ENHED med Noell Elise | En Podcast på Podimo\nENHED er en holistisk podcast hvor sjæl, krop & sind ses som en enhed. Hver uge får Noell Elise besøg af en ekspert & ildsjæl, som besidder viden & indsigter der kan transformere hvordan du oplever livet, dig selv og kroppen.Denne podcast er til dig, som vil leve et holistisk liv i balance. Til dig som:Vil leve dette liv, værende den bedste udgave af dig selv. Vil leve med daglig større bevidsthed, klarhed og tillid.Gerne vil finde ro & balance inde i dig selv. Gerne vil have større indblik i, at det faktisk er dig selv der skaber den verden du lever i. Vil have inspiration til hvordan du så rent faktisk kan skabe lige præcis dét liv og den verden du har visioner for.Gerne vil opleve oprigtig indre glæde & lykke, uden behov for ydre stimuli.Gerne vil ind til kernen i meningen med dit liv.Vil komme i mål med dine visioner.Ønsker større indblik i vigtigheden af, at sundhed ikke kun handler om kost og motion, men lige så meget handler om sjæl og sind. Med Noell Elises egne indsigter, erfaringer og viden får hun skabt en inspirerende samtale med ugens gæst.Support this show http://supporter.acast.com/enhed-med-noell-elise. See acast.com/privacy for privacy and opt-out information.\n38. Tabu, traume, skam & genforbindelse med Karen Pallisgaard.\nTabu, traume, skam & genforbindelse med Karen Pallisgaard En yderst sårbar samtale med Karen Pallisgaard, journalist, yogalærer & forfatter til flere bøger om meditation, langsom livsstil, yoga, moderskab & mental sundhed. Hvorfor har vi så travlt? Hvorfor skal vi skynde os igennem livet? Hvor findes lykken? Lyt med til en ærlig, rørende & vigtig samtale, når Noell taler med Karen om sin rejse igennem livet & hvordan hun for første gang virkelig mødte sig selv, på en yogamåtte . Karen levede et travlt liv. Et sushi-rød-løber-&-champagne-liv. Det så godt ud på overfladen. Men i virkeligheden flygtede Karen fra sig selv. Fra de overgreb hun var blevet udsat for af sin skolelærer. Noell & Karen taler om reconnection - altså dét at genskabe kontakten til sig selv. Og hvordan meditation, dét at skabe rum til at mærke & føle sig selv & tale om tabuer & traumer, er vejen til at leve et helt liv som et helt menneske. Husk du kan købe Karen’s bog ‘Hverdagsmeditation’ på webshoppen. Tak til sponsor PUORI, for at tænke holistiskt & støtte op om ENHED. I samtalen får du en rabatkode på 25% på alle PUORI’s produkter. Jeg tager kosttilskud af kærlighed til min krop. Men mange på markedet er fyldt med unødvendig fyldemiddel & tilsætningsstoffer. PUORI er naturlig kosttilskud med stor gennemsigtighed, som jeg varmt kan anbefale dig at tjekke ud. Klip: Satie Espersen Support this show http://supporter.acast.com/enhed-med-noell-elise [http://supporter.acast.com/enhed-med-noell-elise]. See acast.com/privacy [https://acast.com/privacy] for privacy and opt-out information.\n37. Den usynlige kærlighed & de fem kærlighedssprog med Frej Prahl.\nHvor starter kærligheden? Hvad er de fem kærlighedssprog? Hvorfor er de fordelagtige at kende til & være bevidste om? Og hvorfor bør vi ikke forvente at andre taler vores kærlighedssprog? Noell har igen inviteret psykolog, forfatter & parterapeut Frej Fogh Prahl i studiet. I episode 14 talte de om undertrykt vrede & dens påvirkning på vores relationer, forventninger, skuffelse, tillid & ærlighed. Denne gang taler de om kærlighed. Forskellige måder at vise eller give kærlighed. Men også kærlighed i et historisk perspektiv. Lyt med til samtalen, hvis du ønsker at blive mere bevidst om al den kærlighed, der findes i din hverdag, men som for det meste er usynlig. Og hvordan vi kan støtte hinanden & vores børn til at bringe mere taknemlighed ind i hverdagen. Fra ugens samtale vil jeg anbefale bøgerne ‘Én tid, ét liv, ét menneske’ af Morten Albæk samt ‘Derfor forelsker du dig ikke i den forkerte’ af Jytte Vikkelsøe. Begge bøger kan du købe på min webshop www.noellcrystals.com [http://www.noellcrystals.com] & derved støtte op om ENHED. Tak til sponsor INIKA for at tænke holistiskt & støtte op om ENHED. Producent: Underfladisk ved Satie Espersen Support this show http://supporter.acast.com/enhed-med-noell-elise [http://supporter.acast.com/enhed-med-noell-elise]. See acast.com/privacy [https://acast.com/privacy] for privacy and opt-out information.\n36. Det evige liv - den evige sjæl med Rikke Rasmussen.\nHvis du er nysgerrig på sjælen & hvor vi bliver af, når vi forlader kroppen, så er samtalen her noget for dig. Vi dykker vi ned i det evige liv sammen med ugens gæst, Rikke Rasmussen. Rikke er medie, clairvoyant, healer, forfatter & har været med i flere tv & radio programmer. Hvordan får vi kontakt med den åndelige verden & vores kære afdøde? Og hvorfor gøre det? Hvem støtter dig fra den anden side? Hvad er en sjælegruppe? Og hvad sker der med vores sjæl, når kroppen dør? Dette & meget mere berør Noell med Rikke. Rikke deler også inspiration til måder hvorpå du selv kan styrke kontakten med det åndelige & fortæller ærligt om sin egen opvækst som medium. Du kan købe Rikkes bog “Find ind til sjælens lys” på min webshop www.noellcrystals.com Tak til sponsor INIKA for at tænke holistiskt & støtte op om ENHED. Redigering: Satie Espersen Support this show http://supporter.acast.com/enhed-med-noell-elise [http://supporter.acast.com/enhed-med-noell-elise]. See acast.com/privacy [https://acast.com/privacy] for privacy and opt-out information.


KINABLADET NR. 53. Forsiden. En dansk forsker har besøgt Ordos. Hans beretning i ord og billeder bringes i dette nummer af Kinabladet. - PDF\nKINABLADET NR. 53. Forsiden. En dansk forsker har besøgt Ordos. Hans beretning i ord og billeder bringes i dette nummer af Kinabladet.\nDownload "KINABLADET NR. 53. Forsiden. En dansk forsker har besøgt Ordos. Hans beretning i ord og billeder bringes i dette nummer af Kinabladet."\n1 NR. 53 FORÅR 2012\n2 KINABLADET udgives af Dansk-Kinesisk Forening og udkommer fire gange om året (marts, juni, september og december). Foreningens medlemmer får bladet tilsendt gratis. Et årsabonnement på bladet uden medlemskab koster 250 kr. Kinabladet er medlem af Foreningen af Danske Kulturtidsskrifter. Dansk-Kinesisk Forening er af Københavns kommune godkendt som en folkeoplysende forening. Redaktion: Flemming Ytzen (ansvarshavende) Fremtidsvej 9, 2860 Søborg Jette Mechlenburg, Bent Nielsen, Gert Holmgaard Nielsen, Flemming Poulsen, Claus Seiden, Pia Sindbjerg, Henrik Strube. Layout Torsten Valeur DANSK-KINESISK FORENING blev stiftet 25. januar Dens formål er at være samlingssted for alle med interesse for Kina samt at formidle oplysning om Kina. Vedtægter, indmeldelse og abonnementstegning ved henvendelse til sekretæren. KINABLADET NR. 53 Den modvillige supermagt...3 Alle får del i rigdommen... 