På sporet af Åge Hareide: Skattejagt, torskehoveder og gale danskere | Herrelandsholdet | DR\nPå sporet af Åge Hareide: Skattejagt, torskehoveder og gale danskere\nDR tog i marts 2016 til Norge for at møde Hareide inden hans første landskamp. Hør her om torske-jokes, karrierestop, isbjørnejagt, de gale danskere, og hvilken ret han vil lave til landsholdsspillerne.\nAf Aleksandar Josevski i Norge\nDanskernes guld ligger derude. På havets bund.\nDet fortæller Åge Hareide. Men umiddelbart er der intet at se. På den lille sandstrand ved Overåsanden lige uden for bygden Hareid skyller det isnende havvand upåagtet fra fjorden op på det bemærkelsesværdige hvide sand.\nKlart vand, vådt sand, stolte sneovertrukne fjelde, et ensomt mindesmærke. Men intet guld.\nÅge Hareide insisterer. Fortæller historien med glød. Historien, der finder sted i fjorden ud for hans fødeby Hareid, og som blev en del af hans barndom. Om Slaget ved Hjørungavåg, om norsk heltemod, om dansk guld.\n- Jomsvikingerne var danske krigere, lejesoldater, der en aften havde drukket sig fulde, blandet blod og lovet hinanden, at de dagen efter skulle angribe Norge. I Norge havde Håkon Jarl brudt med Danmark og Harald Blåtand, der ville kristne Norge, fortæller Åge Hareide om hændelserne i slutningen af 900-tallet.\n- Den danske flåde drog op til bugten ved Hareid og kæmpede mod Håkon Jarl og tabte stort. Alle danskere blev halshugget undtagen én, der blev skånet, fordi han sagde, han ikke ville have blod i sit hår – det kunne Håkon Jarl ikke stå for. En anden sprang over bord med Jomsvikingernes guldkiste, fortæller han.\n- Da vi var børn, fik vi at vide, at guldkisten aldrig var blevet fundet og stadig var derude. Den guldkiste dykkede vi efter, da vi var små i håbet om at finde den. Vi badede og dykkede inde i den lille fjord og håbede, vi kunne finde guldet på havets bund, griner Åge Hareide.\nStranden ved Hareid og i baggrunden mindesmærket for Slaget ved Hjørungavåg, der menes at have fundet sted år 986.\nHan fandt aldrig danskernes guld i sin barndom. Måske er kisten stadig derude i fjorden, der pulserer smukt og barskt ved Hareid på øen Hareidelandet omkranset af fjelde i det ø-fyldte, fjordrige nordvestlige Norge. Den 62-årige nordmand har endnu ikke opgivet at finde det danske guld. En søgen, der nu foregår i Danmarks nationalstadion, Parken.\n- Jeg har altid spillet eller trænet klubber i byer, der lå ved havet. Det er bevidst. Jeg ved ikke, om jeg kan klare at bo inde i landet. Jeg har behov for havet, det er en søgen, en længsel. Havet er aldrig helt stille. Også selv om det er stille, er det aldrig stille. Det er fascinerende, for det er som livet, det flyder af sted, det bevæger sig hele tiden. Det er også sådan, jeg er. Konstant i bevægelse, et frit og åbent menneske.\n- Jeg bryder mig ikke så meget om storbyer. Jeg kan lide natur og frihed. Jeg kan lide at tage ud på en båd, ud på havet og tale med alle de gamle folk der skal ud og fiske. Det er friheden, stilheden, for jeg har så mange folk omkring mig hele tiden. Tilskuerne, journalister, sponsorer, spillere, så jeg opsøger stilhed. At kigge på fjeldet, på naturen. Det er en del af mig.\nDen gamle mand og havet. Åge Hareide med udsigt til fjorden i Molde.\n- Når man er i fodboldens verden, har man brug for stilhed og at komme væk. Da jeg skulle se en kamp i Herning for nylig, kom jeg til Silkeborg sent om aftenen, men alligevel gik jeg en lang tur ved søerne. Man opsøger stilheden, man tager op på et fjeld. Naturen er mit teater.\nNår der er drama, er det naturen, der spiller hovedrollen i Sunnmøre, der er området, hvor Åge Hareides barndomsby Hareid på øen Hareidelandet ligger. Derfor er ruten fra Molde, den største by i området og Hareides nuværende bopæl i Norge, til Hareid en visuel og legemlig rejse gennem et lærred opfyldt af elementernes farver, landskabelige dybder og naturmæssigt perspektiv.\nFra Molde, hvor Åge Hareide bor, til Hareid, hvor han er født er der ca. 100 km over fjelde, under tunneller og to færger. Her er vejen over et fjeld.\nÅge Hareide tager turen tit. Først en lille færge fra Molde over Moldefjord til Vestnes. Glidende lydsløst op ad de snævre fjorde omfavnet af snedrysset fjelde tilsat en menu af ”svele og kaffi” samt ”lapskaus eller ferdapølse med surkål” på færgen. Fra Vestnes er der en times kørsel over et snedækket landskab med småbygder på fjeldskråninger, dramatisk skåret op af fjorde til begge sider, mens en håndfuld tunneller over og under vand bryder det nordlige vinterlys. Og når man ikke kan komme længere med bil, venter en endnu mindre færge fra Sulesund til Hareid over Sulafjorden.\nHareid er en by på øen Hareidlandet.\nNår båden lægger til i Hareid, er der intet, der indikerer, at man er havnet i den danske landstræners fødeby, bortset fra at byen er navngivet efter den gård, som Åge Hareides oldefar grundlagde.\nOmkring 5000 indbyggere, en benzintank, noget der minder om en hovedgade, som kan køres igennem på ét minut, med en håndfuld butikker, og så alle husene placeret op ad et lille fjeld med udsigt til fjorden, færgen og den endeløse horisont.\nMan skal sejle forbi fjelde som disse, når man skal til Hareid. Her er udsigten fra færgen.\nAlle kender ham dog. Og rygtet siger, at Åge Hareide er i byen, fordi han skal holde et foredrag i den lokale Rotary-klub. Det har været annonceret i den lokale avis, og i den lille by glæder man sig.\n- Når jeg er i Hareid, tager jeg altid på kirkegården. Der ligger min mor og min far og min bedstemor og bedstefar og hele familien. Jeg er altid der en gang om året. Det er mest en slags symbolik og respekt for mine forældre.\nHareid Kirke, hvor Åge Hareides familie ligger begravet.\n- I min barndom havde vi altid nok af alt. Min far var fisker, det samme blev min bror, og var altid ude på havet. Måske var han heldig på havet, han var i hvert fald med på de både, som gjorde det godt, og han var ude hele året. Først var det sildefiskeri her i Hareid, så rejste han til Grønland efter torsk eller sæler, og først om sommeren så jeg ham, hvorefter han igen drog til Grønland efter torsk og kom så hjem til jul.\n– Min far var en af de første til at fiske ved Newfoundland, og han jagtede hvalrosser og isbjørne på Svalbard. Han forliste som 16-årig i Ishavet. Han var meget heldig, at han overlevede, for båden gik ned. De blev reddet af en anden båd, og det var rent held, at den båd, der reddede dem, var lige i nærheden.\n- Alle fra min fars slægt arbejdede med havet, var knyttede til havet. Min oldefar byggede langs kysten og købte den gård på Hareid, hvor jeg voksede op med min bedstefar, min far og mor. På min mors side var de fleste knyttet til fodbolden. Min bedstemor var tante til den første landsholdsspiller fra øen.\nHareid set fra færgen, inden den lægger til kaj.\n- Jeg havde selv tanker om at drage til søs, at drage ud i verden på havene, men fik ikke lov til det af min far. Han ville have, jeg skulle blive på land. Min bror gik havets vej og blev senere teknisk chef i et rederi.\n- Jeg er den eneste, der er gået fodboldens vej i min familie. Jeg var meget interesseret i både fodbold og fiskeri. Jeg og alle mine venner er vokset op på havet, og mange af dem endte i fiskeri. Man kunne tjene gode penge på fiskeri, og det var den rette vej på øen for de fleste. Det var ret usædvanligt at blive på land og spille fodbold, og jeg kan huske min far sagde, at du skal finde dig et erhverv, man kan tjene penge på. Han havde ikke tro på fodbolden.\nByskiltet i Hareid.\n- For mig var det jo en leg. Min far gav mig en bold fra Hongkong, som jeg brugte så meget, at han måtte male den ene husvæg hvert år, fordi jeg konstant skød op ad den, ligesom vores frugttræ kun havde frugt på den ene side, fordi jeg spillede bold op ad den. Jeg arrangerede kampe, cyklede mange kilometer for at spille de kampe, vi spillede rundt omkring på øen. Jeg organiserede alt og dømte endda også – bestemte alt.\n- Jeg voksede op dengang, de engelske tipskampe blev transmitterede i Norge. Inden da var det kun Europa Cup-finalerne, der blev vist. Inderst inde ville jeg være som dem, jeg så i fjernsynet. Det var mit mål. Da jeg så kom på u-landsholdet første gang tænkte jeg, at jeg ville spille på landsholdet. Jeg har altid sat mig mål for at opnå ting.\nDet var fra denne vej i Hareid, at Åge Hareide i sin barndom kunne spille fodbold og nyde udsigten over fjorden.\n- Jeg vidste, jeg måtte væk fra Hareid. Jeg vidste, jeg måtte tage et andet sted hen for at opfylde mine drømme både om uddannelse og fodbold. Molde var ikke så langt hjemmefra, men langt nok til at have mit eget liv og komme væk fra mors køkkengryder. Det var vigtigt at stå på egne ben.\nStoltheden er proportionalt med kendskabet. I Hareids boghandel siger ekspedienten, at de er stolte af Åge Hareide. Men hans bog ”Fotball - Fornuft og Følelser” har de ikke længere, efterspørgslen er ikke så stor. Prøv på biblioteket og tag op og se hans barndomshjem op ad fjeldet, lyder opfordringen.\nAlle butikker ligger ved byens største vej helt nede ved havet, og det lille bibliotek er placeret i rådhuset samme sted. Bibliotekaren kan ikke finde Hareides bog, for selv om den omhandler hans liv og karriere, er den hverken placeret under biografier eller sportsbøger. Hun finder den ved lokalsamlingen.\nÅge Hareides bog fra 2005 placeret i Lokalsamlingen på Hareid Bibliotekl.\nÅge Hareide forlod Hareid som 22-årig for at uddanne sig i økonomi i Molde, blev revisor, har haft forskellige job så som guide på fodboldture, bankmand med speciale i finansiering af fiskerbåde, leder af en erhvervsorganisation, har stillet op til valget til Stortinget, har siddet i byrådet i Molde for partiet Høyre, har været professionel spiller i England og har samtidig vundet mesterskaber som træner i alle de skandinaviske lande.\nBalancen mellem fodboldlivet og det normale liv har altid været en udfordring for Hareide. Et had/kærligheds-forhold til fodboldverdenen har ført til en indre kamp, hvor fodbolden ikke altid har stået som sejrherre. En kamp mellem civilisation og natur, der har ført til, at Hareide adskillige gange har udmeldt, at han nu stopper sin træner-karriere.\nNoget, der minder om en hovedgade i Hareid.\nI bogen ”Fornuft og Følelse” opstiller Hareide 12 læresætninger baseret på hans erfaring i fodboldlivet og det almindelige liv. Et af disse punkter er, at ”fodbold er ikke alt”. Et punkt han skrev, da han fandt ud af, hans kone Annabjørg havde kræft.\n- Pave Benedict har sagt: ”Fodbold er det vigtigste af det uvigtigste på denne jord.” Det er fantastisk sagt, for det er netop lige dét; fodbold er vigtigt, men det er ikke vigtigt nok. Og det har jeg altid sagt til mig selv også. Når man har tabt en kamp eller mister et trænerjob, så er der altid en ny chance, men hvis man bliver syg, så får man måske ikke en chance til i livet, og så er fodbold bare ikke vigtigt.\n- Jeg har kammerater, jeg har spillet sammen med, som er døde af kræft, og de får altså ikke en chance til. Folk bliver arbejdsløse, jobs forsvinder, en families økonomi, der ikke holder – det er krise. Vi er i underholdningsbranchen, fodbold skal underholde folk, de skal have det godt og glemme deres hverdag. Vi er cirkus for dem, så de kan forsvinde ind i en patriotisme og begejstring over at have noget samle sig omkring, fattig som rig, gammel som ung, bare være der i 90 minutter. Som romerne havde Colosseum.