Australien | Bag Facaden\nFlagstaff Hill – Ingrids museumsoplevelser, del 6\nDen 21. december 2013 af Martin Brandt Djupdræt\nFlagstaff Hill Maritime Village i Australien. Foto: Ingrid Vatne.\nSidste indlæg i blog-føljetonen om Ingrids museumsoplevelser foregår i museumsbyen Flagstaff Hill Maritime Village i Australien – et frilandsmuseum, der fokuserer på at formidle det maritime miljø i den historiske udvikling af staten Victoria.\nUnder besøget oplever Ingrid, hvordan den omkringliggende natur og de teknologiske virkemidler sammen skaber en særlig atmosfære i formidlingen af det maritime miljø.\nTidligere indlæg i blog-føljetonen: Lys i Mørket i Den Gamle By – del 1, Beamish – del 2, Skansen – del 3, Warwick Castle – del 4, Hjerl Hede – del 5.\n#6: Flagstaff Hill Maritime Village, Warrnambool – Victoria, Australien\nFlagstaff Hill Maritime Village ligger i kystbyen Warrnambool i staten Victoria, Australien, og museet blev etableret i 1974. Museet er et offentligt lokalmuseum drevet af Warrnambool City Council, opstået som et såkaldt ”Community Lead Project” på baggrund af ønsket om at skabe en turistattraktion og et kulturarvcenter, hvor regionens sociale og maritime kulturarv formidles på en lærerig og underholdende måde. Museet er et hovedmuseum for skibsforlisenes historie og for fremvæksten af maritime byer sidst i 1800-tallet, og museet ønsker at fortælle lokalområdets historie på en måde, hvor den knyttes op til udviklingen af staten Victoria. Museets to fyrtårne er flyttet fra øerne der ligger tæt på museumsområdet. De øvrige bygninger er rekonstruktioner af bygninger fra 1800-tallets maritime byer i staten.\nMuseet ligger på en skråning i landskabet mellem vejen fra Warrnambool mod den smukke kyststribe the Great Ocean Road, og strandzonen, hvorfra man i de kommende måneder kan se hvaler. Museets velkomstcenter som inkluderer en udstillingsbygning og en café. Det udgør, sammen med det bevaringsværdige Lady Bay Lighthouse og to udstillingsbygninger i sort lavasten, stedets højest beliggende bygninger. Herfra er der udsigt ud over den maritime museumsby og man kan se hvordan museet er placeret i forhold til havet. Jeg bliver lukket ind i udstillingsdelen gennem en biograf, som visuelt set minder om et skib. To segl udgør det lærred, hvorpå museet viser en introduktionsvideo og et gangareal former skibets side. Jeg går igennem rummet og kigger på sceneriet. Jeg får at vide, at teknikken ikke virker i øjeblikket. For at komme videre ind i udstillingsbygningen, skal jeg gå langs med ”skibets” rækværk og videre ind igennem en gang, som er udformet som et skibsinteriør, med brede gulvplanker og en smal trappe som fører op til en luge i loftet. Denne lille mellemgang fører ind til et stort og åbent udstillingslokale, hvor genstande, som er fundet efter utallige forlis langs den barske kyst tæt på museet, er udstillet i montre sammen med billeder og tegninger af forskellige skibe, der er gået ned. Citater fra dagbøger er fremhævet både på plancher og i lydinstallationer. Midt i lokalet står en påfugl i stentøj. Den er udført i fuld størrelse og er placeret ovenpå en sten, som også er lavet i stentøj. Påfuglen drejer rundt om sig selv på en stor piedestal inde i en cylinderformet montre. Dens placering i rummet, og det cirkelformede rum omkring den tyder på, at den har en særlig historie. Jeg stiller mig foran den og kigger. Mens jeg undersøger påfuglen med øjnene, kommer en af museets frivillige hen til mig. Han er iført en sort dragt over en hvid skjorte. I hånden holder han sin sorte hat. Han har hørt fra sine kollegaer i receptionen, at jeg er kommet helt fra Danmark for at besøge museet, og han tilbyder at vise mig rundt. Jeg spørger ham om påfuglens historie og får at vide, at fuglen er designet i 1873 af Paul Comolera og brændt ved det berømte Minton Pottery i England. Men fuglens centrale placering i museets udstilling knytter sig snarere an til det faktum, at den har overlevet et af de forlis, som museet har viet en særlig opmærksomhed til; forliset af ”Loch Ard”. Det er netop dette skibsforlis som bliver dramatiseret i aftenens lyd-og lys show, ”Shipswrecked”. På den buede væg omkring klenodiet, ser jeg billeder af flere skibe og deres besætninger. Her står også det antal mennesker, som gik ned med hvert enkelt skib. Jeg kan ikke lade være med at spørge, hvorfor denne historie om ”Loch Ard” er så speciel. Ved dette skib var der ”kun” 52 døde, mens andre forlis var årsag til op imod 400 omkomne. Jeg får at vide, at det er på grund af de to mennesker som overlevede forliset. En af skibets skibsdrenge, Tom Pearce, reddede lady Eva Carmichael fra drukningsdøden, og de to var de eneste overlevende, foruden den store påfugl, som lå forsvarligt pakket ind i en kasse under transporten fra England. Han forklarer videre, at den personlige historie om de to overlevende fremstår som en potentiel kærlighedshistorie, hvor de to ikke får hinanden til sidst og at det er den historie som gør dette skibsforlis til noget særligt. Sammen med Ron, som manden præsenterer sig som, går jeg udenfor.\nAktør i museumsbyen Flagstaff Hill. Foto: Ingrid Vatne.\nDen maritime by breder sig nedover landskabet og er forbundet med en vej af sorte lavasten, som snor sig nedover og rundt om den lille sø for enden af museet. Ved kajen ligger der enkelte både. Ron tager mig med op til et af de grå lavastenshuse, som ligger ved foden af Lady Bay Lighthouse, her bliver jeg introduceret til en ny udstilling. Udstillingen er resultatet af en workshop med områdets skolebørn. Bygningen rummer også dele af museets egne udstillinger, og jeg får lov til at prøve nogle tunge dykkersko, hvilket giver mig en fornemmelse af, hvordan det må være at bære en hel dragt lavet af samme materiale. Trappen op i Lady Bay Lighthouse kan kun rumme en person ad gangen. Fra fyrets top er der udsigt over museet og dets geografiske placering i forhold til det buldrende Bass-stræde. Ron udpeger de steder, hvor museets to fyrtårne er hentet fra og han fortæller, at det er de eneste historiske bygninger som er på museet. På den højtravende mast et stykke væk, hænger der nogle flag. Jeg får forklaret, at flagene fortæller, hvornår museet er åbent og lukket. Når museet lukker, skiftes flagene ud, således at de både der sejler langs med kysten kan få besked.\nMuseets øvrige bygninger er rekonstruktioner og skal visualisere en typisk udvikling i en havneby sidst i 1800-tallet. Vi fortsætter ned ad den snoede lavastensvej og gør enkelte stop ved nogle af bygningerne. Ron fortæller om museets arbejde med skolebørn i området og han viser mig, hvor aftenens show foregår. Efter at have vandret rundt nede i museumsbyen, møder vi Rons kone. Jeg bliver inviteret til te i museets cafe, og vi vender om og går hen til cafeen. Inden jeg går tilbage til fyrvogterboligen, hvor jeg skal overnatte, får jeg informationer om, hvornår jeg skal indfinde mig i receptionen for at følge aftenens lyd- og lysshow i museumsbyen.\nUdenfor er det blevet mørkt og klokken nærmer sig syv. De som skal følge showet, indfinder sig efterhånden i museets reception. Til sammen udgør vi en gruppe på ca. 15 personer. En kvindelig guide, som bærer en lanterne i den ene hånd, ankommer til receptionen for at hentet os. Vi følger efter hende ind i museets biograf, og vi sætter os for at se en introduktionsvideo til den historie, som showet handler om. Videoen er bygget op som en dynamisk collage af historiske litografier, skitser og malerier i en dynamisk collage. Ud fra billedcollagen formes der bevægelige dråber, hvori hver af de to personer Eva Carmichael og Tom Pearce, visualiseres i dråberne. De to personer gestaltes i en dramatiseret fortolkning. Jeg kan genkende noget af det, der bliver sagt fra skrifter og fortællinger som jeg har læst og hørt i museets udstillingsområde tidligere på dagen. Dagbogsnotater fra hhv. de to overlevende og fra folk, der var med ombord, skaber en rød tråd igennem den narrative collage.\nDet er forliset af Loch Ard, som er omdrejningspunktet for formidlingen. I denne video får vi baggrundsviden om det, at rejse fra Storbritannien til Melbourne i dette barske farvand. Vi bliver introduceret for de farer som truer uden for kysten og, får at vide hvor svært det er for et skib at ramme det 90 km smalle nåleøje, som afstanden mellem Cape Otway og King Island udgør, uden at støde på grund. På skærmen troner billeder af de stejle klippesider som præger ”the Shipswreck Coast” frem. Vi ser billeder fra skibsrejser og hører fortællinger om de kummerlige forhold som herskede ombord på skibene. Et billede af et dødt spædbarn i en kiste brænder sig fast på min nethinde, en stemme fortæller at barnet ikke overlevede de hygiejniske forhold ombord på skibet. Illustrationer af de mange mennesker som er stuvet sammen på de små arealer supplerer de auditive beskrivelser af forskellige menneskers oplevelse af rejseforholdene. Eva Carmichael fortæller om det sidste måltidet om bord på Loch Ard aftenen inden de skulle have ankommet til Melbourne, årets første vinterdag, 1. juni. 1878.\nFlagstaff Hill Maritime Village. I baggrunden ses et af museets fyrtårne. Foto: Ingrid Vatne.\nEfter ti minutter er filmen slut, og guiden kommer tilbage og tager os med udenfor. Her står en række lanterner, og vi bliver bedt om at tage en hver. Det er mørkt, og man kan tydeligt høre bølgerne fra det hav som lige er blevet omtalt i filmen. Til trods for at vejret er ret pænt slår de kraftigt ind imod Warrnambools kystlinje på trods af, at vejret er ret pænt. Guiden tager os med rundt i byen, vi stopper et par steder, hvorefter vi går videre til et bådhus som ligger ved den lille sø som udgør museets havn. På bådhusets ene væg ses en sort-hvid film, som er projekteret op herpå. Mørket oplyses kun af filmen og lyset fra vores lanterner, vi følger efter guiden ad en sti, som fører os rundt på den anden side af den lille sø. Vi går ind i bådhuset og sætter os på bænkene, hvorefter showet går i gang. Den lange væg som vender ud mod søen, rulles op og byen på den anden side af søen, kommer til syne. Der spilles musik fra højtalere og på samme måde som ved Sovereign Hill, skabes der også her liv i boligerne, det sker ved at vinduerne i bygningerne bliver oplyste både indefra og udefra. Stemmer og klirrende flasker skaber på meget levende vis liv i byen. Der er messe i kirken og fra et hus kalder en kvinde på sit barn, som er ude at lege. Der er lys i vinduerne i byens huse, og man kan høre at folk bor der.\nLyset bliver slukket i byen. Det bliver helt mørkt, og en ro sænker sig ned over byen. Samtidig med at menneskerne går til ro, begynder naturen at vågne til live. Vandkanoner skaber regn udenfor det hus, vi sidder i. Røgkanoner skaber røg langs bygningens sider. Det trækker op til storm. Pludselig kommer skibet Loch Ard, til syne mellem publikum og byen, projekteret op på et vifteformet springvand midt i den lille sø, der adskiller publikum fra byen. Samtidig begynder de bænke vi sidder på, at bevæge sig. Det store skib, som har fronten imod os, gynger dramatisk frem og tilbage, samtidig med at de bænke vi sidder på, gør det. Vandkanonerne laver regn, der kommer tordenskrald fra højtalerne, og vi ser nærbilleder af de dramatiske øjeblikke, hvor Kaptajn Gibb forsøger at få kontrol over sit skib. Kold luft blæser imod publikum. Det er de 15-20 dramatiske minutter fra det øjeblik skibet rammer klipperne ved kysten og til det synker, som her bliver dramatiseret og som vi inviteres til at opleve. Vi ser kaptajnen dreje på det store ror. Idet skibet forsvinder under vand, projekteres et lys vandret henover den røg, der adskiller publikum og det sted hvor skibet tidligere sås. Det horisontale lys former en bevægelse som gør, at min synsvinkel følger med ned under vandet. Her ser jeg menneskerne blive liggende stille og flyde i vandet. Publikums vinkel er placeret lavere end de flydende mennesker, således at vi kigger op imod vandoverfladen. Jeg befinder mig under vandoverfladen. Vandet bevæger sig rolig, hvilket skaber en kontrast til den storm, vi lige har oplevet. Det er en form for stilhed, som man kan genkende fra andre undervandsvisualiseringer. (eks ved forskellige akvarier). Vores blik føres atter op på overfladen, hvor springvandet igen starter og en form for sort-hvid grafisk fremstilling af de omkomnes ansigter, kommer til syne et efter et på springvandsbaggrunden. Et ansigt opløses som ringe i vandet for derefter at forme sig til et nyt ansigt18. De omkomne bliver til minder. Pludselig skifter billedet og vi ser den overlevende passager Lady Eva Carmichael svømme rundt i vandoverfladen. Skibsdrengen Tom Pearce hører hende råbe om hjælp, og han svømmer ud for at redde hende. Filmen ender i et klimaks bygget op omkring den berømte påfugl, the Loch Ard Peacock. Den 1,5 meter høje figur, som til alles store forundring, overlevede havariet til trods for sit skrøbelige materiale, betegnes i dag som det største skibsfund langs Australiens kyst.