4 Balladen om Bo Xilai...7 Nyt familiemedlem: En livvagt... 8 Livet i de tomme vækstbyer...10 Den nødvendige indvandring Verden rykker indenfor Jeg vil gerne arbejde hos Mærsk Kinesisk kærestekultur To boganmeldelser Richang shenghuo Arrangementer... Bagsiden Hjemmeside: Formand: Jette Mechlenburg Kolding Landevej 43, 7000 Fredericia Tlf Sekretær og kasserer: Lene Løgstrup Engelholmvej 15, 2700 Brønshøj Tlf Danske Bank Mødegruppen: Kjeld A. Larsen, Helle Willum Jensen, Medlemskontingent: Enkeltmedlemmer kr. Parmedlemmer kr. Pensionister og studerende kr. Pensionistpar kr. Kollektivt medlemskab kr. ISSN Forsiden Økonomisk luftkastel i Indre Mongoliet? Det har taget mere end seks år at få rejst byen Ordos, en moderne by, som de fleste udviklingslande vil misunde Kina. Navnet betyder paladser på mongolsk. Men gaderne er stort set mennesketomme. Byen har i dag bl.a. to arkitekttegnede museer, en topmoderne koncert- og teatersal, et kvadratmeter stort messecenter, adskillige parker og fire boligområder med plads til mindst indbyggere. Det er et velhavende bystyre i Ordos, der med støtte fra provinsen står bag projektet. En sjettedel af Kinas kulreserver og en tredjedel af landets gasreserver hører til Indre Mongoliet. Er provinsen udset til at blive det kinesiske modstykke til Texas? En dansk forsker har besøgt Ordos. Hans beretning i ord og billeder bringes i dette nummer af Kinabladet. Forsidefoto af Michael Ulfstjerne. 2 KINABLADET NR. 53 FORÅR 2012\n3 G2 er en realitet, der ikke bliver formaliseret Den modvillige supermagt Af Flemming Ytzen Vicepræsident Xi Jinpings besøg i USA i februar gav præsident Obama og det politiske USA en mulighed for at tage Kinas kommende leder i øjesyn. Et stop på ruten var byen Muscatine i landbrugsstaten Iowa, som Xi besøgte som 31-årig i 1985, dengang Kina stadig famlede forsigtigt med markedsøkonomiske reformer. Mon ikke den unge Xi, mens han spejdede ud over det amerikanske Midtvestens gigantiske spisekammer, tænkte: Dette kan vi lære noget af. Lidt over et kvart århundrede senere er verden blevet vendt på hovedet! Supermagten USA er på knæene finansielt, mens Kina har opnået en økonomisk styrke, der endnu ikke matches af en tilsvarende politisk indflydelse. Et flertal af klodens natio ner foretrækker stadig af have venskab med USA, inden de får alt for tætte relationer med Riget i Midten. Her ser vi en balance, som kan vise sig at være et aktiv for verden: USA som den frihedsbærende rollemodel og Kina som verdens pengetank eller den alternative verdensbank, om man vil. Hvis de to giganter kan komme til en forståelse om en sådan arbejdsdeling, vil det ikke være det værste for resten af verden. USA og Kina befinder sig i et paradoksalt skæbnefælleskab, hvor de ikke kan undvære hinanden. Hellere denne gensidige afhængighed end en ny kold krig med terrorbalance. Seriøse debattører er begyndt at spørge, om Kina på sigt overtager USA s globale lederrolle. Er det overhovedet ønskværdigt, at det kommer så vidt? Historiske erfaringer giver ikke belæg for påstande om, at Kina er på vej til at dominere verden. Men det er helt afgørende for global udvikling af velstand og stabilitet, at de to giganter finder ud af det med hinanden. Der tales om et uofficielt G2, hvor Kina og USA konfererer om betingelserne for verdens økonomiske indretning, inden de samles med dialogpartnerne i G20-landegruppen. G2 bliver aldrig en formel konstruktion, men den er for længst blevet den uformelle betegnelse for dialogen mellem klodens to vigtigste nationer. En verdensorden med G2 i den ledende rolle er at foretrække for den, som eksisterede, da den unge Xi Jinping kom til Muscatine, Iowa, og mærkede duften af privat foretagsomhed, individuel frihed og markedsøkonomi. KINABLADET NR. 53 FORÅR\n4 Landsby med høje mål Alle får del i rigdommen Landsbyen Huaxi med 2000 beboere er af kineserne kendt som Kinas rigeste landsby. Alle familier er millionærer. Da landsbyen i oktober 2011 fyldte 50 år, indviede den sit nye vartegn, en 328 meter høj skyskraber, der er rammen om et luksushotel. Af Flemming Poulsen Det helt specielle ved Huaxi er, at regeringen i Beijing, ifølge Jiangsu-provinsens hjemmeside, opfordrer alle Kinas landsbyer til at besøge Huaxi og tage ved lære af den rige landsby, når levestandarden på landet skal have et skub opad. Opfordringen til at tage Huaxi i øjesyn bliver fulgt. Fra hele Kina kommer året rundt en strøm af deputationer for at finde ud af, hvordan Huaxi har båret sig ad med at skabe det, der af regeringen i Beijing kaldes et økonomisk mirakel, et socialistisk-kapitalistisk eksperiment. Skyskraberen Skyskraberen, som Huaxi forærede sig selv i jubilæumsgave, rummer et luksushotel med 826 værelser og har kostet tre mia. yuan (2,7 mia. kr.). Med sine 328 meter er den 74 etagers bygning den femtende højeste bygning i Kina. I hotellets spisesale kan der dækkes op til 5000 personer. På hver tolvte etage er der en skulptur af en okse i legemstørrelse. Oksen Huaxi, Kinas rigeste landsby med 2000 beboere, ligger 120 kilometer nordvest for Shanghai i provinsen Jiangsu. på 60. etage er formet af det pureste guld, pris: 300 mio. yuan (270 mio. kr.). Det har taget Huaxis håndværkere fire år at opføre skyskraberen. Skyskraberhotellet er, ifølge landsbyledelsens egne oplysninger, en god forretning. På en enkelt dag den 9. december 2011, to måneder efter indvielsen var overskuddet yuan ( kr.). Ledelsen regner med, at der kommer to millioner turister om året, og hver af dem må købe en indgangsbillet til 260 yuan (234 kr). Ledelsen regner med turistindtægter på over 500 mio. yuan (450 mio. kr.) om året. Nogle turister, måske især udenlandske, vil nok savne lidt underholdning: Der er intet aften- eller natteliv, ingen cafeer eller karaoke-barer, ingen internetcafeer i Huaxi. Og narko og spil er forbudt. Den hemmelige fabrik Nogle kinesiske økonomer og samfundsforskere siger, at Huaxi er et specielt tilfælde, som ikke kan efterlignes, blandt andet fordi æren for miraklet kan tilskrives en eneste person, Huaxis kommunistiske partichef fra landsbyens grundlæggelse i 1961 til 2003, Wu Renbao. Han var som 82-årig (født 17. november 1928) en af hovedpersonerne ved festlighederne i anledning af 50 års jubilæet og benyttede jubilæet til at fortælle kinesiske og udenlandske medier historien om, hvordan det hele begyndte. Det var en fattig landsby, den unge Wu Renbao var blevet leder af. Alle i landsbyen måtte arbejde hårdt blot for at tjene til en cykel, som det udtrykkes i en kinesisk reportage om