i det ejendommelige vendsysselske bakker.\nHytten i Vrængmose.\nI forbindelse med Søren Rynkes 776 års fødselsdag i foråret 1904 tegner en medarbejder ved Vendsyssel Tidende også et ganske morsomt billede af forholdene. Det hedder i artiklen bl.a. :\nGamle Søren Rynkes hjem vil forbavse dem, der er, vandt til at leve i velstad med hjælp på hver finger. Han hjælper sig som han bedst kan. Hans leje er en feltseng, af hvilken sengeklæderne vil glide ned. Det sørger han at forhindre ved fire høje pæle, som han rammer ned i lergulvet. Enkelte møbler har han, men de hører alle hjemme blandt invaliderne. Husgeråd savner han naturligvis også. Men han véd at hjælpe sig. Hans alen er nogle mærker skåret i kanten af hans dragkiste osv. Ellers trænger han ærlig talt til alt. Det er synd, at en seks og halvfjerdsårig skal ligge og fryse de lange vinteraftener og nætter i en vaklende feltseng, mens isen lægger sig halvtommetykt på ruderne. Tøj mangler han også, navnlig et par benklæder, ikke snævre, dertil er han for meget frihedsmand. Han ville føle det, som om hans ben blev bundet. Nej et par varme vide, rummelige "bowser", i hvilken han næsten kan bo. Mest klager han sig dog for et par sko. Træskoene er ham for tunge, når han skal gå langt. Skoene må være 11 tommer og rummelige over tæerne, da disse som på mange gamle folk, er ømme fortryk.\nArtiklen slutter med en opfordring til læserne om at sende den gamle eneboer gode ting og sager, også gerne bøger skrevet på tysk og fransk samt Holberg komedier og romaner "Barskervilles hund". Og det vides, at ønskerne blev opfyldt.\nOm Søren Rynke hed det på egnen, hans livret var suppe, kogt på en muldvarpe, men det har næppe noget med virkeligheden at gøre. Derimod er det nok rigtigt at folk gemte aviser og trykte skrifter væk, når Søren Rynke var i farvandet. Faldt han over en bog eller en avis, glemte han både tid og sted og var ikke til at drive ud af stuen, før den sidste stavelse var læst og tydet.\nJohan Skjoldborg har sikkert ret, når han skriver, at Søren Rynke satte digtning og videnskab højre end politik. Men det betød ikke, at Søren Rynke ikke var stærkt optaget af det politiske liv, sådan som det formede sig i årene før og efter systemskiftet. Søren Rynke var en god demokrat modsat Skjoldborg, der hørte til rebellerne. Ihærdige forsøg fra Skjoldborg side på at få Søren Rynke til at skifte avis, hvilket vil sige afbestille Vendsyssel Tidende til fordel for Vendsyssel Venstreblad, var på forhånd dømt til at mislykkes. Søren Rynke var I. C. Christensens mand, og det kunne ingen rokke.\nDet vides, at der fandt en livlig brevveksling sted mellem den unge digter og den gamle filosof, men desværre foreligger kun et brev fra Skjoldborg til Søren Rynke. Til gengæld er dette af en art, som siger noget om den kultur og udvikling, Søren Rynke besad. Brevet lyder sådan:\nTegensee, Oberbayern, 21 - 12 - 1903.\nJeg véd ikke om De har hørt, at min hustru og jeg er på udlandsrejse. Den 20. september begynder vi, og nu har vi ekspereret Tyskland.\nVi bor for tiden ved sydgrænsen, og noget hen i januar går vi til Italien.\nHvad jeg nok tror, vi har haft mest udbytte af, er de store malerisamlinger i Berlin, Dresden og München.\nFolket er det samme som i Danmark, de samme typer i alt væsentligt, og det er dumt, at så beslægtede folk oplæres til at foragte og hade hinanden.\nMen al kulturudvikling foregår jo så langsomt, at det vel nok vil tage nogle millioner år endnu inden mennesker bliver virkelig civiliserede.\nNå, meningen med brevet er at kun at sende Dem en hjertelig julehilsen fra os begge.\nVi to Søren Rynke, Dem og mig, er nu én gang kommet i et forhold til hinanden, der består af dybereliggende og mere livsværdifulde elementer.\nDet har været mig en glæde at gøre Deres bekendtskab og en ære, at De regner mig som ven. Hav det nu godt som muligt og fyr, alt hvad De kan, i den nederdrægtige kakkelovn, De har. For man må hellere sylte end at fryse. Vil De ikke glæde mig med et par linier en gang i julen. Min adresse findes på konvolut.\nHjertelig hilsen fra min hustru og Deres hengivne. Johan Skjoldborg.