\nÅge Hareides 12 læresætninger\n1. Der er brug for alle\n2. Ikke alt var bedre før\n3. Vær åben – og levende\n4. Tryghed og trivsel giver fremgang\n5. Det er bedre at stræbe mod det gode end at frygte det dårlige\n6. Det bedste ved fodbold er gratis\n7. Gør det du kan – og lad andre om resten\n8. Kend din plads\n9. For at lede mennesker, må du kende dem\n10. Fodbold er ikke alt\n11. Fodbold er bedst med bold\n12. Du bliver bedst i det, du bedst kan lide\nKilde: ”Fotball – Fornuft og Følelser” af Åge Hareide fra 2005\n- Nogle gange har jeg bare været ked af det og træt af det hele og har villet væk fra fodbolden. Andre gange, i 2012, da jeg var i Helsingborg, var vi i Twente til en EL-kamp, og efter jeg kom hjem, tænkte jeg nej, nu har jeg rejst nok. På det tidspunkt havde min søn fået en multi-handicappet datter. Jeg havde behov for at hjælpe, bo i byen og være i nærheden, for jeg følte, at min søns familie behøvede hjælp. At få et handicappet barn er en tragedie i sig selv, og det var et hårdt slag for de unge, så jeg ville hjælpe. Jeg bestemte mig at stoppe som træner og flytte til Molde.\n- Men så stabiliserede tingene sig samtidig med, at jeg ikke var hundrede procent tilfreds med min tilværelse. Jeg savnede spændingen, jeg savnede underholdningsbranchen. Jeg havde et fint job og fik tilbud om et endnu bedre job, hvor jeg kunne arbejde med olie og gas på en ø i nærheden.\nLæs også:VIDEO Det vidste du ikke om vores nye landstræner\nMen mentalt var det ned ad bakke. Jeg kom som tilskuer til kampene i Molde, sad på stadion og kedede mig. Jeg var helt uinteresseret. Jeg sad bare og var forbandet. Det var helt forkert, det hele. Jeg kunne sidde og kigge ud på fjorden og se på færgerne sejle frem og tilbage, og da jeg begyndte at registrere, om de nu overholdt tiderne, blev jeg bange for mig selv og ville tilbage til cirkuslivet, de 90 minutter, at arbejde med folk og være aktiv.\nÅge Hareide efter en landskamp for Norge i 1980. (Foto: Sigurdsøn © Scanpix)\n- Jeg havde ikke meget tid til min egne børn, hvilket er noget, jeg godt kan fortryde i dag og har dårlig samvittighed over. Alle fædre har for dårlig tid, for man bruger tid på at etablere sig, at arbejde og at skabe et fundament. Når man så er nået i min alder, har man bedre tid, bedre økonomi og bedre alt, og derfor kan man bruge tid på sine børnebørn.\n- Min far sagde altid, at man ikke kommer nogen vegne uden hårdt arbejde, og det er den vigtigste værdi jeg har taget med mig hjemmefra. Hvis man har en stor interesse eller passion og samtidig arbejder hårdt, så vil man næsten altid lykkes. Det har jeg som grundlæggende værdi – aldrig at give op.\nNogle gange har jeg bare været ked af det og træt af det hele og har villet væk fra fodbolden\n- Problemet har været, at jeg ofte har hamret ind i spillerne, at vi skulle vinde, og så blev dét et fokus, i stedet for dét at præstere. Men for at vinde skal man jo præstere. Somme tider har den ild brændt for meget i mig, og ambitionerne var for høje – det blev sejr for enhver pris. I de seneste år er jeg blevet en mere afbalanceret person, jeg ser spillerne bedre som mennesker og ved mere om personerne.\n- Jeg har vundet mange ting som fodboldspiller og som træner, men jeg har lige så mange gange endt som nummer to. De gange, jeg er blevet nummer to, har det givet mig energi til at arbejde på at blive nummer ét. Der er en kendt norsk sportsmand, som har sagt, at sølv er et nederlag.\n- Det betyder, at du er næstbedst, men alle sportsmænd vil være bedst. Og det vil jeg også. Jeg vil vise, at jeg kan være bedst. Det har været en måde for mig at komme videre på. Aldrig at give op. I min sidste kamp som spillende træner i Molde tabte vi mesterskabet i sidste kamp i 1987. To år senere var jeg i pokalfinalen, den tabte vi efter forlænget spilletid. Så kom jeg til Helsingborg, hvor jeg igen tabte mesterskabet i sidste spillerunde. Så tænkte jeg: ”Hvad fanden er det her?”\n- I Rosenborg vandt vi både mesterskab og pokalen i 2003, men missede CL-kvalifikationen til La Coruna. Jeg skal sgu ind i den turnering, tænkte jeg, og da jeg fik chancen i Malmö, havde jeg det i hovedet hele tiden, og det lykkedes. Det er lidt de samme tanker, og en af grundene, jeg er i Danmark som landstræner. Jeg vil brændende gerne have Danmark til VM, for det missede jeg i play off-kampene med Norge i 2005.\n- I København bliver du en mere kendt nordmand end Edvard Moser.\nSverre Bjåstad overrækker Åge Hareide Rotary-klubbens jubilæumsbog med disse ord som tak for, at han har underholdt knap 100 personer, som for de flestes vedkommende har en relation til Hareide som hans nabo, lærer, ven, kollega eller holdkammerat. Moser er en norsk psykolog, professor og nobelpristager.\nÅge Hareide var en populær mand i Rotary-klubben. Foto: Vikibladet\nÅge Hareide er vel allerede mere kendt end Moser i Danmark, men den danske landstræner henviser i sit foredrag til en mere kendt nordmand, polarforskeren Fridtjof Nansen, der blandt andet var den første til at krydse indlandsisen på Grønland, med bemærkningen:\n- Man opnår intet, hvis man ikke vover.\nHvilket er en indramning af hele 62-årige Hareides karriere som træner, hvilket han fortæller om i foredraget i lokalerne Hareide Ungdomsdskole, som ligger ved siden af byens to fodboldbaner:\nOpvæksten på Hareid, hans professionelle liv og tilværelsen i de skandinaviske lande med speciel fokus på hans tid i Malmö FF, hvor han samlede byens fragmenterede befolkning i en fælles Champions League-fest. Den gerning accentuerer Hareides nærmest missionerende tilgang til fodbold: Fodbold som et samlende fællesskab for et folk, en ny eller en nation.\n- Danskerne er interesseret i landsholdet. De vil virkelig gerne, at det skal lykkes, og jeg er meget optaget af at forsøge at genskabe noget af det tabte, at skabe gejst og begejstring om landsholdet. Det er vigtigt for nationen.\n- I dagens samfund er det vigtigt at have noget at samle sig omkring. Det oplevede jeg, da jeg var i Malmø og var kommet i CL. Så samlede byen sig omkring klubben, der var lyseblå farver overalt, og alle var stolte. Det er dét, nationen Danmark har brug for. De skal have noget at være stolte over, noget at samle sig om. Og idræt er samlende.\nÅge Hareides klubber som spiller\nBarndom/ungdom: Hareid IL\nLandskampe som spiller:\n1976-1986: 50 A-landskampe for Norge (5 mål)\n1973-1975: 12 U21-landskampe for Norge (0 mål)\n- Dét er vigtigt, hvis vi skal bevare en samfundsmodel, hvor vi passer på hinanden, hvor vi er optaget af hinanden og vores fællesskab, og hvor vi sørger for at have noget at se frem til, noget at glæde sig over. Fodbold er begejstring og glæde.\n- I den forbindelse har landsholdet en mulighed for at gøre en forskel. Og det er ikke bare mit job, det er alles, der arbejder med fodbold, job. Når de unge går ud og spiller fodbold, er der mange frivillige, der hjælper dem. Det er ikke alle, der bliver gode fodboldspillere, men de bliver gode ledere og gode samfundsborgere, og dét er der behov for i vores samfund.\n- Det ville være at tage en for stor opgave på sig at sige, at landsholdet skal forbedre Danmarks image ude i verden. Jeg tænker i hvert fald ikke i den retning. Jeg tror, at de skandinaviske lande med vores demokrati og venlighed har et relativt godt omdømme i udlandet på trods af flygtninge-problematikken.\nÅge Hareides klubber som træner\n1987-1991: Molde FK\n1993-1997: Molde FK\n2000-2002: Brøndby IF\n2003: Rosenborg BK\n2004-2008: Norges A-landshold\n2010-2012: Viking Stavanger FK\n2016-?: Danmarks A-landshold\n- Flygtningespørgsmålet er et enormt svært og kompliceret spørgsmål. Det handler om organisering og penge, og det er vanskeligt for Europa. Men folkevandringer har været en del af verden lige siden Jesus’ tid. Historien gentager sig ofte, og den gentager sig altså nu. Hvordan det skal løses, har jeg ikke svaret på, bortset fra at de skandinaviske lande ikke har haft en plan eller organisation, og derfor er det ærgerligt, at de er blevet så restriktive, men det handler naturligvis at hjælpe dem, der virkelig har behov for det.\n- Når jeg siger, jeg vil genskabe den positive stemning, der var omkring Danmark 1980’erne, er det jo med tanke på de danske fans, der skabte begejstring i hele verden. De var hyggelige, venlige, småfulde, glade og uskyldig, og det førte til en meget positiv stemning omkring Danmark i modsætning til hooligansene voldelige adfærd i England.\nLæs også:Hareide vil genskabe magi fra dynamitdagene i 80'erne\n- Idræt er et samlingspunkt for alle mennesker uafhængig af racer eller religion, eller burde i hvert fald være det. Det er ofte racer og religion, der skaber modsætninger i samfundet, og det er lidt synd, for det er altid de slemme, der får overskrifterne og løber med dagsordenen. Det er altid fundamentalisterne, der sætter dagsordenen, og det er virkeligt ærgerligt.\n- Hvis man ser på Europa, er der 25 procent af unge, som er uden job. Det er klart, at det skaber nogle mennesker, som er skuffede over samfundet, og det skal de have ud på en måde. Derfor er det vigtigt at samle folk omkring sporten med glæde og begejstring. Dér tror jeg, at vi kan gøre en forskel, hvis vi vinder fodboldkampe. Landsholdet kan helt sikkert gøre en forskel samfundsmæssigt.\n- Vi skal minde os selv om, at vi har store talenter, der spiller for landsholdet, og som kan agere forbilleder for andre unge mennesker. Netop dét er vigtigt at få ud endnu mere, og det er dét, vi skal kigge på nu. Begejstring og gejst. At være åbne over for fans, at have noget at byde på over for omverdenen, at give noget af sig selv og være glade for at have det privilegium, at man som spiller får lov til at arbejde med fodbold.\nI den ende af banen træner et drengehold, i den anden ende et pigehold. Og ude ved sidelinjen et ældre pigehold. Orange toppe, bolde, gjaldende fodboldklichéer i den kolde ø-luft, overtrækstrøjer, piger, drenge, trænere og kærlighed til fodbold. Også på en forblæst ø i det nordvestlige Norge.\n- Her spiller omkring 300 piger i klubben, det er helt fantastisk, fortæller træner Kjetil Mork, der er en af mange frivillige trænere i Hareid IL, der udmærker sig ved at have bemærkelsesværdige mange ungdomshold.\nTræning i Hareid IL.\nI den indendørs hal ved siden af kunststofbanen bliver der trænet gymnastik, men det er fodbold, som er nationalsporten på øen, hvor klubben Hødd fra øens hovedstad Ulsteinvik er lokomotivet. Klubben spiller i næstebedste række, vandt pokalturneringen i 2012, og Åge Hareide fik debut for dette hold efter at have spillet for Hareid IL i sin barndom, da han var 16 år.\nKlubhuset af træ står stadig. Gammelt og vakkelvornt. Det klubhus, som Hareide med sine venner om vinteren skrabede kitten af vinduerne af for at komme ind og spille bold i varmen for derefter at sætte vinduet på plads igen.\nLæs også:VIDEO Da Hareide hjalp Danmark til VM\n- Åge er et stort forbillede. Vi er stolte af ham. Det eneste problem er, at han er træner for Danmark, han bure været det for Norge, siger Kjetil Mork uden tanke på, hvordan det gik sidste gang Hareide var træner for det norske landshold og måtte trække sig.\n- Der er en væsentlig forskel på danskere og nordmænd. En forskel, man kan bruge som styrke i forhold til danskerne og på det danske landshold. Danskerne viser meget mere følelse, end nordmændene gør, og det, tror jeg, er en styrke og en svaghed, men mest det første.\n- Da jeg var træner i Brøndby, kom der en spiller hen til mig og sagde, at han ikke kunne præstere, fordi han havde kærlighedssorg. Det har jeg aldrig nogensinde oplevet en svensk eller norsk spiller sige. At vise følelser er for danskerne en meget vigtig del, og hvis jeg forstår dét og ikke siger til ham fra Brøndby: ”Slap af, der findes masser af andre damer,” så har jeg ikke forstået spilleren. Danskerne er følelses-mennesker, og derfor må man prøve at spille på det; begejstring, gejst, hjerte – få det ud på en positiv måde.\nÅge Hareide som træner i Brøndby i en snak med Lars Olsen, Mogens Krogh og Søren Colding i 1999. (Foto: Bent K Rasmussen © Scanpix)\n- Også danskernes historie siger noget om danskerne. Da jeg boede i Danmark læste jeg mange bøger om kongerne og kongerækkerne, det er fascinerende historier. Helle Stangerup har skrevet om de danske konger, og Per Olav Enquist har jo skrevet om Struensee. Den danske historie er dramatisk. Der var jo 1864. Jeg mødte en af skuespillerne fra serien, Jakob Oftebro, der er nordmand, i lufthavnen, og vi snakkede fodbold. Det er en fascinerende historie bare sådan at angribe tyskerne. Det var virkelig en gal beslutning fra danskerne.