landsbyens udvikling til en kæmpekoncern med en årlig omsætning på 50 mia. yuan (45 mia. kr.). Den unge partichefs mål var, med hans egne ord, at føre landsbyens beboere ud af fattigdommen og gøre dem rige. Men det mål kunne ikke nås gennem landbrugsarbejde landbruget kastede ikke nok af sig, der skulle produceres varer, som kunne sælges til virksomheder rundt om i Kina. I 1969, midt under Maos kulturrevolution, indrettede han i al hemmelighed i landsbyen en fabrik, der skulle producere skruer. Det skulle ske i hemmelighed, fordi Mao betragtede en fabrik som et kapitalistisk fænomen, der var forbudt. Så når der kom inspektion fra Beijing, sørgede jeg for, at alle tyve arbejdere på fabrikken blev sendt ud på markarbejde. Når inspektørerne var taget af sted igen, vendte arbejderne tilbage til fabrikken. Udadtil kritiserede vi kapitalismen, men indadtil brugte vi den. Den hemmelige fabrik gav et par millioner yuan (kroner) til landsbyens kasse. Da det kommunistiske parti i begyndelsen af 1980erne gjorde op med Maos stramme planøkonomi og tillod virksomhederne at lade markedskræfterne afgøre, hvordan produktion og priser skulle udvikle sig, kunne partichefen i Huaxi helt åbenlyst fortsætte omlægningen af landsbyens erhvervsliv. Det økonomiske mirakel Det helt store vendepunkt kom i marts 1992, da manden bag Kinas store økonomiske reformer, Deng Xiaoping, offentligt erklærede, at det var glorværdigt at være rig. Han satte sig dermed i spidsen for et markedsøkonomisk reformprogram, der gjorde det muligt at eksperimentere med nye veje til at gøre folk rige. Det var lige, hvad Huaxis partichef kunne ønske sig. I de følgende år gik det gået hurtigt med at oprette nye virksomheder, især inden for jern-, 4 KINABLADET NR. 53 FORÅR 2012\n5 stål- og tekstilproduktion. Virksomhedernes overskud tilfalder, dengang som nu, landsbyen og investeres i nye foretagender. En del af overskuddet udloddes en gang om året til landsbyens familier, der automatisk bliver aktionærer i de nye virksomheder. Rygtet om eksperimentet med den rige socialistisk-kapitalistiske landsby i Kina nåede også udenlandske medier. Amerikanske, britiske og andre vestlige mediefolk begyndte at lægge vejen forbi det økonomiske mirakel Huaxi. En medarbejder ved den amerikanske avis Washington Post skrev i 2006 om et besøg i Huaxi: Den årlige indkomst per indbygger er nu, ifølge landsbyens ledere, syv gange større end den gennemsnitlige indkomst for hele landet og tyve gange større end landmændenes gennemsnitlige indkomst. Mange af beboerne er nu, selv om de fortsat er registreret som landmænd, velhavere, der bor i toetagers huse med velplejede haver, der bringer tankerne hen på Washingtons forstadskvarterer. Huaxis ledelse har sørget for, at hele befolkningen har en sygeforsikring og pension, noget som mange af Kinas 750 millioner landmænd kun kan drømme om. Landsbyens kæmpekoncern Det var i Siden er mange flere virksomheder kommet til. De er samlet i en kæmpekoncern, Jiangsu Huaxi Group Corporation, der ejes af landsbyen. Den driver 57 virksomheder med interesser i så forskellige brancher som jern og stål, aluminium, traditionel medicin, transport, skibsfart, ejendomsmarkedet, tøj, tobak og finansvæsen. Gruppen beskæftiger ifølge koncernens oplysninger arbejdere. Råmaterialerne købes i bl.a. Brasilien og Indien, og der eksporteres forarbejdede produkter til 40 lande. Vi er ikke kommunister, vi er aktionærer, har Huaxis unge partichef siden 2003, Wu Xie en, sagt. Vestlige journalister, der har besøgt Huaxi, understreger, at landsbyens ledelse består af en lille kreds omkring den gamle partichefs familie. Alle informationer om landsbyens forhold skal godkendes af ledelsen, der også træffer alle beslutninger om landsbyens aktiviteter. Den 39-årige Wu Xie en blev enstemmigt valgt til at efterfølge sin 75-årige far som landsbyens partichef, da han efter eget ønske forlod posten som landsbyens leder. Det er ikke oplyst, om der var en modkandidat. Familielivet trives for øvrigt godt i Huaxi. Den gamle Wu, hans fire sønner og Wu-familiens øvrige børn og børnebørn, nevøer og niecer står i spidsen for mindst halvdelen af landsbyens vigtigste virksomheder og institutioner. Fælles om rigdommen Landsbyens oprindelige beboere og deres efterkommere, i alt 2000 personer, har meget at takke den gamle partichef for. Hver familie har krav på et hus på kvadratmeter og mindst én bil og har et par millioner yuan (kr.) i banken. Desuden har de velfærdsgoder som gratis sundhedstjeneste, skolegang osv. De får en fast løn og derudover en gang om året udbytte fra virksomhedernes overskud, men de skal aflevere en del af indkomsten til landsbyens fælles kasse. De er sikret arbejde og pension, men hvis de forlader landsbyen, kan de ikke tage noget med sig. Hus, bil, formue alt tilhører landsbyen. Den unge partichef Wu Xie en forklarer, at da der blev indført friere forhold for landbruget omkring 1980, valgte nogle at blive private landmænd, men vi i Huaxi valgte offentligt ejerskab. Den største fordel ved det er, at vi alle får del i den fælles rigdom. Til gengæld for alle goderne må Huaxis beboere vænne sig til at arbejde alle ugens syv dage. Men det er ikke noget problem, siger en ung moder til kinesisk radio. Vi kan få en fridag, når vi har brug for det. Til gengæld behøver vi ikke bekymre os om tøj, mad og andre daglige fornødenheder. Hjælp fra nabolandsbyer Arbejdskraften til de nye industriforetagender blev i første omgang hentet hos landsbyens beboere, men Landsbyen Huaxis nye vartegn, en 328 meter høj skyskraber, dominerer sammen med ni pagoder den gamle del af landsbyen, der har 2000 beboere. Udenom ligger landsbyer med beboere, som nyder godt af Huaxis arbejdspladser og velfærdsgoder. Skyskraberen er rammen om et luksushotel, der bidrager med mange millioner til landsbyens i forvejen velspækkede kasse. (Foto: China News). KINABLADET NR. 53 FORÅR\n6 hurtigt manglede man både plads og arbejdere til de nye virksomheder. Problemet blev løst ved at 26 nabolandsbyer stillede byggegrunde til rådighed for Huaxi, der samtidig kunne tilbyde nabolandsbyernes beboere fast arbejde til en højere indkomst, end landbruget kunne sikre. De fik desuden adgang til Huaxis gratis velfærdsydelser, men de får ikke del i virksomhedernes overskud. De er lønarbejdere, ikke aktionærer. Men samarbejdet med Huaxi er en stor fordel, siger en tidligere leder af en af nabolandsbyerne. En families årlige indtægt er mere end tredoblet, omsorgen for de ældre og handikappede er betydeligt bedre end før, og boliger og veje er blevet renoveret. Antallet af beboere under Huaxis administration steg med , og hertil kom migrantarbejdere, der