\nI en lang afsluttende scene bygges påfuglen visuelt op således, at de enkelte dele af dens forskellige mønstre visuelt fylder springvandsskærmen. Først ses de grønne øjne på dens fjer. Derefter det spraglede brunlige vingeparti, den blå hals og til sidst dens hoved, med de skarpt optegnede linjer rundt om øjnene. Hovedet drejer rundt som på den piedestal, den står på i udstillingen. Denne seance vises to gange, hvorefter showet slutter. Guiden tager os med videre igennem byen og op til indgangspartiet i museumsbygningen. Her fortæller hun, hvordan det gik med Tom og Eva. Tre måneder efter forliset rejste Eva til England med en dampbåd. Tom drog også tilbage til sit hjemland. Han bosatte sig ikke langt fra hende. Det hører med til historien, at ingen af dem efterfølgende tog kontakt med den anden. Forliset af Loch Ard var blot et af tre forlis, som Tom overlevede. Da showet er slut, låner jeg en af museets lanterner. Den oplyser min vej tilbage til mit værelse.\nLampe på siden af bygning med indbygget højttaler. Derfra udsendes lyden af bl.a. hestevogne og fuglekvidder. Foto: Ingrid Vatne.\nMorgenen efter afleverer jeg min lanterne i receptionen og receptionisten fortæller mig, at teknikken igen virker, så jeg har mulighed for at se de film som vises i museets biograf. Jeg bliver igen lukket ind i den bådlignende biograf, hvor jeg sætter mig på en af bænkene. En film vises på de to lærreder formet som sejl. Opbygningsmæssigt ligner filmen den introduktionsvideo, jeg så aftenen forinden. Efter filmen forlader jeg bådens ”dæk” og går ind igennem en lille passage med de brede skibsplanker og en trappe op til loftet. Dørken og det gelænder jeg holder fast i bevæger sig nu, som om det er et skib ude på havet. Det virker rigtig godt og giver mig en fornemmelse af, at jeg rent faktisk befinder mig på åbent hav.\nJeg går hen til påfuglen og kigger på den igen efter at have fået dens historie visualiseret i går aftes. Her mødes al den lyd, som strømmer ud fra de forskellige dele af rummet, det skaber en slags auditiv mødeplads. Jeg tager min audiorecorder frem for at optage lyden. Vi er blot en tre-fire mennesker i lokalet og alligevel er der så meget lyd, at det er svært at koncentrere sig om at læse de plancher, som hænger på væggen. Jeg finder en montre, hvor bestik fra et skibsforlis er udstillet. Bestikket har ligget på havbunden i så lang tid at de forskellige dele er groet sammen til en slags skulptur. Den råhed som skulpturen udtrykker, gør et særligt indtryk på mig. Jeg bliver stående et øjeblik og forestiller mig hele skibet som ligger på bunden af havet blot få kilometer fra det sted hvor jeg nu står. Derefter går jeg ud bygningen og bevæger mig ned ad den snoede ”bluestone” vej der fører igennem den maritime by. En kølig salt brise strømmer fra havet ind over den konstruerede maritime by. Jeg skærper sanserne og kan, på trods af det rigtig gode vejr, atter høre lyden fra bølgerne. Det er en særlig atmosfære over dette museum som skabes af samspillet mellem den omkringliggende natur og museets tematiske omdrejningspunkt. Mågerne der skriger, duften af tjære, og den særlige stilhed som hersker her giver noget særligt til min oplevelse. Der er ikke mange besøgende eller aktører i museets gader. Jeg har fået at vide af museets direktør Peter Abbott, at den oprindelige tanke med museets formidling var, at have dragtklædt museumspersonale. Denne strategi er ændret, og fokus ligger nu på en øget anvendelse af teknologi, til at dramatisere de historiske miljøer. Jeg går ind i en af bygningerne, The Examiner Office, hvor et trykkeri er udstillet. Mens jeg står og ser på de udstillede genstande, hører jeg en hestevogn køre forbi. Lyden overrasker mig, da jeg hverken har set heste eller stalde på stedet, og jeg skynder mig derfor ud på gaden. Men da jeg kommer udenfor ser jeg hverken hest eller vogn. Mens jeg står og ser mig omkring, bliver jeg opmærksom på en fuglekvidren som kommer fra en udendørs lampe. Jeg kigger nærmere på lampen og får øje på en højtaler, hvorfra der kommer forskellige lyde – blandt andet lyden af hestevogn. Jeg går videre ned i byen. Ud fra en anden lampe af samme slags, hører jeg en kvindestemme råbe noget. Jeg kommer forbi smedens hus, hvor der er gang i essen, og der dufter af håndværk fra bygningen, jeg går derind. En ung smed er ved at varme et stykke jern op i sin esse. Omkring ham hænger værktøj og forskellige genstande i smedejern. Han fortæller, at han har fået et kursus i jernsmedning af museet og at han arbejder som frivillig på museet en gang om ugen. De frivillige har delt deres dag op i formiddag- og eftermiddagsintervaller, og smeden er ved at lægge den sidste hånd på dagens smedearbejde, inden han pakker sammen. Udenfor er det nu lyden af bølger som kommer ud fra en lampe placeret tæt på smedjen. Jeg går rundt om den lille sø og bliver opmærksom på, hvordan lyderne er fremtrædende på dette museum. En båd som ligger i vandet pumper kølvand ud fra siden, og der opstår en lyd, idet vandet rammer en stolpe.\nReallyd: Kølvand fra et skib pumpes ud og rammer en stolpe. Foto: Ingrid Vatne.\nJeg går videre rundt om den lille sø, passerer en række fugle, hvorefter jeg kommer til et grønt område neden for Lady Bay Lighthouse, her står to får og græsser. Jeg fortsætter forbi sømandskirken, sejlmageren og de mange sække som ligger på kajen og venter på at blive lastet om bord. Henne ved caféen sætter jeg mig udenfor, jeg drikker en kop kaffe og skriver noter til dagens oplevelser, samtidig med at jeg har udsigt ud over hele den maritime by og en stribe af Bass-strædet. Mens jeg sidder og ser, tænker og noterer, hører jeg en dramatiseret barnestemme som efterfølges af en voksenstemme, som irettesætter barnet. Jeg kan ikke høre, hvor stemmerne kommer fra, men de flyder ligesom kropsløse hen over byen. Det bliver igen stille, og jeg skærper min lyttesans endda mere i håb om at høre flere lyde. Fra mit bord får jeg øje på flere højtalere, som er placeret rundt om i byen. Efter et langt stykke tid med stilhed hører jeg igen børnestemmer. Denne gang lyder det som børn der leger. Heller ikke denne gang lykkes det mig at opfange, hvor stemmerne kommer fra. Jeg bliver siddende længe nok til at høre sekvenserne loope. Ved indgangen til cafeens blondeudsmykkede victorianske altan, som strækker sig langs hele husets væg, hænger der en lampe, der ligner de andre med de indbyggede højtalere. Et par ældre damer kommer op ad bakken, de er på vej mod cafeen. De to damer bliver synligt overraskede, da de hører stemmer fra højtaleren. Stemmerne skal forestille at komme fra et værtshus. Damerne griner lidt og kommenterer det. Et par ældre mennesker, som ser ud til at følges med de to første, stopper også op et øjeblik for at lytte til stemmerne. De taler kort sammen, hvorefter de går ind i cafeen. Ud over de mennesker, som nu befinder sig inde i cafeen, har jeg ikke set særlig mange besøgende på museet i dag. Det er vinter og mandag, og jeg kommer til at tænke på, at det faktisk ikke føles underligt at gå alene på dette museum. Jeg har derimod flere gange tidligere oplevet, at det at gå på et frilandsmuseum alene, skaber en række begrænsninger i formidlingssituationer, fordi jeg ikke har haft min egen sociale ramme med, som jeg har kunnet agere inden for. Grunden er måske, at Flagstaff Hill Maritime Museum ikke synes at lægge vægt på det sociale aspekt i formidlingen, men snarere på det æstetiske. Flere af de lyde jeg opfanger i dag, både dem, der kom fra højtalerne og naturens egne reallyde, opdagede jeg ikke i går, da jeg fulgtes med Ron.\nIngrid Vatne er Ph.d. ved Institut for Æstetik & Kommunikation på Aarhus Universitet, og forsvarede sin afhandling onsdag d. 4. december i Den Gamle By’s Helsingør Theater\nIndlæg i Undersøgelser\t| Tagget Australien, deltagelse, dramatisering, Flagstaff Hill, formidling, forskning, frilandsmuseum, historieformidling, Ingrid Vatne, Ingrids museumsoplevelser, levendegørelse, museumsformidling, oplevelser, ph.d., publikum, udstilling


Gennembrudet: Lupita Nyong'o\nGennembrudet: Lupita Nyong’o\nFor et år siden vidste du ikke, hvem Lupita Nyong’o var. Så så du 12 år en slave og-wow. Efter denne Oscar-vinder fængslede verden, gjorde hun det til opgave at omdefinere succes og skønhed. Resten er historie.\nLupita Nyong’o er en årets kvinde, fordi … “Så snart Lupita dukkede op på scenen, tænkte jeg: Det er en kvinde, jeg har brug for til fotobom. Hun er også en forbløffende skuespillerinde. Åh og et top menneske.” -Emma Thompson, skuespillerinde Miu Miu kjole; Louis Vuitton bælte.\nLupita Nyong’o ville gøre en forfærdelig spion; det er umuligt at forestille sig, at hun blander sig i en skare. Da hun slentrer ind i Brooklyn Botanic Garden på en overskyet høstdag, er hun mindre end man kunne forvente, men straks arresterer. Hun udstråler en reserve, der advarer dig om ikke at komme for tæt på: Kraftig og klar, Nyong’o får dig til at føle sig lidt som en overvundet golden retriever, når du våger en høflig hej.\nDenne mystiske kvalitet har wowing sine beundrere i årevis. “Det er den ting, der hedder tilstedeværelse, som handler om en persons trøst i deres egen krop. Lupita har den sjældne evne,” siger Ron Van Lieu, som var formand for skuespillet på Yale School of Drama, mens Nyong’o var studerende der. Van Lieu husker sin audition – en monolog fra Romeo og Julie– Som en af de mest spændende i hans karriere, der spænder over fire årtier.\nI det forløbne år har den 31-årige stjernes liv udfoldet som et eventyr. I en række fantastiske coups vandt Nyong’o en Oscar for sin første rolle i en storfilm, 12 år en slave; blev kaldt et nyt ansigt af Lancôme; scorede omslaget på Mennesker‘s smukkeste problem; og landede nøgleroller i to kommende film, The Jungle Book og * Star Wars: Episode VII. * I virkeligheden tilbragte Hollywoods seneste “overnight” succes år forberede sig på sin tur i rampelyset. Et medlem af en fremtrædende kenyansk familie, Nyong’o, blev født i Mexico, efter at hendes far, en politisk aktivist, som nu er senator og professor, kort tid gik ind i eksil. Familien vendte tilbage til Kenya, hvor Lupita blev uddannet som barn, inden han deltog i Hampshire College i Massachusetts.\nNyong’o begyndte sin karriere med arbejde, der var socialt vigtigt: Hun stjernede i en afrikansk sæbeopera, Shuga, som udforskede kontroversielle emner som voldtægt og hiv / aids, og også rettede en egen film, I mine gener, der beskæftiger sig med diskrimination af mennesker med albinisme i Kenya.\nDa hun blev uddannet fra Yale i 2012 med en kandidatgrad, havde hun allerede vundet Patsey’s rolle 12 år en slave. “Vi auditionerede over 2.000 kvinder over hele verden”, siger Steve McQueen, direktøren. “Jeg sammenligner det altid med søgen efter Scarlett O’Hara. Jeg havde et bånd af Lupita, og jeg kunne ikke tro det. Jeg troede, er denne person ægte?… Hun er totalt professionel, utrolig. “\nBrad Pitt producerede filmen, og Nyong’o tæller nu ham som kollega og mentor; hun er sammen med Pitt og hans Plan B Entertainment for at lave en filmversion af romanen Americanah, af Chimamanda Ngozi Adichie. Nyong’o vil stjerne som Ifemelu, en ung nigeriansk kvinde, der emigrerer til Amerika og begynder at blogge om race i sit vedtagne land. “Lupita læste Americanah da den blev offentliggjort og skrev mig en dejlig email om det, “siger Adichie.” Jeg kunne se med det samme, at hun virkelig fik det. “\nHun har den uforglemmelige indvirkning på alle, det virker. “Hun er en af vores tiders store talenter og ånder, i starten af en ekstraordinær rejse,” siger skuespiller Eve Ensler, der engang auditionerede Nyong’o. “Jeg blev bogstaveligt talt slået af mine fødder”, minder hun om.\nVoksne op i Kenya, Nyong’o plejede at udfordre reglerne på sin strenge katolske skole, idet hun hårdt blæste håret blåt eller grønt. Nu da hun er en filmstjerne, er hun ankommet til vores interview, som ligner en ultramoderne Audrey Hepburn, i slanke, svarte bukser og en trench coat og grøn neglelak.\nHelt intelligent og multikulturelt, Nyong’o er en verdensomspændende verdensomspændende borger og en fuldkomment kvinde af året. Bare lyt.\n__ I løbet af det sidste år er du gået fra at være stort set ukendt for at vinde en Academy Award for din første store filmrolle. Hvordan har dit liv ændret sig??\nLUPITA NYONG’O: Dette er faktisk en samtale, jeg glæder mig til at have om 10 år, når alt dette er bag mig, og jeg har nogle rigtige perspektiver på, hvad der skete – for lige nu justerer jeg stadig. Jeg tror at jeg føler mig katapultet ind i et andet sted; Jeg har en lille whiplash …. Jeg havde en drøm om at være skuespillerinde, men jeg tænkte ikke på at være berømt. Og jeg har endnu ikke regnet ud, hvordan jeg skal være en berømthed; det er noget jeg lærer, og jeg ønsker, at der var et kursus om, hvordan man håndterer det. Jeg må være opmærksom på, at min kinesphere kan være større, end jeg vil have den til at være.\nGLAMOUR: Hvordan påvirker denne ændring dig dag til dag?\nLN: Jeg har fået nogen til at sige, “Jeg vil have dig på mit bryllup, men jeg vil ikke have dig til at trække fokus, så bære jeans!” At miste min anonymitet er noget, der viser sig at være meget udfordrende. Det er godt for din sjæl at gå rundt ubemærket; Der er så meget, du ikke kan gøre, når alle ved, hvem du er. Og jeg savner så de små ting.