Signaltjenestens Historie – Telegrafhistoriske Samlings/ Militærhistorisk Samling Fredericias Venner, THSV\nKommunikationsudviklingen 1861 – 2016\nHovedforfatter Oberstløjtnant Torsten Friis med tilføjelser af Generalmajor Ib Johannes Bager\nFor at en fører skal kunne føre sine enheder, må han have kontakt til dem. Han skal kunne udgive ordre og modtage informationer. At muliggøre en sådan kommunikation, hurtigt og sikkert, er signaltjenestens formål. Hovedtræk af den teknologiske udviklingen samt den gennem tiden ændrede anvendelse af signalmidlerne og signalmidlernes betydning for mulighederne for at gennemføre operationer, er søgt beskrevet nedenfor.\nSituationen før 1861\nNår mandskab var samlet i tæt formation, kunne føreren råbe ordre. Hvor der på grund af spredning eller larm var brug for mere end den menneskelige stemme, blev piber/fløjter, trommer, pauker og trompeter taget i anvendelse, blandt andet til at angive tempo i kampeksercitsen.\nAnvendelse af signalhorn fik en lang levetid i hæren. Efter 1868-ordning var der ved hvert infanterikompagni to hornblæsere. Endnu Reglement for Hærens Horn- og Trompetersignaler fra 1936 anfører, at ”med den naturlige Begrænsning, der dikteres af den enkeltes musikalske sans”, skal alle kende de grundlæggende alarmeringssignaler, herunder signalerne for panservogns- og flyangreb. Signalerne må dog kun anvendes, ”hvor den kommanderende ikke paa anden Maade formaar til rette Tid at meddele sine Befalinger..”. Tromme og signalhorn indgik som funktionsudrustning i danske hærenheder frem til midten af 1960erne, idet anvendelsen dog i stigende grad var rent ceremoniel.\nAkustiske signaler kan kun formidle aftalte enkle meddelelser, og der kan kun formidles til enheder inden for hørevidde. Helt op til vore dage har kommunikation derfor i mange situationer måtte baseres på ordonnanser, der kan medbringe ethvert budskab, herunder kort og skitser. Ordreformidlingen havde det tempo, ordonnansen med tidens transportmidler kunne komme frem i, og ordreformidlingen var så sårbar over for f.eks. beskydning, som ordonnansen var. Et andet problem bestod i at finde frem til modtageren af den medbragte meddelelse og evt. få svar med tilbage til en ordreudgiver, der kunne havde ændret placering, efter at ordonnansen var sendt af sted.\nOptiske signalmidler blev naturligvis også benyttet. Fra gammel tid kendes systemet med antændelse af bål (bavner), der sidst blev benyttet til alarmering under 1864-krigen. Under Englandskrigene blev etableret forskellige langt mere avancerede systemer, bestående af rækker af stationære optiske signalstationer. Hver signalstation bestod af en mast med en eller flere tværarme. På tværarmene var anbragt plader m.v., der kunne placeres i forskellige kombinationer. Signalet kunne med kikkert aflæses af en modtagerstation og retransmitteres til næste led i kæden. Da alfabetets enkelte bogstaver kunne sendes, kunne alle meldinger sendes. Systemet blev benyttet af både civile og militære myndigheder. En linje gik tværs over Danmark fra Slesvig til København. Ud over signalformidling havde de kystnære stationer til opgave at overvåge farvandet og advare danske skibe om engelske krigsfartøjer. De optiske telegrafer krævede meget personel, og linjerne blev derfor nedlagt straks efter krigen bortset fra Storebæltsforbindelsen.\nUnder Første slesvigske Krig etablerede hæren stationære optiske signallinjer på Fyn, der forbandt flankestillingerne Sønderborg og Fredericia med Nyborg, hvorfra der var optisk telegraf til Korsør. Derfra kunne signalet sendes videre med rytter til København.\n1861 elektromagnetiske felttelegraf, telegrafkompagni fra 1867\nI 1858 var den civile telegrafi og de teknologiske muligheder så fremskredne, at Krigsministeriet fik bevilling til at anskaffe en felttelegraf. Efter en række forsøg og indkøb blev i 1861 i alt fire felttelegrafapparater med tilhørende materiel og vogne overdraget Generalstaben. 1862 blev udstyret afprøvet i forbindelse med en troppesamling ved Dannevirke. Det konkluderedes, at udstyret kunne gøre en ”hel Del Nytte” ved at skabe forbindelse til Statstelegrafen, men der var ikke tiltro til at udstyret kunne bruges i forbin-delse med kamphandlinger. Op til 1864-krigen var det den civile Statstelegraf, der udbyggede hovedparten af telegrafnettet i Dannevirkestillingen, da Krigstelegrafen, som den nu blev benævnt, først blev organiseret umiddelbart før krigens udbrud.\nUnder krigen forbandt Krigstelegrafen de overordnede kommandostationer i operationsområdet med statstelegrafens net. Telegrafen blev brugt til at formidle nedskrevne signaler. Der findes dog eksempler på ”samtale”; general Lunding ”talte” således, med telegrafister som formidlere, fra Fredericia med krigsministeren i København forud for rømningen af Fredericia fæstning.\nMed hærloven af 1867 blev oprettet et ingeniørkompagni i linjen, 4. kompagni, nedenfor benævnt telegrafkompagniet. Opgaven for kompagniet var at oprette forbindelse fra Overkommandoen til det civile telegrafnet, og ”under heldige Omstændigheder, naar Hæren i længere Tid forbliver paa samme Sted, vil telegrafisk Forbindelse mulig tillige kunne finde sted mellem Overkommandoen og Hærens Hovedafdelinger….” Udstyret var det i 1864 brugte, der dog hurtigt blev udskiftet til bedre virkende materiel.\nOptisk telegrafering indføres til supplement af elektrisk telegrafi fra 1870erne.\nMed inspiration fra USA blev i 1870 anskaffet signalmateriel til otte optiske signalstationer i form af håndflag, hvormed kunne transmitteres morsesignaler, og kikkerter. Flagmateriellet blev suppleret med fakler til brug i mørke. Disse blev hurtigt afløst af lanterner, som de kommende år undergik en række tekniske forbedringer. Ved at signalere med optiske signalmidler som supplement til den elektriske telegrafforbindelse, blev det muligt at skabe signalforbindelse hen over vandforhindringer og mellem enheder i bevægelse. Hærens afdelinger fik 1871 anvisning på brug af optiske signaler, og i 1872 udkom regler for signalering mellem Hær og Flåde.\nSiden blev der anskaffet vogne til signalstationerne. Vognene kunne opdeles, så en let forvogn med materiel til en signalstation kunne følge rytteriet. Dermed blev det muligt at holde kontakt med fremskudte enheder på anden måde end ved at sende ordonnanser.\nSignalnet baseret på signalflag/lanterner blev forberedt. 1886 var det lykkedes at ”bedække” Sjælland med et net af afprøvede positioner for optiske signalstationer.\nI 1895 blev Kystsignalkompagniet oprettet specielt til at oprette forbindelse til Flåden og til at foretage farvandovervågning. Signalmasterne mindede meget om de under englandskrigene benyttede. Fra kystsignalstationerne var bygget telegraftråd til forbindelse til Statstelegrafen.\nI 1920erne indførtes en elektrisk blinklanterne, Lucas-lygten, der blev betjent med en morsenøgle. Håndflagene blev derefter reserve for blinkmateriel.\nUd over flag/lanterner blev raketter med forskellig farve benyttet til optisk signalgivning. Raketter blev benyttet op til 1970’erne. Anvendelse af signalflag til at afgive enkle forud aftalte meddelelser har også været\nanvendt helt op til vor tid, idet pansrede køretøjer medført signalflag. Ved observation af fjenden kunne eksempelvis sættes et rødt flag med betydning ”fjende foran mig”. Et gult flag betød ”mekanikerhjælp ønskes”. Flagene gav mulighed for korrespondance under radiotavshed.\nTelefon indføres langsomt fra 1880erne.\nI 1879, tre år efter Bells havde opfundet telefonen, begyndte telegrafkompagniet at eksperimentere med telefoner til feltbrug. Tekniske problemer gjorde, at telefon fungerede dårligt eller slet ikke til felt-brug. Først i 1889 lykkedes det at konstruere en fungerende felttelefon. Den indførtes ved Telegrafkompagniet og 2. Artilleribataljon og anvendtes i forbindelse med telegrafmateriellet og jævnsides med tele-grafapparatet på de overordnede linjer. Ved århundredeskiftet var der fortsat ikke blevet valgt en telefonmodel. I 1901 blev der dog ved hvert rytterregiment oprettet telegrafpatruljer udstyret med et instrument, der var en kombination af telefon og telegrafnøgle. Der var tale om materiel, som blev brugt til at formidle signaler med evt. i morseform ved at benytte ”summer” på telefonen. I 1908 var indført feltcentraler ved telegrafkompagnierne.\nFørst i 1909 kunne fodfolk og artilleri udstyres med telefonmateriel, der til gengæld holdt sig stort set uændret til 1930erne. Da udstyret skulle jordforbindes, kunne det aflyttes via jordbølgen. Det civile telefonnet blev benyttet i videst mulig omfang, hvilket betød at kommandostationer skulle placeres, så tilslutning til en civil central var mulig.\nBrevduer fra 1885.\nEn trænet brevdue kan flyve 1 kilometer i minuttet over 100-200 km. 1885 oprettes dueslag ved telegrafkompagniet. Fra 1908 fordeles brevduer ud til de enkelte bataljoner, der derefter har egne brevdueslag. Brevduer fik en lang karriere i Hæren – det sidste Hjemmeværnsslag blev nedlagt 1974.\n1. Verdenskrig. Telefonnet udbygges og de første radioer anskaffes.\n1914 blev en telegrafbataljon formeret som selvstændig bataljon under Ingeniørregiment. Ved sikringsstyrkens indkaldelse fik bataljonen til opgave at udbygge og vedligeholde forbindelserne i og til Københavns befæstning. Kommunikationen var primært baseret på telefonnet af permanent art med dybt nedgravede telefonkabler. Et kompagni (10.) udbyggede fæstningsnettet, mens overkommandoens forbindelser blev varetaget af 8. kompagni og divisionernes af 9. kompagni.\nDe første radioer (gnistsendere til telegrafi) til Hæren blev anskaffet 1915 til 8. kompagni. 1917-18 blev der bygget faste radiostationer (rørsendere, der gav mulighed for at overføre tale) i Ryvangen ved København og i Viborg. Dette hærradionet blev 1923 udvidet med Odense og Hjørring. De tre af stationerne var produceret på hærens radioværksted, den sidste købt i Tyskland.\nEfter 1925 hærloven skulle 8 INGKMP levere radio og 9 INGKMP telegrafstøtte til divisionerne. Reservekompagnier skulle støtte Armekommandoen hhv. Jydsk-Fynske Kommando. Telegrafbataljonen fik til opgave at forvalte hærens ”meddelelsesmateriel”, ikke blot bataljonens eget materiel. Afdelingen ”Administration af afdelingernes meddelelsesmateriel”, AAM, blev oprettet dertil 1923, og ordningen fortsatte til efter 2. verdenskrig\nVed de enkelte våbenarter blev opbygget forbindelsesgrupper, der var specialuddannet i at benytte enhedens meddelelsesmateriel. Forbindelsesgruppen tilhørte organisatorisk pågældende våbenart/enhed. Fra division og opefter ansattes telegrafofficerer til at rådgive chefen om signaltjenesten. Fra regiment og nedad var det enhedens adjudant, der var ansvarlig for at tilrettelægge signaltjenesten.\nMed henblik på at kunne skabe forbindelse til det permanente hærradionet, anført ovenfor, og indbyrdes inden for de højere kommandostationer i eget område, blev der 1925 ved 8 INGKMP konstrueret og fremstillet feltradiostationer. Der var tale om otte SMA (SenderModtager type A) rørsendere på 100 Watt med motordreven generator, der blev benyttet til at etablere forbindelse divisionerne imellem eller til nærmeste hærradiostation i det faste net, og 24 SMB rørsendere på 30 Watt, ligeledes med motordreven generator, til at etablere forbindelse inden for divisionerne. Rækkevidden for en SMA-station benyttet til telegrafi (den normale benyttelsesmetode) var ca. 100 km og til telefoni ca. 45 km, mens en SMB-station kunne række henholdsvis ca. 50 og ca. 15 km. Da radiosignalerne kunne aflyttes, skulle der bruges tid til at ind- og udkode klassificerede signaler. Omkring 1925 fremstilledes de første mandbårne radioer (dansk producerede). Disse radioers rækkevidde var ca. 5 km på telefonforbindelse; ved ringe forbindelse kunne skiftes til telegrafiforbindelse. De blev i 1943 afløst af en ny og bedre station, SME. I 1920erne indføres radiomateriel ved artilleriet og flyverne.\nSituationen i 1930-erne\nMeldetjeneste gennemføres af telegraftropperne ved division og højere myndigheder, af forbindelsesgrupper ved regimenter m.v.\nDet væsentligste kommunikationsmiddel var telefonen. Telegraftropper oprettede en telefonstation ved en myndighed, der derefter betjente stationen. Første forbindelse mellem myndigheder etableredes normalt med ordonnans. Telefonsystemets ydeevne var begrænset, og meldinger skulle affattes i ”telegramstil”. Dersom tale ikke gik igennem, kunne der morses med telefonens summer. Feltkabel mellem telefonstationer kunne under gunstige forhold udbygges med samme hurtighed, som fodfolk marcherede. Felttelefoner skulle jordforbindes og kunne derfor aflyttes, hvorfor signaler måtte kodes. Det civile telefonnet ¬hvor der også var fare for aflytning – søgtes på grund af dets kapacitet udnyttet mest muligt. Standpladser skulle derfor vælges, så tilknytning til civilt net, hvor telegraftropperne evt. kunne overtage telefoncentralerne, kunne foretages. Felttelefonmateriel blev om muligt først indsat, når situation var så afklaret, at kommandostationers placering var fastlagt. Forestod alvorlige sammenstød med fjenden, etablerede divisionen fremskudte meldingssamlesteder (FMS) til befordring af meldinger fra de forreste enheder. FMS blev forsynet med personel og materiel til radio-, signal- og ordonnansforbindelser samt hurtigst muligt med telefonforbindelse. Standpladsen for FMS måttevælges, så den efterfølgende kunne være kommandostation. Fodfolksregimenterne oprettede ligesom divisionen kommandostation og etablerede forbindelse til underlagte enheder, evt. via meldingssamlesteder. Bataljoner søgte forbindelse til meldingssamlestedet med ordonnanser og blink/flagsignaler. Kun, når det særskilt blev befalet, og når situationen var stationær, måtte felttelefonmateriellet indsættes. Bataljonerne i forreste linje måtte i reglen nøjes med ordonnans og blink/flag-forbindelse til kompagnierne. Kommandostationers placering afgjordes i vid udstrækning af muligheden for at skabe signalforbindelse fra stedet, og kommandostationen burde flyttes, hvis det var absolut nødvendigt.