er ansat som lønarbejdere uden særlige fordele. To vurderinger En medarbejder ved den amerikanske avis New York Times gengiver efter et besøg i Huaxi i juli 2011, hvordan Huaxis ledere selv opfatter, hvad de har skabt: Ved at holde os strengt til socialisme med et kinesisk særpræg har vi skabt en oase af velstand og en behagelig tilværelse, som hele verden misunder os. Den amerikanske journalists egen vurdering af Huaxi er: Hvad der betegnes som socialisme, minder udefra set som en gammeldags kapitalistisk virksomhed, tilsyneladende dygtigt ledet, med 2000 aktionærer, der lever en behagelig tilværelse. Men næsten alt legemligt arbejde udføres af, hvad Marx ville kalde proletariatet. En kinesisk professor, Fei-Ling Wang, der arbejder i USA, men har studeret forholdene i Huaxi, siger til avisen: Hvis alle migrantarbejdere blev behandlet som fuldgyldige medlemmer af samfundet, kunne Huaxi ikke eksistere. I Hongkong-udgaven af den officielle avis China Daily fandtes i 2003 et indlæg fra en velkendt kommentator, Yan Lieshan: Huaxi er noget af et slavesamfund. Ingen weekender, ingen ferie, intet privatliv. Alle lytter til en allestedsnærværende og almægtig gud. Folk må opgive meget af deres frihed i bytte for en forholdsvis høj levestandard. Dystre fremtidsudsigter Huaxi står nu over for en barsk virkelighed, skrev en af det kinesiske Huaxi, Kinas rigeste landsby, har villakvarterer, som en amerikansk journalist har sammenlignet med den amerikanske hovedstad Washingtons forstæder. Villaerne ejes af landsbyen og stilles gratis til rådighed for landsbyens oprindelige beboere. (Foto via Flickr). kommunistpartis aviser, Global Times, et par dage efter, at skyskraberen med den forgyldte kuppel var blevet indviet med store festligheder og hyldest i de kinesiske medier. Avisen citerer, hvad en lokal avis har skrevet om Huaxis fremtidsudsigter: Andelen af indtægter fra landsbyens vigtigste virksomheder, jern- og stålindustrien, er faldet fra to tredjedele til mindre end en tredjedel. Årsagen er stigende råstofpriser og faldende efterspørgsel, både fra kinesiske og udenlandske aftagere. Omkostningerne ved hurtigt vækst og forurenende, gammeldags økonomisk vækst kan ikke længere ignoreres, erkender lederen af det lokale kommunistpartis miljøafdeling. Derfor har landsbyen for nylig besluttet at lukke fem fabrikker inden for den kemiske industri, fordi deres giftige affald ender ude i lokale vandløb og Yangtze-floden. Partiets rolle Huaxis rigdom er skabt ved en kombination af socialisme og kapitalisme, lyder den officielle forklaring på landsbyens succes, men hverken den ældre eller den unge partichef lægger skjul på, at de foretrækker socialisme. Partichefens kontor er plastret til med billeder af Mao, og de første to linjer i landsbyens slagsang lyder: Himlen over Huaxi er det kommunistiske partis himmel. Huaxis jord er socialismens jord. Den gamle og den unge partichef erkender, at det ikke er lykkedes at udrydde kapitalismen, men landsbyen har nået et højere socialistisk niveau end resten af Kina, siger de. Kapitalismen er kun et overgangsfænomen. Hver familie her er rig, vort mål er at gøre alle i Kina rige. Kilder: Global Times, China Daily, Xinhua, Folkets Dagblad, Washington Post, New York Times, The Guardian, Reuters. 6 KINABLADET NR. 53 FORÅR 2012\n7 Facaden i Kinas ledelse krakelerer før partikongres Balladen om Bo Xilai Kommentar Af Flemming Ytzen En cocktail, der ville egne sig til en kriminalroman: en udenlandsk forretningsmand med forbindelser til toppen i det politiske hierarki findes død under mystiske omstændigheder, og alkoholforgiftning næves som dødsårsagen. En politichef, der har arresteret tusinder i kampagner mod korruption, forsøger at få politisk asyl i udlandet. Direktionen i klodens største virksomhed fyrer en af sine mest profilerede kandidater til ledelsen. Hans hustru er under mistanke for at være involveret i forretningsmandens død. Opgøret om den nu detroniserede partichef fra millionbyen Chongqing, Bo Xilai, kunne næppe være kommet på et værre tidspunkt. For det kolliderede med forårets samling i Folkekongressen og er nok den værst tænkelige optakt forud for partikongressen til oktober. Hvad fortæller hele sagen om Kinas ledelse? Præsident og partichef Hu Jintao og regeringschefen Wen Jiabao har gennem en halv snes år ikke forsømt nogen lejlighed til at fremhæve målsætningen om at ville fremme det harmoniske samfund ; en anstrengt eufemisme for en udviklingspolitik, hvor ledelsen ikke tøver med at fremhæve korruption, ulighed og sociale spændinger som nogle af de største udfordringer. Bo Xilais retorik og adfærd har passet skidt ind i partiledelsens forsøg på at fremstå som et harmonisk kollektiv, der udvikler samfundet til flertallets bedste. De rige eliters nepotisme og magtfuldkommenhed har været fænomener, som kinesiske medier kun omtalte som abstrakte fænomener uden at sætte navne og ansigter på. Bo Xilai sin megakommune med 32 millioner indbyggere som et fyrstendømme. Parrets søn kørte angiveligt i en Ferrari. Med en flamboyant og populistisk stil og brug af maoistisk-inspireret popkultur udfordrede de centralregeringens mere diskrete ledelsesstil. Gu Kailais forretningsforbindelser omfattede en britisk forretningsmand, Neil Heywood, der blev fundet død under uafklarede omstændigheder i november i fjor. Mange udlægninger i kinesiske sociale medier mere end antyder en sammenhæng med økonomiske aktiviteter, der ikke har tålt offentlighedens søgelys. Andre fortolkninger taler om, at Bo Xilai og Gu Kailai har været igennem et opgør, der har kostet både ægteskabet og netværket af økonomisk lukrative forbindelser til vestlige forretningsfolk. Alt sammen er det basis for spekulationer i frit løb, som får lov at stå uimodsagte, fordi Kinas medier ikke er frie og uafhængige, og fordi de ledende eliter er unddraget princippet om lighed for loven. De statskontrollerede medier har omtalt Bo Xilai-affæren i forsigtige vendinger og har brugt det argument, at fjernelsen af ham fra Politbureauet i sig selv beviser, at systemets interne kontrolfunktioner virker. Partiets disciplinkommission kan ikke været uvidende om, at Bos nærmeste familie har været dybt involveret i tvivlsomme finansielle anliggender. Når disse kom til offentlighedens kendskab, skyldes det utvivlsomt Chongqings politichef, Wang Lijuns spektakulære og fejlslagne afhopningsforsøg i februar, hvor han angiveligt bad om husly på det amerikanske generalkonsulat i Chengdu. Sagen om Bo Xilai og Gu Kailai har ikke det ringeste ideologiske indhold. Den handler om manglende ansvarlighed, dobbeltmoral og personlig vinding, der har rødder i et lukket