\n- Nordmændene er mere nationalistiske end danskerne. Vi er nogle af de bedste i verden i skiløb, Men vi tager frem vores flag, og det er vældigt nationalistisk og samlende. Somme tider kan det blive for eget so under OL i Lillehammer, eksempelvis. Det er ikke en negativ nationalisme, den er ikke fundamentalistisk. Måske skal vi tone det lidt ned en gang imellem, men vi har det så godt her, at vi sagtens kan have noget nationalfølelse. Jeg tror ikke, det er farligt, og det er længe siden, vi behøvede at slås eller gå i krig for den.\n- Alle de grønne tage i København kommer fra kobberminer i Norge. Vi har været et land. Vi har en fælles historie. Og opfattelsen af danskere i Norge er, at I er hyggelige, venlige og sociale, der er intet negativt. I Norge er der kampagner, der fortæller, at det er godt at være nordmand i Danmark: Man viser øl, strande, god mad og glade danskere, der smiler under Dannebrog. Og Nyhavn er så fyldt af nordmand, at jeg prøver at undgå stedet.\nI Hareid har de norske myndigheder placeret et center for flygtninge. Når man spørger nogle af dem om Åge Hareide, er der intet kendskab. Selv de to, der bevæger sig på strandbredden ved mindesmærket for Slaget ved Hjørungavåg lidt uden for Hareid.\nDer er ikke meget at tage sig til i Hareid ud over sport og fiskeri.\nTil gengæld er den norske kultur, natur og landskab ved at æde sig ind på dem, også selv om der ikke er så meget kultur at komme efter i Hareid. Det skulle lige være fiskeri som en kulturel institution. Selv om der er et pizzaria i Hareid, frister den norske madkultur med havets kulinariske åbenbaringer.\nI Molde er der flere muligheder. Molde, hvor Åge Hareide har sin lejlighed, er en kulturby, hvor byens teater har en dansk direktør, hvor jazz’en flyder i takt med strømmen i fjorden, hvor kendte navne ”headliner” koncerter, og hvor restauranter en masse lokker med norske herligheder fra havet.\nMoldes juniorhold fra 1978, et hold som Åge Hareide var en del af. Jo Nesbø er nummer fire fra højre. Foto: Molde FK\nSelv på byens fodboldhold har kulturen været repræsenteret, da Åge Hareide var holdkammeret med krimiforfatteren Jo Nesbø i 1978. Forfatteren måtte dog opgive karrieren på grund af et dårligt knæ. Men krimi-fodbold-forbindelsen er stadig intakt. Nesbø ringede til Hareide, da krimimanden var i Madrid til en forfattermesse, mens Hareides Malmö FF skulle spille en CL-kamp mod Atletico Madrid. Han ville have billetter.\n- Engang smed jeg et torskehoved ned i en spillers kurv. En efterårsnat var jeg ude at fiske i Moldefjord og fik fat i en kæmpe torsk. Vi skulle være to mand for at holde den, den vejede over 20 kg. Jeg skar hovedet af fisken og tog til træning klokken 10 næste morgen i Molde, hvor jeg var cheftræner. Spillerne har en kurv hver med håndklæder i, og jeg lagde så det hoved i vores svenske spillers kurv. Han gik i panik, for han skulle have et håndklæde, men i stedet så han et fiskehoved.\nNår vi har vundet nok kampe, så laver jeg den gryde til landsholdets stab.\n- Jeg laver ofte mad til min stab, det gjorde jeg også i Brøndby. Og det vil jeg også gøre til landsholdets stab. Jeg plejer at lave Bacalhau, en fiske-gryde, og det kommer jeg også til at lave til landsholdets stab. Den består af klipfisk, altså en torsk, som man salter og tørrer. Så skal den ligge i to døgn. Efter fisken kommer der kartofler, løg, spanske peberfrugter og tomater, og så bygger man næste lag med de samme ting. Den er stærk, men fantastisk. Når vi har vundet nok kampe, så laver jeg den gryde til landsholdets stab, måske i november\nDet er sådan en fiskeret, Jon Dahl Tomasson og landsholdetrs øvrige stab kan se frem til. Foto: Wikipedia\n- Jeg elsker at lave mad. Jeg fanger hummere og krabber i fjordene, så holder jeg skaldyrsselskaber, det er helt fantastisk. Dengang jeg havde en båd tog jeg ud på havet med havde garn og ruser, at være derude alene var helt fantastisk. Sidst, jeg boede i København, var jeg ofte i Dragør for at købe kuller, og det kommer jeg sikkert til at gøre det igen.\n- Inden jul var jeg med mit barnebarn inde og se noget børneteater i Molde. Der kom jeg til at tænke på, hvor meget teater minder om fodbold. Det er som fodbold på stadion. Det er lige her og nu. Det er fascinerende at se, hvordan skuespillerne kan leve sig ind og formidle en rolle og en historie, ligesom fodboldspillere har deres roller.\nFodbold er som et skakspil, hvor alle spillere har deres roller, nogle skal være tårne, andre løbere og andre igen dronning og konge. Hvem skal lave det grove arbejde, det fine, og hvem skal score målene?\nVed Gate 3 i den lille Årø Lufthavn i Molde venter flyvemaskine DY431 fra Norwegian. Det er tirsdag 15. marts. I køen venter den danske landstræner. Klassisk klædt, sin kuffert ved fødderne og konstant snakkende og hilsende på folk. Den sidste maskine ud af Molde for Åge Hareide, inden han samles med sine landsholdsspillere mandag.\n- Jeg har stadig drømme. Jeg er aldrig stoppet med at drømme. At ville noget, at opnå noget. Man må skabe sin egne drømme. Lige nu har jeg kun én tanke, én drøm, og det er at få Danmark til VM. Alt andet er væk fra min sfære. Det er mod Armenien, vi skal fyre rumraketten af med alle de cylindre, vi har i maskineriet. Jeg ser frem i tiden og ser Armenien-kampen i Parken 4. september. Det er dér, det hele begynder.


Thought leadership positionerer | Dansk Markedsføring\nThought leadership positionerer\nThought leadership har potentiale til at være virksomhedens afgørende differentiator og derved en faktor, som aktivt positionerer virksomheden i markedet, mener Søren Berg fra MSLGroup.\nBegreber har det med at gribe om sig. Disruption og digital transformation er to begreber, der er hypede langt ud over fornuftens grænser.\nPå samme måde med thought leadership. Alle vil være det, mange tror de mestrer det, men de færreste forstår reelt, hvad det drejer sig om.\nVi spørger en af de fornuftige strategi-veteraner, der i årevis har rådgivet om netop thought leadership og ikke mindst værdien ved at være netop det.\n– Vi oplever en udtalt begrebsforvirring og mange virksomheder forveksler thought leadership med det at have en holdning, og når det så kaldes thought leadership kan det runge hult og nemt blive en smule pinligt, siger Søren Berg, Managing Director, MSLGroup.\n– For at kunne drive thought leadership skal man forstå begrebets forskellige niveauer og identificere, hvilket niveau man vil operere fra. For virksomhederne er det kommercielle niveau oftest hvor det giver mest mening, selvom der kan laves hybrider i form af samarbejder med akademiske institutioner for at komme længere ud i hjørnerne, end man kan på egen hånd.\nKommercielt fokus skaber en platform\nHvilke niveauer taler vi om?\n– Vi arbejder med tre niveauer, når vi rådgiver vi om thought leadership, fortsætter Søren Berg.\n• Det akademiske,\n• Det semi-akademiske og\n• det kommercielle.\n– På det akademiske niveau har thought leadership karakter af forskning, og det er ofte selve formålet for eksempelvis universiteter, at resultaterne af forskningen rejser yderligere spørgsmål, og derfor ikke nødvendigvis er konkluderende.\n– På det semi-akademiske niveau, som fx Malcom Gladwell dyrker og Ted-talks er blevet en platform for, er thought leadership perspektiverende og inddragende. Det har en karakter af at være øjenåbner og er sjældent kommercielt i sin kerne.\n– Det kommercielle og oftest corporate niveau drejer sig om at skabe en platform, hvor man som virksomhed, eller udvalgte medarbejdere i virksomheden, anerkendes og efterspørges for sin viden og indsigt.\n– Det kommercielle niveau er stedet, hvor de fleste virksomheder vil kunne opnå størst effekt set ift. udvikling af forretningen, og her kan konsulenten spille en afgørende rolle til at identificere de nicher og kiler, hvor virksomheden kan starte og eje et tema og den efterfølgende konversation.\nSå drejer det sig ”bare” om at fokusere på det kommercielle niveau?\n– Gid det var så enkelt. Det er ikke så nemt, som det måske lyder, og fordi der ofte er politiske hensyn – og mange stakeholders i virksomheden som har en mening – bliver det thought leadership, som pr. definition er nødt til at være markant for at skabe interesse, ofte udvandet ved, at det kommenteres og kommunikeres for bredt og for irrelevant.\nKammeradvokaten har positioneret sig\nFår vi det på dansk?\n– Alle virksomheder uden undtagelse vil kunne aktivere grader af thought leadership, men ingen mere end videnvirksomhederne inden for professional service. Deres vigtigste råstof er at være i stand til at positionere sig selv, og det gør de ved at perspektivere på en situation eller en tendens, hvor der er behov for professional navigation og rådgivning.\nGiv os nogle eksempler på kommercielt thought leadership?\n– I Danmark er Kammeradvokaten et måske overraskende, men godt eksempel på en virksomhed i en ellers støvet vertikal, som er gået all-in på digitalisering af sin egen virksomhed til gavn for sine klienter.\n– Forleden afholdt Kammeradvokaten og deres Fintech-ekspert Tanja Lind Melskens, et symposium om Blockchain teknologi og satte samtidig fokus på de forventede juridiske implikationer ved bl.a. digitale valutaer.\n– Det er et emne, som kun få endnu ved meget om, men som sandsynligvis bliver en hjørnesten i vores finansielle systemer inden for kort tid. Og hvem er bedre til at rådgive om det, end eksperterne hos Kammeradvokaten.\n– Boston Consulting Group’s (BCG) rapport om ”det Digitale Danmark” er endnu et godt eksempel, hvor BCG netop ved at perspektivere på vigtigheden af digital innovation i virksomhederne, rammer udfordringen ind ved at afdække, at blot ca. 25 pct. af danske virksomheder har en vision for deres digitale fremtid.\n– Det kvalificerer Boston Consulting Group til at være den autoritet, som rådgiver de resterende 75 pct. af virksomhederne, og lur mig, om ikke det bliver en meget stærk kommerciel platform for dem de næste mange år.\n1508 får kunder ud af øvelsen\nHar du et knapt så indlysende eksempel?\n– Hos 1508 adresseres digitaliserings-udfordringer gennem Morgenbooster, deres community. Her mødes medlemmerne fysisk en gang om måneden, og fællesskabet rummer flere end 8.000 medlemmer på LinkedIn.\n– Det er oftest 1508’s kunder, som præsenterer perspektiverne på et problem, der skulle løses, samt hvordan 1508 medvirkede i løsnings-processen. Udover at ramme relevante problemstillinger ind, cementeres 1508’s vidensniveau og evne til at eksekvere, af en neural part.\n– Det er en klog thought leadership model, som giver 1508 mange kunder.\n– Gennem de mange digitale kanaler har virksomhederne øget mulighed for at drive strategisk positionering gennem fokuseret thought leadership. Der kan mikro-segmenteres ned på personniveau via sociale medier, og det kræver begrænset ekstern involvering, når først systemet er udviklet og sat på formel.\n– Thought leadership kan promovere fageksperter inden for snævre områder, aktivere virksomhedens purpose og tiltrække de klogeste hoveder, og så er det samtidig velegnet til CEO-profilering.\n– Men udfordringen er at forstå, hvilke konversationer der kan startes og ejes, samt hvilke man kan tilslutte sig og influere. Alt sammen skal naturligvis gøres med øje for virksomhedens strategiske målsætning, slutter Søren Berg.\nMillennials vil have action\nDen gamle traver om, at ”det er samfundets skyld” bruges ikke af de 20-34 årige. De vil have, at virksomhederne tager et konkret ansvar, og...\nBerg går til Quadric\nMens de fleste konsulenter går ind i opgaver for at skære overflødigt fedt væk, vil den tidligere Bergsøe 4 direktør Søren Berg hellere...\nBerg direktør for Publicis-bureau\nSøren Berg, der bl.a. har en fortid hos Bergsøe 4, forlader konsulenthuset Quadric og tiltræder i dag som adm. direktør for...