\nTelegrafforbindelser etableredes ved højere kommandostationer hovedsageligt ved udnyttelse af det permanente net. Radiodetachementet ved en division havde en til to feltradioer type SMA (100 km, blev anvendt ud af divisionen), og fem type SMB (30 km, anvendt internt i divisionen). På armekommandoniveau benyttedes SMA stationer til forbindelse til hærradioen. Klassificerede radiosignaler skulle naturligvis kodes. På armeniveau var der desuden organiseret en radiolytte og –pejletjeneste.\nUd over telefon, telegraf og radio blev der anvendt blink- og flagsignalforbindelser samt brevduer og ikke mindst ordonnanser.\nPå divisionsniveau var stabens ordonnans-, brevdue-, chifrerings- og flag/blinktjeneste organisatorisk centraliseret hos stabskompagniet. Forbindelsesgrupper ved regimenter, afdelinger og visse underafdelinger rådede ud over ordonnanser og reservehornblæsere over telefonhold og signalhold med flag/blinklanterner. Ved et fodfolksregiment fandtes eksempelvis 4 telefonhold, der hver kunne oprette 2 telefonstationer og 2 signalhold. Et kompagni var som hovedregel ikke udstyret med telefon, kun ordonnanser og en hornblæser. Efter behov kunne regiment og bataljon fremskyde deres signalmateriel til underlagte enheder.\nRadiotelegraf og telefon anvendtes under bevægelige operationer (fra regimentsniveau og opad (SMB-stationer)). Så snart situationen tillod det, blev der udbygget telefonforbindelser. Fra slutningen af 30erne indførtes en SME-station, der skabte forbindelse fra regiment til eksempelvis bataljoner, idet fire stationer pr. regimentet kunne indsættes situationsbestemt.\nBlinksignaler, signalflag og signalpistoler anvendtes til forbindelse med de forreste led under kamp, mellem fodfolk og artilleri og forbindelse til flyvere. Blinklanternen rakte uden kikkert 5 km om dagen og 15 km om natten, med kikkert 10 henholdsvis 25 km. Lydsignaler (horn, sirene, gongon, fløjte) anvendtes til alarmering. Brevduetjenesten var baseret på udnyttelse af de over hele landet beliggende private brevdueslag. Mindre opklaringsenheder burde altid medføre brevduer, når de udsendes over større afstande, da blinkmateriel da ikke var anvendeligt. Større enheder kunne tildeles radio og brevduer.\nOrdonnanser var dog under bevægelse ofte eneste meddelelsesmiddel. I mange tilfælde nåede lange meddelelser i alle tilfælde hurtigst frem med ordonnans. En rytterordonnans brugte 6 min./km. (4 ved høj prioritet), cyklisten 4 (3) og motorordonnansen 40 km/timen (60). Vigtige meddelelser blev sendt enslydende af forskellige veje.\nVed sikringsstyrkens formering september 1939 var Armekommandoen, Sjællandske Division og Jydske Division hver organiseret med et ingeniørkompagni (telegrafkompagni) til at udbygge forbindelse til det permanente net, regimenter m.v. 8.ingeniørkompagni (radiokompagni) formerede radiodetachementer til Sjællandske og Jydske Division for oprettelse af forbindelser til hærnettet.\n9. april 1940 var de civile telefon- og telegrafforbindelserne mellem myndighederne på Sjælland og i Jylland afbrudt. Hærradioen i Viborg blev som eneste radiostation beordret åbnet – kl. 8, efter kapitulationen. Telefonforbindelserne i og mellem landsdelene var afbrudt af tyskerne, der straks havde bemægtigede sig kommunikationsknudepunkterne ved hovedcentralerne i København, Odense, Kolding og Århus. I Haderslev standsede politimesteren kampen på regeringens ordre, ligesom politimesteren i Middelfart overbragte ordren til Fredericia, da politimestrene havde sikrede polititelefonkredsløb.\nGenopbygning efter 2. verdenskrig\nI 1946 blev der opbygget et fast hærradionet, der blev udbygget til at kunne betjene såvel et landsnet som to landsdelsnet. Garnisoner og lejre var på nettet og kunne alarmeres – man ville ikke genopleve situationen fra 9. april. De fleste radioer blev dog hurtigt erstattet af Hærens Telefonnet, et under krigen af tyskerne udbygget net, der ikke stod i forbindelse med det civile net. I København blev telefonerne mellem ministerier, hær, søværn og politi dubleret med et net etableret med efterladte tyske VHF-radioer.\nDa hæren blev reetableret, var det stort set uden signalmateriel. Ved opstilling af en besættelsesstyrke til indsættelse i Tyskland (Den danske Brigade) under engelsk ledelse i 1947, blev fra engelsk overskudslager indkøbt engelsk signalmateriel, herunder HF-station SM38, der blev betjent af et telegrafdetachement på ca. 200 mand fra Den danske Brigade. Seks faste SMH radiostationer dannede et sikkerhedsnet mellem garnisonerne i området (gensidig alarmeringsmulighed) med forbindelse til hærradionettet i Danmark. SMH-stationen blev senere afløst af SMB-station M/50. Som noget for Danmark nyt indgik telefon- og radiopersonel i sammen enhed. Detachementet rådede over 16 mobile radiostationer, herunder seks indbygget i pansrede mandskabsvogne (”Mosegris”).\nEndvidere kunne udbygges telefonforbindelser med 3 centralkabelkolonner og 6 kabelkolonner ned til brigadeenheder. Efter engelsk forbillede blev etableret ”Kommando Melde Samlingssted”, KMS, forgængeren for det senere Signalkontor (SKT). Brigadens enheder rådede over eget signalmateriel (radio og telefon). Signaldetachementet forblev i reduceret størrelse i Tyskland til 1958. Da Den danske Brigade blev trukket hjem til Danmark, opstillede man 7. regimentskampgruppe i stående styrke. Denne blev siden grundstammen i 1. Jyske Brigade. Kampgruppen var øremærket til indsættelse ved eller syd for grænsen sammen med tyske enheder.\nIndtræden i NATO 1949\nKrigen havde vist et stort behov for telegraftropper. 1947 blev Telegrafbataljonen udskilt af Ingeniørregi-mentet og underlagt Generalkommandoen, og 1949 blev en af to nye uddannelsestelegrafbataljoner overført til Århus, således at der derefter var en telegrafbataljon i hver landsdel.\nMed Danmarks indtræden i NATO 1949, våbenhjælp fra USA og forsvarslov 1951 blev der skabt grundlag for en modernisering af hæren. Felthæren blev inddelt i regimentskampgrupper med fast tilknyttede kamstøtteenheder, og landet blev opdelt i regioner, hvor regionskommandoerne ledede lokalforsvarsenhederne (og senere elementer i totalforsvaret). Tilsvarende blev signaltjenesten opdelt mellem felthærens enheder og det regionale forsvar. Permanente signalkontorer betjente landsdelskommandoerne og regionskommandoerne med fjernskrivermateriel, der i en vis udstrækning kunne kryptografere online.\nMed forsvarsloven 1951 blev telegraftropperne indført som en selvstændig våbenart og Jydske Telegrafregiment og Sjællandske Telegrafregiment oprettet. Hurtigt måtte antallet af bataljoner forøges på grund af det stigende behov for kommunikation. Ud over de 1949 oprettede bataljoner 1 TGBTN (Korpset Sjæl-land) og 2 TGBTN (VLK, senere COMLANDJUT i Rendsborg) blev i 1953 oprettet 3 TGBTN (Divisionskom-mandoen), 1957 4 TGBTN (ELK), og i 1961 både 5 TGBTN (VLK) og 6 TGBTN (COMBALTAP). 6 TGBTN blev opstillet med NATO-materiel og betjente NATO-myndigheden BALTAP. 2 TGBTN betjente ligeledes en NATO-myndighed, COMLANDJUT, men var udstyret med nationalt materiel, der dog af hensyn til samarbejde med tysk signalbataljon på nogle punkter afveg fra det materiel, der blev anvendt ved de øvrige telegrafbataljoner.\nDer blev i 1950 anskaffet dansk producerede HF-stationer (telefoni og telegrafi) til Hærradioen, der i mellemtiden var delt i et Østre- og et Vestre Radiokompagni. Stationerne blev hurtigt integreret i de permanente signalkontorer (PSKT). Telegrafien var på radioen back-up for telefon- og fjernskriverforbindelser, som kørte på tråd. Forbindelse til de danske styrker i Tyskland var derimod primært baseret på telegrafi.\nFelthæren fik amerikanske radiofjernskrivere til brug ved korps og divisioner, der dog kun kunne sende uklassificeret (telegrafi og tale) til brug ved korps og divisionskommandoen. På regimentsniveau blev fra 1954 til indbyrdes kommunikation og opad benyttet den nye danske radiostation SMB M/50 (telegrafi og tale). Amplitudemodulering (AM) til blev anvendt til telegrafi og frekvensmodulering (FM) til taleoverførsel. De kunne ikke overføre fjernskriverforbindelser, uanset at dette behov var erkendt af de krigsførende i verdenskrigen.\nAlle klassificerede signaler skulle fortsat indkodes/udkodes off-line, hvilket var tidskrævende. I 1952 fordeltes nyt danskbygget telefonmateriel med amerikansk dobbeltkabel til enhederne, hvor der hidtil var blevet anvendt enkeltkabel med jord som retur, hvilket medførte, at telefonforbindelserne kunne aflyttes. Det var muligt at koble en telefoncentral til den ovenfor nævnte SMB radio. Dermed kunne enheders telefonnet sammenkobles via radio, og den både tids- og mandskabsmæssigt krævende bygning af kabel-forbindeler mellem telefoncentralerne kunne spares. Det øgede desuden hovedkvarterernes mulighed for mobilitet.\nOrganisationen var (som tidligere), at regimenter havde eget signalkompagni med radio- og telefonmateriel. Kampstøtteenheder havde egne signalenheder. En stor del af radioudstyret var baseret på HF (2 – 6 MHz), der efterhånden blev afløst af første generation af frekvensmodulerede radioer med en rækkevidde på kun ca. 15 – 20 km. Telefonen var fortsat det primære signalmiddel. På korps/divisionsniveau blev udbygget feltkabellinjer til at forbinde det i 1953 indkøbte schweiziske fjernskriverudstyr, der som det første udstyr i Danmark havde online kryptografering. Dette forøgede i sig selv væsentligt kommunikationshastigheden og -kapaciteten, men manglen på radiomateriel og dermed afhængighed af kabeludbygning lagde væsentlige hindringer i vejen for kommunikationen mellem de i stadigt stigende grad bevægelige enheder. For at kunne sende klassificeret materiale på lavere niveau, indgik der i SKT-delingerne ved hver regimentskampgruppe fra omkring 1958 20 motorcykelordonnanser. En væsentlig del af signalformidlingen foregik altså fortsat i det tempo en ordonnans kunne komme frem, og der var tale om signalformidling – ikke dialog mellem førere.\nPå kompagniniveau i felthæren afløstes i midten af 50’erne de gamle britiske radioer af C PRC-26 serien, som havde mange radiokanaler og gode talemuligheder (FM), men kun en rækkevidde på 1½ km. Disse indførtes senere som grupperadioer, idet man i 1957 på KMP- og skydenet for 81 og 120 mm MT indførte AN/PRC-8, 9 og 10 med 4 til 8 km rækkevidde. Radioerne var mandbårne og ikke indbygget i køretøjer. På delings og kompagniniveau anvendte AN/PRC 10. Disse radioer blev senere afløst af AN/PRC 261 på grup-peniveau og AN/PRC 25 og 271 på delings- og kompagniniveau.\nRadiokæde indføres i 1956\nMed indførelse af radiokædeudstyr AN/TRAC i 1956 og FM12/800 i 1963 blev det muligt at omlægge telefonforbindelser – hidtil ført gennem kabler – til radiotransmission. I 1963 indføres endvidere fjernskrivere med online krypto ved divisionskommandoen og det sjællandske korps, så klassificeret materiale nu kunne sendes direkte, uden tid til forudgående off-line kryptografering, og fjernskriversignalerne kunne nu transmitteres via radiokædeudstyrets TG-udstyr frem for via kabler.\n1956/63 repræsenterer et spring i muligheden for mobilitet og hastighed i signalformidlingen ved de højere kommandostationer (division og opefter), da kommunikation ikke længere var afhængig af kabelud-bygning mellem enhederne, og da kryptografering skete on-line.\nFM12/800 udstyret anvendtes helt frem til 1990’erne, hvor det blev anvendt på Balkan. Udstyret var på daværende tidspunkt stærkt nedslidt, så det krævede en stor vedligeholdelses indsats at holde det kørende.\nForsvaret af Danmark var bl.a. baseret på en tæt integreret indsats med det tyske forsvar. Tyskerne ind-førte i 1977 det første AUTOKO-udstyr, der også var et radiokædebaseret (FM200) kommunikationsnetværk. Det var en dansk opgave med 2 TGBTN at etablere COMLANDJUTs logistiske hovedkvarter (REAR), hvorfor der blev indledt en anskaffelse af et tilsvarende supplerende netværk. Projektet, der var 85% NATO-finansieret, blev indledt i 1977 med den endelige levering til brugerne i 1986. Systemet blev senere fra 1998 opgraderet til AUTOKO 90, som forblev i tjeneste indtil 2 TGBTN nedlæggelse i 2001.\nTelefon fortsat væsentligst signalmiddel 1950’erne kombineret med begrænset radioanvendelse\nI de første ti år efter 2. verdenskrig var samfundet underforsynet med kabellinjer. Telefonen var dog både i lokalforsvaret og hos felthæren fortsat det primære signalmiddel (civilt net og feltnet).