\nGLAMOUR: Som hvad?\nLN: Som at være dum i offentligheden. Jeg plejede at nyde dumme gåture på gaden med mine venner. Som du ved, går du, og så bryder du ud i noget helt latterligt, for at spøge ud den person, der går af dig. Det kan jeg ikke rigtig gøre mere.\nGLAMOUR: Så du kan ikke få dit Monty Python øjeblik?\nLN: Ja, det er præcis det. “[Syndige Walks] [Ministeriet],” den slags ting, John Cleese gør.\nGLAMOUR: Mens du lavede 12 år en slave, havde du en følelse af den virkning, det ville have?\nLN: Jeg vidste, at det ville være en stærk historie, men jeg tænkte absolut ikke på den indvirkning, det ville have på mit liv. Jeg var for travlt med at tænke, hvordan i alverden skal jeg gøre det ved at filme en film med disse tunge hittere? Jeg ønskede at stige til lejligheden.\nGLAMOUR: Det er svært at forestille sig, at nogen gør et bedre arbejde med at rejse til lejligheden, siden du endte med at vinde en Oscar! Hvordan følte det sig? Du er ved Oscars, og du hører dit navn.\nLN: Jeg tror ikke, jeg nogensinde vil være i stand til virkelig at formulere, hvor bizar det var at høre mit navn på Academy Awards. Jeg havde set i min pyjamas året før! Jeg følte mig følelsesløs og forvirret. Jeg husker at føle lysvægtløs. Mere som limbo end cloud nine. Først var jeg ligesom, dette er min statue; ingen kommer til at røre ved det. Og ved midnat var jeg ligesom, vær venlig, nogen, tag denne statue; det er for tungt! Så jeg gav det til min bror, og han gik ud med det.\nGLAMOUR: Og hvad med dagen efterpå?\nLN: Der var så meget på gang! Det var overvældende. Det er sagen: Du vinder en Oscar, og straks spørger folk hvordan du føler. Så du har ikke tid til faktisk føle noget fordi du skal generere et svar. Og så er nogle af de følelser, du har, så intime og viscerale, at ord ikke rigtig gør dem retfærdighed.\nGLAMOUR: I mere end otte årtier af Academy Awards har kun syv sorte kvinder vundet en skuespil Oscar. Hvad var din reaktion på at være en af dem?\nLN: Det er spændende og ydmyg.\nGLAMOUR: Til de fleste mennesker ville det være højden af succes. Hvad repræsenterer succes for dig?\nLN: For mig er det ikke kun en ting. Hver gang jeg overvinder en hindring, føles det som succes. Nogle gange er de største i vores hoved – sabotørerne, der fortæller os, at vi ikke kan. Jeg har altid haft det på gang: “Det kan jeg ikke”, og så gør jeg det, så siger stemmen: “Det var en undtagelse!” Det er en snoethed mellem to stemmer: den, der ved, hun kan, og den, der er bange for, at hun ikke kan.\nGLAMOUR: Hvordan behandler du den frygtelige, tvivlsomme stemme?\nLN: Jeg siger: “Sæt dig – jeg kommer til dig om et sekund, men lad mig gøre det først.” Jo mere udfordrende liv bliver, jo højere bliver stemmen – men så må jeg være venlig over det, være mild med mig selv. Den frygtelige stemme er bange for fejl, men også for succes.\nGLAMOUR: Hvorfor tror du succes er udfordrende for dig?\nLN: Med succes kommer mere ansvar, en større eksistens, hvilket er ubehageligt.\nGLAMOUR: Ron Van Lieu på Yale drama skolen siger, at talent som din er medfødt. Var du altid en naturlig udøver?\nLN: Jeg har altid haft en involveret fantasi. [Smiles.]\nGLAMOUR: Da du voksede op, brugte din moster improviserede forestillinger til familien. I et skit spillede du et barn, der døde, og din mor var så bevæget, at hun græd ud. Hvad betyder det for dig?\nLN: Det betød, at jeg kunne få effekt på mine forældre. Det er som en lille magt var blevet antændt, og den slags magt er vanedannende. Jeg elskede duping mine forældre; Jeg kunne godt lide at manipulere dem. [Griner.] Det var en måde for mig at skille sig ud. Det var sjovt.\nGLAMOUR: Var det svært at skille sig ud i en så stor familie?\nLN: Jeg var den anden af seks børn, og jeg var lysløs, så joken var ofte på mig …. Jeg blev mobbet af mine søskende og fætre, så troen var en måde, hvorpå jeg kunne være ansvarlig. Da jeg var som 10, og min søster var omkring fem, overtalte jeg hende, at hun skulle fængsel fordi hun brugte et dårligt ord. Dørklokken skete ringe, og jeg fortalte hende, at det var politiet. Jeg lagde hende i hendes poser. Hun græd, og så sagde jeg til hende: “Jeg tilgiver dig, og jeg skal fortælle politiet at gå væk.” Så elskede hun selvfølgelig mig. Det var forfærdeligt, det husker hun stadig. Jeg havde en sordid sans for humor.\nGLAMOUR: Hvor kom det fra?\nLN: Min mor spørger det samme spørgsmål! Hun siger: “Jeg ved ikke, hvis barn du er!”\nGLAMOUR: Du er blevet en rollemodel for mange piger-sorte piger i særdeleshed. Hvem var dine rollemodeller, vokser op?\nLN: Oprah spillede en stor rolle i min forståelse af, hvad det betød at være kvinde og virkelig træde ind i din egen magt. Jeg ville ikke engang kalde hende en rollemodel; hun var bogstaveligt talt et referencepunkt. Du har ordbogen, du har Bibelen, du har Oprah.\nGLAMOUR: Føler du et ansvar for unge kvinder derude?\nLN: Jeg føler et ansvar for mig selv og mine forældre og de mennesker, hvis kærlighed har fået mig disse langt folk, der var i mit liv før berømmelse. Det er her, jeg får min følelse af selv. Det er dødbringende for enhver at tage den rolle som en guddom op; det er ikke bæredygtigt. Jeg har mange fejl. Ring til min mor – hun vil fortælle dig! Hun holder det rigtigt. Nogle gange vil du ikke høre sandheden; hun vil fortælle det for dig ud af kærlighed.\nGLAMOUR: Hvordan reagerer du på en ubehagelig sandhed?\nLN: Jeg kan godt lide folk som gør ikke fortæl dig hvad du vil høre. Jeg har stjerne venner, der behandler mig lige som de gjorde før alt dette. Jeg har haft to venner siden jeg var fem, og så har jeg en gruppe venner fra [college], og jeg er meget tæt på mine klassekammerater fra Yale. Jeg har venner, der siger: “Du forlader ikke huset, der bærer det.”\nGLAMOUR: Men du klæder dig så godt.\nLN: Ikke uden deres hjælp! Jeg klæder efter, hvordan jeg føler.\nGLAMOUR: Du har fået meget opmærksomhed for dit udseende. Fødte du dig, følte du dig smuk?\nLN: Europæiske skønhedskrav er noget, der plager hele verden – ideen om at mørkere hud ikke er smuk, den lyse hud er nøglen til succes og kærlighed. Afrika er ingen undtagelse. Da jeg var i anden klasse, sagde en af mine lærere: “Hvor skal du finde en mand? Hvordan skal du finde nogen mørkere end dig?” Jeg blev mortificeret. Jeg kan huske at se en reklame, hvor en kvinde går til et interview og ikke får jobbet. Så sætter hun en creme på hendes ansigt for at lette hendes hud, og hun får jobbet! Dette er meddelelsen: den mørke hud er uacceptabel. Jeg har bestemt ikke hørt dette fra min nærmeste familie – min mor sagde aldrig noget i den retning – men stemmerne fra fjernsynet er normalt meget højere end dine forældres stemmer.\nGLAMOUR: Så hvordan kom du over at tro på det?\nLN: Jeg kommer fra en kærlig, støttende familie, og min mor lærte mig, at der er mere værdifulde måder at opnå skønhed på end blot gennem dine eksterne funktioner. Hun var fokuseret på medfølelse og respekt, og det er de ting, der endte med at oversætte til mig som skønhed. Smukke mennesker har mange fordele, men det gør også venlige mennesker …. Jeg synes skønhed er et udtryk for kærlighed.\nGLAMOUR: Du kan ikke benægte, at det også er et udtryk for gener.\nLN: Dejlige gener! Men at stole på den måde du ser er tom. Du er et smukt ansigt – og hvad så? Din værdi er i dig selv; de andre ting kommer og går. Vi kan ikke vælge de gener, vi ønsker. Der er plads i denne verden for skønhed at være forskelligartet.\nGLAMOUR: Du er blevet så populær, at folk snakker om “Lupita-effekten”, som omfatter alt fra forbrugere, der løber ud for at købe lipglossen, som du bruger til designere, der støber flere kvinder af farve på rullebanen. Hvordan reagerer du på det?\nLN: Jeg fnise. Jeg har lige hørt det for første gang. Jeg har hørt folk tale om billeder i populærkulturen, og det får mig til at føle mig godt, fordi det betyder, at den lille pige jeg engang havde et billede for at indgyde i hende, at hun er smuk, at hun er værdig – at hun kan … Indtil jeg så folk, der lignede mig, gjorde de ting, jeg ønskede, var jeg ikke så sikker på, at det var en mulighed. Seeing Whoopi Goldberg og Oprah i Farven Lilla, det begyndte på mig: “Åh, jeg kunne være skuespillerinde!” Vi plante frøet af muligheden.\nLeslie Bennetts er forfatter til bestselleren Den kvindelige fejl: Giver vi op for meget? og har skrevet for Vanity Fair, Newsweek, og New York Times.\nSe flere smukke Lupita-billeder fra vores december-udgave »\nSe hele 2014 Glamour Women of the Year Honorees »\nLær mere om Glamour Women of the Year Fund »\nRoseanne Barr lige adresseret til Valerie Jarrett Tweet i Unhinged New Video\nTopmodel Hanne Gaby Odiele afslører hun er intersex\n8 måder at styre dine penge bedre, ifølge finansielle eksperter\nTop 10 College Women 2015: Vanessa Alejandro\nTwitter Er Meme-ing Ivanka Trumps ‘Ugentlige’ ‘Hvorfor jeg er uenig med min far’ Cover\nOklahoma republikanske forsvarer abort forbud ved at sige voldtægt kan være guds vilje\nDette foto beviser Hillary Clinton Selfies er den mest værdifulde valuta i 2016 valg\nEksklusiv: Orange Er den nye sort Danielle Brooks på at lære at elske hendes krop\nWie dein Mond und deine Venus Zeichen dein Liebesleben beeinflussen\nHvorfor Mænd elsker Porno, af Jake\nMindy Kaling dice que ella ‘busca’ el matrimonio como institución\nDos personajes de ‘Big Bang Theory’ rompieron su amistad esta noche por una muy buena razón\nPint-Size Model Isobella Jade om, hvordan du får mest ud af din teeny-stil\nUmfrage: Olivia Wildes Bangs – denken Sie, sie ist schöner mit oder ohne sie?\nلا يزال اليوم 24 و كايلي جينر لا يظهران لبطاقة عيد الميلاد كارداشيان جينر\nMiss Barack Obama? There’s a Sweater For That\nJamie Lynn Spears: “La última vez que alguien me escuchó, tenía 16 años y estaba embarazada”\n8 Mehr verrückt lächerlich “Sexy” Christmas Costumes\nRomantische Datumsidee: Gehe heute Abend zum Blauen Mond\nSex Tips: Try This Hot-to-Trot Kissing Challenge Tonight!\nAmy Poehler fortæller Katie Couric, “Jeg elsker bare bossy kvinder!”\nهذا هو الحلويات الشتوية الكمال ؟؟؟ ، وأنها كبيرة للافطار أيضا!\nWarum sind alle über Michelle Wolf empört?\nHair Secrets de Ryan Seacrest (Sí, Ryan Seacrest)\nSprichst du irgendwelche Fremdsprachen?\n7 الأساطير بولياموري حان الوقت لوقف الإيمان\nفي ما يلي كل ما يتعلق بمغادرة Netflix في شباط 2016\nLilly Pulitzer vydává sbírku nekvalifikovaných tiskovin!\nSexuální hračky “hvězdných válek” jsou zde probuzením síly\nLily Collins právě provedla velkou změnu vlasů\nModel Crystal Renn říká pravdu o problémech modelování a velikosti\n1 trend 4 způsoby: Smaragdová zelená oční linka\n20 #Caballos comparten sus secretos para perder el trabajo después del trabajo\nDe mest populære datoaktiviteter over hele landet, via en Super Cool Infographic\nSocks + Pumps. Yes, You Can Do This!\nJeg forsøgte den rare mundsmassage Meghan Markle Swears By\nAmerika Ferrera se oženila poslední noc!\nWie man ein rauchiges Auge tötet wie Liv Tyler (Hier ist welche Schattenpalette zu verwenden)\n6 juegos de citas que ahora son mucho más calientes\nNejhezčí prvky, které můžete přidat ke své další boční koňce\nخمسة خواتم خطبة يدوية بأقل من 500 دولار\nDo or Don’t: Pinup Girl Bangs\nHier ist genau das, was Jons Brief an Sansa Said auf “Game of Thrones” – und warum es riesig ist\nFashion Darling Self-Portrait Debuts Its Bridal Line, With Wedding Dresses Starting at $435\nWenn es um Sommerreise-Outfits geht, ist All-White das neue All-Black\nSunday Sundae: Themed Date Ideas for Every Day of the Week\nEl lanzamiento de Margot Robbie para Harley Quinn Movie Sounds Incredible\nHvad tænker du på Christina Hendricks ‘New Bangs?\nEva Mendes Kleidungslinie ist out! Komm, sieh ihr Lieblingskleid aus der Kollektion\nDer neue Wear-Anywhere Schuh zum Investieren in: Chelsea Boots\nKdyž flirtuje přes linii?\nNové vlasové příslušenství Každý, kdo je v kráse, je posedlý a proč budete příliš\nGabrielle Union ‘konečně’ dostal odpovědi na svou historii potratů\nهذا الملاك السري فيكتوريا في مشى الحارس المدرج هذا العام\nBella Thorne schnappte den lässigsten Schuss ihres Beinhaars, weil es wirklich NBD ist\n3 Party-Perfekte Crostini-Rezepte, mit freundlicher Genehmigung von Claire Thomas der Kitchen Kitchen\nMila Kunis想不到关于惹恼她的Ashton Kutcher的一件事\nDieser Nachrichtensprecher trug keine Make-up für eine Woche und konnte die Antwort nicht glauben\nBeauty Video How-To: YouTube je Michelle Phan vám ukáže, jak udělat Angelina Jolie je super sexy make-up\n13 Quotes to Honor U.S. Patriots on Veterans Day\nLisa Kudrow teilt ihre Dos and Don’ts (es ist der beste Rat, den wir das ganze Jahr haben!)\nU.S. Sorority accepterer Trans Women Nationwide for første gang\nSofia Coppola bad Kirsten Dunst om at tabe vægt for ny rolle – og hun nægtede\nHvorfor Lupita Nyong’o ikke er fan af udtrykket ‘afroamerikansk hår’\nTjek Lupita Nyong’os nyeste kreative korte frisyre\nSig farvel til at svede pletter med dette livsskiftende trick fra Lupita Nyong’o’s stylist\nEr Lupita Nyong’os lys-up-kjole et tip på hendes Star Wars Character?\nLupita, Amal, Julianne, Åh Min! Stem på din fave Golden Globes se her!