Alea og Adam - en succeshistorie\naf Pia Rasmussen den. 09.04.06\nJeg har lyst til at berette om vores tvillingers for tidlige fødsel, fordi jeg synes, at der er behov for en rigtig positiv historie.\nTvillingegraviditet – no problem\nJeg var 27 år, da jeg blev gravid, og havde inden da været af den opfattelse, at det at være gravid da bare er helt naturligt og uproblematisk. Det var det også – den første måned. Så begyndte jeg at kaste op – konstant i 3 måneder, jeg blødte og var sygemeldt fra arbejdet i begyndelsen. Fra 4. måned vendte det, og jeg havde det fint – så fint, at vi besluttede os for en rejse til Hawaii, da jeg var i uge 26-27. Det var en dejlig ferie, men jeg havde mange plukkeveer – ikke noget jeg havde sat mig så meget ind i, så det regnede jeg med var helt naturligt.\nNogle dage efter vi kom hjem, fik jeg flere plukkeveer og aflyste for en sikkerheds skyld en rejse til Danmark til barnedåb (vi boede på det tidspunkt i Stockholm). Min mand tog af sted, og jeg forholdt mig roligt derhjemme. Et par dage senere om aftenen følte jeg mig ikke helt på toppen men tænkte, at jeg nok bare var træt. Jeg skulle til jordemoder dagen efter, så da kunne jeg tale med hende om det. Næste formiddag synes jeg, at maven var hård og trak sig sammen, så for en sikkerheds skyld ringede jeg til jordemoderen, som henviste mig direkte til fødeafdelingen. De bad mig komme med det samme. Jeg ringede til Michael og meddelte, at jeg kørte til fødeafdelingen, og at jeg ville ringe senere. Jeg kørte selv dertil i bil og betalte for et par timer i parkometret – tænkte, at det nok ikke tog så lang tid – jeg kom hjem 2 uger efter!\nDet første jordemoderen undersøgte, var hjertelyd på børnene. Det var lidt vanskeligt for hende at finde begge børn på samme tid, hun blev ved med at få samme tvilling på begge søgere. Jeg blev skannet og det viste sig, at den ene lå langt nede. Herefter fik jeg målt sammentrækningerne, og det viste sig, at jeg havde veer med 5-10 minutters mellemrum. En læge undersøgte mig og meddelte, at jeg havde åbnet mig 2 cm. Det kunne ikke passe, jeg var kun i fulde 28 uger. Herefter gik alting stærkt. Jeg fik lagt drop med vehæmmende og lungemodningsmedicin. Det begyndte langsomt at gå op for mig, at risikoen for at jeg skulle nedkomme meget snart var stor. Jeg ringede til Michael og bad ham komme NU. Michael kom ved 15-tiden, og blev sat til at tage tid på veerne. De kom fortsat med 5 minutters mellemrum. Kl. 16.00 undersøgte lægen mig, og jeg havde nu åbnet mig 4 cm, og det blev besluttet at stoppe den vehæmmende medicin – fødslen måtte gå sin gang.\nKl. lidt i 9 om aftenen blev Adam født og 5 minutter efter kom Alea til verden. Børnene blev født ved normal fødsel. Adam havde navlestrengsprolaps, og fødslen blev derfor meget forceret ved, at jeg blev klippet, og Adam blev taget ud med tang. Han var meget medtaget efter fødslen (apgar 0-8-9), men kom sig relativt hurtigt. Vægt 1.030 g. Alea kom 5 minutter efter og havde det meget fint ved fødslen (apgar 9-10-10). Vægt 1.156 g. Jeg nåede slet ikke at se Adam, før de løb med ham – Alea lå 10 sekunder på min mave – jeg husker, at jeg tænkte, at hun var så lille bitte, jeg strøg hende over håret – det var helt sort, og så løb de med hende også.\nAdam klarede sig rigtig godt de første par dage. Han havde CPAP de første par døgn men lå herefter kun med maske med lidt ilt – en kort stund. Kun nogle få dage gammel fik Adam NEC. Han blev meget dårlig og kom tilbage i CPAP. Han fastede i 10 dage og kom i bedring. 4 uger gammel blev han igen meget dårlig. Han havde været slap i nogle dage med mange apnøer og pulsfald og blev pludselig så dårlig, at han akut blev lagt i respirator og overflyttet til Karolinska Sjukhuset, (da man ikke havde respiratorbehandling på Danderyds Sjukhus).\nDe første døgn herefter var meget kritiske. Han trak slet ikke vejret, og lægerne vidste ikke, hvad der var galt med ham, eller om han ville overleve. Efter nogle døgn fik han det bedre. Det blev konstateret, at han havde en grim svampeinfektion i blodet samt NEC – igen. Det kunne ikke udelukkes, at han havde haft en lille hjerneblødning, (rygmagsprøven var ikke entydig). Svampeinfektionen havde han pådraget sig gennem et permanent drop i benet. Adam havde/har nemlig en meget skrøbelig hud, og det var derfor meget svær at sætte drop på ham, (hvilket betød, at han blev stukket MEGET, og i dag har han ar overalt på arme og ben). Efter en lille uge kunne Adam flyttes tilbage til Danderyds Sjukhus og til sin søster, og herefter var han rimelig stabil. På grund af NEC var Adam meget lille og tynd og havde længe problemer med at spise (gylpede op og fik ofte maveonder med heraf følgende væskemangel i de første måneder, efter vi kom hjem).\nSeks timer efter fødslen blev Alea flyttet til Karolinska og lagt i respirator. Hun havde meget umodne lunger. Efter surfactantbehandling fik hun det meget bedre, og kom ud af respiratoren efter lidt over to døgn. 5 døgn efter kom hun tilbage til Danderyds Sjukhus. Alea havde et par infektioner, men ikke noget, som gjorde hende meget dårlig. Hun havde åbentstående ductus længe, men den nåede heldigvis at lukke sig af sig selv. Hun lå i CPAP længe og havde behov for ekstra ilt. Da ductus havde lukket sig, og hun stadigvæk havde behov for CPAP og ilt, blev Alea undersøgt på lungeklinikken på Karolinska hvor det blev konstateret, at hun havde en middel til svær kronisk lungesygdom (BPD). Hun begyndte at inhalere astmamedicin på spacer, hvilket forbedrede hendes tilstand meget langsomt. Pga. hendes BPD samlede hun meget væske i kroppen og blev derfor sat på begrænset væske, hvilket gav hende STORE problemer med maven (hvilket fulgte hende indtil hun var næsten 3 år).\nHjem med ilt\nEfter ca. 3 måneder besluttede vi at tage Alea hjem med ilt. Vi håbede hele tiden, at det skulle blive bedre, men indså, at det kunne trække ud. Det værste var, at ingen kunne sige noget om, hvor lang tid, der kunne gå, det kunne forbedre sig på en uge, men kunne også tage op til et år. Også af hensyn til Adam, som var klar til at komme hjem, tog vi denne beslutning. Da vi havde været hjemme en uge, fik Alea en blodtransfusion, og herefter kunne hun klare sig uden ilt.\nJeg husker det som en utrolig skuffelse at få Alea hjem med ilt. Det føltes ikke rigtig at skulle have hende hjem, når hun ikke var rask. Samtidig var vi konstant angste for, at hun ikke fik ilt nok, og i starten sov vi stort set ikke. Alea var tilsluttet saturationsmåler, og alarmen gik i gang, både hvis hun fik for lidt eller for meget ilt. Jeg var helt hysterisk, hvis hun ikke var tilsluttet alarmen, for jeg var så bange for, at hun fik for lidt ilt (efter så lang tid på hospitalet var jeg blevet totalt afhængig af overvågningsudstyr, og det var svært at vende sig til at kikke på børnene og vurdere, om de var ok. Vi havde et par ubehagelige oplevelser med Alea. En gang væltede barnevognen ned ad trappen uden for, og iltapparatet faldt af (Alea var altså IKKE i barnevognen, vi var ved at spænde børnene fast i bilen). Der var totalt panik, indtil vi fik konstateret, at det virkede, og at Alea var ok. En anden gang oplevede vi, at hun blev helt slap og blå, hvorefter vi måtte give hende ekstra ilt. Sådanne oplevelser gjorde, at vi konstant var på vagt.\nDet første år var hårdt\nDet første år var et rent helvede. Ja, sådan omfattede jeg det altså. Vi sov aldrig. Alea og Adam var meget syge, og jeg ser ikke tilbage på den tid som en specielt god tid. Det var for hårdt. Da Alea og Adam var 1½ år gammel flyttede vi til Danmark, og det var dejligt at komme nærmere familien. Da de var næsten 2 år begyndte de i dagpleje, og jeg begyndte at arbejde. Det var hårdt for dem i starten, den ene infektion afløste den anden, men efterhånden blev det bedre, og de faldt godt til.\nBørnehaven var bare sagen\nAlea og Adam startede i børnehave, da de var 3 år og 3 måneder for at kompensere de 3 måneders for tidlige fødsel. Børnehaven er helt klart et stort hit. Det var et par generte og skravlede børn, vi sendte i børnehave, og Alea talte endnu ikke meget. Vi havde dog verdens bedste personale til at tage sig af vores børn, og børnene elskede at være der. Personalet have ingen erfaring med for tidligt fødte børn, men vi fortalte indgående om børnene svære start, og vi mødte stor forståelse og lydhørhed over for vores bekymringer.\nJubii - en lillesøster\nI januar 2001 fødte jeg en pige (3.700 g, født i uge 41+3!). Det har helt igennem været en positiv oplevelse for os alle sammen. For os som forældre var det fantastisk at prøve det at få et barn født til tiden. For Alea og Adam har det været godt at få en lillesøster. De var lige fra starten meget glade for Johanne, og de trivedes med, at fokus blev flyttet lidt fra dem, hvor vi nok førhen var lidt for pylrede. Det var der ikke længere tid til i samme omfang, efter lillesøster kom til, og vi oplevede, at Alea og Adam kunne meget mere, end vi troede.\nI 2003 begyndte Alea og Adam i børnehaveklasse på en Grundtvig/Koldsk friskole, og skolestarten gik over alt forventning. I forbindelse med skolestart var Alea den, der var mest utryg, og hun havde stor glæde af at gå i samme klasse som Adam. Jeg husker en episode på 3. skoledag, hvor vi kom ind i klassen og læreren fortalte, at ”…i dag skal I have nye pladser…”, og Alea blev placeret mellem to drenge, hun ikke kendte – uha, hun gik helt i baglås, nægtede at sætte sig ind til bordet, og det endte med, at hun måtte tilbage ved siden af Adam. Jeg husker, hvordan jeg kæmpede med mig selv; på den ene side tænkte jeg; ”kan hun for pokker da ikke bare affinde sig med situationen”, og på den anden side vidste jeg bare, at det ikke ville gå, og at det rigtigste var at lade hende sidde ved siden af Adam i starten. Det så læreren da heldigvis også efter et stykke tid, og efter en måned, hvor de igen skulle bytte pladser, var der ingen problemer. Skolen er en lille skole med kun 18 børn i hver klasse og med aktiviteter på tværs af klasserne, således at alle børn kender alle lærerne og hinanden. Der er et trygt og omsorgsfuldt miljø på skolen, og undervisningen tager udgangspunkt i den enkelte elev.\nDet er gået over al forventning\nI dag er Alea og Adam 9 år og går i 2. klasse. Da Adam var lille, var vi meget urolige for hans motoriske udvikling og hans indlærings- og koncentrationsevner, fordi han var så aktiv og ukontrolleret, og i dag er han blandt de dygtigste i sin klasse, kan læse alt, løser kryds-og-tværs og Sudoko og er en meget dygtig springgymnast. Han har et helt utroligt gå-på-mod og tvivler aldrig på egne evner – nogle gange tænker jeg, om hans kamp for livet, da han var lille, har givet ham dette ekstra ”drive”. Alea troede vi aldrig kom til at tale eller gå for den sags skyld, og i dag er hun også en meget dygtig springgymnast, rigtig dygtig i skolen, meget kreativ – tegner og maler de smukkeste ting – og overvejer allerede en karriere som kunstmaler.\nMen hvad så med senfølgerne?\nNej, det er slet ikke til at forstå, at de er blevet så store, og aldrig havde jeg troet, at børn med så svær en start på livet kan klare sig så godt, som det er tilfældet for vores børn, og vi føler, at vi har været meget heldige. Og så kan man tænke: kan det virkelig lade sig gøre at være tvilling, født i uge 28 med en fødselsvægt på lidt over 1 kilo – og så ikke have nogen form for mén? Og straks kommer vi jo så ind på et lidt diffust og meget diskuteret område, nemlig senfølger.\nOg jo, der er reaktionsmønstre hos vores børn, hvor vi som forældre føler os overbeviste om, at det skyldes deres for tidlige fødsel. Men i vores børns tilfælde drejer det sig om reaktionsmønstre, som vi som forældre føler, at vi kan tackle, og vi har efterhånden lært at sætte ind, så det ikke udvikler sig til store problemer. Fx tager vi det som en naturlig ting, at de begge to jævnligt dukker op om natten for at putte hos os, og at Alea har brug for at sidde meget på skødet. På baggrund af den viden, vi efterhånden har om for tidligt fødte børn, ved vi, at de meget typisk søger kropskontakt, men reelt er det jo ikke noget problem, når man er opmærksom på det og tilgodeser børnenes behov. En anden kendt senfølge er lavt selvværd og utryghed, og det kan vi godt nikke genkendende til hos Alea. Vi har bare været rigtig heldige at have mødt den fornødne forståelse fra såvel børnehave som fra skolen for Aleas ”personlighed”, og det har gjort, at hun ligeså stille sænker paraderne og er modnet til i dag at være en utrolig glad pige, stadig lidt stille og tilbageholdende, men i trygge omgivelse blomstrer hun og udfolder alle sine bedste sider.\nEn af de mange ting, som jeg har lært ved at være mor til for tidligt fødte børn er at acceptere, at børnene udvikler sig i et andet tempo. Vi har skullet lære at væbne os med tålmodighed, for de har fået lært det, de skulle hen ad vejen. Herudover tror jeg, at man skal passe på med at sætte sit for tidligt fødte barn i bås, forstået på den måde, at det der var svært for ½ år siden, kan pludselig være pærelet i dag. Jeg tror, at det er vigtig at lade barnet vise, hvad det kan og have troen på, at denne gang går det bedre end sidst, i stedet for at tage for givet, at ”hun bryder sig ikke om at være klædt ud til fastelavn”, fordi hun hadede det som pesten sidste år, for i år springer hun måske ud som det mest overpyntede prinsesse med læbestift op til begge ører og synes, at det er det bedste i verden.\nOg lige præcis dette område synes jeg er så pokkers svært. Denne balance mellem at beskytte barnet mod at havne i situationer, som det ikke kan tackle, og ikke er rustet til at tackle, og så at have is i maven og give barnet lov til at møde lidt modstand og derigennem lære af situationen og dermed blive stærkere. Et eksempel er at Alea er startet til gymnastik 3. sæsoner i træk, og først 3. gang lykkedes det – de 2 andre gange måtte vi stoppe, fordi hun var for utryg ved situationen – og tro mig, det var ikke sjovt som mor at stå på sidelinjen med et barn, der legede struds og nægtede at slippe mit ben, men så meget desto større var glæden den dag, det lykkedes, og jeg tænkte – YES – endnu en sejr.\nJeg håber meget, at vores beretning vil være et positivt bidrag, og at I forældre, som læser den, vil følge jer opmuntret over at læse om, hvor godt det også går nogle gange.