system, og som ikke tolererer gennemskuelighed. Mange har nok troet, at med de udramatiske magtoverdragelser, Kina har oplevet siden Deng Xiaoping som uformel leder for en snes år siden, havde det kinesiske samfund udviklet en ledelseskultur fri for udrensninger, forfølgelser og personkampagner. Men nej, de statskontrollerede medier begrundede fyringen af Bo Xilai med helbredsgrunde, eftersom han var overanstrengt. Hvis noget er overanstrengt, er det et politisk system, der holder lederne fri for offentlig kritik og ansvarspådragelse. Kina er nået forrygende langt med at bekæmpe fattigdom, men er ydmygende langt bagud, når det gælder en moderne ledelseskultur. Flamboyant stil Bo Xilai, der kandiderede til en post i Kinas egentlige regering, Politibureauets Stående Udvalg, brød med partiets kollektive anonymitet. Sammen med hustruen Gu Kailai ledede Karismatisk og kontroversiel. Bo Xilai gav maoismen nålestriber på. Foto: Tony Fang. KINABLADET NR. 53 FORÅR\n8 Ønske om mere sikkerhed Nyt familiemedlem: en livvagt Flere og flere kinesere ansætter livvagter til at beskytte sig mod alle former for kriminalitet. En livvagt passer ikke blot på forretningsfolk, men også på deres familier. Nogle livvagter er næsten blevet et medlem af familien. Det sidste nye er stor efterspørgsel efter kvindelige livvagter. Af Flemming Poulsen Den 7-årige Zhang Li bor i en lejlighed midt i Shanghai sammen med sin mor. Når hun skal i skole, bliver hun diskret fulgt af to livvagter, der natten igennem har holdt øje med trafikken i kvarteret. Når pigen skal hjem fra skole, er de to livvagter parat til at følge efter hende. Moderen er direktør i et multinationalt firma. Hun er ret velhavende, så hun havde råd til at ansætte fire livvagter til, to og to, at passe på barnet døgnet rundt, efter at hun havde været igennem en bitter skilsmisse, beretter China Daily. Manden flyttede hjemmefra, men var fortørnet over moderens krav om skilsmisse og over at skulle give afkald på barnet. Hun anskaffede de fire livvagter af frygt for, at faderen skulle forsøge at bortføre barnet. Han dukkede faktisk op en dag og forsøgte at skaffe sig adgang til lejligheden, men de to livvagter opdagede ham og fik ham overtalt til at forlade området. En professor ved Det Kinesiske Folks Universitet For Offentlig Sikkerhed, Zhang Hong, siger til avisen, at flere og flere vil gøre brug af den slags tjenester. Folk er efterhånden ret godt tilfredse med deres levestandard, nu tænker de mere på deres sikkerhed. En livvagt må ikke lade sig mærke med noget, når instruktøren knuser en flaske over hovedet på hende. Hun skal være i stand til at fortsætte med det arbejde, hun var i gang med, uanset hvad der sker op og ned ad hende og den person, hun skal beskytte. (Foto: Scanpix). Vrede borgere Den voksende kløft mellem rig og fattig i Kina har skabt en hær af vrede borgere, der er utilfredse med, at de ikke har fået del i den stigende rigdom. De lader deres vrede gå ud over de nyrige, lyder det fra lederne af sikkerheds- og livvagtfirmaer. Forretningsfolk og andre nyrige fx kvindelige og mandlige direktører i multinationale selskaber, berømtheder inden for underholdningsbranchen kan berette om overfald og bortførelser med krav om en stor løsesum. Det er farligt at færdes ude, fortæller en af de rige, en investor, Gan Dongxia, til den britiske radiostation BBC. Nogle af mine venner er blevet bortført, så da mit firma voksede sig stort, følte jeg, at jeg måtte have livvagter til at beskytte mig. I nogle tilfælde er det andet end frygten for at blive udplyndret, der får folk til at anskaffe livvagter. En velkendt skikkelse i samfundsdebatten, Fang Zhouzi, har gjort brug af livvagter. Han er kendt for at afsløre svindel med akademiske arbejder og tilfælde af pseudovidenskab. En aften blev han slået ned af to bøller i nærheden af sit hjem. Han slap uskadt fra overfaldet, men den omstændighed, at det var så let at overfalde en kontroversiel samfundsdebattør, fik ham og andre til at opsøge et livvagtfirma, beretter det kinesiske nyhedsbureau Xinhua. Filmstjerner og andre ombejlede berømtheder hører også til den udsatte gruppe, der gør brug af livvagter. Livvagtfirmaer godkendt Det har ikke skortet på firmaer, der har tilbudt virksomheder sikkerhedsvagter, men en forordning fra 2000 forbød disse firmaer at tilbyde egentlige livvagter til private. De blev så kaldt noget andet, fx sikkerhedskonsulenter. Men i april 2011 blev forbuddet ophævet. En virksomhed i Henanprovinsens hovedstad Zhengzhou fik myndighedernes tilladelse til at tilbyde virksomheder og privatpersoner specielt uddannede livvagter. Firmaets chef, L. Wenqi, siger til China Daily, at hans livvagter hovedsagelig består af tidligere soldater, personer, 8 KINABLADET NR. 53 FORÅR 2012\n9 der har dyrket kampsport på højt plan, og folk, der har taget eksamen fra sportsuniversiteter. Klienterne vil hovedsagelig være folk i underholdningsbranchen, velkendte forretningsfolk og berømtheder samt deres familiemedlemmer. Ni måneders uddannelse Som noget nyt dukkede de første firmaer specielt for kvindelige livvagter op i En af de nyrige forretningskvinder, Wen Cui, grundlagde hvad hun kaldte et personligt sikkerhedsfirma. De kvindelige får samme grunduddannelse som de mandlige, men skal igennem et ekstra træningsprogram for at kunne tilpasse sig forskellige roller, som mandlige livvagter er mindre velegnede til. De fleste livvagtfirmaer beskæftiger både mandlige og kvindelige livvagter. Wen Cuis firma uddanner og beskæftiger kun kvindelige livvagter. En 22-årig kvinde, Sun Yiyao, der uddanner sig til livvagt i en af de største livvagtfirmaer, Tianjiao Special Guard and Security Company i Beijing, har fortalt det britiske nyhedsbureau Reuters, hvordan uddannelsen foregår. Sammen med ni andre kvinder er hun udvalgt til at deltage i et fire ugers introduktionskursus og, hvis hun består, i et otte måneders kursus som afslutning på uddannelsen. De trænes i kampsport, i at skygge en person og ledsage en kendt person på en forretningsrejse. Desuden lærer de, hvordan de skal opføre sig korrekt over for forretningsfolk, så der ikke opstår misstemning mellem kunden og hendes forretningsforbindelser, og i at samarbejde med kunderne. De lærer også, hvordan de kan overmande en person, der vil angribe en kunde, og de lærer, hvordan de kan afvæbne en bølle, der er bevæbnet med et skydevåben og en kniv. De må ikke lade sig mærke med noget, når instruktøren knuser en flaske over hovedet på dem. De skal kunne fortsætte, hvad de er i gang med, selv om der sker noget helt uventet op og ned ad dem og kunden. Sun Yiyao har en eksamen fra et universitet, men