\nTo militære organisationer European senere Allied Long Lines Agency (ELLA/ ALLA) og National Long Lines Agency (NALLA)) prioriterede behovet for udbygning af kabellinjer i Vesteuropa og det danske område. Ved en mobilisering ville højt prioriterede kabellinjer kunne udbygges af telegraftropperne med materiel fra civile og statslige telefonselskaber. Den sidste alarmeringsøvelse, hvorunder der blev bygget permanente linjer med materiel fra civile og statslige telefonselskaber, var i 1956.\nOver hele landet blev i løbet af 60erne udbygget et system af kronedåser – faste telefontilslutningsstik placeret rundt omkring, som militære enheder kunne slutte sig på, og dermed være inde i det civile net. Nettet af kronedåser skulle dels bruges, når enheder lå i overlevelses- eller beredskabsområde, dels gav kronedåserne mulighed for forbindelse ved forskydning under radiotavshed. Trafikkontroltjenesten ved landsdelskommandoen kunne således følge og evt. omdirigere marcherende enheder. Derudover blev en sikringsordning på de offentlige telefonnet etableret, hvor privat brug af telefonnettet kunne begrænses, og militære/offentlige samtaler prioriteres.\nEndnu i begyndelse af 1960’erne blev felttelefonlinjer udbygget ved regiment/brigade under enhedernes fremrykning, idet det til rådighed værende radiomateriel ikke havde den fornøden rækkevidde.\nI 1958 tilgik fra USA nyt radiomateriel, frekvensmoduleret AN/ GRC 3 til 8 og VRQ-serien, der var opdelt i moduler med separate modtagere og sendere/modtagere i tre divergerende frekvensbånd, samt en mindre sender/modtager, der specielt på kort afstand gav forbindelser til de mindre mandbårne radioer. Disse moduler gav mulighed for at sammenkoble stationer, der tilgodeså enhedens behov for radioforbindelser på et eller flere net. Der var nu mulighed for at gennemføre automatisk retransmission f.eks. fra artilleriobservatørens mandbårne station over vognstationen til skydecentral, oprette relæstationer og skabe forbindelse fra kampvogne ud til afsiddet infanteri. Et yderligere behov for den type radioer blev tilgodeset ved indkøb i Tyskland, da våbenhjælp fra USA var ophørt. Disse radioer blev anvendt frem til 1990 ved enkelte mobiliseringsenheder, bl.a. i Centurion kampvogne anvendt som panserjagere.\nVed panser- og kampvognsenheder samt på skydenet lærte personellet hurtigt den direkte brug af radioen. Langt op mod midten af 60erne herskede der derimod en udbredt mikrofonskræk blandt officererne, og radio på bataljon- og brigadenet og højere net blev som regel anvendt til signalformidling og ikke til direkte kommunikation fører til fører.\nI 1953 og 1959 blev der oprettet to signalopklaringskompagnier (SIOKMP) hhv. i Høvelte på Sjælland og i Sønderborg i Jylland, SIOKMP/ELK og SIOKMP/JDIV. Teknisk rådede begge kompagnier over lyttekapacitet i såvel VHF- som HF-båndet. Desuden havde man en nærpejlekapacitet i HF- og VHF-båndet og kunne fjernpejle i HF-båndet. Desuden rådede man over en begrænset jamme-kapacitet. Kompagnierne blev i dagligdagen indsat i real opklaring mod Warszawapagtens kommunikation og bidrog i betydelig grad til at levere data til et validt efterretningsbillede.\nKompagnierne blev i 1986 omdøbt til Elektronisk Krigsførelseskompagnier (EKKMP). Med regimentssammenlægningen i 2001 blev de to kompagnier sammenlagt til EKKMP/DDIV.\nMed de internationale missioners stigende intensitet blev der et stort behov for elektronisk opklaring til støtte for de indsatte danske enheder. I lyset af de internationale indsættelser blev kompagniet i 2005 omdøbt til Electronic Warfare Kompagni (EWKMP) og blev tilført nyt og tidssvarende materiel der kunne tilgodese opklaringsbehovet ved de danske kampenheder omfattende alle kommunikationsformer.\nMed Hærens Efterretningscenters, senere Hærens Efterretningsregiment, oprettelse i 2014 blev EWKMP overført til denne myndighed, men forblev i de hidtidige faciliteter i Fredericia.\nTelegraftropper på brigadeniveau\nMed Forsvarslovene af 1960 blev infanteribrigaderne omdannet til panserinfanteribrigader i takt med tilgangen af moderne materiel som del af våbenhjælpen. Telegraftropperne havde hidtil haft ansvaret for forbindelserne fra korps til division og videre til brigaderne. Ved brigaderne var op til begyndelsen af 1960erne signalkompagnier, der i fredstid bestod af en telefondeling og en radiodeling, begge placeret i brigadens stabskompagni. Telefondelingen byggede linjer til brigadens dispositionsenheder, mens radiodelingen fremsendte stationer til disse. Signalpersonel ved infanteri og artilleri m.v. sørgede for egne forbindelser med eget materiel.\nI 1964 blev det besluttet, at der skulle være telegraftropper også på brigadeniveau. Der blev derfor oprettet brigadetelegrafdelinger, der blev opstillet af telegraftropperne, men organisatorisk var en del af brigadestabskompagnierne. I daglig tjeneste og på øvelser var delingerne ved respektive stabskompagnier.\nBrigadetelegrafdelingerne indeholdt radiokædemateriel til at forbinde brigadens KSN hhv. KKV til divisionens tilsvarende hovedkvarter. Endvidere var der en 30-linjers feltcentraler (til at tilslutte lokalabonnenter samt fjernlinjer) og et signalkontor med fire fjernskrivere med automatisk on-line kryptografering. Med HF-radio kunne etableres forbindelse fra brigaden til division/korps. Endvidere kunne hver at de tre Tactical Air Control Parties (TACP) ved brigaden skabe forbindelse mellem en fremskudt flyobservatør (FAC), dennes køretøj og derfra til flystøttenet, således at indkommende fly kunne dirigeres mod målet af FAC, der observerede direkte mod målet på jorden. Ved indsættelse på Balkan i 1990’erne med nyt materiel, herunder laserudstyr, blev TACP etableret i PMV M113.\nDa nyt radiomateriel (SSB M/71) med kryptofjernskriver (KW7) blev indført på flystøtterekvisitionsnettet Tactical Air Request and Information Net (TARIN), blev der opnået hurtige og sikre forbindelser af meldin-ger fra TACP via brigadens/divisionens flystøtteofficer til BALTAP’s flyvestationer.\nPanserinfanteribrigaderne havde fået pansrede mandskabsvogne og selvkørende artilleri (1964-67). I de pansrede køretøjer blev indbygget VHF-radioer af VRC-12-serien. Ud over forbindelsen mellem køretøjerne var intern kommunikation mellem besætningsmedlemmerne i vognen mulig (telehjelm), lige som der var mulighed for tilslutning til lokale telefonnet ved ophold på stedet. Taktisk rækkevidde vognstationer var 30 km, og den mandbårne udgave (PRC 25) havde en rækkevidde på 8 – 10 km.\nVed brigadestaben blev der desuden etableret en egentlig signal-PMV, hvor brigaden tre net, Chef-net, KSN-net og KKV-net terminerede. Desuden var der indbygget feltcentral, først to 10-limiers omstillingsborde, senere automatcentral M/81, SYLVANIA. Endelig var der indbygget en biltelebon.\nVHF-materiellet bredte sig opad til brigade og DIV føringsnet, hvor føreren nu selv var på nettet, og den tidligere anvendte formelle radioprocedure forenklet, så radiokommunikationen i stigende grad mindede om almindelig samtale. Stationerne kunne indgå på en række forskellige net med hurtigt frekvensskift. Forudsætning for udnyttelse var en signalplan så kaldetal, punktreferencesystemer m.v. kunne benyttes på tværs af de radionet, der skulle arbejde sammen. På divisions og Korps niveau blev der omkring 1980 indført en HF-radioforbindelse med secure voice godkendt til HEM samtale. Dette udstyr blev 1986 udbredt til også divisionens VHF-radioer på førings- og ildstøttenet i Jylland.\nFra begyndelsen af 1970’er tilgik det dansk producerede VHF-radio af 2061-serien. Denne station blev indledningsvis givet til de sjællandske enheder, og derefter til udvalgte jyske enheder. Den var modulopbygget og fandtes dels i en kortrækkende og en langtrækkende køretøjsversion (AN/VRC 271 og AN/VRQ 282). Disse kunne også kombineres til en kort/lang version (AN/VRQ 271/281). Den organisatoriske placering blev helt bestemt af det taktisk formål. På tilsvarende vis var der en kort- og en langtrækkende mandbåren version (AN/PRC 271 og AN/PRC 281). Dette materiel fik en meget lang levetid i Hæren og blev i vid udstrækning under internationale missioner helt frem til 2016.\nDe gamle danske HF-stationer (SMB M/50) blev anvendt som back up samt på de faglige net i division og brigade. I 1986 blev de dog afløst af radiofjernskriverstation VRC 421, der kunne overføre samtale, telegrafi og fjernskriversignaler. Det nye radiomateriel blev indbygget i GD240 (Mercedes) eller Landrover. Rækkevidden på jordbølge (primært benyttet) med 100 W var ca. 100 km. En anden version var VRC-420, der var en ren samtalestation.\nPå grund af fjendtlige signalopklaring søgte man generelt at sprede korrespondancen mellem flere net, så f.eks. et føringsnet på VHF ikke så nemt kunne identificeres. Det kunne gøres ved at gennemføre en del af korrespondancen på HF-net. Det blev også benyttet at sende på fjendens frekvenser, hvor man grundet afstanden til fjenden og egen sendestyrke kunne ”klemme” den fjendtlige korrespondance ud. Endvidere søgtes trafikken afviklet på mange og helst skiftene frekvenser. På brigade og bataljons net, hvor man mange steder havde både kommandostations (KSN)- og kommandokvarters (KKV)-forbindelser inde, kunne man vanskeliggøre fjendens mulighed for at følge korrespondancen ved at sende på KSN-net og modtage på KKV-net.\nDa radiokædeforbindelser blev indført, skete det i overensstemmelse med organisationsdiagrammet: Fra divisionens KSN var forbindelse til brigadernes KSN, fra divisionens KKV til brigadernes KKV. Der var ikke tværgående forbindelser, da der ikke var materiel dertil. Det betød, at flytninger af kommandostationer medførte afbrydelser i signalforbindelserne ud over selve kørselstiden, da signalforbindeler skulle oprettes ved ankomst til den nye placering for kommandostationen.\nFra 1974 blev radiokædeudstyret (først i Jylland, så på Sjælland) i stedet indsat i signalcentre. To signalcentre blev oprettet i divisionens (korpsets) indsættelsesområde. Divisionens KSN tilsluttede sig begge cen-tre. Divisionens KKV placerede sig skiftevis ved et af centrene og fik der SKT- og telefonbetjening. Brigadernes KKV tilsluttede sig på begge centre og videreførte radiokædeforbindelse til brigadens KSN. Divisionens ildledelsescentral og opklaring blev tilsluttet det ene eller det andet center. Ved at gennemstille telefon og fjernskriverkredsløb gav signalcenterindførelsen en langt mere fleksibel udnyttelse af materiellet og muliggjorde, at forbindelser kunne oprettes hurtigt, når en kommandostation flyttede, og at flyt-ning af selve signalinstallationerne i princippet kunne ske bemærket af brugerne på signalnettet. Det var muligt, at radiokædestrækket efter en flytning var koblet via et andet signalcenter end før flytning, men brugeren kunne være ligeglad, og selve signaloperationen blev styret fra telegrafbataljonen.\nDirekte gennemkoblinger af telefonkredsløb gav mulighed for at f.eks. brigadens O-officer kunne tale direkte med divisionens O-officer, og der kunne laves faste gennemkoblinger til ildstøttenet. Ved yderli-gere indførsel af automatiske telefoncentraler blev det muligt forlods at indlægge prioriteringer, så f.eks. ildstøttenet-forbindelser blev stillet igennem forud for samtaler på logistiknet.\nSignalcenterkonceptet øgede kommunikationsmulighederne og dermed mulighederne for mobilitet væsentligt. Kommandostationerne kunne nu flytte i overensstemmelse med den nødvendige øgede bevægelighed som også indførelse af PMV og selvkørende ART gav mulighed for. I princippet skulle KKV/division flyttede mindst to gange i døgnet, KSN/division mindst hver 8. time og brigaderne hver 6-8 time.\nDe store HF-radiostationer indgik i signalcentrene, og forbindelserne var i et vist omfang videreført til KSN ved divisionen via RKÆ.\nOrdonnanstjenesten blev stort set nedlagt. På afdelingstrin var i såvel kamp- som støtteenheder kun afsat to mand til ordonnanstjeneste. Det viste sig problematisk, når der blev pålagt radiotavshed under øvelser.\nDEOS – Dansk EUROCOM Områdesignal System\nRadiokædemateriellet FM 12/800 var i slutningen af 80erne ved at være nedslidt. Det samme var de køretøjer, udstyret var indbygget i. Endvidere var frekvensproblemerne stigende i Jyske Divisions område i Slesvig-Holsten, da system FM 12/800 også blev brugt kommercielt. Det blev derfor besluttet at anskaffe såvel nyt radiokædesystem, DEOS), som nye køretøjer.\nTil 1 TGBTN og 3 TGBTN blev i 1992 anskaffet hhv. 7 og 10 såkaldte knuder. Hver knude bestod af en digital central, et antal kryptoudstyr samt linietermineringsudstyr. Til disse knuder var der organisatorisk 4 radio-kædestationer med hver 2 radiokædeskud, men der var mulighed for at koble yderligere en radiokæde-station på. Under indsættelse blev etableret et maskenet, hvor hver knude om muligt havde forbindelse til mindst to andre knuder.