Offentliggjort: 18.11.20 kl. 09:37\nFra første til andet kvartal i år steg antallet af offentligt forsørgede under pensionsalderen - fraregnet SU-modtagere - med 44.700 personer til 768.000.\nDet er den største stigning, siden Danmark Statistik begyndte at føre statistik med området i 2007.\nDa finanskrisen var på sit højeste i andet kvartal 2009, steg antallet af offentligt forsørgede til sammenligning med 30.850 personer.\nBlandt andet på den baggrund kalder Tore Stramer, cheføkonom i Dansk Erhverv, de seneste tal fra Danmarks Statistik for "meget nedslående".\n- Antallet af offentligt forsørgede er nu samlet set steget med 62.910 personer i første halvår.\n- Vi har aldrig tidligere set en så massiv stigning i antallet af offentligt forsørgede på bare seks måneder, siger Tore Stramer i en skriftlig kommentar.\nDen markante stigning i antallet af offentligt forsørgede hænger sammen med de store konsekvenser, som coronakrisen har haft for arbejdsmarkedet.\nStigningen skyldes først og fremmest, at antallet af nettoledige steg fra første til andet kvartal. Nettoledige omfatter de 16-64-årige jobparate modtagere af dagpenge, kontanthjælp og uddannelseshjælp omregnet til "fuldtidsledige".\nI andet kvartal var der knap 49.000 flere nettoledige. Det var fordelt på 40.500 dagpengemodtagere og 8.500 kontanthjælpsmodtagere\nSiden andet kvartal er der imidlertid sket en stor bedring på arbejdsmarkedet, hvor antallet af ledige er faldet.\nIfølge tal fra Beskæftigelsesministeriet er der i øjeblikket 156.000 ledige i alt. Til sammenligning var der ved udgangen af andet kvartal 180.000 ledige.\nPå grund af bedringen vurderer Niklas Praefke, cheføkonom i Ledernes Hovedorganisation, at antallet af offentligt forsørgede vil være faldet fra andet til tredje kvartal.\n- Det kommer dog til at tage tid, før niveauet af offentligt forsørgede er tilbage på de niveauer, vi så inden krisen, siger Niklas Praefke i en skriftlig kommentar.\nHan afviser dog ikke, at der kan komme nye stigninger i antallet af offentligt forsørgede, hvis coronasmitten får bedre vilkår for at brede sig.\nOgså Tore Stramer fra Dansk Erhverv ser en risiko for, at antallet kan stige på grund af coronasituationen.


Drive-By Truckers (US) | Musikforeningen 5-øren\n185,- DKK + gebyr i forsalg\n220,- DKK i døren\nDet amerikanske sydstatsband med sangskriverne Mike Cooley og Patterson Hood i spidsen har gennem to årtier leveret rå rock med social gennemslagskraft. Og nu er kvintetten aktuel med ”American Band”, der er deres til dato mest politiske album.\nDrive-By Truckers har gennem deres 20 år lange karriere haft en del udskiftninger i rækkerne (blandt andre Jason Isbell har været en del af gruppen), men den nuværende besætning er den mest sammentømrede i kvintettens historie. Og dét kan høres.\nMusikalsk er “American Band” nemlig stærkt og sammenhængende. Men det er også et politisk opråb mod den polarisering, som våbenlovgivningen og racismen for øjeblikket har forårsaget i USA. Det protestmusik skabt til at blive spillet live, fortalt fra en hvid sydstatsmands arbejdeklassesynsvinkel.\nDrive-By Truckers definerer selv det land, der inspirerer dem, og stiller spørgsmålet: “Hvad gør én til en ægte amerikaner”? Bandet har sat alle sejl ind; de står hundrede procent bag deres nye plade, der kan synes kontroversiel dér, hvor de kommer fra, men de står fast.\nI Danmark får de næppe nogen problemer med deres politiske rock, navnlig ikke eftersom, at martskoncerten bliver deres første på dansk grund nogensinde.\nDette indlæg blev udgivet den 26. september 2016 af Mathias Nielsen.\n← Epica (NL) The Dandy Warhols (US) – NY DATO →


Eva Kruse og Anne Christine Persson siger farvel til Copenhagen Fashion Week | ELLE\nEva Kruse og Anne Christine Persson siger farvel til Copenhagen Fashion Week\nOnsdag, 24. august 2016 - 10:21 - af Pernille Hammershøj Madsen\nDe toneangivende kvinder i dansk mode Eva Kruse og Anne Christine Persson siger begge farvel til deres poster i Copenhagen Fashion Week, som led i en ny bæredygtig udviklingstrategi præsenteret af Danish Fashion Institute.\nI Danish Fashion Institute ønsker man at tage globalt lederskab på bæredygtighed og samfundsansvar i modebranchen. Det bevirker, at Eva Kruse fra årsskiftet fuldt ud vil dedikere sin tid til projektet, og dermed går af som direktør for Copenhagen Fashion Week. I forbindelse med beslutningen stopper Copenhagen Fashion Weeks udviklingsdirektør Anne Christine Persson også.\nLæs også: ELLE interviewer... Modeuge-boss'en Anne Christine Persson\nForårets bæredygtighedskonference Copenhagen Fashion Summit oplevede et imponerende fremmøde af repræsentanter fra den internationale modebranche, og ovenpå succesen melder formand for Danish Fashion Institute Niels Eskildsen nu ud, at man i fremtiden vil arbejde på at gøre Copenhagen Fashion Summit til det førende globale forum for de væsentligste emner for fremtidens modebranche. Det betyder, at Eva Kruse fra årsskiftet udelukkende vil dedikere sin tid til at udvikle Summiten. Hun udtaler:\n”Summit har potentialet til at blive Davos for modebranchen, hvis vi spiller vores kort rigtigt de næste par år. Ikke alene kan det medvirke til at skabe reel forandring i hele modebranchen, det kan også positionere København og dansk mode som global frontløber på området. Det er en opgave, jeg brænder for at løfte, og jeg glæder mig til at kunne lægge mit fokus ét sted – som administrerende direktør for DAFI. Samtidig ser jeg frem til at finde en dygtig arvtager til mit andet hjertebarn, Copenhagen Fashion Week,”\nSe også: Eva Kruse: Jeg giver aldrig op\nEfter 10 år forlader Eva Kruse altså sin post som direktør for Copenhagen Fashion Week, men bliver på posten som direktør for Copenhagen Fashion Institute. Hendes afløser i stillingen som direktør for modeugen er endnu ikke fundet, men i løbet af efteråret vil man søge efter vedkommende. I forbindelse med ændringerne fortæller Niels Eskildsen, at man i Danish Fashion Institute vil benytte situationen til at igangsætte en gennemgribende evaluering af Copenhagen Fashion Week. Danish Fashion Institute sender desuden en stor tak til Anne Christine Persson, for den indsats hun har gjort for Københavns modeuge.\nBreakups 12 par, der gik fra hinanden i 2018


Har du besluttet dig for at prøve det der surdejs-hejs, så siger jeg tillykke! Glæd dig. Her kommer en opskrift på surdej, der er virkelig simpel. Du skal kun bruge 4 ingredienser. Og tilsætte god tid.\nOpskrift på surdej – din allerførste\nHusk også en skål, en håndpiskeris og et viskestykke.\nSådan laver du din første surdej – en gemmesurdej\nPisk vand og mel godt sammen i hånden\nLad det stå på køkkenbordet i 4-5 dage i en skål, bare med et viskestykke over.\nRør rundt i surdejen et par gange om dagen.\nEfter 4-5 dage – kig på den og snus til den. Bobler den lifligt – og dufter den lidt af øl? Så er den ved at være der. Ellers gi’ den en dag mere.\nNu har du det, jeg kalder en gemmesurdej. Vil du bage med den, skal du lige se nedenfor. Start ca. 12 timer før, du vil lave din hvededej.\nSådan opbevarer du din gemmesurdej\nDu kan opbevare surdejen i køleskabet i et glas med låg. Her holder den fint en uge, to uger – eller længere. Den lagdeler sig hurtigt med vand øverst, det er helt, som det skal være. Hvis du synes, vandet begynder at blive sort, så hæld det af, og genopfrisk din surdej. Se nedenfor.\nNæste gang du skal bage med din surdej – genopfrisk din surdej\n8-24 timer før du vil blande din dej til surdejsbrød, skal gemmesurdejen have et frisk spark bagi. Det gør du sådan her:\nHvedebrød: Bland 1/2 dl gemmesurdej med 1/2 dl hvedemel, 1/2 dl fuldkornsmel og 1 dl vand. Rør det godt sammen og lad det stå på køkkenbordet i 8-24 timer. Så skulle det gerne boble lystigt, og surdejen er klar til din dej.\nRugbrød: Bland 1,5 dl gemmesurdej med 3 dl vand og 3 dl rugmel. Så har du opfrisket surdej nok til at bage rugbrød helt uden gær.\nOBS: Hvis du har mere gemmesurdej fra sidst, end du skal bruge til at genopfriske, kan du enten give den til en ven eller – undskyld! – smide den ud. Du får automatisk en ny rest surdej, som bliver din nye gemmesurdej.\nPrøv for eksempel de her grovboller – en god grundopskrift – eller hvad med valnøddeboller? Du kan også snuppe opskriften på små rugbrød.\nLad det stå på køkkenbordet i 4-5 dage i en skål, bare med et viskestykke over. Rør rundt i surdejen et par gange om dagen.\nEfter 4-5 dage - kig på den og snus til den. Bobler den lifligt - og dufter den lidt af øl? Så er den ved at være der. Ellers gi' den en dag mere.\nDu kan opbevare surdejen i køleskabet i et glas med låg. Her holder den fint en uge, to uger - eller længere. Den lagdeler sig hurtigt med vand øverst, det er helt, som det skal være. Hvis du synes, vandet begynder at blive sort, så hæld det af, og genopfrisk din surdej. Se nedenfor.\nNæste gang du skal bage med din surdej\n8-24 timer før du vil blande din dej til surdejsbrød, skal surdejen have et frisk spark bagi. Det gør du sådan her:\nBland 1/2 dl gemmesurdej med 1/2 dl hvedemel, 1/2 dl fuldkornsmel og 1 dl vand. Rør det godt sammen og lad det stå på køkkenbordet i 8-24 timer. Så skulle det gerne boble lystigt, og surdejen er klar til din dej.\nDen overskydende gemmesurdej kan du give til en ven - eller (beklager!) smide den ud.\nPrøv for eksempel de her grovboller – en god grundopskrift – eller hvad med valnøddeboller?