\nSøren Rynke og Johan Skjoldborg forstod hinanden, og Skjoldborg benyttede lejlighed til at besøge Søren Rynke i Vrængmose. Skjoldborg ville hjælpe ham økonomisk, men Sørens svar var dette: "Nej, du er sgu det bedste menneske, jeg har kendt. Du skal sgu ikke splittes for min skyld" Skjoldborg siger i sin efterladte optegnelse, at Søren Rynke i sin vurdering at menneskene var meget radikal. Datteren på den større og bedre gård i Albæk var efter hans opfattelse langt fra værd som datteren på Magtesløs, gift med en fattig, men begavet husmand. Derfor var det også ret naturligt, at Skjoldborg forud for sin amerikarejse i 1910 traf foranstaltninger til, at Søren Rynke flyttede fra Vrængmose til et lille hus nær Magtesløs. Han kom hertil medbringende en klædekiste fyldt med bøger og gamle aviser og et sulekar med fordærvet sul.\nMen Søren Rynke dage var talte. Den 17. januar 1911 lukkede han sine øjne for stedse. Hans sidste bekymring var, at han ikke kunne få sagt tak til Skjoldborg. Han ville så gerne leve, indtil denne i løbet af foråret vendte hjem.\nHan er den eneste ven, jeg har haft på Jorden, og den eneste, som har forstået mig. Hils ham. Det var den gamle huleboers sidste ord, før han gled ind bag det store forhæng.\nMarie Langeland, Store Restrup, var i foråret 1911 ung pige i huset hos Johan Skjoldborg på Dynæs. Om hans hjemkomst fra Amerika har hun fortalt mig, at den var præget af meddelelsen om Søren Rynkes død. Billedet af Søren Rynke på Skjoldborgs skrivebord var floromvundet, og der var tændt to lys. Da Skjoldborg så dette, blev hans øjne blanke, og snart trillede tårerne ned af hans kinder.\nSå fik vi alligevel ikke talt sammen, sagde han sagtmodigt.\nMen Johan Skjoldborg glemte aldrig sin gamle ven fra Jyske ås. Den 23. august lod han afsløre en mindesten på graven på Volstrup kirkegård, hvorpå der står.\nSå tit vi sad hinanden nær,\nhvor færdes nu din lyse ånd,\ndin skygge er kun her.\nDin ven rejste denne sten.\nI forbindelse med stenens afsløring holdt Johan Skjoldborg en tale, hvori det hed:\nMin gamle ven Søren Rynke, som hviler under denne sten, var jo velkendt på denne egn - som en særling. Men han var ingen særling, han var en ejendommelig personlighed. Det er nok rigtigt, at han ikke var som folk er flest, thi han var en så oplyst og betydende personlighed, at folk i almindelighed savnede noget at sammenligne med.\nSøren Rynke var ganske usædvanlig med hensyn til vurdering af livet og tilværelsen og disse værdier. Det, folk i almindelighed vurderer højt anså han for at være ringe værdi. Klæder, komfort osv., som mennesker jagter efter, var for Søren Rynke uden større værdi. Derimod satte han al sin kraft og energi ind på oplysning, på videnskab og digtning. Derfor kan Søren Rynke for os være et eksempel på den rette vurdering angående det materielle og det og ideelle.\nIkke mindre fremstående er han for os at se op til, når det gælder den flid, ja, jernvilje, han satte ind, når talen var om studierne. Når andre snakkede tiden bort ved kaffegilder, kortspil og tom selskabelighed, sad Søren Rynke og studerede. I naturlære og kemi var hans indsigt stor gennem det, han havde hentet fra både inden - og udenlandske kilder. Han var i litteraturen fortrolig med de danske klassikere og de tyske, Goethe, Schiller, Heine osv., læste han på originalt sprog. Også Englands og Frankrigs digtere havde han kendskab til, navnlig da Shakespeare og Victor Hugo.\nJeg spurgte ham ved en bestemt lejlighed, olm han ikke følte sig ensom uden for fællesskabet og selskabslivet. Da lo han: Jeg kan jo ikke få bedre selskab, i hvert fald ikke her på egne, end Goethe, Schiller og Oehlenschläger:\nEn fremmed, en moderne herre, tittede engang ind til ham, eftersom han anbefaledes i en rejsehåndbog. Den fremmede spurgte: - Er her ikke trist og ensomt? Søren Rynke svarede: - Ikke før De kom.\nJeg kan ikke forsone mig med den tanke, at min gamle ven, opløst i sine grundemner, bare skal være gået over i det almindelige kredsløb. Jeg ville gerne træffe ham igen. Vi blev jo ikke rigtig færdige. Måtte vi træffes senere, måske på den anden klode. Men her står vi over for det, som unddrager sig forstand og videnskab.