foretrækker en tilværelse som livvagt. Hun nyder den hårde træning, siger hun til den britiske tv-station Sky News: I Kina betragtes kvinder som en sårbar gruppe, og samfundet ser ned på dem. Men det er ikke tilfældet med en kvindelig livvagt. Som kvinde er jeg meget stolt over at være i stand til at beskytte en mand eller måske endda en hel gruppe. Eftertragtet job Kvindelige livvagter er stærkt efterspurgte, fortæller den 28-årige administrerende direktør for Geghis Security Advisor i Beijing, Chen Yongqing, til Global Times. Kvinder i den udsatte gruppe foretrækker kvindelige livvagter, fordi de ikke vækker opsigt, som mandlige livvagter gør. En kvindelig livvagt kan præsenteres som en sekretær eller assistent, og sikkerheden er ekstra stor, fordi livvagten kan følge kunden overalt, helt ind i soveværelset, hvor en mandlig livvagt jo ikke har adgang, og det kan svække sikkerheden. At være kvindelig livvagt er et eftertragtet job. På en uge modtog Cheng Yongqing 3000 ansøgninger, en tredjedel fra universitetsstuderende. Selve arbejdet som livvagt virker tiltrækkende, men det er desuden en fordel, at uddannelsen er kortvarig, og lønnen er som regel i toppen af, hvad unge kvinder kan få ude i erhvervslivet. Et af de største livvagtfirmaer opgiver begyndelseslønnen for en kvindelig livvagt til yuan ( kr.) om året. Det er betydeligt mere end gennemsnitslønnen i Kina. Kvindelige livvagter får gennemgående en højere løn end deres mandlige kolleger, fordi de lettere kan tilpasse sig forskellige roller, som en mandlig livvagt ikke kan påtage sig, siges det. En tredjedel af Kinas millionærer er kvinder, så der skulle ikke foreløbig være mangel på rige kunder til kvindelige livvagter. Der er heller ikke mangel på livvagter. Et firma i Shanghai har 6000 livvagter ansat. Foto udlånt af GSA Safety Consultation Kursister i bikinier Et af de firmaer, der uddanner kvindelige livvagter, har givet anledning til en hidsig debat i kinesiske medier og på internettet. Firmaet GSA Safety Consultation i Beijing begyndte i januar 2012 et specielt kursus for ti kvindelige livvagter som led i deres uddannelse. Debatten skyldtes, at kurset foregik på en strandbred på Kinas turistmål nr. 1, tropeøen Hainan i det Sydkinesiske Hav, og at kursisternes træningsdragter var farvestrålende bikinier, der kun dækkede det allermest nødvendige. Livvagtfirmaets direktør, den 28-årige Chen Yongqing, sørgede for, at billedbureauerne blev forsynet med billeder af de unge bikiniklædte kvinders træning. Billederne fandt vej til medier i hele Kina og til tusinder af hjemmesider og blogge på internettet. Hvorfor blev kurset holdt på en tropeø,og hvorfor optrådte kursisterne i bikinier, blev der spurgt igen og igen på internettet. Firmaets direktør har i et interview med den amerikanske tv-station CNN forklaret, at træningen foregår på tropeøen, fordi klimaet her er ideelt til et hårdt træningsprogram. Men hvorfor skal de unge kvinder træne i bikinier? Fordi, svarer direktøren, det forøger deres viljestyrke. Hvis de kan tåle at blive skældt ud offentligt og samtidig kan gennemføre et hårdt træningsprogram i bikini, viser det, at de har eller er ved at opbygge en stærk karakter og en høj psykologisk tolerancetærskel. KINABLADET NR. 53 FORÅR\n10 Spøgelsesbyer? Livet i de tomme vækstbyer Til trods for den kritiske mediedækning af Kinas moderne spøgelsesbyer finder man en udbredt optimisme blandt tilflyttere. Kinas moderniseringstiltag i landets råstofrige minoritetsområder er ikke nødvendigvis slået fejl. Af Michael Ulfstjerne En af Kinas selvstyrende regioner, den Autonome Region Indre mongoliet, er hjemsted for et af tidens mest spektakulære eksempler på hastig byudvikling som følge af økonomisk vækst. Ordos Regionen, der typisk forbindes med Genghis Khan, nomade og minoritetskultur, er blevet genstand for en transformation af historiske proportioner. Områdets enorme ressourcer af hovedsagelig kul, naturgas, kashmiruld og ædelmetaller har igennem det sidste årti resulteret i en dynamisk og eksplosiv urbanisering i en skala der selv for Kina er bemærkelsesværdig. Alligevel er det fortællingen om spøgelsesbyen Ordos, der har stjålet mediernes opmærksomhed. De diagnosticerede den nye halvtomme by som urban misvækst udsprunget af fejlslået byplanlægning. Ordos blev således selve symbolet på Kinas voksende ejendomsboble. På denne baggrund tilbragte jeg i sommeren 2011 to måneder i Ordos by i og omkring dets nye spøgelsesdistrikt, Kangbashi. Men her tegnede der sig et lidt andet billede. Til frokost i spøgelsesbyen Det er ved at nærme sig frokosttid i Kangbashi, nu bedre kendt som Kinas moderne spøgelsesby. Efter et kort besøg hos den lokale afdeling af Ministeriet for Land og Ressourcer ankommer jeg på parkeringspladsen. Selv om offentligt ansatte i Kina almindeligvis ikke rangerer blandt samfundets bedst betalte, viser typen af biler på parkeringspladsen et lidt overraskende billede. Offentligt ansatte i Ordos lokalregering lader til at have fået hver deres lille bid af den økonomiske vækst, der har karakteriseret regionen igennem det seneste årti. Store skinnende firehjulstrækkere såvel som de nyeste modeller af 'hurtigløbende biler' (paoche) som Mercedes, AUDI, BMW og sidst, men ikke mindst det der lader til at være offentligt ansattes absolutte favorit Toyota Land Cruiser Prado (LexusVX) hver og en er ordentligt anbragt side om side uden for den bevogtede bygning. Min vært med det etnisk mongolske navn Dalai, der betyder hav, har været ansat i afdelingen gennem mere end tyve år. Efter at have vist mig rundt i ministeriets nyistandsatte afdeling guider han mig ud til sin Toyota Land Cruiser. Vi er på vej til frokost efter at have tilbragt et minimum af tid på hans kontor. For det meste tager Dalais sekretær sig af opgaverne, og Dalai kan derfor tilgodese venner, lystfiskeri og de nødvendige tiltag for at kunne etablere sin familie bedst muligt, når de engang flytter bopæl til det nye distrikt. Som de fleste andre offentligt ansatte, der nu arbejder i spøgelsesbyen, bor Dalai stadig i den gamle bydel, der ligger godt 30 kilometer derfra. På vejen henter vi to af Dalais venner, der vil gøre os selskab til frokost. De arbejder henholdsvis i afdelingen for Økonomiske Affærer og Kangbashis Elektricitets Bygning; hver af disse bygninger udgør en lille del af Ordos nye administrative hovedsæde Kangbashi. Vi kører igennem Kangbashis brede alleer. Monumentale og ikoniske bygninger rejser sig langs med de snorlige akser i det nye distrikt. Anerkendte arkitekter fra både Kina og udlandet har designet flere af disse bygninger. På vores lille tur kommer vi forbi række efter række af