Om os - Mywaygundogs\nMit navn er Annika og jeg blev bidt af Flatcoated Retrievere i 1998 da jeg fik min første hund Queeny. Min anden hund Bob kom fra England foråret 2000 og med ham har jeg opnået Nordisk Jagtchampionat. Udover det blev han også Retrievermester 2005 og Flatmester samt Veteranmester. Med hans datter Enja vandt jeg Flatmesterskabet, hun dødede efter en ulykke, der manglede hun BARE et dansk B cert for at blive Nordisk Jagtchampion. I 2009 købte jeg min første labrador "Moon" han blev Nordisk Jagtchampion i 2013. 2016 kom Stenhøjgårds Fascination "Freja" til hundeholdet. Hun viste sig at være en super dygtig hund og blev Retrievermester 2019. Efter hende beholdte jeg Butler fra hendes første kuld, han har Moon som far, han viste sig også til at være en ganske unik hund på mange måder. Han vandt UHM 2020 og 10 måneder senere vandt han Retrievermesterskabet 2021.\nJeg holder meget af at træne og være apportør samt at deltage på Dansk Retriever klubs markprøver. Fra år 2000 har jeg haft en del hunde og dem der er præsenteret her på hjemmeside er dem der bor her nu. Jeg holder kursuser i jagt træning både her hjemme og har været træner i flere lande såsom Island Italien Sverige Tyskland - det er en stor glæde at se at folk får noget godt ud af deres trænings timer.\nMit Navn er Jes, jeg fik min første flattæve Sugar 2004 som helt min egen hund, før det havde jeg den fornemme opgave at være Annika's kastere... Med Sugar opnåede jeg at blive Flatmester i Åbenklasse 2006 hun slog 77 andre hunde for at opnå den flotte titel. Udover det er hun blevet mor til 3 kuld hvalpe. Sugar er nu taget til de evige jagtmarker. Efter Sugar fik jeg en flot gul labrador Ossie. Ham fik jeg op i vinderklassen, men jeg brugte ham for meget på mosejagter og han blev lidt ulydig og vi stoppede med at gå på prøverne. Amy kom til i 2015 og jeg har haft fornøjelsen af at træne hende, vi kom hurtigt i Vinderklassen og har flere placeringer der. Jeg bruger hende flittigt på jagterne.


3 Tips til en god pakkekalender til barnet | 3tips.dk\n3 Tips til en god pakkekalender til barnet\nDet er allerede begyndt at ruske udenfor, temperaturen er faldet drastisk og vi har sågar allerede fået den første omgang sne. Det er med andre ord blevet vinteren, og med den kommer naturligvis også hjerternes fest, eller det det det fleste af os kalder for julen.\nDet er en tid der er fyldt med kærlighed, god mad, og ikke mindst en masse gaver, som især de mindste plejer at være meget glade for. Der er juleaften, men der er også andre muligheder for at begave og forkæle vores børn.\nDer er mange, der giver deres børn en pakkekalender, hvor de hver dag eller hver søndag i advent får en ny gave, som de kan hygge sig med. At lave en pakkekalender er dog ikke altid lige let, slet ikke hvis der skal 24 pakker til, vi har her samlet lidt gode råd til hvordan du laver en pakkekalender til barnet.\n1: Læg et budget\nEn pakkekalender kan lynhurtigt blive meget dyr, hvis man ikke har lagt et budget for den. Planlæg fra start, hvad den må koste og køb gaver ud fra dette. Køb eventuelt allesammen på en gang, så du har fuldstændig styr på økonomien. Du kan altid finde gode tilbud på legetøj online.\n2: Planlæg rækkefølgen\nDet er en rigtig god ide at vælge en rækkefølge for gaverne. Som voksen ved man godt at det ikke handler om hvad tingene koster eller hvor store gaverne er, men det er lidt sværere for børn at forholde sig til. Sørg for at du ikke giver en nogle store gaver de første gange og at de så bliver mindre. Hvis gaverne bliver større og større bliver børnene ofte gladere og gladere. Du kan eventuelt vælge lidt større i weekenderne, hvor der også er bedre til at lege med dem.\n3: Lav temaer – det gør det lettere for dig\nDel gaverne op i teamer, så bliver det også ofte lettere for dig selv at finde gaverne, da det godt kan være svært at skulle finde 24 af slagsen. Det kan være at det er LEGO lørdag, sporty søndag, trægaver om tirsdagen eller lignende. Dit barn vil sikkert ikke opdage det, men det gør det lettere for dig at finde på noget, hvis du ved hvad du kigger efter.\nBy admin| 2016-11-15T19:47:20+00:00\tnovember 15th, 2016|Barnet|


Gæsteblogger // Kvinden der gav mig livet, er ikke min mor | Freja Fokdal Gæsteblogger // Kvinden der gav mig livet, er ikke min mor – Freja Fokdal\nHej crossfit, farvel fitness\nHÆNDERNE LÆNGER TILBAGE, KVINDE! Træning skal være sjovt. Sådan er det bare. Ellers bliver de\nGæsteblogger // Kvinden der gav mig livet, er ikke min mor\nI dag er søde Annmari gæsterblogger. Jeg kender hende gennem Radikal Ungdom, og hun har skrevet et rigtig fint indlæg om, hvorfor hun har valgt at cutte kontakten med hendes biologiske mor. Læs med!\n20 år, HF enkeltfag-studerende, plejebarn og radikal.\nSom teenager slog jeg hånden af min biologiske mor, men det gør ikke noget, for jeg har en anden.\nJeg er ikke ked af, hvis du bliver provokeret af det, for selvom min biologiske mor gerne ville være der for mig, være min mor, så var hun det ikke. Alkohol, hash, ja kun Gud ved hvilke stoffer der blev valgt over mig.\nMin mor og far er derfor ikke kød og blod, de er af ren kærlighed.\nDen første gang jeg sagde fra over for min biologiske mor, var jeg kun 14 år gammel. Jeg havde simpelthen ikke overskuddet som 14 årig til at skulle passe både skole, venner, min familie ude på landet og min alkoholiske, hashrygende borderliner-biologiske mor.\nJeg kan ikke huske at have boet sammen med hende, nogensinde. Jeg var blot 16 mdr. gammel første gang jeg blev anbragt. En frivillig anbringelse, der udviklede sig til, at jeg kom hjem til hende igen og til sidst endte i en tvangsfjernelse.\nI dag er jeg 20 år gammel. Jeg har kun én gang set min biologiske mor, siden jeg var 14 og sagde stop, hvilket var ved et sygehusbesøg. Om jeg kommer til at se hende igen, det aner jeg virkelig ikke. Men jeg ved, at jeg ikke har lyst.\nSiden jeg var helt lille har jeg haft uro og ubehag siddende kronisk i kroppen. Jeg har været utroligt voldelig. Jeg slog og sparkede både børn og voksne, og det gjorde jeg fordi, at jeg var skrup forvirret, stresset og ulykkelig.\nDengang jeg skar hånden af hende der gav mig livet, var det for min egen skyld. Det er for min egen skyld, at jeg stadig ingen kontakt har med hende og det er for min egen skyld, at det skal forblive sådan.\nDet kan lyde utroligt koldt og kynisk ikke?\nDet er det også. Mindst ligeså meget for mig selv, som for de som er tæt på livet af mig. Det har været hårdt og har kostet utallige tudeture og tømte isbøtter. Hold kæft hvor kan det gøre ondt.\nSom sagt: Min mor og far er derfor ikke kød og blod, de er af ren kærlighed.\nDet er derfor også langt vigtigere for mig i min hverdag, at få understreget, at for mig er familie ikke lig gener og social arv.\nDet vigtigste er måske endda, at der ikke behøver at være alkohol, stoffer, psykiske sygdomme eller terror i nogen former, før det er okay at sige, at man ikke har lyst til at have med et familiemedlem at gøre.\nVi vælger ikke selv vores biologiske familie, men vi har selv retten til at vælge fra.\nGæsteblogger // Hjælp, jeg e\nGæsteblogger // Mine sabbatå...\nHÆNDERNE LÆNGER TILBAGE, KVINDE! Træning skal være sjovt. Sådan er det bare. Ellers bliver det en dum pligt, som bare gør livet surt at leve. Jeg har …


Diversen Pancake Mix (boghvede) - Glutenfri Orders no borders\nDiversen - Pancake Mix (boghvede)\nH J E M / Pancake Mix (boghvede)\nBoghvede pandekage mix til madlavning og bagning. 375 g, australske mærke: Orgran. Sund glutenfri mel mix uden tilsat sukker. At lave lækre og nærende pandekager. Billige forsendelse til EU. Paypal iDEAL\n>: For 16:00 bestilt = Samme dag forsendelse (Mandag - fredag)\nLav en choise: * Pancake Mix, Boghvede, - €--,--\nJuli 2018 <- Bedst før:\nRABAT: Køb 8 for €--,-- hver og spar 5%\nNatriumbicarbonat, Baking_Soda, 454 g\nMongozo Beer 0,33 L\nPasta, alfabetets bogstaver - 300 gram\nBoghvede pandekage mix\nAustralske mærke: Orgran\nBoghvede pandekage mix er sundt og indeholder ikke tilsat sukker.\nAt lave lækre og nærende pandekager, hvor hele familien vil nyde. Boghvede, den vigtigste ingrediens er en del af Pileurt planten familien og betragtes som den bedst kendte kilde af høj kvalitet protein i planteriget.\nINGREDIENSER: boghvedemel (49%), tapioka stivelse, rismel, majsstivelse, bagepulver: Mono calciumphosphat, natriumbicarbonat, calciumcarbonat, kartoffelstivelse, syre regulator: citronsyre, stabilisator: (vegetabilsk) methylcellulose