\nPå denne verdens grænsemur\nlønporten til en ny natur\npå skjulte søjler hænger.\nHvert øjeblik, som pulsen slår,\nen sjæl igennem porten går,\nog ingen ser den længer.\n(B. S. Ingemann) .\nImidlertid vier jeg denne sten til minde om Søren Rynke.\nDen skal minde enhver, som går her forbi, om en fremstående mand, sikkert den mand af almuen i Vendsyssel, som har haft det største kendskab til kunst og videnskab. Denne sten skal tale til nutidens slægter om at ved nøjsomhed, flid og udholdenhed kan alle erhverve sig betydelige kundskaber, udvikle sine evner, mens man gennem forlystelser og et tomt selskabsliv forspilder livet. Sådanskal denne sten tale til egnens folk.\nDen skal også til sene tider fortælle om Søren Rynke og den unge digter, som mødte den gamle eremit og gennem en høj stræben og et trofast venskab fulgte denne til døden og videre ud. Fred over din grav, Søren Rynke, og fred over din sten.\nSøren Rynke var Vendsyssels sidste egentlige huleboer. Han var efter Johan Skjoldborgs vurdering også det almuemenneske i Vendsyssel, som havde den største kendskab til kunst og videnskab, Af sin samtid blev han betegnet som en særling. Det var hav vel også. Men han var først og sidst et menneske, der higede efter oplysning og havde et åbent sind for det nye. Og som sådan er han værd at mindes og blive mindet om. Derfor denne minderune.\nNiels Christian Nielsen Ellen Christensdatter\n22.12.1857 - Mette Cathrine Sørensdatter 27.08.1858 - Augustava Mathilde Dorothea Nielsen\n18.08.1860 - Sørine Madsine Nielsen\n10.10.1862 - Mads Christian Nielsen


Q* Flydende Køn<br />Lærke Posselt\nTerrain video - video på kanten\nLærke Posselt: Q* Bending Gender\n8. april - 17. september 2017 Q* Flydende Køn\nKønnet er normalt én af de faste kategorier, vi definerer os selv og andre ud fra. I serien Q*- Flydende Køn stiller den internationalt anerkendte fotograf Lærke Posselt (f. 1984) os ansigt til ansigt med mennesker, der har valgt at træde uden for de traditionelle kønskategorier.\nDe fleste opfatter køn som noget, vi er født med. Som noget biologisk og entydigt. Vi er enten piger eller drenge – mænd eller kvinder. Men sådan opfatter ikke alle det. Særligt mange unge deler den opfattelse, at kønnet er enten noget meget mere nuanceret og flydende end det traditionelle todelte system, eller at kønnet er en kasse, en samfundsmæssig og kulturel konstruktion, der begrænser den enkeltes udfoldelsesmuligheder og identitet. En begrænsning som mange unge ikke vil underkaste sig, men som de arbejder på at bryde ned – enten på et personligt plan, eller aktivistisk for at skabe plads til et mere nuanceret menneskesyn.\nBegrebet ’queer’ benyttes af mange af dem, der ikke føler sig tilpas indenfor de traditionelle kønskategorier, og i stedet eksperimenterer med, og udfordrer, heteronormativiteten. Unge, som drømmer om at leve i et samfund, hvor vi kan se mennesket før kønnet; hvor vores blik på hinanden ikke er farvet af fordomme om køn, norm og seksualitet.\nBegrebet LGBT er på det seneste blevet udvidet til LGBTQ*. Q'et står for queer, og stjernen indikerer, at ’queer’ er et paraplybegreb for mange minoriteter. Det er disse unge, som definerer sig som ’queer’, som Lærke Posselt portrætterer i sin fotografiske serie Q* Flydende Køn.\nLærke Posselt skildrer i sine portrætter de forskellige modeller med nærvær, samtidig med at vi indfanges af det ubestemmelige i den portrætteredes udseende. Dermed konfronteres vi med vores egne forestillinger om køn og samfund.\nSamtidigt møder vi også de portrætterede i de citater, der følger hvert billede. Som når Julian siger ”Jeg oplever at folk tror, at jeg er en pige. Jeg synes ikke det er meget ubehageligt, men jeg synes heller ikke at det er behageligt. Det er synd, at vi ikke har fantasi til at forestille os at en person med makeup kan være andet end en kvinde.”