\nAbonnementer kunne koble sig på knuderne og dermed maskenettet med radiokædecentraler (RKÆCT) der blev benyttet af DIV/KORPS dispositionsenheder med få abonnenter, eller gennem en adgangscen-tral (ACT) med op til 65 abonnenter som f.eks. DIV KSN. Alle abonnementer kunne benytte krypterede forbindelser, der kunne overføre telefonforbindelse (ET-10-telefoner) evt. tilkoblet faxemile (FAX). An-vendelse af FAX fra abonnenterne medførte, at disse blot kunne lægge dokument, kort m.v. i faxen og trykke modtagers nummer, hvorefter signalet blev routet automatisk frem til modtagerens fax. Dermed bortfaldt behovet for de klassiske SKT’er. Det var endvidere muligt at koble VHF-radioforbindelser (ukrypterede) til maskenettet via en KCT eller en ACT. Til ledelse og planlægning af systemet fandtes på to køretøjer en systemkontrol- og managementorganisation (SYSKOM), der skulle kunne give mulighed for automatisk strækningsberegning og overvågning af nettet. Ved at have nogle frie knuder kunne nettet ”rulles” i takt med situationen på kamppladsen.\nSamtidig med, at de mange koblingsmuligheder øgede sikkerheden for at signalet kom frem, blev hastigheden i signalformidlingen øget. Men mandskabsforbruget blev også øget, idet DEOS-systemet var meget mandskabskrævende at håndtere, og de to telegrafbataljoner med DEOS-udstyr (1 og 3) måtte under øvelser låne personel af hinanden.\nIndførelse af systemet betød, at der ikke længere var behov for brigadetelegrafdelingerne, der derfor blev nedlagt.\nTransmissionshastigheden i maskenettet blev atter øget, da der 2002-04 skete opgradering af radiokædemateriellet til DEOS 2000 baseret på ATM-teknologi (Asyncromous Transfer Moden (”bredbånd”)) med tilhørende Network Management System (NMS). Opgraderingen skete med midler fra forsvarsforlig 2000-4 og skulle sikre samarbejde med andre områdesignalsystemer fra bl.a. Tyskland og Polen i Multina-tional Corps North East (MNC NE), lige som opgraderingen skulle sikre datatransmissionskapacitet til DAC-CIS (se nedenfor). Blandt de tekniske forbedringer i forhold til tidligere var bl.a. nyt radiokædeudstyr, der opererede med større båndbredde end det tidligere. Den første af seks planlagte lige store delleverancer af materiel blev leveret ved årsskiftet 2001/2 til Den danske Internationale Brigade (DIB) til anvendelse ved indsættelse under MNC NE. De følgende tre leverancer gik til 3 TGBTN. Ved forsvarsforlig 2004-08 blev det besluttet at indskrænke anvendelse af DEOS, hvorved man med leverancerne til 3 TGBTN var stort set færdig med opgraderingen, og de to sidste serie (benævnt DEOS 1) blev sat i depot.\nI 2006 var Network Management System/Facility Controller (NMS/FC) færdigudviklet, hvorefter 3 TGBTN rådede over et system, som både automatisk kunne foretage strækningsberegninger og tildele frekvenser samt gemme standpladsdata (geografisk placering), og systemets logistiske del kunne overvåge forsyningssituationen.\nI 2008 indførtes i forbindelse med opstilling af Nato Responce Force 14 endnu en opgradering af dele af DEOS 2000-materiellet. Danske Divisions (DDIV) hovedkvarter fik til opgave at formere NRF 14 hovedkvar-ter. 3 TGBTN dannede grundstammen i opbygningen af Føringsstøttebataljon/NRF 14. Nyt materiel tilgik bl.a. i form af wide band kryptoudstyr og nye parabolantenner, der muliggjorde transmission over længere afstande end de hidtidige ca. 35 km. Udstyret blev leveret sent i NRF-beredskabsperioden; halvdelen kom midt i perioden, den anden halvdel mod beredskabsperiodens slutning. I forbindelse med opstilling af NRF 14 blev også anskaffet to sæt fremskudte kommandostationer (FRKSN) til henholdsvis DDIV og 1 Brigade, hvert sæt bestående af tre stk. PIRANHA III C (et pansret køretøj med stor terrængående evne), heriblandt en PIRANHA CIS med bl.a. RCT.\nI forbindelse med afvikling af NFR 14 beredskabet blev telegrafbataljonerne såvel personel- som materielmæssigt omorganiseret og herunder blev DEOS afviklet. De sidste dele blev taget ud af aktiv tjeneste i 2012.\nAllerede fra begyndelsen af Balkanoperationerne primo 1990’erne blev satellitkommunikation (SAT-COM) anvendt til opretholdelse af forbindelserne mellem de udsendte styrker og Danmark. Indledningsvis blev anvendt et mandbåret IMMERSAT system, der dog havde et meget begrænset båndbredde. Med indsættelserne i Afghanistan og Irak blev VSAT-systemet indført, der i til en vis grad kunne tilgodese båndbreddebehovet. Både IMMARSAT og VSAT er kommercielle systemer, der var stærkt efterspurgte, hvorfor priserne på disse blev stadig større og leverancerne svingende. I 2012 indgik Forsvaret derfor en aftale om adgang til det amerikanske Wideband Global SATCOM(WGS), der sikrede adgang til at sende informationer via indledningsvis tre, siden ni amerikanske satellitter med dækning over næsten hele kloden.\nSATCOM blev helt til 2014 indsat i stationære opstillinger. Fra dette tidspunkt begyndte man eksperimentere med mobile platforme (PIRANHA) benævnt SATCOM on the Move.\nI takt med opbygningen af SATCOM-kapaciteten blev der opbygget en netværkskontrolkapacitet, der kunne overvåge og konfigurere netværk over meget lange afstande, herunder i princippet overtage og styre enhver computer tilknyttet netværket. Enheden indgik i Telegrafregimentets stab og fik navnet Communications and Information System Operation Center (CISOC).\nI 2003 underskrev Danmark en Memorandum of Understanding (MoU) med NATO om opstilling af en ny kommunikationsenhed, Deployable CIS Module (DCM) kompagni, der operativt blev underlagt NATO 1st Signal Battalion, men som administrative indgik i 5 TGBTN senere HQBTN i Haderslev. Enhedens opgave var at opstille et SATCOM-element samt udbygge og vedligeholde det lokale IT-netværk ved en deployeret NATO myndighed. Kompagniet blev indsat i mission Afghanistan første gang i 2004 og har siden været deployeret helt eller delvist et utal af gange. Desuden har kompagniet været indsat i på et stort antal længerevarende øvelser over alt i NATO. Teknologisk er kompagniet blevet opgraderet flere gange. I de første mange år var enhedens SATCOM fysisk meget stort og teknisk set gammelt. Senere tilgik moderne og fysisk meget komprimeret materiel, der var væsentlig lettere at deployere. I skrivende stund er nye NATO-finansierede bygninger til kompagniet ved at blive etableret i Haderslev.\nDanish Army Command, Control and Information System (DACCIS), Battle Management System (BMS), Command, Control and Information Systems (C2IS) og Hærens Taktiske Kommunikationsnetværk (HTK).\nStørre båndbredde og højere transmissionshastighed som indført med DEOS 2000 var nødvendigt af hensyn til Danish Army Command, Control and Information System (DACCIS), der da var under udvikling. Systemet skulle forbedre førernes fælles beslutningsgrundlag, men det kom aldrig til at fungere tilfredsstillende, og blev i slutninger af 00’erne skrottet. Forsvaret fik 3-cifret millionbeløb retur efter en retssag. Specialudviklede ledelses- og logistiksystemer var imidlertid nu blevet mere standardiserede produkter, og et Battle Management System (BMS) til brug på bataljonsniveau og nedefter blev anskaffet.\nI de senere år er der også anskaffet pc’er, dataradioer og mobilt netværksudstyr til brug i Hærens Taktiske Kommunikationsnetværk (HTK), og der er til Hæren anskaffet et Command, Control and Information System (CCIS) til anvendelse på divisions til bataljonsniveau og et Battle Management System (BMS) til anvendelse under afdelings/bataljonsniveau. Såvel BMS som CCIS er udviklet af det danske elektronikfirma Systematic og markedsføres som ”SitaWare Frontline” og ”SitaWare HQ”.\nSom dataradio blev Harris 152 valgt. Indførelse af radioen har givet et antal væsentlige forbedringer for soldaternes vilkår. Den er både lettere og mindre i forhold til de gamle modeller, og opererer ikke kun i VHF-båndet, men også UHF-båndet, samt kan anvendes til TACSAT. Den har således afløst et antal radio-typer også i værnsfælles sammenhæng. En af de væsentlige forbedringer er, at radioen er godkendt til NATO-SECRET, men skal som konsekvens heraf betragtes som kryptomateriel.\nSom mobilt netværk i køretøjerne er systemet SOTAS blevet valgt, der muliggør direkte automatisk kobling mellem de enkelte kommunikationsmidler, VHF, UHF, HF, SATCOM og fastnetforbindelser.\nMed overgangen til ”Den Varme Fred” og den deraf følgende danske aktivistiske udenrigspolitik blev danske styrker i stadig stigende grad indsat i Verdens brændpunkter. Indledningsvis blev styrkerne deployeret til Balkan, senere til Afghanistan og Irak. Også indsættelser i Afrika i bl.a. Susan, Eritrea og Mali blev aktuelt.\nI alle indsættelserne måtte der i sagens natur etableres kommunikation såvel hjem til Danmark som i missionsområderne. Indledningsvis baserede man dette på materielarven fra Den Kolde Krig. HF-radioforbindelser samt SATCOM blev hovedkommunikationen til hjemlandet, mens HF- og VHF- forbin-delser (2061-serien) suppleret med mobiltelefoni blev de primære kommunikationskapaciteter i missionsområderne. Til en vis grad blev også radiokæde anvendt. Indledningsvis FM 12/800-udstyret på Balkan, senere også DEOS-materiellet i Kosovo og Irak.\nBehovet for hurtig deployering, minimering af personelforbruget og materiel- og uddannelsesmæssig standardisering ledte til udvikling og opbygning af små, containerbaserede kommunikationscentre (COMCEN), der kunne transporteres på skib, fly og lastbil. Disse blev fra begyndelsen af 00-erne over tid opbygget og deployeret i takt med deres færdiggørelse. Opgaven for disse var at etablere forbindelser til Danmark samt etablere det lokale netværk i det danske hovedkvarter i missionsområderne. Denne koncept var således meget lig den, DCM udførte for NATO.\nSelve opgaveløsningen flyttede sig hurtigt fra den traditionelle etablering af telefon, fjernskriver og radio-forbindelser til et regulært paradigmeskift i form af opstilling og vedligeholdelse af IT-netværk såvel lokalt som globalt. Denne udvikling ledte sammen med SATCOM som tidligere nævnt til opstilling af CISOC, som blev den helt centrale nerve i konfigurering, deployering, vedligeholdelse og kontrol af disse netværk.\nMed denne udvikling faldt også behovet for personel i missionsområderne. Indledningsvis blev der typisk udsendt 8-10 mand per missionsområde til håndtering af kommunikationsopgaven. Senere blev det reduceret til typisk 1-3 mand suppleret med arbejdshold, der i starten af en mission blev udsendt i 3-4 uger for at opbygge kapaciteten, hvorefter disse blev trukket hjem igen. Tilsvarende blev disse udsendt i for-bindelse med, at missionerne lukkede.\nI perioder blev der dog også udsendt hele enheder fra Telegrafregimentet. Således udsendtes stabs-kompagni til FN-hovedkvarteret i Kiseljak i 1993, et stabskompagni/brigade til Bosnien i 1996 og et stabs-kompagni til IRAK HOLD 2 i 2003.\nSom resultat af forsvarsforliget i 2003 overtog Telegrafregimentet opstillingsansvaret af stabskompagniet for UN Standing High Readiness Brigade (SHIRBRIG), hvilket ledte til en udsendelse af store dele af kompagniet til Sudan i 2005.\nMen også andre opgaver blev pålagt. Således udsendte 3 TGBTN i 2010 en logistikenhed til Libanon.\nEWKMP blev i 00’erne kontinuerligt indsat først i Afghanistan, senere i Irak. Små EW-led blev indsat tæt integreret i kampenhederne helt ned til delingsniveau såvel til fods som i pansrede køretøjer, PIRANHA.\nUnder antipiratoperationerne ved Afrikas Horn blev på tilsvarende vis små EW-led indsat på danske krigsskibe.\nTelegraftropperne daterer sig tilbage til 31. marts 1858 med etablering af Felttelegrafen. Denne er historisk mest kendt for General de Mezas afbrydelse af forbindelsen til København, umiddelbart efter han havde givet ordre til rømning af Dannevirke i februar 1864.\nDet første egentlige telegrafkompagni blev etableret under ingeniørtropperne med hærloven af 1867, hvorefter der hurtigt blev etableret flere kompagnier. Den første telegrafbataljon blev som resultat af hærloven af 1909 formeret 1. januar 1914.\nYderligere en bataljon kom til i 1949, hvorefter der endelig blev indført to selvstændige telegrafregimenter, jyske og sjællandske, 1. november 1951. Telegraftropperne blev hermed etableret som selvstændig våbenart.\nSjællandske og Jyske Telegrafregiment blev som de første regimenter sammenlagt til Telegrafregimentet i 1992.\nOpstillings- og uddannelsesansvaret for telegrafenheder var regimentets ansvar frem til 2005. På dette tidspunkt blev dette ansvar overført til de operative myndigheder, som enhederne var øremærket til at støtte, Danske Division og brigaderne. Regimentet blev som myndighed kun traditionsbærende, idet dog 5 TGBTN forblev under regimentets kommando. Samtidig ændredes Hærens Signalskole til Hærens Føringsstøtteskole, en ændring der bl.a. hang sammen med, at skolen overtog brugeransvaret for udviklingen af DACCIS.\nMed forsvarsforliget i 2010 blev det besluttet at nedlægge Føringsstøtteskolen og inkorporere skolefunktionen Telegrafregimentets stab samt at tilbageføre opstillings- og uddannelsesansvaret af føringsstøtteenheder til Telegrafregimentet. Samtidig forsvandt øremærkningen af disse enheder til bestemte myndigheder. Føringsstøttekapaciteterne blev herefter betragtet som én pulje, hvorfra føringsstøttebidrag til en konkret opgave blev strikket sammen fra gang til gang.\nI 2014 blev Hærens og Flyvevåbnets føringsstøtte samlet ved Telegrafregimentet, som herefter blev en værnsfælles myndighed, der skulle støtte begge værn. I 2019 blev Telegrafregimentet nedlagt og afløst af Føringsstøtteregimentet, der nu blev ansvarlig for føringsstøtten til alle værn, Specialoperationskommandoen, Multinaltional Division North i Estland samt en række internationale operationer.