Forældre engagement - Debatten\nIndlægaf Lathyrus » 1. okt 2018, 08:39\nDette blogindlæg faldt jeg over på FB hvor en bekendt delte det.\nhttp://meyermor.dk/2015/09/28/fra-curli ... foraelder/\nDet har et par år på bagen, men er ikke mindre aktuelt i dag. Kort fortalt (til de som ikke magter at læse det) handler det om at forældre trækker sig fra arrangementer på skolen, ikke stiller op til forældrerådet osv.\nBloggeren (og hende der delte det på FB) mener det er for dårligt og efterlyser engagement.\nJeg sidder med en følelse af at jeg sørme godt forstår folk trækker sig fra nogle af alle de ting der forventes at man som forældre stiller op til. Jeg oplever et stigende pres for at lægge frivillig arbejdskraft i skole og fritidsaktiviteter og et stigende antal arrangementer man forventes at deltage i.\nJeg kan nævne lidt eksembler (som er udover forældremøder og skolehjem-samtaler, som trods alt må være obligatorisk) fra eget liv og fra venner/bekendte/kollegers liv:\nPasning af kiosk/bod (endda i juledagene)\nUndervisning (lærerne skulle have pædagogisk dag)\nForældrekaffe (fyraftenskaffe fra 14-16)\nSkolefest (praktisk hjælp, ikke blot deltagelse)\nSFO løb (deltagelse)\nSkolernes Motionsdag (praktisk hjælp)\nFriluftstur med klassen\nJeg er helt med på, at man skal give en hånd til rengøring af spejderhytten eller vaske ungernes fodboldkluns, så det ikke er ledere/trænere som står med det hele. Men summen af alle de her ting man forventes at stille op til, både i og udenfor alm arbejdstid er eksploderet synes jeg.\nOg må må blankt erkende at jeg hellere vil bruge min fritid på at være sammen med min familie og mine venner, end på rødvinsmiddage og friluftsture med klassen.\nHvad tænker I? Er nutidens forældre uengagerede eller er vi nået til et punkt hvor vi bare ikke orker mere?\nIndlægaf Bergen » 1. okt 2018, 09:01\nVi orker ikke mere - og mange er max presset på arbejdsfronten inkl at ydelser som kh, dagpenge, førtidspension og lign\ner en saga. .\nDertil er hjemmepleje og sygehuse også ved at være en illusion, så vi skal også lige passe vores gamle og syge forældre.\nDe fleste gør alt, hvad de kan. Drop den menneskebashing, der pt. dyrkes så intensivt.\nIndlægaf HappyPaww » 1. okt 2018, 09:05\nJeg frygter virkelig når mine børn kommer i skole, hvis den slags forventes Sådan var det da heller ikke da vi var børn...!\nJeg kan sagtens se at der er praktiske ting, men ved Gud om jeg gider være med til forældrearrangementer uden børnene - kan virkelig ikke se formålet. Har svært nok ved at få set min egen familie og venner pga manglende tid\nIndlægaf Orchidea » 1. okt 2018, 09:06\nIndlægaf Rapfisk » 1. okt 2018, 09:20\nJeg læste engang herinde én, der havde sagt til sine børn, at de hver måtte vælge én aktivitet i julemåneden, som forældrene skulle deltage i, for de var inviteret til 3-4 ting hver uge (børnenes skoler, SFO, børnehave, spejder, svømning og hvad har vi). Sådan tror jeg også, jeg kommer til at gøre det.\nIndlægaf Ellin » 1. okt 2018, 09:26\nTjah, enhver kan jo skrive sin mening på en blog, det gør det vel ikke til en særlig nyhed. Hvis meyerbørge synes det er fedt at deltage i 200 arrangementer årligt, så værsgo.\nJeg fik heller ikke læst færdig efter jeg stødte på navnet "Williamin" og forsøgte at forstå, hvordan i alverden det skal udtales.\nIndlægaf Lathyrus » 1. okt 2018, 11:29\nEllin skrev: Tjah, enhver kan jo skrive sin mening på en blog, det gør det vel ikke til en særlig nyhed. Hvis meyerbørge synes det er fedt at deltage i 200 arrangementer årligt, så værsgo.\nDet navn forstod jeg heller ikke\nOg hvad Meyer mener er sådan set også ligegyldigt, det var bare et oplæg til diskussionen om hvorvidt det har taget overhånd med ting man skal engagere sig i eller folk generelt gerne vil alt det her.\nJeg føler det er for meget, men kender også folk som synes det er herligt. Og jeg oplever at det er svært at sige fra uden at blive set skævt til.\nIndlægaf Lathyrus » 1. okt 2018, 11:32\nÅh, Gud ja - juleræset! Det havde jeg helt glemt. Det indebærer også 1-3 aktiviteter pr uge i hele december.\nIndlægaf Tobywan » 1. okt 2018, 11:42\nJeg kommer under ingen omstændigheder til at deltage i noget der bare ligner aktiviteter på den liste. Måske lige med undtagelse af enkeltstående sociale arrangementer indenfor rimelighedens grænser - og udelukkende som deltagere.\nAt forvente forældre deltager i den slags er et skråplan, og bør 100% være skolens/institutions ansvar at få til at gå op i en højere enhed. Hvis ikke der er ressourcer og tid, så skal det synliggøres fremfor at lave workarounds, hvor forældrene træder ind og læser et problem som i virkeligheden skal løses politisk.\nIndlægaf Misantropen » 1. okt 2018, 12:00\nJeg fik forvildet mig ind på en side for forældre den anden dag. Forestil jer den gamle debat bare hvor alle tråde og emner handlede om noget "projekt baby", de rigtige børnenavne, det rigtige udstyr, instagram-pæne børneværelser, situationer og påklædning, de rigtige meninger og holdninger, det rigtige forhold og lignende i en stor boble\nDet sammen med fortællingerne om Forældreintra gør mig helt skræmt og forpustet. Og jeg er ikke engang tæt på at skulle have et barn\nSå intet ondt ord herfra for at melde fra til alle de ting. Jeg ville heller ikke gide, men det kan selvfølgelig blive et problem hvis der ikke er ressourcer eller frivillige nok til arrangementer og fritidsaktiviteterne fx så de ikke kan fortsætte.\nSenest rettet af Misantropen 1. okt 2018, 13:19, rettet i alt 1 gang.\nIndlægaf Bergen » 1. okt 2018, 12:05\nMisantropen skrev: Så intet ondt ord herfra for at melde fra til alle de ting. Jeg ville heller ikke gide, men det kan selvfølgelig blive et problem hvis der ikke er ressourcer eller frivillige nok til at fritidsaktiviteterne fx ikke kan fortsætte.\nVi blev nærmest truet med alverdens ting ikke kunne fungere i skoleregi, hvis forældrene ikke stille op. Og hvad så?\nMasser af aktiviter er ikke afgørende for børnenes fremtid, ve og vel. Det er bare ting, som vi har vænnet os til.\nDet er masser af ting på TS' liste, som vi sagtens kan leve uden, hvis ikke nogen gider stå for dem. Det skader ikke at ryste posten af og til.\nIndlægaf Mistermor » 1. okt 2018, 12:14\nJeg synes, det er vigtigt at tænke på, at man jo netop kan få samlet mange ting sammen i en omgangskreds. Det er jo ikke det hele, man selv vil møde. F.eks. skal man ikke gøre rent i spejderhytten, hvis ens barn ikke går til spejder. Så skal man måske bare bage en kage til juleafslutningen på musikskolen eller møde op til det.\nDet er jo vildt overdrevet. Hvis man f.eks. afholder skolefest, og der er brug for hjælp til det praktiske, skal de måske bruge højt sat 30 mennesker - men der går måske 400 på skolen. Så man behøver jo ikke gøre det hvert år, problemet er, at det ER de samme, der gør det hvert år. (så længe de har børn på skolen)\nMin erfaring er, at det gennemgående er de samme mennesker, der melder sig til alting. Nogle mennesker prioriterer at gøre den slags. De synes, det er spændende at deltage, og de har lyst til at være en del af det liv, børnene lever uden for hjemmet.\nBåde via mit job som pædagog og gennem mine børns opvækst har jeg set, at det er de samme, der yder en indsats, - udover bare at komme til et arrangement, og så er der dem, der nærmest synes, de skal have en medalje for at møde op, og så er der nogen midt imellem, som ikke gør noget ud af sig.\nJeg tror, det er et holdningsspørgsmål, som også afspejler ens værdier og politiske ståsted.\nJeg har selv været en af dem, der engagerede mig meget; jeg var med til at starte en legestue, da jeg gik hjemme med børnene. Jeg har nok være kontaktforælder i en eller begges klasser i den tid, jeg har haft børn i folkeskolen. Jeg har siddet i skolebestyrelsen, siddet i bestyrelse for musikskolen og min eksmand var håndboldtræner.\nJeg har også siddet i forældrebestyrelsen som medarbejderrepræsentant på mit job.\nJeg har bagt et utal af kager, vi har kørt ufattelig mange kilometer med fodbold eller håndbolddrenge eller musikinstrumenter. Vi har afholdt masser af sjove arrangementer både på skolen og i Mols bjerge, og vi fik et dejligt fællesskab op at stå, og det var fedt for børnene at være i.\nVi har holdt masser af fødselsdage altid for hele klassen, og det har været supersjovt med et meget stort fremmøde og forældrekaffe, når der blev hentet (vi boede på landet)\nDet var ikke noget offer. Det var sjovt, selvom det også var hårdt somme tider. Og jeg er ikke i tvivl om, at det har givet mine børn nogle kompetencer og værdier, som jeg gerne ville give videre. Min søn har siddet i elevrådet og været formand i folkeskolen, siddet i festudvalget på gymnasiet, været tutor, været med til at lave avis osv. Min datter er mere introvert, men hun har også været tutor og buddy for udlændinge på studiet.\nJeg ved fra mit job, at det gør rigtig ondt at være et barn, hvis forældre aldrig kommer til noget arrangement. Man behøver selvfølgelig ikke komme til alt, og det kan også være, det er blevet mere almindeligt, at forældre ikke gider deltage, men da jeg arbejdede, var det hjerteskærende at se på de børn, hvis forældre ikke kom til teaterforestillingen, høstfesten eller afslutningen før skolestart. Det var jo deres store øjeblikke, som de gerne ville dele.\nIndlægaf Persnikedy » 1. okt 2018, 12:16\nLige et spørgsmål fra en uden børn, men skal man ikke bare vaske sit ejets barns spillertøj (som jeg gætter på er fodbold/håndbold tøj) eller går det på rundte at man skal vaske hele holdets uniformer?\nIndlægaf twinkle » 1. okt 2018, 12:17\nMin holdning er, at der er alt for meget som det forventes at forældre engagerer sig i, ud over at de skal holde hus, passe er arbejde og også engagere sig i evt. andre børn i familien.\nOg det er jo ikke en gang “bare” begrænset til skole. Nej, det er også i div. fritidsaktiviteter at jeg har en fornemmelse af, at der forventes meget.\nMen altså, bare herhjemme er vi uenige. Da jeg spillede fodbold som barn (fra 4. klasse) tog jeg selv til træning, kom selv hjem (dvs. ingen forældre på sidelinjen) og der var fælleskørsel til kampe og turneringer, så det var virkelig sjældent at mine forældre var med. Det passede mig helt fint, der var jo altid flere voksne at henvende sig til ved behov. Jeg voksede også op med maks. 2 fritidsaktiviteter pr. sæson..\nMin mand derimod er af den holdning, at man altid skal være til stede ved træninger og kampe, og at børn må vælge så mange fritidsaktiviteter de vil.\nDet skal nok blive interessant at finde et kompromis, når vores barn bliver større\nIndlægaf twinkle » 1. okt 2018, 12:20\nPersnikedy skrev: Lige et spørgsmål fra en uden børn, men skal man ikke bare vaske sit ejets barns spillertøj (som jeg gætter på er fodbold/håndbold tøj) eller går det på rundte at man skal vaske hele holdets uniformer?\nDet er meget forskelligt. Da jeg spillede fodbold som barn gik det på runde, men fx i min mands fodboldklub kunne man melde sig til at gøre det fast, så det gjorde hans forældre.