moderne boligblokke, kontorbygninger, kulturelle institutioner, blandet med talløse nye byggepladser. Ved foden af kommunistpartiets massive administrative sæde, flankeret af ikoniske kulturinstitutioner, ligger det, der nu er et af Asiens største springvand. Dette er lidt efter lidt blevet et yndet sted for familier og unge par at mødes i skumringstimerne, hvor farverige vandstråler skydes 200 meter op i vejret, akkompagneret af øredøvende mongolsk musik. Tæt ved vores oprindelige udgangspunkt i Ministeriet for Land og Ressourcer, går vi ind i en etnisk mongolsk indrettet restaurant. De fleste pladser er allerede taget. Trods det halvtomme distrikt er vi åbenlyst ikke de eneste, der er taget til frokost i spøgelsesbyen. Mine værter hilser uformelt på mange af de andre gæster. Dalai er ikke tilfreds med larmen og de små hårde sæder i den åbne del af restauranten og får os hurtigt placeret i et stort rektangulært rum. Meget eksklusivt. Udsmykningen præges af den mongolske minoritetskultur i en udstrækning, der står i absurd kontrast til den ekstreme modernisme udenfor. Jeg fortæller om min akademiske interesse i områdets pludselige udvikling, imens vi (liggende på brikse i imaginære jurter) kæmper os igennem ret efter ret af kødfulde portioner, ledsaget af den lokale yak-te. Jeg bliver hurtigt afbrudt, da Dalai insisterende beder mig om at skrive noget pænt om Ordos og ikke blot følge strømmen af journalister (og nu også antropologer), der valfarter til Ordos for at skrive historien om den tomme by og den forfejlede udvikling. Dalai forsikrer mig, at 'alt tager tid, og byen skal nok i sidste ende tiltrække flere folk'. I sommeren 2011 var dette en udbredt holdning blandt lokale i Ordos, der var trætte af den negative pressedækning. Dalais ene ven tilføjer lidt drillende: ja, skriv endelig noget pænt. Skriv, at man i Ordos, under 10 KINABLADET NR. 53 FORÅR 2012\n11 KINABLADET NR. 53 FORÅR\n12 hver eneste kubikmeter, kan finde mindst et ton kul, en masse naturgas, værdifulde metaller og på toppen af alt det en masse snavs. Da væksten kom Før væksten slog til, var Ordos mest kendt for at være gravstedet for den store krigsherre Genghis Khan. Mod både nord, øst og vest omsluttes Ordos af den Gule Flod og mod syd af den Kinesiske Mur. Faktisk var Ordos indtil 2001 slet ikke kendt som Ordos, men fungerede som en af Indre Mongoliets administrative enheder under det mindre fængende navn Yekeju Liga (en administrativ enhed, der indtil for få år siden var mere udbredt i den Autonome Region Indre Mongoliet). Det var derfor først i 2001, at Ordos blev etableret som en bykommune. Forandringen fra ligaer til bykommuner er, foruden at være et moderniseringstiltag, også tegn på den kinesiske stats stræben efter administrativ, og i nogen grad kulturel homogenitet. Ordos har på rekordtid opnået en af Kinas højeste økonomiske vækstrater. Siden 1990 har en massiv udvinding af kul, naturgas, ædelmetaller og etablering af sværindustri været med til at skrive et nyt kapitel i Ordos historie. Sideløbende med en effektivisering af kuludvinding igennem det fortløbende årti (og dermed en sekstendobling af udvindingen) så man også en stigning på procent i byens samlede bruttonationalprodukt (BNP). Ikke mindre end 90 procent af lokalregeringens indsamlede skatter kom fra udvindingen af naturressourcer. I 2011, efter blot et årtis hæsblæsende vækst annoncerede Ordos' partisekretær, at byens BNP (per indbygger) havde indtaget førstepladsen i Kina og havde dermed udmanøvreret de steder i Kina, der almindeligvis forbindes med Kinas økonomiske spring frem. Dermed måtte den kinesiske væksts kendte centre som Shanghai, Macao og endda Hongkong se sig slået af Ordos, hvis man alene måler på procentopgørelser. Fortællingen om spøgelsesbyen Det var dog en lidt anden historie, der fangede mediernes opmærksomhed nemlig en historie om spøgelsesbyen. Trods den fantastiske vækstrate forblev den nye bykommune nemlig foruroligende tom. Både internationale og kinesiske medier har siden flokkedes om at pege fingre ad den storstilede udvidelse af Ordos by med det nye administrative og kulturelle område, Kangbashi. Fotoreportager viser de ejendommelige kulturinstitutioner uden publikum; endeløse rækker af allerede solgte lejligheder uden beboere; brede og forladte alléer der strækker sig kilometer efter kilometer gennem en bydel, der er skabt i Corbusiers ånd. Ikke én skæv vinkel og dog en komplet fiasko hvis man bekender sig til den mest populære udlægning. Fortællingen om spøgelsesbyen indskriver sig i en længere tradition for at kritisere autoritære regimers forsøg på at fremtvinge udvikling, der sjældent tager højde for lokale indvendinger. Tankerne kunne falde på partiets massemobiliseringskampagner som Det Store Spring Fremad og Kulturrevolutionen, hvor befolkningen blindt måtte følge regeringens opfordringer. Historiske tragedier som disse er med til at kaste mørke skygger på nyere moderniseringstiltag. Det er dog ikke tilstrækkeligt at forstå byudviklingen i Kinas minoritetsområder ud fra centralregeringens moderniseringstiltag. En stadig større del af kinesiske byer er formet af private initiativer. Dette gælder i høj grad også for Ordos, hvor området Kangbashi nødvendigvis må forstås som et resultat af særligt to faktorer: det kinesiske ejendomsmarked og udbredelsen af private og illegale lån. Disse lån udgør et udbredt system af mere eller mindre formaliserede institutioner, der gerne spinder renter på omkring 60 procent årligt. Selv om der ikke findes megen statistik på dette område antager man, at disse lån har været hovedindtægtskilde for over halvdelen af befolkningen igennem de sidste ti år. Langt størstedelen af disse penge bliver brugt til at udvikle og købe ejendom. I særligt grelle tilfælde hører man om, hvordan ejendomsudviklere har gældsat sig i det private lånemarked for beløb, der nærmer sig de 400 millioner kr. Alt dette uden at have sat fødderne i en bank. Nogle af disse skyldnere er simpelthen forsvundet, mens andre har hængt sig eller er sprunget ud fra de tomme bygninger. Myndighederne i Ordos prøver ihærdigt at regulere den løbske økonomi, men indtil videre uden meget held. Udover blot at konstatere at de tomme bygninger beviser den fejlslagne byudvikling i Kinas randområder, er det imidlertid også fristende at stille spørgsmålet: Fejludviklet, for hvem? På tværs af alder, klasse, arbejdsforhold og etnicitet forbinder de fleste lokale udviklingen med en vis stolthed. Og, som bilerne og de tomme - men solgte - lejligheder i det nye distrikt viser, har væksten indfriet en række vigtige materielle drømme hos en stor del af lokalbefolkningen. Som