Bodel aalborg kinky porno\nhore frederikshavn Body todelt København | 12.12.2015\njun Thai massage tåstrup hovedgade body to body københavn - der blød. Nøgne kvinder bader hore frederikshavn Nøgne kvinder bader erotisk p piller Nøgne kvinder bader Body todelt København Nøgne kvinder bader. nov Thai massage frederikshavn sexshop midtjylland Muschi Scharf Erstaunt Frechen Anal ficken braunschweiger Whore, Thai Massage København Thai Massage I Vejle Selling Give Skamløse video Sex med danske piger body thai massage vejle, Todelte kropsmassage K benhavn Thai massage. 3. apr Porno hore Sjælland suges gennem livmodervæggen hos. sex party københavn Når man går Latex Body todelt. fisse shemale kbh kusse i.\nHore frederikshavn Body todelt København -\nKontaktinformation på Nan's Thaimassage Hedensted, telefonnummer, adresse, se information for meratenews. Skip to content Body to body massage erotic Massage og Escort: Energizing body treatment with sauna ,- ,. Måske er der sexhistorier familie sex shop vejle snart Fidget Spinners med i danske pornofilm. Nu dukker Fidget Kommer vi til at se Fidget Spinners i dansk porno?\n: Hore frederikshavn Body todelt København\nEN HORE SOFIE LINGERIE THISTED Hvordan får du mindre bryster hvad er et ordsprog\nSex med ældre kvinder escort 6 København ledsagere Højdevej 4\nPORNHUB. COM SEX OG PIK Nu dukker Fidget Kommer vi til at se Fidget Spinners i dansk porno? Nøgne kvinder bader hore frederikshavn. Taastrup thai massage, Taastrup. Skip to content Body to body massage erotic Massage og Escort: Thai massage tåstrup hovedgade body to body københavn - der blød Nøgen rengøring erotiske fotos du dig bl. Dorthe Dorthea Dortmund d rtrin.\n3. apr Porno hore Sjælland suges gennem livmodervæggen hos. sex party københavn Når man går Latex Body todelt. fisse shemale kbh kusse i. Kinky dating luksus escort piger, nøgne kvinder bader hore frederikshavn Nøgne kvinder bader erotisk Nøgne kvinder bader Body todelt København Nøgne. jun Thai massage tåstrup hovedgade body to body københavn - der blød. Nøgne kvinder bader hore frederikshavn Nøgne kvinder bader erotisk p piller Nøgne kvinder bader Body todelt København Nøgne kvinder bader.


Implantater til Tænder - Curaeos Tandlægerne\nImplantater kan erstatte en eller flere manglende tænder. Tidligere måtte man bruge en aftagelig tandprotese, hvis man havde mistet tænderne. I dag har vi implantater, som kan opereres ind i kæben og fungere som kunstige tandrødder.\nEt implantat vil erstatte den manglende tandrod og dermed fungere som fundamentet for en ny tandkrone. Det er en løsning, der giver en fastsiddende tand, som i praksis fungerer helt som den oprindelige tand. Kosmetisk vil et implantat også være en god løsning, da du ovenpå implantatet får en krone, der kommer til at ligne dine naturlige tænder.\nVi vil som udgangspunkt kunne indsætte et implantat alle steder i tandrækken, så længe der er nok knogle, til at kunne indsætte det. Hvis der mangler knogle, vil vi typisk lave en knogleopbygning og efterfølgende indsætte implantatet.\nEr du i tvivl om, hvordan du vil have erstattet en eller flere mistede tænder, er du altid velkommen til at kontakte os og høre mere om de forskellige løsninger. Hos Curaeos har vi stor erfaring med erstatning af mistede tænder, og vi kan rådgive dig om løsningerne.\nEt implantat er en lille metalskrue, der indsættes i kæbeknoglen for at erstatte en manglende tandrod, og implantatet fungerer som et fundament for en ny krone. Implantatet kan sammenlignes med en kunstig rod, der skrues ned i kæbeknoglen. Det kan ikke ses i munden, da selve implantatet sidder under tandkødet.\nGør det ondt at få et implantat?\nDa vi lokalbedøver, vil behandlingen foregå helt smertefrit. Der kan dog være små gener i det opererede område efter behandlingen.\nVi ved, at mange patienter kan være nervøse eller bekymrede op til et tandlægebesøg. Vi gør altid vores bedste for, at alle patienter føler sig trygge og får den bedst mulige oplevelse i klinikken.\nVi tager ekstra hensyn til patienter med tandlægeskræk. Hvis du lider af tandlægeskræk, må du meget gerne oplyse det, når du booker din tid. På den måde sikrer vi, at vi sætter ekstra tid af til din behandling. Du kan læse mere om tandlægeskræk her.


maj 2019 – Side 4 – dartnyheder.dk\n4. maj 2019 Mads Plagborg Magnussen 0\nDet er tid til, at de seedede spillere træder ind i turneringen og det giver nogle spændende kampe. Kampene i går bød ikke på de store overraskelser. Det betyder, at de største navne fra i […]\n3. maj 2019 Mads Plagborg Magnussen 0\nAustrian Darts Open starter i dag og flere store navne er med i dag. Det er tid til den femte turnering på Europa Touren i form af Austrian Darts Open. Turneringen er derfor den første […]\n3. maj 2019 Daniel Tyge Thybøl 0\nIgen i år vil det være muligt at følge de afgørende kampe fra Søgaard Denmark Open & Masters, hvor Scott Mitchell meget vel vil være kvalificeret, via Live-Streaming. Når der i morgen tages hul på […]\n13-årige Leighton Bennett vandt tidligere i år BDO’s ungdomsverdensmesterskab. Ifølge Daniel Thybøl, så er den unge englænder blandt favoritterne ved dette års Søgaard Denmark Open & Masters. I den kommende weekend danner Granly Hockey Arena […]\n2. maj 2019 Daniel Tyge Thybøl 0\nPer Laursen skal for niende gang i karrieren repræsentere Danmark ved PDC’s World Cup of Darts – denne gang med klubkammeraten Niels Heinsøe ved sin side. Det har længe ligget i kortene – baseret på […]\nJeffrey de Zwaan var i et formidabelt spilhumør, da han i går gik hele vejen ved Players Championship 14. Efter en fornem 2018-sæson var der store forventninger til, at 23-årige Jeffrey de Zwaan for alvor […]


Karina Agerholm - NIVEA - DAILY ESSENTIALS - Karina Agerholm\n4 Comments 05/10/2016 Karina Sponsoreret indlæg – produkterne er modtaget til test. Jeg har modtaget disse produkter til test for nogle dage siden og jeg var ret spændt på, at teste disse produkter. Jeg har faktisk testet dem lige siden de kom ind af døren. På et tidspunkt havde jeg nogle problemer med, at der var enkelte Nivea produkter jeg ikke kunne tåle, så denne test lagde lidt op til at jeg gerne ville se om det stadigvæk var sådan eller om tingene havde ændret sig. Vi kender jo alle sammen Nivea produkter – det gør jeg hvert fald. Lige siden barndommen er jeg vokset op med den klassiske Nivea Cream, som mine forældre nærmest brugte til alt. Siden dengang er produkterne og emballagen blevet ændret og der er kommet flere produkter og vælge imellem. Sensitive Micellar Water – 70 kr: Dette produkt var jeg faktisk mest spændt på at teste, da jeg godt kender til Micellar Water, men bare aldrig har prøvet denne fra Nivea. Den er utrolig nem at putte på noget vat også dupper jeg det bare i ansigtet. Den føles kold og lækker mod huden samt man bliver helt frisk lige inden man skal i seng. Desuden er den uden parfume og parabener. Den kan købes lige HER.\nRefreshing Toner – 60 kr: Jeg har faktisk aldrig været særlig god til at bruge toner til min hud selvom jeg nok burde gøre det. Jeg synes at den dufter godt og renser huden nemt og på en mild måde. Desuden fjerner den også snavs og makeuprester. Find den lige HER.\nFacial Cleansing Milk – 60 kr: Den har den typiske Nivea duft når man dufter til den første gang. Dog var min hud ikke så begejstret for denne. Jeg ved ikke helt hvorfor, men efter at jeg havde renset og fjernet med lunken vand blev min hud lidt rød, så denne er jeg ikke så begejstret for. Den kan købes HER.\nCleansing Wipes – 50 kr: Jeg elsker sådan nogle ‘wipes’ for hvis jeg har travlt om morgenen eller ikke lige gider og stå med det helt store renseritual, så er de helt ideelle til sådan som en som mig. Den fjerner urenheder og makeuprester helt nøjagtigt som den skal. Kan købes HER.\nEye Make-Up Remover – 60 kr: Er utrolig god til vandfast makeup og fjerner det let uden at gnide alt for meget i det. Jeg kan bedst lide hvis tingene bare kommer af med det samme uden alt for meget kraft. Sådan skal det også helst være. Kan købes HER.\nRefreshing Wash Gel – 60 kr: Er utrolig god til at påføre huden fugt på en nem og nænsom måde. Jeg synes dog at konsisten var lidt tyk, men jeg ved ikke om det generelt er sådan med sådan et slags produkt? Kan fås HER.\nHvad er jeres erfaring med Nivea?\nTags:AnmeldelseBeautyBlogNiveaProdukttestSkincare YOU MAY ALSO LIKE: BLONDE\n4 Comments\tReply\tStine / Lille My\tJeg havde en rigtig dårlig oplevelse, netop med denne makeup fjerner du har der. Fik en allergisk reaktion og min hud blev ildrød om øjnene, så jeg er ikke fan :-(\nReply\tKarina\tØv hvor træls – men der er også få Nivea produkter jeg heller ikke kan tåle :(\nReply\tEline Tychsen\tJeg er storforbruger af alle de produkter der! <3 Har dog aldrig oplevet en allergisk reaktion, men det må absolut ikke være sjovt at få! :(\nReply\tKarina\tDet er virkelig træls med allergiske reaktioner ;(