Shrek den lykkelige (dansk tale) filmanmeldelse\nShrek den lykkelige (dansk tale)\n11/07/2010 Anmeldelse, Filmgabriel\nShrek den lykkelige (dansk tale) | DreamWorks Animation | Directed by Mike Mitchell | 2010 | 93 min | IMDb\nDe burde være stoppet, mens legen var god (og original).\nDa den første Shrek kom for snart 10 år siden, var det et forfriskende brus af nye ideer, spøjse popkulturreferencer og skøre påfund, der rullede hen over lærredet. Vi fik helt andre vinkler på de eventyr, som vi gennem hele vores barndom var vokset op med, og figurer vi troede vi kendte, var nu pludselig spændende nye bekendtskaber.\nDen anden film i serien var – omend en lidt mere træt udgave af 1'eren – en ganske fornøjelig omgang og endnu engang fik vi serveret action, humor og skæve påfund akkompagneret af gode gedigne pophits.\nAndrew Adamson – der senere skulle stå for den sløve og skuffende 'Løven, Heksen og Garderobeskabet' – viste med Shrek og Shrek 2, at tegnefilm ikke behøvede at være som de plejede, og at voksne også sagtens kunne følge med, et koncept Pixar allerede havde leget med og i tiden efter årtusindeskiftet ville følge op på og i den grad forbedre og overgå med klassikere som 'Up!', 'Wall-E' og 'The Incredibles', der alle havde noget nyt og interessant at tilføje genren.\nDa den trejde film kom, blev instruktøren skiftet ud, og filmen virkede som en underlig blanding af gammelt og nyt – et slags forsøg på at ramme 1'erens stemning og 2'erens action. Resultatet var en blandet fornøjelse, men der var stadig kød nok på filmen til, at både børn og voksne kunne se med – de voksne mest for at se den endeløse hob af popkulturreferencer, filmen indeholdte. Det var næsten for meget, men den holdt som god popcornsunderholdning.\nNu er 4'eren kommet, og lad det være sagt med det samme, filmen falder igennem. Ikke mindst fordi den simpelthen ikke rammer tonen fra 1'eren og 2'eren.\nVi præsenteres for den banale og ganske gennemtærskede historie om manden, der i et svagt øjeblik ønsker noget andet end det liv, han har. Shrek ønsker livet som frygtet trold og farligt monster tilbage i stedet for at nyde det liv han har, med venner, en dejlig kone og masser af vidunderlige unger. Man aner straks pointen ude i horisonten, og ja, uden at spoile noget, så finder Shrek efter mange strabadser, at han faktisk var lige der, hvor han mest ønskede at være!\nFilmen mangler sjæl. Man kunne tilgive plottet, simpelt som det er, hvis det var en ny film, der kom på markedet. At filmen så helt ville mangle karakterudvikling, er så en anden sag. Som en 4. film i serien er den ikke god nok. Man tager så at sige en velkendt historie og bruger den som undskyldning til at gentage (på sin vis) historien fra 1'eren.\nMen hvor de to første film havde noget at byde på, så er denne film blottet for popkulturreferencer, humor er der ikke meget af – det meste er på børneniveau – og figurerne udvikles ikke. Tværtimod bliver de flere gange karikaturer af sig selv.\nFilmen underholdt de to unger på henholdsvis 3 og 5 år, men også kun lige, mens min kammerat og jeg faktisk kedede os lidt.\nBevares, det er ikke en dårlig film, men med animerede film som 'Sådan træner du din drage' og 'Up!', falder den igennem.\nDen har indtjent kæmpe summer penge allerede, ikke mindst fordi figurerne er velkendte og elskede, men den virker mest af alt som et forsøg på at vride de sidste kroner ud af franchisen, hvilket også giver sig udtryk i, at den er lavet i 3D. Markedet for animerede film er tæt pakket og konkurrencen er de seneste 10 år blevet meget voldsom.\nI 2001 vakte Shrek opsigt og blev en klassiker, som overraskede alle, der var vokset op med Disneys tegnefilm.\nI 2010 vil denne film være en pengemaskine uden lige, men bortset fra de aktionærer og investorer, der hæver store summer på grund af den i disse dage, så vil ingen snakke om den om 10 år. Det er den simpelthen for banal og ligegyldig til.\nDirekte fornærmende er den ikke, men følelsen af at være blevet hevet ind for at fylde allerede fyldte lommer med flere dollars, ja, det gør lidt, at man får lyst til kræve pengene igen. Det sker nok ikke, men så må vi nøjes med, at franchisen forhåbentlig er færdig med dette sidste kedelige og ligegyldige kapitel.\n2/6 stjerner til Shrek den lykkelige (dansk tale)\n← Nowhere Boy\tPour Elle →


Boozt.com introducerer GOLFINO – Økonomi og finans\n2013-10-01 08:00 BZT Fashion Onlineshoppen Boozt.com udvider deres Golf Shop med Golfino - Europas markedsleder inden for golft?j. I mere end 25 ?r har Golfino v?ret synonym med fashion og funktionelt golf wear i fremragende kvaliteter. Kollektionerne er elegante, behagelige og funktionelle og s?rger for at holde golfspilleren varm og t?r i d?rligt vejr.\nOnlineshoppen Boozt.com udvider deres Golf Shop med Golfino – Europas markedsleder inden for golft?j. I mere end 25 ?r har Golfino v?ret synonym med fashion og funktionelt golf wear i fremragende kvaliteter. Kollektionerne er elegante, behagelige og funktionelle og s?rger for at holde golfspilleren varm og t?r i d?rligt vejr.\nBrandet blev grundlagt i 1986 som en familievirksomhed. Som familiedrevet virksomhed og markedsleder inden for golft?j l?gger Golfino stor v?gt p? at have en l?bende kommunikation med kunderne for at kunne opfylde deres individuelle behov og ?nsker.\nFor at kunne tilbyde kunderne en bred vifte af kvalitetsbrands og produkter til b?de m?nd og kvinder, forts?tter Boozt.com udvidelsen af deres eksisterende Golf Shop, der t?ller brands som f.eks. Tommy Hilfiger Golf, Lacoste Golf, Boss Green og Polo Ralph Lauren Golf.\nBoozt.com introducerer GOLFINO https://www.finanse.no/boozt-com-introducerer-golfino\n#Boss Green #GOLFINO #Golf Shop #VILA\n#Fjern- Regionaltog #Reputation Institute #VIAS #DSB\n#Ford Ka Titanium #Selvom Ford Ka #Ford Europe #Ford Ka Trend\n#Carbon Disclosure Project #Fisker Automotive #SAP #Arch Chemicals\n#Ford Kuga #Europe #Tourneo Connect #SUV\n#Blue Vision Insideres #Source Millistream


Livskundskab | AnitaHummelshøjMikkelsen.dk\nDin indre flamme\nEr den du skal tage ansvar for hele tiden brænder optimalt så du kan opleve hverdagsglæden.\nAt din flamme brænder som den skal er dit ansvar, men jeg vil gerne være din tovholder og sparringspartner, når du har brug for støtte, indsigt og udvikling.\nEn af årsagerne til at din flamme brænder ud, er at du kommer til at glemme dig selv i din iver efter at præstere og levere så andre synes at du er, om ikke perfekt, så i det mindste dygtig til det du laver.\nDu kommer til at leve ud fra hovedet alene. Du risikovurderer, udregner og beregner og det er godt, men det kan ikke alene få din flamme til at brænde. Nogle gange er det ligefrem det, der får din flamme til at brænde ud.\nDu glemmer at bære ved til bålet.\nHvor meget har du benyttet dig af dine sanser og din mavefornemmelse i dine vurderinger og beslutninger for nylig? For meget? For lidt?\nHeller ikke din krop kan alene få flammen til at holde ved.\nDu glemmer at afbalancere, hvornår, hvilket brænde skal benyttes for at flammen brænder optimalt.\nSjælen, din inderste kerne, har du mon mødt den? Ved du hvem du er når vi fjerner din titel, status i familien og i samfundet... hvem er du så?\nJeg ser det som min fornemste opgave at hjælpe dig til at finde din kant og din kerne så du føler dig stærk og fri, som lige præcis det menneske du er. Du skal ikke blive en anden. Du skal blot blive den bedste udgave af dig selv, med afsæt i din indre flamme, så den og du brænder igennem frem for at brænde ud.\nEr den du skal huske, når du vil udfolde din personlige handlekraft.\nEr du mon klar til, at vi ser på hele din person? Er du klar til at få sat fokus på både krop, sind og sjæl, til fordel for dig og din tilstedeværelse i livet.\nEr du klar til at sætte dig selv mere i spil i din personlighed, i dit familieliv, i dit arbejdsliv - i hele livet?\nI god kontakt med alle sider af dig selv kan du performe optimalt og det er særdeles vigtigt for din personlige trivsel.\nDu skal tage dig selv alvorligt og værdsætte dig selv, så du til hver en tid, vil tage dig lige så godt af dig selv, som du vil tage dig af andre, din bil, karrieren...\n"Hjernen ved en masse, men den simple sandhed er, at den ved meget mere, når den er forbundet med hjertet."\nCitat af James R. Doty, Neurokirurg\nEr du forbundet med dig selv?\nLad os tale om alt det du finder vigtigt lige nu - Ring 28740002\nEr alt det du behøver at vide om livet og dig selv, for at kunne eje din handlekraft og opnå hverdagsglæde gennem det at være til stede, som værende dig, i dit liv.\nSom samfundet har været struktureret og opbygget gennem industrialiseringen, har der særligt været fokus på at effektivisere og på at producere mere og forbruge mere og mere - men alle teorierne blev opbygget til de maskiner, der skulle levere.\nI dag er vi desværre kommet til at videreføre alle teorierne omkring effektivitet til medarbejderne. Der blev blot ikke taget højde for at det i dag i videns- og teknologisamfundet primært er mennesker og ikke maskiner, der skal udvikles.\nDette mener jeg er en af de primære årsager til, at vi løber ind i stress, udbrændthed og ensomhed.\nMennesker bliver, i dag, ofte presset ud over kanten af deres formåen, ikke fagligt, men menneskeligt. Vi kan ikke blot presse et menneske til mere, som vi kunne med maskinerne.\nTænk bare på din mobiltelefon... Ville du lade den løbe tør for strøm?\nTænk nu på dig selv... Hvor ofte lader du dig selv løbe tør for energi?\nLivskundskab, handler for mig om, at have fokus på dig som et helt menneske. Der skal være et sammenspil mellem krop, psyke og sjæl fuldstændig, som vi kender det fra maskinens tandhjul - så skal de matches og justeres for at kunne være stærkere og friere.


Medicinrådet - Lægemiddel-rekommandationer\nMedicinrådet udsteder rekommandationer på baggrund af prisforhandlinger og udbud foretaget af Amgros I/S\nOm lægemiddelrekommandationer fra Medicinrådet\nEn lægemiddelrekommandation er Medicinrådets anbefaling til regionerne om hvilke lægemidler (angivet med handelsnavne), der er mest hensigtsmæssige til behandling af patienter inden for et terapiområde. Alle lægemiddelrekommandationer udsendes til regionerne og offentliggøres på denne side (se nedenfor).\nLægemiddelrekommandationer på baggrund af Medicinrådets behandlingsvejledninger\nMedicinrådet udarbejder behandlingsvejledninger for terapiområder til regionerne, som skal danne grundlag for ensartet lægemiddelbehandling af høj kvalitet på tværs af sygehuse og regioner.\nPå baggrund af behandlingsvejledningen udarbejder Medicinrådet efterfølgende en lægemiddelrekommandation til regionerne, hvor eventuelle klinisk ligestillede lægemidler er prioriteret ud fra deres totalomkostninger.\nLægemiddelrekommandationer på baggrund af RADS-behandlingsvejledninger\nMedicinrådet udsteder også rekommandationer på baggrund af RADS-behandlingsvejledninger. Det sker hvis Medicinrådet ikke har udarbejdet en behandlingsvejledning for terapiområdet. I rekommandationen er eventuelle klinisk ligestillede lægemidler prioriteret ud fra Amgros’ aftalepriser.\nLægemiddelrekommandationer på baggrund af RADS-behandlingsvejledninger og Medicinrådets anbefalinger vedrørende nye lægemidler\nMedicinrådet kan indplacere nye lægemidler i en eksisterende RADS behandlingsvejledning og udarbejde rekommandationer på denne baggrund. I disse rekommandationer er eventuelle klinisk ligestillede lægemidler prioriteret ud fra Amgros’ aftalepriser.