Hurtige, Easy-til-Make Bird Feeders - restaurantsabores.com\nBirdfeeders bruges til at tiltrække vilde fugle til din ejendom. Kommercielle birdfeeders er tilgængelige på byggemarkeder og planteskoler. Men kommercielle foderautomater er dyre. Gør dine egne foderautomater er en måde at spare nogle penge. Hvis du ønsker at gøre birdfeeders hurtig og let at lave, har du flere valgmuligheder, som alle bruger ting, du sandsynligvis have omkring dit hjem.\nPeanut Butter og Birdseeds\nJordnøddesmør er ofte brugt i stedet for talg i birdfeeders og er noget de fleste mennesker har i deres køkkener. Spred Jordnøddesmør på tværs af en transportør og rul derefter i fuglefrø. Nogle gode bærere er hvede sandwich brød, en pinecone eller et træ udskæring. Hvis du vælger at bruge sandwich brød, skære det ud med forskellige form cookie cutters. Wooden udskæringer kan købes på håndværk butikker i forskellige former og størrelser. Det færdige produkt kan hænges fra grene.\nVed hjælp af en én-gallon plast mælkekarton er en fantastisk måde at genbruge og lave en Foderautomat. Efter rengøring af kartonen og lade det tørre, bruge et hjælpeprogram kniv til at skære et hul i siden. Derefter fylde æsken med fuglefrø og hænge det fra et træ. Hvis du ønsker at tilføje en aborre for fuglene, klippe et X under hullet og sæt en dyvel stang i hullet for fuglene at aborre på.\nVed at presse et par huller gennem kanterne af en engangs pie plade og binde snor gennem hullerne, kan du oprette en hængende feeder. Fuglefrøene hældes direkte i pladen. Denne feeder kan tages ned og rengøres efter behov.\nFor en attraktiv og usædvanlig feeder lave en krans af spiselige godbidder. Brug et reb eller snor til at fastgøre mad til, og derefter snor det omkring buske eller hegn for fuglene at spise. For at gøre en blomsterkrans feeder, bruge en stoppenål til at passere tråden gennem forskellige fugle-venlige fødevarer muligheder, såsom popcorn, tørret frugt eller korn.\nHvor langt Bortset til Place Bird Feeders?\nSådan Design og Make Bird Feeders for Kids\nDesign til Build Bird Feeders\nHvordan kan Kids Make Bird Feeders?\nNaturlige måder at holde egern fra at komme til dit Bird Feeders\nIdeer til Hjemmelavet Bird Feeders\nEasy-til-Make Moderne Gardinkapper\nHvornår begynder Impatiens stiklinger i foråret?\nSådan tilføjes et familieværelse\nSådan Touch up din Sink\nTræ Beam Span Specifikationer\nStilfuld Soveværelse Decorating Ideas\nSådan Lag en pære i havejord\nHvordan at slippe af Elephant Grass\nAlger i en Outside Fountain


Rækker dine penge ikke helt til sidst på måneden? - Dit kviklån\n11. april 2021 Tim Petersson Diverse\nFøler du, at du ikke kan overskue din pengesituation lige nu, fordi du allerede i starten af måneden kan se, at du ikke har penge nok til at kunne forsørge dig selv til hele måneden?\nAlle mennesker kan ende ud i samme situation som dig af forskellige grunde. Måske er der kommet en uforudset udgift, måske har man mistet sin faste indkomst eller noget andet.\nUanset grunden er det aldrig nemt at indrømme, at man ikke har særlig mange penge på lommen, og derfor er der mange, der tager et lån.\nOvervej at tage et lån for at få et pusterum\nHar du i en længere periode overvejet at tage et lån? Med et lån kan du få hurtige penge på lommen, så hvis du gerne vil have mere tid til at få et overblik over det hele, så kan det være en god grund til at tage et lån.\nHvis det er første gang, at du skal tage et lån, så har du sikkert en masse spørgsmål og bekymringer, du går og tænker over. Heldigvis kan du finde masser af guides på nettet, der kan svare dig på alle dine spørgsmål, så du kan blive helt sikker på det hele, inden du låner.\nBare prøv at søge, så skal der nok dukke en masse sider op, der kan hjælpe dig!\nFlere penge til at købe ting, du godt kunne tænke dig\nHvis du vælger at tage et lån, så får du mere luft i budgettet til at kunne købe ting, som du godt kunne tænke dig. Du får også en følelse af at kunne slappe mere af igen, og hvis du har været helt stresset, har du nok heller ikke haft den største lyst til dine hobbyer, som du ellers nød førhen.\nNår du tager et lån, kan du dog få en større lyst til at genoptage dine hobbyer. Det kunne for eksempel være, at du godt kan lide at tage på jagt? Hvis du gerne vil tage på jagt igen, så er det selvfølgelig vigtigt at have et godt våben. Hvis du mangler et luftgevær og gerne vil have et til samlingen, så køb luftgevær her.\nTilføj et penselstrøg af farve til haven\nHvis din hobby derimod ikke indebærer noget med våben, men du beskæftiger dig med en mere afslappende hobby, såsom at gå i haven, så er det også helt forståeligt. Det er også en hobby, som der er rigtig mange mennesker, der går og hygger sig med!\nHvis du godt kunne tænke dig at give din have et penselstrøg af farve, samtidig med at du giver dig selv muligheden for at kunne spise noget lækkert, der kommer fra haven, så bør du overveje at plante en hindbærbusk. Hvis du kunne være interesseret i dette, så køb hindbærbusk nu fra denne side.\nOvervej at tage lånet\nIngen skal gå og føle sig helt overvældede på grund af deres pengesituation. Prøv at overveje at tage et lån, så du kan få et bedre overblik over det hele.\nPrevious Post:Nye perioder for os\nNext Post:Få et nyt og billigt kviklån i dag


Gode burgere - Anmeldelse af Café & Restaurant Friends, Sønderborg, Danmark - Tripadvisor\nGode burgere - Café & Restaurant Friends\nAnmeldelse af Café & Restaurant Friends\nStoregade 27, Sønderborg 6430, Danmark\nnr. 44 af 98 Restauranter i Sønderborg\nSpørg Rikke H om Café & Restaurant Friends\nVi spiste på caféen og maden var sådan set ok.. desserten knap så god. Der kan kun blive til to stjerner.\nMen som arbejdsgiver er det virkelig et frygteligt sted.. Der råbes af de ansatte, og kokken kommer og går som det passer ham, så man bliver nød til at finde mad et andet sted.. Det betyder at tjenerne får skyld for (af chefen) at kunderne ikke kan få mad. Håber virkelig at han får svært ved at finde tjenere i fremtiden. Derfor trækkes den ene stjerne tilbage.\nSpørg 85betinah om Café & Restaurant Friends\nEt af de få steder i Nordborg, som serverer god mad til frokost og aften og som ikke er et pizzeria.\nBestilte og fik smørrebrød til frokost . 1 stk fiskefilet med remoulade og 1 stk æg med rejer. Det var fint nok,men hvorfor riste rugbrødet i et stykke dansk smørrebrød hvis bare brødet er frisk og i orden? Ikke billigt til imellem 80 og 90 kr per smørrebrød.\nBetjeningen var frisk og kvik.\nSpørg Lars1437 om Café & Restaurant Friends\nSpørg thvid om Café & Restaurant Friends\n1 Tak, thvid\nEn af de eneste steder der havde åbent hele fredag nat, var denne Cafe med super betjening, ,men som nok mere er et værthus, men de har et fint billard bord som fylder det meste af lokalet, som vi brugte flittigt og fik nogle gode spil mod de lokale.\nSpørg Jan-B-Coyle om Café & Restaurant Friends\nRejsende, der kiggede på Café & Restaurant Friends, kiggede også på\nHar du været i Café & Restaurant Friends? Fortæl om dine oplevelser!


1. maj 2017: Socialismen er fremtiden | KPnet\nDe røde faner på arbejdernes internationale kampdag signalerer at kampen for afskaffe kapitalismen og for at skabe et andet og bedre samfund, et retfærdigt og tidssvarende samfund, ikke vil blive indstillet, før et socialistisk Danmark i en socialistisk verden er en realitet. APKs formand Dorte Grenaa er blandt talerne på 1. maj på Den røde plads i Fælledparken.\n– Et moderne velfærdssamfund kan kun være et socialistisk samfund, der ikke først skal tage hensyn til kapitalisternes profitter, men kan lade alle samfundsborgere nyde godt af deres indsats og en voksende produktion. I de nuværende kapitalistiske samfund over hele verden ser vi, at det går den gale vej. Der bliver mindre og mindre tilbage til velfærd og udbygning af fælles goder, når de rige har raget til sig.\n– Kapitalismen er ude af stand til at levere velfærd for alle, den klarer ikke at skabe stabil vækst og fremgang. Usikkerhed for hvad fremtiden vil bringe og angsten for at miste jobbet og det sociale sikkerhedsnet plager alle.\n– Det nuværende kapitalistiske og imperialistiske system klarer ikke engang at sikre freden, men kaster konstant verden ud i nye krige. Enorme ødelæggelser, endeløse menneskelige tragedier, stadig flygtningestrømme er blandt resultaterne. Deres konsekvenser er også den voksende terror, islamistisk eller fascistisk, øget overvågning af borgerne og militarisering af samfundslivet. Det er uhyggelige samfund – og de herskendes politik gør det kun værre. Deres ’medicin’ forværrer sygdommen.\n– Arbejderpartiet Kommunisterne opfordrer til at styrke kampen mod kapitalismen og dens ødelæggelser, mod nedskæringspolitik og velfærdsødelæggelse, mod de stadige krige, for dansk udtræden af de reaktionære blokke NATO og EU,\n– 1. maj-platformen angiver retningen for den omfattende klassekamp, som foregår i dag. Det pointerer også at en arbejderrevolution, en socialistisk revolution er både aktuel og nødvendig. Også i Danmark. Det er i sidste ende den eneste vej ud af en voksende elendighed, til et andet og bedre samfund.\n1. maj på Den røde Plads i Fælledparken, København kl. 13-18 – Se program her\nRød 1. maj i Munkemose, Odense fra kl 12\n1maj avis i pdf\nKPnet 15. april 2017\nFor et socialistisk Danmark


De 10 bedste hoteller med suiter i Gran Canaria - TripAdvisor\nHoteller med jacuzzi i Gran Canaria\n51 af 1.090 ejendomme matcher dine filtre. Ryd alle filtre\nNr. 1 ud af 51 i Hoteller med suiter i Gran Canaria med bedste værdi for pengene\nNr. 2 ud af 51 i Hoteller med suiter i Gran Canaria med bedste værdi for pengene\nNr. 3 ud af 51 i Hoteller med suiter i Gran Canaria med bedste værdi for pengene\n“Et godt hotel beliggende i et roligere og knapt så turistet område. Dejlig beliggenhed med direkte adgang til stranden fra pool-området. Rigtig fin morgenmadsbuffet, og lækre småretter i pool-restauranten. Meget...”\n“Godt hotel med alt det der skal være i form af behagelige omgivelser og udgang til gangstien langs kysten. Stort men hjemligt og personligt i kontakten med det profesionelle personale. Ala Carte restaurant…”\nNr. 4 ud af 51 i Hoteller med suiter i Gran Canaria med bedste værdi for pengene\nNr. 5 ud af 51 i Hoteller med suiter i Gran Canaria med bedste værdi for pengene\n“Det lever op til sine 4 stjerner. Ligger godt i forhold til busser. Der er dog meget lydt i forhold til toilet på værelset, da det er en glas dør er i mellem. Vi havde et dejligt ophold på hotellet ærgerligt...”\n“Vi besøgte AC Hotel Iberia i marts 2016, vi fik først et værelse på 10 sal hvor der var meget larm, vi kunne ikke finde ud af hvad der larmede, men vi bad om et andet værelse - og fik så et på 8 sal, langt væk fra...”\nNr. 6 ud af 51 i Hoteller med suiter i Gran Canaria med bedste værdi for pengene\n“Vi har for 4. gang valgt at holde en uges vinterferie på Gloria Palace i San Augustin, igen med all inklusive. Har været meget tilfredse, men denne gang var der lidt udfordringer. Da vi kom til hotellet, var det...”\n“Hola Et skønt sted med meget sød og omhyggelig betjening. Værelserne er fine og rene - gode senge. All inclusive fungerer og maden er varieret og god - med noget til en hver smag. Kan absolut anbefales”\nNr. 7 ud af 51 i Hoteller med suiter i Gran Canaria med bedste værdi for pengene\nNr. 8 ud af 51 i Hoteller med suiter i Gran Canaria med bedste værdi for pengene\n“Dejligt hotel bygget i spansk stil. Flotte omgivelser med mange tropiske blomster og palmer, to dejlige opvarmede pools, den ene lidt stille, den anden med lidt aktiviteter som Aqua-gym mv. Den ene pool er der...”