Er det retfærdigt at miljø og opdragelse afgør troen? - jesusnet.dk\n03.01.2011 12:00 Alder: 11 yrs\nJeg har i grunden et lidt atypisk og nok ikke særlig teologisk spørgsmål: Jeg ved godt, at Gud har "placeret" hver enkelt menneske et bestemt sted, i en helt specifik sammenhæng (geografi, familie etc.). Men har personer som er født ind i en kristen familie ikke lettere ved at "opdage" Jesus som vores frelser; hvis man er vokset op med det fra barn. Jeg vil meget nødig virke blasfemisk eller kværulantisk, men alle mennesker har altså ikke lige vilkår for at opdage det vidunderlige ved vores frelser Jesus Kristus. Og hvad med mennesker som er født i andre lande f.eks. i Asiatiske lande hvor en del af dem er Buddhister. Det er meget svære odds et lille barn som fødes i en Buddhistisk familie har for at lære frelsen om Jesus. Ja, det var vel egentlig ikke et decideret spørgsmål mere en kommentar, håber det giver mening :-) Og igen, jeg håber ikke nogle personer bliver stødt af denne kommentar.\nDet er ikke stødende. Når sandt skal siges, støder det mig mere, at ikke flere kristne (tilsyneladende) kæmper med denne anfægtelse. For det er et af de spørgsmål, der ikke løser sig af sig selv, men tværtimod vokser med tiden, efterhånden som ens verden og horisont åbner sig. Jo flere man kender med vidt forskellig baggrund, jo mere anfægtende bliver den tanke, om tro og vantro virkelig bare er et spørgsmål om tilfældighed.\nSå hvis man slet ikke slås med det spørgsmål, hvor meget har man så egentlig fattet af sine medmenneskers liv og vilkår?!\nMen netop derfor tror jeg heller ikke, det lader sig løse ved bare at grave dybere ned i de forskellige liv og sammenhænge, og så forsøge at skimte en slags retfærdighed bag det alt sammen. Tværtimod: Jo længere man graver sig ned og forsøger at sætte sig ind i menneskers vidt forskellige vilkår, jo mere uløseligt virker det.\nSå hvad gør vi? – Jeg vil nævne følgende:\nGud virker uretfærdig\n1. Dette er ikke det eneste område, hvor Gud virker uretfærdig, og hans veje virker tilfældige.\nDe fleste kristne slås sikkert noget mere med det med Guds retfærdighed, når det handler om død og ulykke og bønhørelser osv! Dér er det måske endnu mere tydeligt, at Guds handlinger virker uigennemskuelige.\nNogle forsøger så at løse det ved netop at grave sig ned i de enkelte tilfælde af død og ulykke og så se, om de kan skimte en slags retfærdighed, skimte Guds gode grunde til at gøre, som han gør. Men det er håbløst! For os vil det altid være usynligt, at "alt virker sammen til gode for dem, der elsker Gud" (Rom. 8,28). Kun en gang imellem kan man ane, at der er en skjult mening.\nJesus viser Guds retfærdighed\n2. I alle disse tilfælde er der kun ét at gøre: bevæge sig baglæns.\nI stedet for at se, om man kan regne Gud ud og forstå hans veje og så på den måde nå frem til en slags tillid til Guds retfærdighed og kærlighed, begynder vi bagfra: Vi begynder med det vigtigste, vi ved om Gud: at han virkelig er retfærdig og kærlig.\nDet ved vi, ikke fordi vi kan se det, eller fordi vi kan regne det ud, men fordi Jesus har sagt det! Fordi Jesus har vist os det i handling og i konkret kærlighed.\nHar vi denne grundlæggende tillid til Gud, så kan vi godt leve med, at det virker anderledes. Og det er ikke en lumpen smutvej; sagen er jo den, at hvis Gud ikke er retfærdig og kærlig, så er han slet ikke Gud! En lunefuld og sjusket Gud er en selvmodsigelse.\nSå hvis vi skulle overveje, om Gud var uretfærdig eller ukærlig, så var det det samme som at overveje, om Jesus var en myte …\nGud sjusker ikke\n3. Hvis det virkelig er sandt, at Gud er retfærdig og kærlig, så ved vi også, at hans vej med det enkelte menneskes liv ikke er så tilfældig eller sjusket, som det ser ud for os. At han virkelig har al magt i himmelen og på jorden. Og det er den grundlæggende tillid, vi forsøger at vende tilbage til, også når det hele ser vanvittigt ud. Det er ikke virkelighedsflugt eller selv-hjernevask eller selv-hypnose at tænke sådan; for vi har jo faktisk meget gode grunde til at tro, at Gud virkelig er til, og at han er retfærdig og kærlig. Vi har nemlig meget gode grunde til at tro, at Jesus lever. Og deraf kommer alt andet.\n4. Så den del af det – den vigtigste del – er for så vidt enkel nok. Bare vi går det rigtige sted hen med vores spørgsmål, nemlig til Kristus.\nMen der er ganske vist to aspekter mere, der ikke er så enkle, heller ikke selv om vi fastholder den grundlæggende tillid. Det ene aspekt er indviklet, det andet er udfordrende:\nIkke alt er Guds vilje\n5. Det indviklede aspekt er, at der jo alligevel godt kan ske noget i verden, Gud ikke vil! Det er ikke alt, der sker i denne verden, der er Guds vilje. Det er en af de ting, islam ikke forstår; for muslimen kan der ikke ske andet i verden end det, Gud vil. Gud bestemmer vantro og ondskab, lige så vel som han bestemmer godhed og tro. Derfor er Satan iflg islam heller ikke nogen ægte modstander imod Gud.\nSådan ser Bibelen ikke på det. Vi beder faktisk i Fadervor om, at Guds vilje må ske; for den sker ikke altid på jorden, sådan som den sker i Himmelen. Satan er en ægte modstander imod Gud. Han er besejret, og han er ikke evig eller almægtig, som Gud er det; men han er alligevel "denne verdens fyrste", "denne verdens gud", siger NT.\nDerfor består der en reel kamp mellem Satan og Gud! Gud kæmper imod Satan for at vriste mennesker ud af hans klør. Vi beder, "om dog Gud vil få dem til at omvende sig, så de kommer til erkendelse af sandheden og igen besinder sig og slipper ud af den fælde, hvor de holdes fanget af Djævelen, så de må gøre hans vilje" (2.Tim 2,25f).\nMen det betyder også, at det ikke er Gud, der har bestemt alle menneskers vilkår. Her er der en forskel på den troendes liv og den ikke-troendes liv; det er den troende, "den, der elsker Gud", der ved, at alle ting virker sammen til gode (Rom. 2,28) – det er ikke ethvert menneske i denne verden, der har det privilegium.\nAlle andre religioner end kristendommen kan sætte dette forhold mellem Gud og det onde på en enkel, teologisk formel. Dét kan kristendommen ikke. Det vil altid være skjult og uløseligt for os.\nVi skal bane vej for troen\n6. Det udfordrende aspekt er, at Gud faktisk har draget sin kirke med ind i denne kamp! Han har ikke bare sagt til os, at nu skal vi sætte os godt til rette og se, hvad Far Her kan! Han har budt os gå ud i verden og gøre alle mennesker til hans disciple – eller, om du vil, har bedt os om at gå ud og ændre de vilkår, mennesker lever under, så det ikke skal blive så svært for dem at lære Jesus at kende.\nHan har, for at bruge dit udtryk, bedt os om at gå ud og overvinde de meget svære odds for et lille barn, der er vokset op i en buddhistisk kontekst (eller de danskere, der er vokset op med et forkvaklet billede af kirke og kristendom).\nOvenstående tekst fra 2. Tim 2 (om dem, Gud vil få til at omvende sig, så de slipper ud af Djævelens fælde) handler faktisk ikke om bøn; den er en del af formaningen til menighedens tjener, hvad han skal gøre for mennesker, for at Gud kan få dem til at omvende sig!\nSå endnu en gang ender vores spørgsmål med at vende den anden vej rundt: Det, vi først tænkte som en udfordring til troen og til Bibelen, ender med at blive en udfordring til os selv.\nLagt på nettet 03.01.2011\nHvorfor giver Gud ikke troen til alle?\nForudbestemt til frelse?


Sydney kan få store problemer mod japanske gæster\n20. maj 2019\taf Daniel Christensen\ti Nyheder\nKamp: Sydney – Kawasaki\nSpilforslag: Kawasaki -2 asian\nBemærk! Kampen spilles tirsdag allerede klokken 12:00!\nSydney blev søndag australske mestre efter en finalesejr over Perth Glory, der først kom i hus efter forlænget spilletid og straffesparkskonkurrence. Sydney-spillerne har ikke holdt sig tilbage efter sejren og har været i gevaldigt festhumør. Sæsonen er i praksis overstået for størstedelen af spillertruppen, og den sidste kamp i AFC Champions League skal bare overstås. Den ligger dog allerede tirsdag, knap to døgn efter det sidste straffespark i den hjemlige liga-finale, og Sydney har ladet alle profilerne blive hjemme og stiller med reserver og ungdomsspillere.\nTømmermændsramte Sydney kan få ørerne i maskinen\nDe nationale turneringer er enten helt slut eller tæt på det i det meste af Europa, så vi skal en tur til Asian for at finde tirsdagens spilforslag. I AFC Champions Leagues gruppe H er Sydney placeret på sidstepladsen med tre point for fem kampe. I sidste kamp kommer de regerende japanske mestre fra Kawasaki forbi, og der kan ikke herske tvivl om deres motivation til kampen. De ligger nummer tre med fem point og et enkelt point op til Shanghai på andenpladsen, der gider videre kvalifikation. De skal altså helst frem at vinde tirsdagens kamp for at lægge pres på Shanghai og forhåbentlig nuppe andenpladsen.\nSydney kan ikke nå at gå videre, da de er dårligere indbyrdes end Shanghai og altså ligger tre point bag dem i puljen. Derudover har Sydneys træner udtalt til Sydney Morning Herald udtalt, at hans bedste spillere ikke ville være blevet ædru, hvis de skulle spille allerede tirsdag. Derfor er det primært reserver og ungdomsspillere, der er udtaget til kampen.\nNiveauet i australsk fodbold kan bedst beskrives som tvivlsomt, og det kan gøre lidt ondt i hovedet at tænke på, hvilket niveau Sydneys reserver og ungdomsspillere har. Det omvendte opgør i Japan endte med en smal sejr til Kawasaki, og selvom de ikke just har sprudlet offensivt i Asiatisk Champions League i år, skal de skal være pæne favoritter til at køre Sydneys b-hold ud af banen tirsdag. Bookmakerne har justeret odds, så Kawasaki er favoritter, men, hvis Syndeys reserver er så ringe som ventet, kan det gå hen og blive en større øretæve, end bookmakerne forventer.\nEr man lidt mere forsigtig, kan man spille Kawasaki-sejr til et lavere handicap. Vi forsøger Kawasaki -2 asian til odds 3,60 hos 888sport. I praksis betyder det, at vi vinder vores væddemål, hvis Kawasaki slår Sydney med tre mål eller flere. Ved en sejr på præcis to mål, får vi vores penge retur, mens en etmålssejr, en uafgjort eller et nederlag til Kawasaki betyder, at vi taber på væddemålet.\nKawasaki – 2 asian handicap hos 888sport til odds 3,65.