\nLægemiddelrekommandationer godkendt af Medicinrådet\nPrimære og sekundære immundefekter\nRekommandation godkendt af Medicinrådet på baggrund af en RADS-behandlingsvejledning\nBehandlingsvejledning inkl. lægemiddelrekommandation: Immunglobulinsubstitution, vers. 1.2\n(gældende fra 1. april 2020)\nBehandlingsvejledning inkl. lægemiddelrekommandation: Immunglobulinsubstitution, vers. 1.1\nBehandlingsvejledning inkl. lægemiddelrekommandation: Immunmodulerende behandling med immunglobuliner, vers. 1.4\nBehandlingsvejledning inkl. lægemiddelrekommandation: Immunmodulerende behandling med immunglobuliner, vers. 1.3\nBehandlingsvejledning inkl. lægemiddelrekommandation: Immunmodulerende behandling med immunglobuliner, vers. 1.2\nBehandlingsvejledning inklusiv lægemiddelrekommandation for medicinsk parenteral behandling af anæmi hos nyreinsufficiente patienter, vers. 1.2 (gældende fra 1. april 2020)\nBehandlingsvejledning inklusiv lægemiddelrekommandation for medicinsk parenteral behandling af anæmi hos nyreinsufficiente patienter, vers. 1.1\nBehandlingsvejledning inklusiv lægemiddelrekommandation for brug af Erythropoietin Stimulerende Lægemidler (ESA) ved kroniske hæmatologiske lidelser karakteriserede ved knoglemarvssvigt, vers. 1.2 (gældende fra 1. april 2020)\nBehandlingsvejledning inklusiv lægemiddelrekommandation for brug af Erythropoietin Stimulerende Lægemidler (ESA) ved kroniske hæmatologiske lidelser karakteriserede ved knoglemarvssvigt, vers. 1.1\nMedicinrådets lægemiddelrekommandation og behandlingsvejledning vedrørende lægemidler til hæmofili A (gældende fra 1. januar 2020)\nMedicinrådets lægemiddelrekommandation og behandlingsvejledning vedrørende lægemidler til von Willebrand sygdom (gældende fra 1. januar 2020)\nMedicinrådets lægemiddelrekommandation og behandlingsvejledning for hæmofili B - Evidensbaseret valg af faktor IX-præparater - vers. 1.0\nBehandlingsvejledning inklusiv lægemiddelrekommandation for behandling af hæmofili, version 1.2\nStimulation af dannelse af hvide blodlegemer (G-CSF)\nBehandlingsvejledning inkl. lægemiddelrekommandation for anvendelse af granulocytstimulerende vækstfaktor (G-CSF) ved mobilisering af stamceller til perifert blod, vers. 2.4 (gældende fra 1. april 2020)\nBehandlingsvejledning inkl. lægemiddelrekommandation for anvendelse af granulocytstimulerende vækstfaktor (G-CSF) ved mobilisering af stamceller til perifert blod, vers. 2.3\nBehandlingsvejledning inkl. lægemiddelrekommandation for anvendelse af granulocytkolonistimulerende vækstfaktor (G-CSF) ved primær og sekundær neutropeni (ikke kemoterapi-induceret), vers. 2.4 (gældende fra 1. april 2020)\nBehandlingsvejledning inkl. lægemiddelrekommandation for anvendelse af granulocytkolonistimulerende vækstfaktor (G-CSF) ved primær og sekundær neutropeni (ikke kemoterapi-induceret), vers. 2.3\nBehandlingsvejledning inkl. lægemiddelrekommandation for anvendelse af af granulocytkoloni stimulerende vækstfaktor (G-CSF) m.h.p. profylaktisk reduktion i varighed af neutropeni i forbindelse med konventionel kemoterapi ved non-myeloid hæmatologisk sygdom og solide tumorer hos voksne, vers. 2.4 (gældende fra 1. april 2020)\nBehandlingsvejledning inkl. lægemiddelrekommandation for anvendelse af af granulocytkoloni stimulerende vækstfaktor (G-CSF) m.h.p. profylaktisk reduktion i varighed af neutropeni i forbindelse med konventionel kemoterapi ved non-myeloid hæmatologisk sygdom og solide tumorer hos voksne, vers. 2.3\nFor tidligere versioner, se arkiv\nBiologisk behandling af aksiale spondylartropatier (aksial SPA)\nBehandlingsvejledning inklusive lægemiddelrekommandation for biologisk behandling af aksiale spondylartropatier (aksial SPA), vers. 3.4\nLægemiddelrekommandation for biologisk behandling af aksiale spondylartropatier (aksial SPA) - vers. 3.5\nBiologisk behandling af psoriasis artritis (PsA)\nRekommandation godkendt af Medicinrådet på baggrund af en RADS-behandlingsvejledning og en Medicinrådsvurdering af et nyt lægemiddel\nLægemiddelrekommandation for biologisk behandling af psoriasisartrit, vers. 1.0\nBaggrundsnotat for biologiske og syntetiske targeterede lægemidler til behandling af psoriasis artritis (PsA), vers. 3.2 - gældende fra december 2016\nMedicinrådets behandlingsvejledning med lægemiddelrekommandation vedr. kronisk leddegigt - vers. 1.1\nLægemiddelrekommandation for biologiske og syntetiske targeterede lægemidler til behandling af reumatoid artritis, vers. 3.5\nBehandlingsvejledning inkl. lægemiddelrekommandation for behandling og sekundær profylakse efter venøs tromboemboli - vers. 2.1 (gældende fra 1. april 2019)\nForhøjet kolesterol og fedt i blodet (hyperlipidæmi)\nBehandlingsvejledning inkl. lægemiddelrekommandation for medicinsk behandling af hyperlipidæmi, vers. 1.0\nOBS: Vær dog opmærksom på, at grundet nye lægemidler, som endnu ikke er placeret i behandlingsvejledningen, er behandlingsvejledningen på nuværende tidspunkt ikke fuldstændigt opdateret i forhold til klinisk praksis\nFor højt blodtryk i lungekredsløbet (Pulmonal Arteriel Hypertension)\nBehandlingsvejledning inklusive lægemiddelrekommandation vedr. specifik medicinsk behandling af pulmonal arteriel hypertension (PAH) hos voksne, version 1.3 (gældende fra 1. april 2020)\nBehandlingsvejledning inklusive lægemiddelrekommandation vedr. specifik medicinsk behandling af pulmonal arteriel hypertension (PAH) hos voksne, version 1.2\nTromboseprofylakse - medicinske patienter\nMedicinrådet har den 22. januar 2020 besluttet ikke at opdatere lægemiddelrekommandationen, der var planlagt at skulle træde i kraft per 1. april 2020. Det skyldes, at det faglige grundlag (RADS-vejledningen) er forældet.\nDen tidligere rekommandation er godkendt af Medicinrådet på baggrund af en RADS-behandlingsvejledning\nBehandlingsvejledning inkl. lægemiddelrekommandation for farmakologisk tromboseprofylakse til medicinske patienter - vers. 2.2\nTromboseprofylakse - ortopædkirurgiske patienter\nBehandlingsvejledning inkl. lægemiddelrekommandation for tromboseprofylakse til ortopædkirurgiske patienter - vers. 1.2\nTromboseprofylakse - parenkymkirurgiske patienter\nBehandlingsvejledning inkl. lægemiddelrekommandation for tromboseprofylakse til parenkymkirurgiske patienter - vers. 2.3\nBiologisk behandling af svedkirtelbetændelse (hidrosadenitis suppurativa-HS)\nBehandlingsvejledning inkl. lægemiddelrekommandation for biologisk behandling af svedkirtelbetændelse (hidrosadenitis suppurativa-HS, vers. 1.1\nBehandlingsvejledning inklusive lægemiddelrekommandation for biologisk behandling af hidrosadenitis suppurativa (HS) - vers. 1.2 (gældende fra 1. april 2019)\nMedicinrådet har onsdag d. 13. marts 2019, besluttet ikke at gå videre med en opdatering af en lægemiddelrekommandation for 2. generations immunmodulerende lægemidler til behandling af psoriasis, da Rådet ikke kan stå inde for rekommandationens faglige grundlag (RADS’ baggrundsnotat).\nMedicinrådet har besluttet, at der skal udarbejdes en ny behandlingsvejledning vedr. lægemidler til behandling af psoriasis. Når behandlingsvejledningen foreligger, vil Medicinrådet udarbejde en ny lægemiddelrekommandation.\nRådet accepterer, at der i en periode ikke foreligger en rekommandation på området.\nImmunhæmmende medicin til organtransplantation\nBehandlingsvejledning inklusiv lægemiddelrekommandation for immunosuppressiva ved levertransplantation - vers. 1.2 (gældende fra 1. september 2019)\nBehandlingsvejledning inklusiv lægemiddelrekommandation for immunosuppressiva ved allogen hæmatopoietisk stamcelletransplantation - vers. 1.1 (gældende fra 1. september 2019)\nBehandlingsvejledning inklusiv lægemiddelrekommandation for immunosuppressiva ved hjertetransplantation - vers. 1.1 (gældende fra 1. september 2019)\nBehandlingsvejledning inklusiv lægemiddelrekommandation for immunosuppressiva ved lungetransplantation - vers. 1.1 (gældende fra 1. september 2019)\nBehandlingsvejledning inklusiv lægemiddelrekommandationer for immunosuppressiva ved nyretransplantation - vers. 1.1 (gældende fra 1. september 2019)\nMedicinrådet har den 15. maj 2019 besluttet ikke at gå videre med en opdatering af en lægemiddelrekommandation for ”Behandlingsvejledning inklusive lægemiddelrekommandation for terapiområdet hiv/aids”, da Rådet mener, at det faglige grundlag (RADS’ baggrundsnotat) er forældet.\nMedicinrådet er i gang med at udarbejde en ny behandlingsvejledning vedrørende hiv/aids. Når behandlingsvejledningen foreligger (forventet ultimo 2019), vil Medicinrådet udarbejde en ny lægemiddelrekommandation.\nIndtil da accepterer Medicinrådet, at der ikke er en lægemiddelrekommandation på området.\nBehandlingsvejledning inklusiv lægemiddelrekommandation for behandling af kronisk hepatitis B - vers. 2.4\nBehandlingsvejledning med lægemiddelrekommandation for kronisk hepatitis C - version 1.0\nSystemisk antimykotisk behandling\nBehandlingsvejledning inklusive lægemiddelrekommandation for systemisk antimykotisk behandling - vers. 2.4 (gældende fra 1. januar 2019)\nBlodkræft (kronisk myeloid leukæmi - CML)\nBehandlingsvejledning inkl. lægemiddelrekommandation for medicinsk behandling med tyrosinkinaseinhibitorer (TKI) ved kronisk myeloid leukæmi (CML) - vers. 2.3 (gældende fra 1. april 2020)\nBehandlingsvejledning inkl. lægemiddelrekommandation for medicinsk behandling med tyrosinkinaseinhibitorer (TKI) ved kronisk myeloid leukæmi (CML) - vers. 2.2\nLægemiddelrekommandation for anti-HER2 behandling af brystkræft, vers. 2.0 (gældende fra 1. marts 2020)\nMedicinrådets lægemiddelrekommandation og behandlingsvejledning vedrørende lægemidler til knoglemarvskræft (myelomatose) - version 1.1\nMedicinrådet har den 10. april 2019 besluttet sig for ikke at gå videre med en opdatering af en lægemiddelrekommandation for ”Behandlingsvejledning inklusive lægemiddelrekommandation for medicinsk behandling af ikke-småcellet lungekræft”, da Rådet mener, at det faglige grundlag (RADS’ baggrundsnotat) er forældet.\nMedicinrådet har den 23. oktober 2019 godkendt en lægemiddelrekommandation for 1. linje:\nBehandlingsvejledning inkl. lægemiddelrekommandation for brug af langtidsvirkende somatostatinanaloger til neuroendokrine tumorer, vers. 2.2 (gældende fra 1. december 2019)\nMedicinrådet har d. 10. april 2019 besluttet ikke at gå videre med en opdatering af en lægemiddelrekommandation for ”Behandlingsvejledning inklusive lægemiddelrekommandation for medicinsk behandling af metastaserende nyrekræft”, da Rådet mener, at det faglige grundlag (RADS’ baggrundsnotat) er forældet.\nMedicinrådet er i gang med at udarbejde en ny behandlingsvejledning vedrørende metastaserende nyrekræft. Når behandlingsvejledningen foreligger (forventet ultimo 2019), vil Medicinrådet udarbejde en ny lægemiddelrekommandation.\nBehandlingsvejledning inkl. lægemiddelrekommandation for medicinsk behandling af metastatisk kastrationsresistent prostatacancer, mCRPC, vers. 2.7 (gældende fra 1. januar 2020)\nLægemiddelrekommandation for endokrin behandling af kræft i blærehalskirtlen - vers. 3.2 (gældende fra 1. april 2019)\nLægemiddelrekommandation for forebyggelse af skeletrelaterede hændelser hos patienter med knoglemetastaser ved solide tumorer - vers. 3.0 (gældnede fra 1. april 2020)\nLægemiddelrekommandation for forebyggelse af skeletrelaterede hændelser hos patienter med knoglemetastaser ved solide tumorer - vers. 2.1\nBehandlingsvejledning inkl. lægemiddelrekommandation for medicinsk 1. og 2. linjebehandling af patienter med metastaserende kolorektalkræft (gældende fra 1. november 2018)\nBehandlingsvejledning med lægemiddelrekommandation for biologiske lægemidler til svær astma, vers. 1.0 (gældende fra 1. oktober 2018)\nKroniske inflammatoriske tarmsygdomme (IBD)\nLægemiddelrekommandation med dyre lægemidler til behandling af kroniske inflammatoriske tarmsygdomme (IBD) - vers. 3.5 (gældende fra 1. april 2019)\nMultipel sklerose - sygdomsmodificerende behandling\nLægemiddelrekommandation for sygdomsmodificerende behandling af attakvis multipel sklerose, vers. 1.0\nBehandlingsvejledning inkl. lægemiddelrekommandation for sygdomsmodificerende behandling af multipel sklerose, vers. 4.3\nBehandlingsvejledning inkl. lægemiddelrekommandation for medicinsk behandling af akromegali forårsaget af hypofysetumor, vers. 2.2 (gældende fra 1. december 2019)\nBehandlingsvejledning inkl. lægemiddelrekommandation for anvendelse af væksthormon hos børn og voksne, vers. 1.2 (gældende fra 1. september 2017)\nAldersrelateret makuladegeneration (våd AMD)\nBehandlingsvejledning inkl. lægemiddelrekommandation for behandling af våd aldersrelateret maculadegeneration (våd AMD), vers. 2.0 (gældende fra 1. august 2017)\nDiabetisk maculaødem (DME)\nBehandlingsvejledning inkl. lægemiddelrekommandation for behandling af diabetisk maculaødem (DME), vers. 2.0 (gældende fra 1. august 2017)\nRetinal veneokklusion (RVO)\nBehandlingsvejledning inkl. lægemiddelrekommandation for behandling af retinal veneokklusion (RVO), vers. 2.0 (gældende fra 1. august 2017)\nArkiv - tidligere versioner af lægemiddelrekommandationer\nFind arkivet her: Arkiv - tidligere godkendte versioner af lægemiddelrekommandationer