\n“Et rigtig dejligt sted. Stille og roligt hotel med fantastisk betjening. Dejlig pool område, gode store værelser, og en helt fantastisk morgenmadsbuffet. Vi kommer gerne igen og kan helt klart anbefale dette...”\nNr. 9 ud af 51 i Hoteller med suiter i Gran Canaria med bedste værdi for pengene\nNr. 10 ud af 51 i Hoteller med suiter i Gran Canaria med bedste værdi for pengene\n“Vi har besøgt dette helt fantastiske hotel og Salobre skuffede hellere ikke denne gang..... Totalt serviceminded personalet, fantastisk betjening og sikker en overdådig morgen- og aftenbuffe..... Bestemt et plus…”\n“Vi tilbragte en uge i slutningen af oktober 2018 - en vidunderlig ferie. Vi boede i en juniorsuite med udsigten iver et fint lille par 3 hul som bragte megen underholdning. Vi svømmede hver morgen før morgenmaden…”\nNr. 11 ud af 51 i Hoteller med suiter i Gran Canaria med bedste værdi for pengene\n“Hotellet er lækkert indrettet med alt hvad der er brug for. Vi boede i en juniorsuite, med rigtig god plads, spisebord og lille te-køkken, som vi dog kun lavede kaffe i. Hotellet ligger perfekt, midt i byen, i...”\nNr. 12 ud af 51 i Hoteller med suiter i Gran Canaria med bedste værdi for pengene\n“Super central lokation og ok faciliteter på hotellet. Imidlertid er netop beliggenheden også et problem idet det larmede meget fra gaden, hvilket forstyrrede vores nattesøvn flere gange. Enkelte dage måtte vi…”\n“Har ikke noget at udsætte på hotellet, som ligger en blok fra stranden. Derfor er der heller ikke altaner eller balkon. Tagterrasse er fint og der er god plads - som godt kunne være udnyttet af flere liggestole...”\nNr. 13 ud af 51 i Hoteller med suiter i Gran Canaria med bedste værdi for pengene\nNr. 14 ud af 51 i Hoteller med suiter i Gran Canaria med bedste værdi for pengene\n“Lidt umoderne og ret lille hotel med 60+ publikum, fortrinsvis tyske gæster og personalet er derfor ikke skarpe til engelsk. God morgenmad, ikke så stort udvalg til aftenbuffet. Fin pool, aftenunderholdning ikke…”\n“Hotel med dejlig beliggenhed lige ved fyrtårnet og stranden. Restraurant med lækker mad og venlig, serviceminded betjening. Var ikke tilfreds med første værelse (ingen eftermiddagssol). Fik andet værelse på…”\nNr. 15 ud af 51 i Hoteller med suiter i Gran Canaria med bedste værdi for pengene\nNr. 16 ud af 51 i Hoteller med suiter i Gran Canaria med bedste værdi for pengene\nNr. 17 ud af 51 i Hoteller med suiter i Gran Canaria med bedste værdi for pengene\n“Det koster ca. 2 euro fra lufthavnen med bus direkte til dette hotel. Der er busser til andre dele af byen og Gran Canaria, så man kan sagtens komme rundt. Hotellet ligger tæt på shoppinggaden. Det tog 2-3...”\n“Ja, morgenmadslokalet kunne være organiseret lidt bedre. Men virkelig - intet mangler. De bedste (vindues)pladser er dog kun til en/to personer - så øv, vi var tre. Men der er perfekt service. Værelset er ganske...”\nNr. 18 ud af 51 i Hoteller med suiter i Gran Canaria med bedste værdi for pengene\n“Højt serviceniveau og fantastisk morgenbuffet. Meget smukt hotelanlæg med havudsigt. Meloneras er lidt af en stenørken. Man må leje en bil for at se noget mere til øen. Blev modtaget med champagne ved receptionen...”\n“Eventyret har 5 stjerner som så mange andre hoteller. Men dette hotel adskiller sig ved at hver stjerne oplyser en kvalitet der overgår de fleste stjerners normale oplysning. Og hver stjerne er en brilliant...”\nNr. 19 ud af 51 i Hoteller med suiter i Gran Canaria med bedste værdi for pengene\n“Vi var 15 familiemedlemmer på juleferie. Hotellet er perfekt til familier med børn der gerne vil være i poolen. Der er to poolafdelinger for børn. Legeplads. Der er masser af solsengen. Vi havde All inclusive. Og...”


Google hylder Peter Carl Fabergé på 166 års fødselsdag - Newsbreak.dk\nGoogle hylder Peter Carl Fabergé på 166 års fødselsdag\n30. maj 2012 00:04 | Af: Uffe Dahl, newsbreak.dk - mail: redaktion@newsbreak.dk\nPeter Carl Fabergé, russisk juveler, der er kendt for at lave 57 påskeæg også kaldet Fabergé-æggene, hyldes af Google på sin 166 års fødselsdag.\nNår søgemaskinen Google i dag hylder Peter Carl Fabergé på dagen, hvor den russiske juveler ville være fyldt 166 år, hvis han stadig var i live, så er der god grund til også at kippe lidt med det danske flag. For Peter Carl Fabergés mor, Charlotte Jungsted, var nemlig dansker.\nI dag står Googles ellers velkendte logo noget anderledes, end det plejer – nemlig skrevet med påskeæg – som hyldest til Peter Carl Faberge, der den 30. maj blev født i Sankt Petersborg.\nPeter Car Fabergé lavede i alt 57 Fabergé-æg i sin tid som russisk juveler.\nPåskemorgen i 1885 gav Den russiske zar Alexander den 3. kejserinde Maria Fjodorovna det første æg fra juveleren Carl Fabergés værksted. Og det var det enkleste: Ægget var hvidt, men dets forgyldte indre indeholdt en lille høne af guld. Og inde i den fandtes en model af den russiske kejserkrone, inden i hvilken der hang et rubinæg. Kejserkronen og rubinægget er idag forsvundet.\nEfter den russiske revolution i 1917 flygtede han til Schweiz, hvor han døde den 24. september 1920.\nGoogle bruger ofte deres forside på at hylde afdøde personer eller store nationale og internationale mærkedage.


To modsatte retninger | Henry George Biblioteket\n4 – To modsatte retninger\nSå meget friere, så meget højere, så meget fuldere og videre er livet i vor tid, at vi, når vi ser tilbage, ikke kan lade være med at føle en slags medlidenhed med, om ikke ringeagt for tidligere slægtled.\nHygge, bekvemmelighed og luksus, som for få år siden ikke kunne købes for penge, er nu tilgængelige for alle. Vi rejser i en time, let og behageligt, en tur, som for vore fædre ville have været en lang og besværlig dagsrejse. Vi sender i løbet af få minutter budskaber, som i deres tid ville have taget uger. Vi har mere kendskab til fjerne lande, end de havde til nærliggende egne. Hvad der for os er dagligdags ting, stod for dem som naturens fast tillukkede hemmeligheder; vor verden er større, vor synskreds videre; vi har lejlighed til at se mere, lære mere og udrette mere her i livet.\nTænk på oplysningens udbredelse, den øgede fart i intelligensens forplantning! Sammenlign vore børns skolebøger med vore fædres! Se, hvorledes det billige bogtryk har gjort litteraturens skatte tilgængelige for masserne, og hvor mægtigt det har øget forfatternes publikum! Se på dagbladene, som selv de fattigste læser, og som giver dem indblik i alle samfundsklassers gøren og laden og bringer dem nyt fra alle verdens egne! Tænk på alle de illustrerede blade, som hver uge bringer det brede lag billeder fra livet under alle forhold og i alle lande – fugleperspektiver over byer og storslåede, skønne landskaber, fotografier af kendte mænd og kvinder, billeder fra parlamenter, kongresser og møder, hoffers pragt og vilde folks levevis, kunstens triumfer, arkitekturens storværker, industriens virkemåder, opfindsomhedens frembringelser! Et sådant rundskue som det, der hver uge glider forbi den jævne mands og kvindes blik, kunne ikke den rigeste og mægtigste skaffe sig for blot en menneskealder siden.\nDisse ting og meget andet, som vi ved at nævne dem kommer til at tænke på, må nødvendigvis øve en mægtig indflydelse på tænkemåde og følelse. Overtro dør ud, fordomme opgives, sæder og skikke ændres, sympatier udvides, nye mål sætter fart i masserne.\nVi kommer til verden med en sjæl, der er rede til at modtage ethvert indtryk. For barneøjet er alting nyt, og det ene er mere mærkværdigt end det andet. I alt, hvad der ligger ude over den almindelige erfaring, slutter vi os til den tro, som vore omgivelser har, og det er kun dem med den stærkeste intelligens, der kan hæve sig en smule op over de af samtiden godkendte meninger. I et samfund, hvor den herskende mening var den, at jorden er en slette, båret af en kæmpemæssig elefant, ville langt de fleste af os uden tøven tro dette, ligesom vi nu tror, at den er en kugle, der kredser rundt om solen. Ingen teori er så falsk, ingen fabel så tåbelig, ingen overtro så nedværdigende, at man ikke tager den for gode varer, når bare den er indgået som led i den offentlige mening. Mænd hengiver sig til pinsel og død, mødre ofrer deres børn, når den tro, de har levet sig ind i, byder dem det. Hvad er mere unaturligt end flerkoneri? Og dog, hvor længe og hvor udbredt har ikke flerkoneri været i verden!\nI denne tilbøjelighed til at godkende, hvad der forefindes, til at tro, hvad der fortælles os, er der både noget godt og noget ondt. Det er den, der gør social fremgang mulig; det er den, der gør den så langsom og pinefuld. Hvert slægtled opnår nemlig derved uden møje den dyrekøbte kundskab, som det har fået overleveret; men samtidig trælbindes det af de vildfarelser og forvrængninger, som det også har fået overleveret.\nDet er på denne måde, tyranni opretholdes og overtro vedligeholdes. Flerkoneri er unaturligt. Tydelige kendsgerninger gennem al erfaring beviser det. Dette, at kønnene altid kommer til verden i samme forhold; dette, at de to køn under sunde forhold altid tiltrækker hinanden på en sådan måde, at alle andre udelukkes; de fornødenheder, som barnets langsomme vækst og udvikling medfører, tyder også på, at forbindelsen mellem een mand og een kvinde er naturens orden. Og alligevel, skønt flerkoneri er i modstrid med de klareste kendsgerninger og de stærkeste instinkter, synes det dog en ganske naturlig ting for dem, som er opdraget i et samfund, hvor det er en godkendt ordning, og kun ved lang tids modvirken og megen kamp kan denne idé udryddes. På samme måde med slaveriet. Endogså mænd som Platon og Aristoteles syntes, at det var lige så naturlig en sag at eje en mand som at eje en hest. Ja, selv i det 19. århundrede og her i dette »frihedens land« – hvor længe er det siden, at de, som hævdede, at ingen havde ret til at eje menneskeligt kød og blod, blev stemplet som kommunister, som vantro og som oprørere, der kun pønsede på at forstyrre samfundsordenen og ophæve al ejendomsret! På samme måde med monarki, aristokrati og mange andre lige så unaturlige ting, som uden indvendinger får lov at bestå. Kan noget være mere unaturligt – dvs. mere stridende imod sund sans og naturens kendsgerninger og love end dette, at de, som arbejder mindst, skal have mest af det, der frembringes ved arbejde? »Den, som ikke vil arbejde, skal heller ikke have føde.« Det er ikke alene apostelens ord. Det er naturens klare lov. Og dog er over hele verden de arbejdende klassers kår trange og fattige, medens de, som hverken med hånd eller hoved fremmer produktionen, lever i luksus og overdådighed. Dette er vi blevet vænnet til, og vi har derfor fundet det naturligt, ligesom flerkoneri, slaveri, aristokrati og monarki synes naturligt for dem, som er vant til det.\nMen den tænkemåde, som fandt disse forhold naturlige, er ved at forsvinde. Overtroiske forestillinger, som hindrede, at de drøftedes, er ved at smelte bort. Naturvidenskabens afsløringer, det øgede kendskab til andre tider og andre folkeslag, oplysningens udbredelse, udvandringens og rejsernes tiltagen, den vækst, der er i den kritiske ånd, og de ændringer, der alle vegne foregår i gamle metoder, – alt hjælper til at nedbryde det tænkesæt, der var skyld i, at den store masse af mennesker var tilfredse med en stilling som brændehuggerens eller vandbærerens, hjælper til at mildne sæderne og udvide sympatierne, hjælper til at udbrede tanken om menneskelig lighed og broderskab.