bøn - budahazy\nApt. ( Kilde )\nNu forstår jeg, at en bøn kan fungere:\nEn særlig bøn i en bestemt kirke\nI en bestemt stil med en bestemt ting\nOg for bestemte problemer, der ikke er særlig hårde,\nOg for bestemte mennesker, helst hvide\nOg for bestemte sanser, helst syn\nEn bestemt bøn på et bestemt sted\nTil en bestemt version af en bestemt Gud\nOg hvis du får det rigtigt, kan han bare\nTag en pause fra at give babyer malaria\nOg pop ned til dit lokale område\nOg ordne din mors grå stær!\n—Tim Minchin,Tak Gud\nTIL bøn (fra latinusikker'spørg oprigtigt, tigge') er en form for stave eller besværgelse , som regel castet eller reciteret til en bestemt Gud eller dæmon . Troende hævder, at deres Gudhørerderes bønner og måske endda, hvis de er i godt humør, imødekomme anmodningerne indeholdt i de nævnte bønner - en slags himmelsk bonuspakke. Lejlighedsvis bedes der til en tredjepart, som menes at have magt til at gribe ind på andragerens vegne, såsom en helgen eller 'Herrens salvede' (royalty, religiøse ledere etc.).\nSelvom mange 'undersøgelser' har forsøgt at bevise, at bøn får resultater, er der intet bevis for, at guddommelig forbøn faktisk forekommer, bortset fra lejlighedsvis anvendelse af Texas skarpskytte logisk fejlslutning.\n1.1 Generiske bønner\n1.5 Bøn klud\n2.1 Kan det testes?\n2.2 Casestudie: paven\n2.3 Bøn i Bibelen\n2.4 Undersøgelse af de terapeutiske virkninger af forbøn\n2.4.2 Resultater og reaktion\n3 Mængde af bøn\n4 Paradoks for bøn\nFørst kommer du ned på knæene,\nFiddle med dine rosenkranse,\nBøj dit hoved med stor respekt,\nOg genuflect, genuflect, genuflect!\n—'Vatican Rag 'af Tom lærer\nLincoln Six-Echo: Hvad er 'Gud'?\nMcCord: Nå, ved du, hvornår du vil have noget virkelig dårligt, og du lukker øjnene, og du ønsker det? Gud er den fyr, der ignorerer dig.\nGeneriske 'bønner' tilbydes ofte af offentlige personer eller folk, der driver websteder, eller folk, der ønsker, at de gjorde det, for at suge op til det vagt religiøse flertal i befolkningen og tro, at de er frie, og hvem ved, demagthjælp og advokater, der forsøger at få gunst fra dommere. Mens disse bønner er rettet mod at manipulere de troende (uanset om manipulatoren faktisk er en troende), suger den overordnede mekanisme for at bede til Gud.\nPolitikere beder eller beder bønner til ofrene for det seneste skoleskydning eller andre masseskydning . Dette får politikerne til at se godt ud og bede, mens de accepterer ..... fra NRA og gør intet for at forbedre pistolens sikkerhed. Se for et eksempel.\n'Til ofrene for denne tragedie sender vi vores tanker og bønner' af Roy Zimmerman\nJeg kan lide det. Der burde være en knap på mit skrivebord, som jeg kan trykke på, og niogfyrre mennesker straks beder for mig.\n- Jed Bartlet,Den vestlige fløj\nForbøn er den handling at bede om, at der sker noget med en anden. Det henviser normalt til en religiøs person, der beder for en anden persons helbred, men der er ingen grund til, at den ikke kan henvise til bøn med mindre altruistiske formål.\nI modsætning til bøn for personlig vejledning er der ingen grund til, at forbøn ikke kan testes gennem videnskabelig metode . Bed om, at der skal ske noget meden andener et erklæret mål og et forventet resultat, der kan testes for. For eksempel får enten bøn nogen til at forbedre deres prognose for kræftbehandling, eller det gør det ikke. I denne henseende adskiller det sig ikke fra nogen anden medicinsk intervention, naturlig, overnaturlig eller på anden måde. Interventionens art er ikke under kontrol, men effektener- da effekten er meget i den naturlige verden. Dette sætter det inden for videnskabens område, selvom du abonnerer på en stilling som f.eks LEJE . Accepter nej lort fra folk, der siger andet - for hvis noget har en reel virkning på den virkelige verden,det kan testes.\nMåske på grund af fundamentalistisk Kristne i OS. , forbøn bøn har gennemgået meget mere undersøgelse end andre former for troshelbredelse . Resultaterne er ikke opmuntrende. En stor gennemgang af de tilgængelige beviser kunne ikke vises medicinsk nytte til praksis.\nFlere store, randomiserede kontrollerede forsøg har vist ringe eller ingen effekt af bøn. EN dobbeltblind undersøgelse offentliggjort i den prestigefyldte medicinske tidsskrift Lancetviste ingen effekt af bøn for patienter, der gennemgår hjerteoperationer.\nEn anden undersøgelse , understøttet af Templeton fundament i den respekteredeAmerican Heart Journal, viste ringe effekt. Desuden og noget skuffende for fonden var den eneste effekt, der blev bemærket, anegativvirkning med hensyn til de patienter, der vidste, at de blev bedt om. Det er blevet spekuleret i, at dette var resultatet af 'præstationsangst' fra bønnenes side.\nNår studier er udformet godt og dobbeltblinde, forsvinder effekten af forbøn. Dette antyder stærkt, at alle påståede virkninger af bøn skyldes placebo-effekter eller dårligt forskningsdesign.\nForbøn er forskellig fra andre former for pseudovidenskab ved at mange mennesker, især amerikanere, synes at tro på det. På trods af denne udbredte tro har medicinsk videnskab ikke bekræftet nogen væsentlige gavnlige virkninger af denne praksis. Det ville være klogt at stoppe med at spilde ressourcer på undersøgelser, da de fleste undersøgelser har været negative, og at der ikke findes nogen sandsynlig forklaring på effektiviteten af fremgangsmåden. Det er dog usandsynligt, at brugen af bøn ophører på grund af manglende beviser, da folk, der virkelig tror på det, vil sige, at videnskabenkan ikke måle det alligevel.\nEn ond mirakel er teknisk set stadig et mirakel.\n—Sort Mage,8-bit teater\nDa sagde jeg: Se, jeg kommer: i bogen af bogen er der skrevet om mig ...\n- Salme 40: 7\nImprecatory bøn er bøn beder Gud til dræbe , lemlæstet, forbande , send ind evig forbandelse , eller ellers skade en fjende. Måske findes den mest kendte forvirrende bøn i bibel i Salme 109, en Salme, som generelt bliver overset af prædiktskribenter. Salmerne forbandes med dem (5, 6, 11, 12, 35, 37, 40, 52, 54, 56, 57, 58, 59, 69, 79, 83, 94, 109, 137, 139 og 143) , men der er også ufravigelige bønner i Nye Testamente : Mattæus 23:13 , Mattæus 26: 23-24 , 1 Korinther 16:22 , Galaterne 1: 8-9 , Galaterne 5:12 , 2 Timoteus 4:14 og Åbenbaringen 6:10 .\n'Elsker dine fjender'? Ikke en chance. Læren om Jesus gå ud af vinduet her. De, der beder om ufrivillig bøn, er et skriftsted, der peger på Salmerne , som indeholder flere sådanne bønner.\nPraksis synes at være stigende i popularitet for nylig:\nDr. Wiley Drake fra den første sydlige baptistkirke i Buena Park, Californien , har besluttet at offentligt 'bede Guds børn om at gå i aktion med upræcisk bøn' for at forsøge at få Gud til at forbande sine fjender for ham.\nPeter J. Peters leder sine radiolyttere i en upræcisk bøn mod 'Guds fjender' under næsten hvert show ... som måske bare virker imod ham, hvis hans billede af Gud er ikke den nøjagtige rigtige.\nFred Phelps plejede at bede en uopfyldelig bøn mod hele verden hver time ved lyden af den.\nSalme 109 er en af de upræciserende bønner, der findes i Salmerne med 'Bed for Obama : Salme 109 'klistermærker og T-shirts. Sandsynligvis solgt gennem de samme salgssteder WWJD nipsgenstande.\nPå den anden side er tilhængere af navngiv det og gør krav på det teologi lær at de ord, der kommer ud af din mund, er en 'kreativ kraft', som faktisk taler noget til . Derfor advarer de, hold øje med, hvad du siger, fordi alt, hvad du siger, kan virke imod dig som en ufrivillig bøn. Ifølge denne lære, hvis du siger, 'Jeg har det ikke så godt i dag', har du bare bogstaveligt talt bedt en upræcisk bøn over dig selv, der gør dig syg. Sig ikke 'forbandede det!' enten fordi det at sige det, er at bede en ukompliceret bøn om din nuværende situation og bede Gud om at sende dig (eller hvem som helst) til Helvede . Hvis du tilfældigvis blev født med sjæl af en trække på og tilfældigvis siger ting på dragen sprog, vil denne effekt naturligvis være meget stærkere. Så sig kun positive ting, der taler sundhed og rigdom ind i dit liv, eller sig slet ikke noget. Hvorfor flere fortalere for dette ikke har vundet lotteri forbliver et mysterium.\nTørring af vasketøj Hellige bønflag i La Bolsa\nDet Tibetanere har faktisk bragt bøn ind i den industrielle tidsalder ved at mekanisere den i form af bønnehjul, der drejer et skrift på en rulle inde i en tromme, der fungerer som en automatisk bøn. I Nepal bruges bønflag til at gøre bønnen fysisk i verden.\nEn bøn klud er en nipsgenstand sendt til godtroende donorer af visse tv-evangelister til gengæld for donation. Det er velsignet af den pågældende tv-evangelist gennem håndspålæggelse , der gør nævnte stykke tøj en ledning til hellige Ånd . Dette giver angiveligt kluden magisk beføjelser såsom troshelbredelse .\nDenne bit af woo kommer fra bibel , Apostlenes Gerninger , Kapitel 19:'Og Gud gjorde ekstraordinære mirakler ved hænderne på Paul , så selv lommetørklæder eller forklæder, der havde rørt hans hud, blev ført bort til de syge, og deres sygdomme forlod dem, og de onde ånder kom ud af dem. '\nSkændet tv-evangelist Peter Popoff kører i øjeblikket sådan en ketcher, da den er miskrediteret som en troshealer ved James Randi . Popoffs særlige nipsgenstande inkluderer 'Miracle Spring Water' og 'Miracle Manna Bread'. YouTuber Dprjones oplevede ligegyldighed over for de fortsatte udsendelser af Popoffs tv-programmer i Storbritannien.\nBøn: Hvordan man ikke gør noget og stadig tror, at du hjælper.\n- Almindelig 'de-motivator' plakat\nNår bøn er blevet undersøgt videnskabeligt, har det vist, at bøn ikke har nogen mærkbar virkning.\nKan det testes?\nDa jeg var en lille dreng, bad jeg hver aften om en ny cykel. Så indså jeg, at Herren i sin visdom ikke fungerer på den måde. Så jeg stjal bare en og bad ham om at tilgive mig.\nDen empiriske testning af bøn er et kontroversielt emne.\nRationalister kan tilbyde opgaven til bønner at forårsage en lille ændring i verden via bønens kraft, såsom at vippe en pen ned fra deres skrivebord. Religionister svarer muligvis, at sådanne opgaver ligger under deres værdighed guder , for at undgå det uundgåelige tab af ansigt ved ikke at være i stand til det. En søgning i PubMed på 'forbøn' viser, at meget af de medicinske etiske tavler og filosofi-guruer alle er tvivlsomme, hvis man endda kan studere sådan en ting.\nNogle woo -mænd tager den holdning, at bøn og anden religiøs twaddle kan have dokumenterede virkninger på en persons helbred. I nogle tilfælde går de så langt som at hævde, at de sætter en syg person i et rum og et alternativ lærer i et andet rum bag et tosidet spejl, og at når guruen bad, blev den syge bedre.\nHver gang en pave bliver syg og ender på hans dødsleje, kan vi antage, at en betydelig del af den ene milliard Katolikker i verden beder alle for hans helbredelse. På trods af denne enorme bønindsats dør 100% af paverne til sidst.\nBritisk romersk-katolsk teolog Gerald Vann behandlet manglen på meningsfulde resultater som følge af bøn og påpegede, hvordan folk har tendens til at behandle bøn som en slags barnlig butlerklokke til ønske om tilskud, hvilket antyder, at kun bønnerkomme til syneat blive ubesvaret på grund af de overdrevent oppustede forventninger til bønnen.\nNogle mennesker tror, at bøn bare betyder at bede om ting, og hvis de ikke modtager præcis, hvad de bad om, tror de, at det hele er et bedrageri.\nDet egentlige problem er imidlertid, at det er netop sådan, hvordan Jesus selv definerer bøn flere steder i Bibelen, bekræftet af alle fire evangelier - og dermed effektivt lukker døren for ethvert forsøg fra kristne teologer på at opfinde en slags krav om, at bøn skal være 'beskeden' eller består af 'realistiske krav', som sandsynligvis vil blive besvaret.\nAmen, jeg siger jer, den, der siger til dette bjerg: 'Løftes op og kastes i havet,' og tvivler ikke i sit hjerte, men tror på, at hvad han siger, skal ske, det skal ske for ham. Derfor siger jeg jer, alt hvad I beder om i bøn, tror at I vil modtage det, og det skal være jeres.\n- Jesus ( Markus 11:24 -25), der instruerer de troende om, hvordan man fortæller, om en bøn fungerede eller ej, og hvad man kan forvente med hensyn til resultater.\nJesus faktiskunderstreger den flamboyante uforholdsmæssighedaf besvarede bønner som det endelige bevis for deres succes, hvilket understreger, ateneste mekanismeårsag til ubesvaret bøn er mangel på tro, men uklar kan denne splittelse af tvivl være til og med for de bede individer selv - ogikkeenhver guddommelig regulering mod angiveligt 'over-the-top' krav i bøn (da hele pointen med bøn er, at trofaste tilbedere kan blive belønnet med en allmægtig Gud).\nOg når du beder, vær ikke som hyklere , for de elsker at bede stående i synagogerne og på gadehjørnerne for at blive set af andre. Sandelig siger jeg jer, at de har modtaget deres belønning fuldt ud.\n- Jesus ( Markus 6: 5 ), fortæller de troende, at bede bare for at blive set bede ikke bringer dig nogen steder.\nDette er en problematisk situation med hensyn til kristen bønsteologi, da en imaginær mulighed for kirken at slippe af sted med at specificere bøn som 'kun den, der er så subtil, at den passer perfekt sammen med tilfældig chance 'villei det mindstetillade afhængighed af uklarhed i forsvaret af bøn - strategier med deres egne sæt af problemer .\nUndersøgelse af de terapeutiske virkninger af forbøn\nDetUndersøgelse af de terapeutiske virkninger af forbøn(STEP) er et eksperiment, der blev udført af Templeton Foundation om effektiviteten af forbøn for patienter, der kommer sig efter koronar bypass-transplantation (fx til behandling af hjertesygdomme).\nSom alt andet Templeton blev dette projekt oprettet for at give videnskabelig beviser til religiøs handling (specifikt af kristen bred vifte). Holdet, under ledelse af lægerne fra Harvard Medical School, Herbert Benson og Jeffery A. Dusek, et al., Blev tildelt et stort forskningstilskud (USD 2,4 mio. USD) for at teste effektiviteten af denne type bøn.