\nGennem sine portrætter og de tilknyttede citater, afsøger Lærke Posselt grænserne for køn. Dermed udfordrer hun samtidigt vores opfattelse af kønnet som fundamentalt og afgørende for vores forståelse af hinanden som mennesker. Men hun vil også med sine billeder skabe møder, der kan oplyse og øge forståelsen for denne nye måde at se verden og mennesket på. Og endeligt også give dem, der genkender sig selv i billederne, en følelse af berettigelse.\nPortrætfotografiet spiller en central rolle i Lærke Posselts arbejde. Lærke Posselt har arbejdet med denne serie gennem flere år (2014-17), og søgt at afdække så mange aspekter af Queer-identiteten som muligt, for som hun siger både at komme hele vejen rundt om begrebet og samtidigt ikke at udgrænse nogen, og dermed komme til at begå den samme fejl som samfundet gør.\nPå det seneste har Lærke Posselt udvidet serien med nye billeder fra både Sverige og Norge, som ikke har været vist tidligere, og på Holstebro Kunstmuseum viser Lærke Posselt for første gang hele serien samlet. Samtidigt markerer udstillingen, at Lærke Posselt nu afslutter arbejdet med serien.\nLærke Posselt er født og opvokset i Vestjylland. Hun er uddannet på Danmarks Medie- og Journalisthøjskole, og har vundet flere store priser bl.a. Kronprinseparrets Stjernedryspris 2014 og den fornemme World Press Photo i kategorien portræt i 2012 – og har nu en international karriere som freelance fotograf.\nUdstillingen indgår i og har modtaget støtte fra Kultursamarbejdets kulturfestival Off Road 2017, hvor syv kommuner i Nordvestjylland fokuserer på den kultur, der befinder sig væk fra alfarvej.\nMarie Lund - Legumes\nQ* Flydende Køn - Lærke Posselt\nGrådighed - De syv Dødssynder


Cafe Espersen bliver revet ned... - Dragør Info\nPå Dragør Info kan du finde de lokale forretninger, håndværkere, foreninger m.m.\nButikker & Virksomheder\nForeninger & klubber\nCafe Espersen bliver revet ned…\nRedaktionen 16. december 2016 Nyheder Ingen kommentarer\nEr du også imod nedrivningen af Cafe Espersen, så skriv under her: http://www.skrivunder.net/bevar-cafeespersen\nCafe Espersen flytter til den nordlige del af det østlige byggefelt. Her vil ejer Brian Espersen råde over 1.000 m2 til en ny Café Espersen. Bygningen, som den nuværende Cafe Espersen holder til i, skal, ifølge lokalplanen, rives ned.\nNu er det bare det, at den gamle bygning er det gamle billetkontor, hvor man købte billetter til færgen til Limhamn. Den atmosfære, som der er i denne gamle bygning kommer jo ikke med over i en ny – og jeg ved, at der faktisk er en del som kommer alene på grund af den atmosfære. Bygningen stammer også fra en epoke, hvor Dragør har været en færgeby og som har haft en meget stor betydning for byens udvikling. Måske bør bygningen bevares ligesom man gør med andre bygninger som har haft en betydning?\nJeg tænker på, om Dragørs borgere og de gæster som besøger Dragør og havnen egentlig ønsker en sådan udvikling?\nSkal Dragør havn virkelig være en “ubrudt promenade parallelt med kajen” som borgmesteren skriver i denne uges udgave af Dragør-Nyt? Jeg har da ikke noget imod at der er nogle uregelmæssigheder som man skal gå rundt om.\nDet her er ikke bare et spørgsmål om at bevare Cafe Espersen, men om hvordan man gerne vil have at havnen skal udvikles.\nBorgmesteren har bebudet et borgermøde om emnet efter nytår, men hvordan kan det så være at kontrakterne allerede underskrives få dage før jul?\nSe kommunens nyhed: http://www.dragoer.dk/…/dragoer-baadevaerft-og-cafe-espers…/\nMvh Knud Berggreen\n← Julemarked i borgerforeningen\nGlædelig jul og godt nytår →\nSkriv et svar Annuller svar\nVejret i Dragør\nLike os på Facebook\nDragør Fastelavnsforening 50 års jubilæum\nDragør Kulturnat 2021\nDragør Havnefest 2021\nÖresundsmarkedet på Dragør Havn 6-8 august 2021\nLodsens dag 2021 – Maritime oplevelser for hele familien\nFODBOLDFEST PÅ HAVNEPLADSEN LØRDAG 3/7-2021 - Dragør Info til Øresundsmarkedet i weekenden 2/7-4/7 2021\nerik aasted andersen til Engvejsarealet – salgsprocessen er sat i gang\nRedaktionen til Meditation i Hollænderhallen!\nMaria Christensen til Meditation i Hollænderhallen!\nCopyright © 2021 Dragør Info. Tema af Colorlib Drevet af WordPress