\nOver hele verden bliver menneskemasserne mere og mere utilfredse med de kår, som deres fædre ville have været godt fornøjede med. Det er forgæves at sige til dem, at deres stilling er blevet meget bedre; det er forgæves at vise dem, at der indenfor deres rækkevidde ligger bekvemmeligheder, fornøjelser og muligheder, som deres fædre ikke ville have drømt om. Det, at de har fået så meget, tilskynder dem kun til at spørge, hvorfor de ikke skulle have mere. Attråen vokser ved det, som den næres af. Mennesket er ikke som oksen. Det har ikke noget fast tilfredshedsmål. At vække en higen i mennesket, at opdrage det til ny krav er lige så sikker en vej til at gøre det utilfreds med sin lod som til at gøre denne lod tungere. Vi bøjer os for det, der efter vor mening ikke kan blive anderledes; men når vi bliver klar over, at en fremgang er mulig, så bliver vi stædige. Dette er forklaringen på det paradoks, som de Tocqueville fandt så forbavsende: at masserne finder deres stilling mere utålelig, jo mere den forbedres. Slavelovene var viseligt indrettede, idet de foreskrev pinsler og straffe for at lære slaver at læse; og de ræsonnerede rigtigt, som modsatte sig folkeoplysning med den motivering, at den ville føre til revolution.\nMen i forholdene, som de for tiden er i den civiliserede verden, er der noget, som er mere ildevarslende end den voksende stædighed, som de så længe tålte onder har affødt. Alt går i retning af at vække sansen for naturlig lighed, at ægge massernes attrå og ærgerrighed, at fremkalde en skarpere og skarpere erkendelse af den grove uret, der ligger i vor tids ulighed i henseende til privilegier og formue. Og dog går samtidig alt i retning af en hurtig og voldsom forøgelse af denne ulighed. Aldrig siden de store jordegodser udmarvede Rom, har verden set så umådelige formuer som dem, der nu ophobes – og aldrig så udprægede proletarer. I en avis, som indeholdt en meddelelse på flere spalter om et Vanderbilt-bal med dets pragtfulde toiletter og rigdom af diamanter, med dets væld af roser til 2 dollars stykket og dets kostelige vine, der flød som vand, læste jeg også en kortfattet notits om, hvorledes 39 mennesker – deriblandt 18 kvinder – havde søgt ly ved en politistation i nærheden, og hvorledes de alle blev ført for retten næste morgen og derpå sat i fængsel i 6 måneder. »Kvinderne«, stod der i notitsen, »skreg og hulkede bitterligt, da de blev ført til fængslet.« Kristus blev født af en kvinde, og til Maria Magdalene vendte han sig med en kærlig velsignelse. Men nogle af disse menneskelige væsener, skabte i guds billede, er blevet til sådan noget utøj, at vi må skovle dem ind i fængslerne uden at være alt for nøjeregnende.\nJernbanen er en ny indretning. Den har næppe rigtig begyndt sin virksomhed. Men den har allerede udskilt den mand, som tæller sin indtægt i millioner hver måned, fra de tusinder af mænd, der er glade ved at arbejde for ham for 90-150 cents om dagen. Hvem skal under den nuværende udviklingsgang sætte grænser for det næste slægtleds store formuer? Eller for disse store formuers følgesvende: de hjemløse?\nTendensen i alle de opfindelser og forbedringer, som så vidunderligt øger den produktive evne, går i retning af at samle uhyre rigdomme i hænderne på nogle få og at gøre vilkårene endnu mere håbløse for de mange, at tvinge mennesker, hvis fremadstræben er blevet vakt, til at blive maskiner for at frembringe rigdomme, de ikke selv kommer til at nyde godt af. Uden en eneste undtagelse, så vidt jeg kan tænke mig, virker alle moderne industrielle forbedringer i retning af at producere i stor stil, at gennemføre arbejdsdeling indtil de mindste enkeltheder, at give storkapitalisterne en overvældende fordel. Endog sådanne opfindelser som telefonen og skrivemaskinen tjener til at koncentrere rigdom ved at gøre det lettere at drive store forretninger og formindske de vanskeligheder, der var ved at udvide storforretningen ud over et vist punkt.\nMaskinerne har i alle henseender tilbøjelighed til ikke alene at gøre det umuligt for arbejderen at være sin egen arbejdsgiver, men at reducere ham til en simpel maskinpasser eller »fodrer«, at give afkald på dømmekraft, dygtighed og begavelse, undtagen hos nogle få opsynsmænd, at sætte alle andre end disse opsynsmænd til at udføre ensformigt automatarbejde, der ikke lover nogen anden fremtid end det samme uforanderlige kredsløb.\nUnder det gamle håndkraftsystem kan arbejderen vel have slidt hårdt og længe, men han havde selskab ved sit arbejde, der var variation i det, og han havde den glæde at kunne øve sin skabende evne, den lykke at kunne se tingen blive til under sin hånd. Han arbejdede i sit eget hjem eller side om side med sin arbejdsgiver. Arbejdet lettedes ved kappelyst, ved passiar, ved latter, ved diskussion. Som lærling så han fremad mod det mål at blive svend; som svend så han fremad mod det mål at blive mester og selv tage en lærling. Med nogle få redskaber og lidt råmateriale var han uafhængig. Han handlede direkte med dem, der havde brug for hans frembringelser. Kunne han ikke få penge for sine varer, tog han andre varer i bytte for dem. Den gruelige angst for at blive afskåret fra enhver mulighed for at tjene sit livsophold og for at blive ude af stand til at sørge for sin familie kastede aldrig sin skygge over ham.\nTag f.eks. grovsmeden fra den industrielle tid, som nu er ved at forsvinde alle vegne – eller rettere »grov- og kleinsmeden«, for en rigtig smed arbejdede lige så godt i stål! Smedjen ligger ved vejen eller gaden. Gennem den åbne dør har han udsigt til den fri natur; alt, hvad der kommer forbi ham, kan han se. Vejfarende standser for at spørge nyt, naboer for at fortælle eller høre nyhederne, børn for at se det hede jern gløde og de røde gnister flyve. Nu skor smeden en hest. Nu sætter han en hjulring på. Nu smeder han et redskab og afkøler det. Nu svejser han en brækket kaminrist. Nu udhamrer han med yndefuld kunstfærdighed en svingarm til et ildsted, eller når der ikke er andet at gøre, smeder han jernet ud til søm.\nGå så ind i et af disse vældige fabriksanlæg, som strækker sig over hele hektar land! Arbejderne er dér stuvet sammen i tusindtal; ved hjælp af dampkraft og maskiner omdannes jernet til forskellige ting med en brøkdel af de omkostninger, som det gamle system krævede. Man kan ikke komme derind uden tilladelse fra kontoret, for over hver dør står der: »Adgang forbudt«. Hvis man får lov at komme ind, må man ikke tale med arbejderne; men det kan også være det samme, for selv om man ville, kunne man ikke midt i al den buldren og klapren og svirren af maskinremme og hjul. Man kan her se mennesker stå og gøre den selvsamme ting om og om igen – hele dagen igennem stikke jernstænger ind mellem store valser, holde plader hen til en stålkæbe, vende op og ned på nogle jernstumper, alt under en spektakel, så man næppe kan »høre sig selv tænke« – 60 gange i minuttet – time efter time – dag efter dag – år efter år. Når undtages en enkelt hist og her, der har stået i lære under et simplere system, som nu er ved at gå af brug, er der i hele det mægtige værksted ikke en eneste mand, som kan lave andet end en yderst ringe del af det, der hører med til frembringelsen af en salgbar vare. Den unge mand lærer i løbet af et øjeblik at passe den maskine, han får med at gøre. Så standser hans udvikling. Han kan blive gråhåret uden at lære mere. Når hans børn vokser til, har han kun een udvej til at øge sine indtægter, nemlig at sætte børnene til at arbejde. Med hensyn til at tragte efter at blive herre over et sådant etablissement med dets millionkapital i maskiner og lager kunne han lige så godt tragte efter at blive konge af England eller pave i Rom. Han har ikke mere herredømme over de forhold, der giver ham beskæftigelse, end en jernbanepassager har over togets bevægelse. Årsager, som han hverken kan hindre eller forudse, kan til enhver tid standse hans maskine og kaste ham ud i verden som en yderst uduelig arbejder, der end ikke kan svinge en hakke eller håndtere en spade. Selv når tiderne er gode, og hans arbejdsgiver »laver« penge, opnår han kun fordele ved en strejke eller ved en strejketrussel. Og ved de mindste tegn på dårlige tider daler hans løn; han kan kun gøre modstand derimod ved en strejke, hvilket er ensbetydende med at gå helt uden løn i kortere eller længere tid.\nJeg har her kun talt om et enkelt fag; men tendensen er den samme i alle andre. Det er den form, som den industrielle organisation antager overalt, selv i landbruget. Store aktieselskaber »befolker« nu umådelige græsgange med kvæg og storgårdene drives af omrejsende folkehold, som er blottet for alt, hvad der kan kaldes et hjem. I alle fag gælder det, at arbejderne mere og mere skilles fra arbejdsmidlerne og arbejdsmulighederne. Alle vegne bliver uligheden i formuefordelingen mere iøjnefaldende. Og dette i en tid, da der er fart i tankerne, da den gamle konservative magt må bøje sig, da ideerne om menneskelig lighed vokser og udbredes.\nNår der imellem dem, som arbejder og lider savn, og dem, der lever i ørkesløs overdådighed, er et sådant dyb, at de efter almindelig tankegang synes at tilhøre helt forskellige klasser af væsener, når det i religionens navn vedblivende indprentes masserne, at alting i denne verden er ordnet af et guddommeligt forsyn, som anviser enhver hans plads, når børnene fra deres tidligste alder lærer, at det – for at bruge den højkirkelige lærebogs ord – er deres pligt mod Gud og mennesker at »ære og adlyde den borgerlige øvrighed«, at »vise underdanighed og ærbødighed overfor enhver overordnet og gøre deres pligt i den livsstilling, som det behager Gud at kalde dem til«, når disse påbud om ydmyghed, tilfredshed og selvfornedrelse eftertrykkeliggøres af den rædselsfulde trussel om en evighed af pinsler, mens på den anden side de fattige lærer at tro, at hvis de tålmodigt bærer deres lod hernede, vil Gud efter døden tage dem op i sin himmel, hvor der hverken er privat ejendom eller fattigdom – så kan det komme dertil, at den mest åbenlyse ulighed i vilkår hverken vækker misundelse eller harme.\nMen de ideer, som i vore dage rører sig i verden, er helt forskellige fra disse.\nFor næsten 1900 år siden, da en anden civilisation udviklede uhyre uligheder, da masserne overalt trykkedes ned i håbløst slaveri, fremstod der i en jødisk landsby en ulærd tømrer, som uden at bryde sig om tidens ortodoksi og ceremonivæsen prædikede for arbejdere og fiskere og kundgjorde dem budskabet om, at Gud er alles fader, og at alle mennesker er ligemænd og brødre, og som lærte sine disciple at bede om himmeriges komme på jorden. Universitetsprofessorerne rynkede på næsen ad ham, og de rettroende præster fordømte ham. Han blev hånet som en drømmer, en oprører, en »kommunist«, og endelig blev det organiserede samfund forskrækket, og han blev korsfæstet imellem to røvere. Men ordet gik frem, og, udbredt af flygtninge og trælle, banede det sig vej imod magt og imod forfølgelse, til det helt omskabte verden og ud af den rådnende gamle civilisation bragte spiren til den ny. Så fylkede de privilegerede klasser sig igen, lavede udskårne billeder af denne folkets mand i kongsgårde og på kongegrave, helligede ulighed i hans navn, fordrejede hans evangelium til et forsvar for social uretfærdighed. Men de store tanker om, at alle er Guds børn og hverandres brødre, om en social tilstand, hvor ingen skal overanstrenges og ingen lide nød, begynder igen at få liv i den almindelige bevidsthed.\nHvor en mægtig vind møder en stærk strøm, bliver der ikke et roligt hav. Og enhver, der tænker på de modsatte kræfter, som er ved at udvikle sig, vil kunne fatte alvoren i de sociale spørgsmål, som den civiliserede verden snart må møde. Han vil også forstå Kristi ord:\n»Tro ikke, at jeg er kommet for at bringe fred på jorden! Jeg er ikke kommet for at bringe fred, men sværd.«\nFortsættes: Koncentrationens fremmarch