Theodor på syv år og Valdemar på ni år ved det. Deres forældre har sagt det. Far har kræft, og han tager på hospitalet hver 14. dag for at blive rask. Med børneører er det ikke alle voksne ord, der giver mening. Mikael og Dorethe Wolfs sønner kæmper derfor på deres egen måde med at forstå, hvad der egentlig sker med deres far.\nDet er altså lidt lettere, hvis du kommer ned til mig,« råber hun op ad trappen. Til Theodor, der sidder oppe på sit værelse og ikke lige kan blive færdig med det, han nu engang dimser med.\nDet er december på kanten af jul, og Dorethe forsøger at få sønnerne Theodor på syv år og Valdemar på ni år til at deltage i bagningen af pebernødder. Æg, smør, sukker, mel. Konkreter, der ligger foran hende på køkkenbordet og skal måles op i deciliter og gram.\n»Kom. Det er altså nu, hvis du skal være med.«\nNogle dage har hun overskud til det her. Husmorsyslerne. Andre dage må hun hive sig op til hverdagen og de spørgsmål, der ellers fylder murstensvillaens rum ud: Hvor dårligt har Mikael det? Hvordan reagerer drengene i dag?\nIsær det sidste spørgsmål har på det seneste bekymret både Mikael og Dorethe. Valdemar er begyndt at mistrives i skolen, og de ved ikke helt hvorfor. Nu er han på nedsat tid i klasseværelset og er blevet udredt i psykiatrien med beskeden om, at han har oplevet en langvarig depressiv belastning.\nHvordan reagerer en dreng, der endnu ikke har ordene til at fortælle om det, som de voksnes vokabularium knap nok rækker til? Valdemar vil ikke i skole, trækker sig langsomt fra vennerne, og det er ikke altid let for ham at tage tøj på om morgenen. Han har behov for at lave gentagelser, der har et tvangspræget OCD-udtryk.\nMåske er det deres søns sensitive natur, måske er det skolen i sig selv, måske er det en reaktion på hans fars sygdom. Måske er det alt på én gang.\nMikael står for sig selv og varmer chili con carnen – et billede, han en dag er trådt helt ud af.\nI de sygdomsfrie år talte de ikke om kræften og bad deres venner om holde ordet helt ude, da Mikael blev syg igen. Far har ar i hovedbunden, fordi der har været noget i fars hoved, som ikke skal være der, sagde de til børnene. I år sagde de det direkte til dem. Far har kræft. Dorethe og Mikael var efter samråd med Kræftens Bekæmpelse blevet anbefalet at spille med åbne kort.\n»Vi fortalte dem alt, og de tog det egentlig afslappet lige den dag. Efterfølgende er der så kommet en reaktion. Efter operationen blev Valdemar sur. Han var sur på lægerne over, at de ikke kunne gøre far rask. Det skal en niårig ikke være. Hos skolepsykologen åbnede han sig lidt. Min søn er simpelthen bange for at forlade mig. Og han var bekymret for, om jeg fik nok at spise. Han har taget meget ansvar på sig. Langt mere end han burde,« siger Mikael.\nI efterårsferien tog de sønnerne med på tur til Zoologisk Have i Odense, hvor de forinden kom med til en kemobehandling på Odense Universitetshospital. Mikael og Dorethe ville tage dramaet ud af alt det, der omgiver deres sønner, så de med egne øjne kunne se, hvad der sker.\nDrengene stillede spørgsmål under behandlingen: Hvad sker der, hvis man hiver i den her ledning? De har også læst historien om Kemo-Kasper, der bliver sprøjtet ind i kroppen og sammen med sine venner går rundt derinde og banker de onde kræftceller. Ord, der skal gøre det hele lidt lettere. Men hverken samtaler eller børnebogen fra Kræftens Bekæmpelse har ændret ved, at det, der sker i voksenverdenen, kan være blottet for mening i børnehøjde. At den kraft, der har en synlig stor virkning på deres mor og far, ikke sådan lige kan dechifreres.\n»Når Valdemar skulle lave en legeaftale, har det været herhjemme. Han har søgt indad. Det er voldsomt for en niårig at sidde med alle de her tanker. At sætte ord på det. Jeg prøver virkelig over for ham at være på. Min søn skal ikke gå rundt med en følelse af, at jeg ikke kan noget. At han ikke kan forlade mig. Jeg har altid gerne villet være den store, stærke og sjove far. Det skal jo helst være i hans verden sådan, at far kan alt,« siger Mikael.\n»Theodor, kom så. Nu skal vi rulle pebernødder, og du skal vaske hænder først.«\nDorethe råber igen fra køkkenet. Drengene kommer luntende ind og sætter fingrene ned i den klistrede dej. Valdemar sniger sig til at spise lidt af den, og Theodor klager over, at han ikke kan finde ud af det her.\nHendes fingre går i gang med at forme pebernødderne, og munden begynder at fortælle om de mest sorte tider.\nDa Dorethe var gravid med Theodor, og beskeden om Mikaels kræft kom i 16. uge af graviditeten. Til den første scanning blev de spurgt, om der var Downs syndrom i familien og fik anbefalet fostervandsprøve med risiko for efterfølgende abort.\n»Der brød min verden helt sammen. Ikke nok med, at jeg havde en syg mand. Nu havde jeg måske et sygt, ufødt barn. Når vi havde ramt den ufattelige statistik med en hjernetumor, var jeg sikker på, at jeg også ville miste mit barn. Jeg havde det, som om vi var i en stime med ting, der bare ikke ville lykkes. Min anden tanke var: Kunne jeg magte en dødssyg mand og en krævende lillebror? Jeg skulle tage en beslutning, om jeg ville have det her barn eller ej. At skulle lege gud på den måde var hårdt. Jeg mistede virkelig troen på, at der kunne ske noget godt for os,« siger hun.\nMikael Wolf bærer altid håbet om, at han er den unikke person, der trodser statistikken. At han er mirakelhistorien.\nDet viste sig, at ingenting var galt med fosteret. Men de sorte tider havde sat sig. Theodor var stor og svær at få ud. Da han endelig under stor fødselspanik blev hevet ud, kom han ud i verden med blå farve.\n»Vi nåede begge at tænke: Nu er han død. Jeg var indlagt en uge efter, og jeg sad bare og kiggede ud ad vinduet.«\n8. december var beskeden anderledes god. Mikaels seneste scanning af hjernen afslørede, at tumoren ikke vokser. Stationære forhold, som det lyder i konstaterende lægesprog. De spurgte ind til, om Mikael mon kunne holde pause med kemobehandlingerne hver 14. dag for at slippe for den udmattende følelse. Svaret var nej. Det var for risikabelt at stoppe nu. Alligevel skrev han på Facebook en glad statusopdatering om, at tumoren ikke voksede og satte et symbol af en flekset overarm ind.\nNu spiller han stærk mand sammen med drengene inde i soveværelset, hvor de har sat skydespillet Halo på. Bomber eksploderer. Ild brager. Musikken er høj og flænser eftermiddagens ro.\nDorethe sætter alene pebernødderne på bagepladen og taler videre om dengang, hun fik stress:\n»Efter vi flyttede herover, og jeg som politibetjent skulle begynde på et helt nyt område igen efter barslen, blev jeg efter seks måneder sygemeldt i tre måneder. Psykologen mente, at det var traumer. Jeg begyndte at glemme ting og gøre de forkerte ting. Den logiske sans forsvandt. En dag stod jeg her og skulle slukke lyset. I stedet gik jeg ud og slukkede lyset i gangen. Vi var i fremmed land. Jeg vidste ikke, hvad jeg var oppe imod. Hele min opmærksomhed var rettet imod Mikael og drengene. Der var ikke plads til mig selv. Og jeg lagde ikke mærke til forvandlingen, før den ramte mig hårdt.«\nNu arbejder hun på at komme op på 37 timer, men afvikler fem timers barsel om ugen, som socialrådgiver for misbrugere i kommunen, men er igen deltidssygemeldt på grund af den ældste søn og hele situationen.\n»Så døde de!« råber drengen inde fra soveværelset. Laserpistolerne brager løs. Alt bliver pløkket ned. Bam. Bam.\n»Vi skal lægge en plan. Åh nej! Det kan vi ikke nå nu,« råber Theodor igen.\nDet er blevet mørkt udenfor. Landsbyen har rullet gardinerne ned og står bag komfurerne for at lave aftensmad. Mikael bærer altid håbet om, at han er den unikke person, der trodser statistikken. At han er mirakelhistorien. Han er ikke bange for at dø, siger han. Han er bange for den effekt, hans død vil have på dem omkring ham. Han skal jo ikke bekymre sig om, hvad der er på den anden side. Det er tanken om, at han kan ikke være der for sine børn, der er uudholdelig.\nDe står tæt skulder ved skulder med udsigt til markerne. En lille treenighed. Dorethe, Valdemar og Theodor, der prøvesmager de færdige pebernødder. Mikael står for sig selv og varmer chili con carnen. Det er det billede, han en dag er trådt helt ud af. Det billede, Dorethe har forberedt sig på.\n»Vi har købt hus, efter at jeg kan sidde her alene. Det er der taget hånd om. Jeg håber, at vi en dag kommer godt igennem det. Jeg kan da godt blive bekymret, når jeg sidder sammen med misbrugere, der har mistet deres forældre som børn. Så tænker jeg: Gad vide, om mine børn også en dag skal finde lindring i hashen? Jeg håber, at det her med Valdemar er noget, som vi kan tage hånd om, og som ikke bliver permanent. At angsten bliver mindre gennem årene, og børnene vokser op og bliver sunde og raske. Det er det, jeg ønsker allermest.«\nDet ene øjeblik sidder de i ro over tallerkenerne med mad. Næste øjeblik tirrer de hinanden med prik, kild i kroppen, fjollerier og små provokationer rettet mod mor og far om, at der er for meget chili i maden, og at de altså ikke orker at spise mere.\nSådan er deres lille verden. Sådan viser de deres kærlighed til dem tæt på.\nDe diskuterer Theodors skrabejulekalender, der hænger på køleskabet. Den yngste er helt overbevist om, at han kommer til at vinde mange penge på den.\n»Theodor, hvis du nu vandt 50.000 kroner, kunne vi så ikke dele dem? Eller du kunne give mig en stor julegave, som var en ny symaskine?« spørger Valdemar.\nTheodor kigger eftertænksomt på ham. Og nikker bekræftende.\nKlokken er 19. Dorethe går ud for at gå en tur med Arnold i mørket, og Mikael skal lige om lidt få drengene væk fra fjernsynet og putte dem. Følsomme, kreative Valdemar og ekstroverte, rastløse Theodor, der ved, at der findes et ord ved navn kræft. Hvad det er for en kraft, der stædigt kiler sig ind og nogle dage får alt til at se anderledes ud, er ikke altid lige til at forstå.\nDorethe og Mikael har oplevet dem gøre det. Tale helt frit om døden.\nEn dag spurgte Valdemar med en grublende mine sin mor, om de skulle have en ny hund, hvis Arnold nu gik hen og døde af kræft. En dag kunne Theodor heller ikke holde det inde. Han så Mikael i øjnene og spurgte uden at blinke:


Mozambique - 1995 | Operation Dagsværk\nSelvom Mozambique er et potentielt rigt land med mange naturressourcer, er Mozambique i dag et af Afrikas og verdens allerfattigste lande. Det skyldes over 30 års borgerkrig mellem regeringstropper og den sydafrikansk støttede oprørsbevægelse, som har skabt enorme ødelæggelser og forhindret et normalt samfundsliv. Skolesystemet er i forfald, og i mange landområder er der ingen skoler.\nEfter Sydafrikas politiske skift formåede de stridende parter i Mozambique at nå til en fredsslutning, som blandt andet muliggjorde afholdelsen af demokratiske flerpartivalg. Grundlæggende uddannelse og rehabilitering af de hårdest ramte områder har regeringens prioritet. I dag er Mozambiques største problem afdragene og rentebetalingen på de meget store statslån, der er optaget under og efter borgerkrigen.\nProjektet koncentrerede indsatsen i to distrikter i Mozambique, hvor Mellemfolkeligt Samvirke i forvejen var tilstede med støtte til forskellige projekter. Således indgik det i et generelt løft af distrikterne. Skoleprojektet bestod af tre hovedkomponenter: 1) et skolebogsprojekt, hvor Operation Dagsværks midler skulle subsidiere priserne på skolebøger, således at de blev mere tilgængelige, 2) nybygning og renovering af skoler og 3) udstyr og aktiviteter til lærere.\nProjektets primære målgruppe var ca. 60.000 børn mellem 6 og 14 år. Sekundært involveredes demobiliserede soldater som arbejdskraft, sådan de kunne lære et håndværk, som forhåbentlig vil give dem mulighed for en anden og mere fredelig levevej.\nI 1996 indgik Mozambiques regering en aftale med Verdensbanken og andre større donorer, som sikrede en subsidiering af priserne på skolebøger i hele Mozambique. De penge, Operation Dagsværk skulle have brugt på denne komponent, blev derfor omfordelt til skolerenovering og læreruddannelse samt konstruktion af undervisningscentre.\nIndsamlingsresultat: 7,4 mio. DKK\nProjektet blev gennemført af Mellemfolkeligt Samvirke (MS).\nMellemfolkeligt Samvirke (MS) bekæmper fattigdom ved at hjælpe verdens fattigste til selv at kæmpe for deres rettigheder og bryde de strukturer, der holder dem fast i sult og fattigdom.\nSammen med lokale organisationer arbejder de for at støtte verdens fattigste mennesker i at kende og kræve deres rettigheder, så de kan være med til at opbygge demokratiske og bæredygtige samfund.\nMS er en del af den internationale sammenslutning ActionAid, der arbejder med udviklingsbistand i mere end 40 lande i verden og når ud til mere end 25 millioner af verdens fattigste.\nSamarbejdspartnerne var MS og distriktsmyndighederne i Nacarôa og Memba Distrikt i samarbejde med de lokale landsbyråd i de enkelte landsbyer i distrikterne.\nProjektet har gennemført læreruddannelse, således at 90 % af lærerne i de to distrikter nu har et bedre grundlag for at undervise, pædagogisk såvel som fagligt.\n58 landsbyskoler er blevet bygget eller har fået tilbygninger.\nTre ressourcecentre med bibliotek og øvrige faciliteter er blevet bygget, og endnu to ressourcecentre er blevet renoveret.\nByggeriet er blevet udført af landsbyerne selv med hjælp fra MS, og lokale materialer er i videst muligt omfang blevet anvendt.\nI Memba og Nacarôa distrikter går 90 % af børnene nu i skole. Dette er den højeste procentdel i Mozambique. En positiv sideeffekt af projektet er, at de lokale samfund er blevet mobiliseret omkring en fælles sag, for eksempel mødes lærerne stadig til pædagogiske seminarer, selvom Operation Dagsværk-projektet ikke længere kan dække deres rejseudgifter. Desuden vurderer MS, at projektet har bidraget til forsoningen mellem mozambiquanerne oven på den borgerkrig, som hærgede landet frem til 1995. De oprindeligt planlagte projektaktiviteter er således afsluttet. Da der ved projektets afslutning på grund af rentetilskrivning resterede ca. 270.000 DKK, besluttede Operation Dagsværks bestyrelse, at disse penge skulle bruges til materialer til de lokale uddannelseskontorer i distrikterne, efter forslag fra MS og de lokale partnere.\nI foråret 2000 oplevede Mozambique katastrofale oversvømmelser, men "heldigvis" lå de 6 Operation Dagsværk-støttede skoler ikke i de områder, der blev ramt. MS forventede dog, at projektet i kraft af landets markant dårlige tilstand ikke kunne undgå at blive påvirket af katastrofen.\nOperation Dagsværk besøgte projektet i 2002 i forbindelse med opfølgningsinitiativet Verdens Værk.