\n1.802 forsøgspersoner, som alle fik samme operation, og som generelt mente, at bøn virker, blev opdelt i tre grupper:\nPatienter, der ville modtage bønner, men som ikke vidste det.\nPatienter, der ville modtage bønner og fik at vide om det på forhånd.\nPatienter, der ikke ville modtage bønner (kontrolgruppen).\nTre grupper af religiøse folk (to katolsk , en Protestantisk ) fra religiøse stater ( Kansas , Minnesota ) leverede bønner til studiefagene i gruppe 1 og 2 (som de ikke kendte) i løbet af studiet.\nResultater og reaktion\nBønens funktion er ikke at påvirke Gud, men snarere at ændre karakteren hos den, der beder.\nResultaterne fandt ingen forskelle i komplikationerne i gruppe 1 og 3, som a rationel videnskabsmand ville forvente. Uventet havde patienter i gruppe 2 dog faktiskmerekomplikationer under operationen ... a psykosomatisk resultat af at vide om bønner, måske? I det citerede studie havde bøn faktisk en lillenegativindvirkning på patienternes helbred.\nNaturligvis ateisme samfundet havde en feltdag med disse resultater. Richard Dawkins nævner eksperimentet i Guds vildfarelse og tilbyder muligheden for, at fordi bøn empirisk gjorde det værre for patienterne, at de måske ville have en retssag mod deres velbehag for forsætligt at skærpe deres forhold!\nTempleton Foundation krævede at frigive resultaterne af undersøgelsen, for at de ikke skulle miste ansigt som en legitim videnskabelig institution, pannede på resultaterne og gjorde deres bedste for at afspille det i medierne.\nVores undersøgelse var aldrig beregnet til at adressere eksistensen af Gud eller tilstedeværelsen eller fraværet af intelligent design i universet. Undersøgelsen bestræbte sig heller ikke på at sammenligne effektiviteten af en bønform i forhold til en anden eller at vurdere deltagernes forståelse af bønnens art og formål. Endelig var det ikke vores mål at finde ud af, om bønner fra en religiøs gruppe fungerer bedre end bønner fra en anden.\nMan undrer sig over, hvad deres bemærkninger ville have været, hvis resultaterne var slået indfavoraf effektiviteten af bøn. Og hvis disse fem ting, som de hævder, ikke var en del af formålet med undersøgelsen, hvorfor bruge så mange penge på det?\nDe foreslog andre mulige årsager til resultaterne (f.eks. Måske hvis patienterne vidste, at de blev bedt om af kære i stedet for tilfældige fremmede i en fjern kirke), men der blev aldrig udgivet nogen opfølgende undersøgelse.\nMængde af bøn\nDen mand, der beder, er den, der mener, at Gud har arrangeret alting forkert, men som også tror, at han kan instruere Gud, hvordan man retter dem.\n- Christopher Hitchens ,Dødelighed\nMenigheder opfordres ofte til at bede for noget eller nogen. Tanken er tilsyneladende, at hvis hele grupper af mennesker beder for noget, så er det mere sandsynligt, at det at blive bedt til at udføre mirakler - ikke i modsætning til ideen om, at jo flere mennesker ryster en automat, jo hurtigere udleverer det godbidder.\nPræcis hvorfor de mener, at dette ikke er klart. Mulighederne inkluderer:\nDe mener, at deres evigt perfekte øverste væsen faktisk kan være svagt hørehæmmet.\nDe tror, at da væsenet skal lytte til alle bønner, bliver det simpelthen keder sig og udfører et mirakel for at holde de troende lukket .\nDe mener, at hvis flere mennesker demonstrerer tro så vil deres Gud være mere imponeret, end hvis kun en person demonstrerer det .\nDe mener, at et bestemt antal 'bønnetimer' er nødvendigt for hvert mirakel, og derfor får kollektiv handling tingene gjort hurtigere (i det væsentlige et ægte liv svarende til den meget værdige proces med 'slibning og landbrug' i videospil).\nDe tror, at bøn er som et lotteri: man bliver plukket ud af hatten hver dag, så jo flere poster du har, jo mere sandsynligt er din vilje.\nMange af disse 'få velsignede hurtige ordninger' udgør eksempler på lærebøger magisk tænkning og forslaget om, at 'jo flere mennesker, der udfører bønnen, jo mere magt har den' indebærer, at de troende ikke rigtig tror på en alvidende gud trods alt, eller måske ikke rigtig tro på en alvidende og allmægtig Gud, der hjælper sit folk uden gentagne gange at blive spurgt.\nSjældent forbinder de trofaste dette formodede behov for en slags spilteori-inspireret 'bøn-meta' for at påvirke produktionen af en alvidende, allestedsnærværende og allmægtig evig skaber med forslaget om at: måske er din meningsløse lidelse bemærket og endda beregnet ?\nParadoks for bøn\nTrillioner og billioner af bønner hver dag, der beder og tigger og beder om tjenester. 'Gør dette' 'Giv mig det' 'Jeg vil have en ny bil' 'Jeg vil have et bedre job'. Og det meste af denne bøn finder sted søndag. Og jeg siger fint, bed for alt hvad du vil. Bed for alt. Men ... hvad med den guddommelige plan? Huske på, at? Den guddommelige plan. For længe siden lavede Gud en guddommelig plan. Gav det en masse tanker. Besluttede, at det var en god plan. Sæt det i praksis. Og i milliarder og milliarder år har den guddommelige plan gjort det fint. Nu kommer du sammen og beder om noget. Antag, at det, du ønsker, ikke findes i Guds guddommelige plan. Hvad vil du have, at han skal gøre? Skifte plan? Kun til dig? Virker det ikke lidt arrogant? Det er en guddommelig plan. Hvad nytter det at være Gud, hvis hver nedslidte schmuck med en bønbog på to dollars kan komme sammen og kneppe din plan? Og her er noget andet, et andet problem, du måske har: Antag, at dine bønner ikke bliver besvaret. Hvad siger du? 'Nå, det er Guds vilje. Guds vilje skal ske. ' Fint, men hvis det er Guds vilje, og han vil gøre hvad han vil alligevel, hvorfor fanden gider det at bede i første omgang? Virker som et stort spild af tid for mig. Kunne du ikke bare springe over den bedende del og få ret til hans vilje?\n- George Carlin ,I er alle syge\nEn række paradokser ser ud til at finde sted når som helst bøn betragtes seriøst. Et mærkeligt aspekt ved bøn er, at den gerning, som man beder om, ofte er blevet gjort nødvendig af de handlinger, som den guddom bad til. En naturkatastrofe eller 'Guds handling' fører ofte til bønner til den samme Gud for at afhjælpe den deraf følgende skade. Det ser ud til at give mere pandehår for bønenbed om, at sådanne katastrofer skal mindskes.\nBønner selv kan også føre til umulige paradokser. Som et eksempel kan du forestille dig, at to hold konkurrerer i en større sportsbegivenhed. Der er sandsynligvis bønner for begge hold om at vinde, hvilket fører til et spørgsmål om, hvordan Gud muligvis kunne besvare begge bønner på samme tid. Bønner for velstand eller materiel velstand falder ofte ind i dette område, da der kun er så meget tilgængelig materiel velstand i verden, at det sandsynligvis er umuligt for enhver beder at modtage den grad af materiel velstand, de anmodede om på samme tid, før man løber tør for materiel velstand at distribuere. Der har endda været en række historiske krige, hvor begge sider hævdede, at Gud var på deres side og ville sikre deres sejr.\nEt andet åbenlyst problem er, at bøn indebærer ideen om at forsøge at gøre en angiveligt alvidende enhed opmærksom på noget. Det indebærer også at rode med en påstået guddommelig plan og guddommelig plan eller - indirekte at argumentere for, at den person, der beder, på en eller anden måde kunne forbedre Guds hensigt eller design.\nFor at komplicere tingene yderligere dannes logikken bag at designe og skabe liv intelligent nok til at ikke pålideligt tilbyde ukritisk ros, men alligevel vedvarende kræve, at dette af dem urokkeligt synes at lande vores diagnose af skaberen et sted mellem 'uintelligent' og 'ondskabsfuld'.\nEt problem, som mindst en kristen har indrømmet, at bøn ikke løser, er skruppelløsitet, en form for tvangslidelse, der kan tage form af at bede obsessivt. Martin Luther menes at have lidt af skrøbelighed.\nJeg kan ikke tro på en Gud, der ønsker at blive rost hele tiden.\nHvis Gud kan påvirke hændelsesforløbet, så er en Gud, der er villig til at helbrede forkølelse og give parkeringspladser, men ikke er villig til at forhindre Auschwitz og Hiroshima er moralsk frastødende.\n- Unavngivet filosofiprofessor\nTIL gudbeder er en religiøs person, der konstant 'generer' Gud med trivielle anmodninger eller såkaldte intellektuelle appeller til Gud som den nødvendige skaber af alt, stort som lille. Godbotherers synes aldrig at overveje at deres konstante bøn om Gud kan irritere ham. Godbotherers placerer alt i Guds hænder, for eksempel (i rækkefølge efter betydning):\ndet udvikling af mennesket\nundslipper Babylonisk eksil\nvinder anden Verdenskrig\nvinder Super Bowl\nvinder en gymnasium fodbold spil\nvågner op efter operationen\nvågner op hver morgen\nat finde din soulmate\nat finde dine bilnøgler\nfår grønt lys i krydset\nikke få fyret på arbejde for at være en uudholdelig prig\nUdtrykket gudbeder bruges også til at angive enhver, der generer andre mennesker om Gud.\nmainstream mediebedømmelser nede\nlatinamerikansk valgdeltagelse 2016\nDekanaktivisterne: deres profil og udsigter\nHvor GOP? Republikanerne vil have forandring, men splittes over partiets retning


- Vejkalken skal ikke køres ud i regnvejr - sn.dk - Forsiden - Midt-Sydsjælland - Faxe\nVejkalken er sprøjtet op ad familien Hansens plankeværk og husmur. Foto: Kenneth Hansen\nArtiklen: - Vejkalken skal ikke køres ud i regnvejr\n- Vejkalken skal ikke køres ud i regnvejr\nFaxe - 27. februar 2020 kl. 18:53\nVejfirmaet Colas har kørt kalk ud langs vejene i regnvejr. Det er nu stoppet.\n- Kan det virkelig være rigtigt, at man skal have ødelagt sit hus på grund af det affald kommunen smider i vejkanten, spørger Kenneth Hansen, der bor på Teestrup Nedenvej 15 vest for Haslev.\n- Alle de kalksten, kommunen smider i vejkanten, bliver kastet op på mit hus og mit hegn, og små sten rammer huset og ligger løst ud over vejen, hvor de er til fare og gene for fodgængere, cykelister og motorcykler. Der må kunne findes en bedre løsning end dette. Vi har tidligere kontaktet kommunen, men fik det svar, at de ikke kunne se problemet, siger Kenneth Hansen og spørger, hvem der kommer og rengør familiens hus og vinduer for ætsende kalk.\nAvisen henvendte sig torsdag formiddag til Faxe Kommune, hvorefter vejformand Torben Lauridsen tog affære:\n- Vi har nu været ude ved huset, hvor der er spredt kalkforstærkning ud langs vejkanten. Det er vores vejkontraktfirma Colas, der kører kalken ud langs alle kommunes veje, og det har de senest gjort i regnvejr ved Haslev, Faxe, Faxe Ladeplads og Karise, siger Torben Lauridsen.\n- Kalkforstærkningen af vejen skal lægges ud, det er bare sket på et forkert tidspunkt. Normalt foregår det i tørvejr fra april måned, hvorefter bilerne køres det fast. Kalken forebygger erosion og sikrer, at der ikke er store huller ved siden af asfalten, som bilisterne kan køre ned i, så de i værste fald mister herredømmet og vælter af vejen. Kalken er et trafiksikkerhedstiltag, siger Torben Lauridsen og beklager generne hos familien Hansen.\n- Det var ikke så smart. Jeg sender nu en mand ud for at vaske plankeværket og husmuren af. Bilerne kører tæt på vejen, og der er et hul i vejkanten på cirka en halv gang en halv meter, som har givet kalksprøjtene, siger Torben Lauridsen, der endnu ikke er blevet kontaktet om lignende gener andre steder i kommunen.\n13:11 Se billederne fra et nedlukket land: Ikke alle steder er mennesketomme\n11:30 Top Tours rejsende er nu hjemme\n06:59 Ole Vive: - Vi skal ikke gå i panik\nFrivilligheden er blevet uformel og fortsætter ufortrødent\n13:46 Gå ud og saml affaldet op\nCoronavirussen har lagt sig som en tung dyne over samfundet, og...


Vidinli Tevfik Pasa Cad. No:14, Istanbul, Tyrkiet\nDet 4-stjernede Zurich Hotel i Beyoglu-kvarteret tilbyder en sæsonåben udendørs pool, en tagterrasse og liggestole. Med traditionel arkitektur, blev hotellet renoveret i 2006.\nEjendommen tilbyder komfortable indkvartering i hjertet af Istanbul med en utrolig udsigt. I nærheden af en motorvej kan du udforske Den Blå Moské og Beyoglu uden problemer.\nZurich Hotel er en indbydende 7-etagers bygning, som tilbyder 126 værelser, som har et varmesystem, aircondition, højhastigheds internet, en personlig computer og et skrivebord. Nogle værelser på Zurich Hotel har udsigt over byen. Værelserne er udstyrede med egne badeværelser med en hårtørrer, et spabadekar og forstørrende spejl samt en opvaskemaskine, kaffemaskiner/tekedler og en kedel.\nBeboere kan spise morgenmad i i spiseområdet. Et bredt udvalg af internationale retter tilbydes i restauranten Panorama. Den caféen bar serverer friske juicer og kaffe. Et kultur område har Cafe Zurich og klas restaurant cafe & bar inden for 50 meter fra lokalet.\nHotellet ligger inden for 5 minutters gåtur til Laleli Tram togstation. Hotellet ligger omkring 20 minutters kørsel fra Ataturk lufthavn.\nZurich Hotel tilbyder lægeservice, tøjrens og vækningsservice.\nGæsterne vil nyde at bruge tyrkisk dampbad og massage på hotellet. Fitnesscentret omfatter et træningscenter og fitness center.\nRadisson Blu Scandinavia Hotel, 4 stjernede i København\nNh Ramblas 3 stjernede i Barcelona\nGenerator Prenzlauer Berg 2 stjernede i Berlin\nImperiale 4 stjernede i Rom\nMeininger Mitte Humboldthaus 3 stjernede i Berlin\nAbba Rambla 3 stjernede i Barcelona\nTorino 4 stjernede i Rom\nIntercontinental 5 stjernede i Berlin\nHotel-pension Victoria 2 stjernede i Berlin\nDiamond City 3 stjernede i Bangkok\nTorino 2 stjernede i Ho Chi Minh-Byen\nBloom 2 stjernede i Ho Chi Minh-Byen\nThee 3 stjernede i Bangkok\nRomana i Rom\nBield 4 stjernede i Edinburgh\nSkygon 2 stjernede i Ho Chi Minh-Byen\nAl-sana 3 stjernede i Bangkok\nArize Sukhumvit 4 stjernede i Bangkok\nNew World Millennium 5 stjernede i Hongkong\nNovum Continental Frankfurt 3 stjernede i Frankfurt am Main\nMccrae's i Edinburgh\nFrankfurt-hbf 2 stjernede i Frankfurt am Main\nHang Ho i Hongkong\nYesinn - Causeway Bay i Hongkong