så mange andre steder i Kina er fast ejendom indbegrebet af en sikker investering; samtidig er det et af de vigtigste kriterier for, at unge mænd vil anses for egnede til at indgå i et ægteskab, idet de unge kvinder først og fremmest ser på om den tilkommende har egen lejlighed Kun få, og som oftest kun tilflyttere, kan genkende idéen om, at de løbske investeringer i byggeriet har skabt en ejendomsboble. Vel vidende at næsten samtlige ejendomme stod tomme, kan lokale nemt køre gennem rækkerne af tomme ejendomme uden at begribe, hvorfor nogle kunne finde på at kalde det en boble. En enkelt lokal offentligt ansat gav mig dog ret i, at der kunne være tale om en slags boligboble, men af en særlig ejendommelig art. Nemlig en boble der ikke kunne briste en 'jernboble'. Den hastige vækst lader til at skabe små huller, hvor lokale kan indskrive sig i den modernistiske drøm om Ordos spring fra blot at være en 12 KINABLADET NR. 53 FORÅR 2012\n13 KINABLADET NR. 53 FORÅR\n14 Ordos har på rekordtid opnået en af Kinas højeste økonomiske vækstrater. De enorme mængder af naturressourcer, der findes i Ordos, har været hoveddrivkraften i væksten, hvor langt størstedelen kanaliseres ind i et stadig mere skrøbeligt ejendomsmarked. Trods den fantastiske vækstrate er den nye bykommune forblevet foruroligende tom. Både internationale og kinesiske medier har siden flokkedes om at pege fingre ad den storstilede udvidelse af Ordos by med det nye administrative og kulturelle område, Kangbashi. 14 KINABLADET NR. 53 FORÅR 2012\n15 fattig og ukendt afkrog af landet til at kunne måle sig med de største af Kinas økonomiske succeshistorier. Hullerne skaber helheden Som Dalais ven nævnte under vores frokost i Kangbashi, findes der, udover hobene af værdifulde naturressourcer, en masse såkaldt 'snavs' i Ordos. Men dele af dette snavs lader til at være blevet forvandlet til leveog luksusbrødet for den brede befolkning. Små indbringende tjenester imellem offentligt ansatte og ejendomsudviklere, ejendomsspekulation for den brede befolkning, indtægter ved udlejning af jammerlige lokaler til den tilrejsende arbejdskraft, små kortsigtede investeringer og fordelagtige købsaftaler etc. Især har det føromtalte illegale lånemarked spillet en enorm rolle i lokalbefolkningens private økonomi. I dette tilfælde har netop fraværet af regulering været med til at skabe de små indbringende huller i utopien. Men udestående gæld mellem venner og bekendte er begyndt at vise utopiens skyggesider. Sideløbende med at ejendomsmarkedet slår revner, bliver rygter, usikkerhed og vold mellem skyldnere og lånere en del af dagligdagen for lokale i Ordos. I feltet mellem den storstilede udvikling af nye modernistiske byprojekter og de mere uformelle rutiner, hvor lokalbefolkningen udnytter de små huller til egen vinding, danner der sig et billede, hvor selv tomme byområder kan finde deres berettigelse. Man kan endog argumentere for, at det netop er disse huller og det ufuldendte i udviklingen, der muliggør, at lokale selv, tilsyneladende uden de store indvendinger, investerer i storstilede moderniseringstiltag. Og i sidste ende lader det til, at det kun er bemærkelsesværdigt få, der uden omsvøb begræder lokalregeringernes og udviklernes forsøg på at bygge nye byer i Kinas ressourcestærke minoritetsområder. Michael Ulfstjerne er uddannet antropolog, ansat som ph.d. studerende ved Center for Komparative Kulturstudier på Københavns Universitet. Michael har opholdt sig i Kina igennem længere perioder siden 2006, hvor han, foruden sin interesse for kinesisk byplanlægning, har beskæftiget sig med moderne kinesisk kunst og udviklingen af en kinesisk kulturindustri. Michael Ulfstjerne holder foredrag om spøgelsesbyen Ordos i Dansk-Kinesisk Forening tirsdag den 8. maj 2012 (se bagsiden). Samtlige fotos til artiklen er leveret af forfatteren. Privatiseringen af byrummet Man ser en stigende grad privatisering af det kinesiske byrum. De mest magtfulde ejendomsudviklere er oftest en blanding af private og statsdrevne virksomheder. Selv om staten er central på mange områder er en langt større del af byrummet formet af private entreprenører, udviklere og finansieret af private investorer. Dertil må også nævnes det voksende marked for ejendomme som følge af Kinas forbrugermarked. Særligt en tendens hvor borgeres identitet nu afspejles i, hvor og hvordan man bor og ofte skal vise en række sociale forhold som klasse, alder, etnisk tilhørsforhold, arbejdsforhold etc. Det var først fra slutningen af 90erne, at der blev åbnet for private forbrugerlån. Disse var hovedsageligt rettet mod køb af ejendom og biler. At få et lån krævede dog at man kunne fremvise bevis på ens folkeregisteradresse i en by (by-hukou), gode kredit- og arbejdsforhold samt en juridisk gældende salgsaftale. Overproduktionen af byrum kan også forklares som en konsekvens af en spekulation, hvor fast ejendom opfattes som en slags opsparingskonto for mange familier. For at begrænse overdreven investering i ejendom har lokalregeringen i mange områder af Kina iværksat strenge restriktioner på private lån. Dette har skabt et stigende behov for cirkulationen af kapital udenfor de gængse institutioner, og med dette har udbredelsen af private og illegale lån hurtigt vundet indpas i Kinas økonomi. KINABLADET NR. 53 FORÅR\n16 Omstilling Den nødvendige indvandring Kvinder fra Kinas nabolande bidrager til at rette op på balancen mellem kønnene Af Shen Haimei Kina har historisk set været et land af udvandrere, hvor borgere på jagt efter arbejde og et nyt liv er udvandret til USA, Europa og Sydøstasien. Men nu er forholdene ved at ændre sig, og flere af de kinesiske udvandrere er blevet bedre uddannet og søger ansættelse eller optræder som velhavende investorer på det globale marked. Kina er nu blevet kendt som verdens fabrik og en af de største økonomier i verden og tiltrækker internationale indvandrere på jagt efter arbejde og et nyt liv. Kina er således blevet et mål for udenlandske indvandrere i stedet for udvandrere. Fra hvilke lande Ved den seneste folketælling i 2010 blev udlændinge, der boede i Kina, for første gang talt med og opgjort til i alt Tabellen viser top ti landene. Hvorfor kommer udlændingene? Indvandrerne kommer af mange forskellige årsager som f.eks. for at drive handel og gøre forretninger, arbejde, studere og bosætte sig. Der dukker Tabel. Top ti lande for udlændinge bosat i Kina Nummer Land Antal 1. Sydkorea 120, USA 71, Japan 66, Burma 39, Vietnam 36, CANADA 19, frankrig 15, INDIEN 15, tyskland 14, AUSTRALIEN 13,286 Data fra National Bureau of Statistics of China, April 29, 2011 ) internationale samfund op i Shanghai og Beijing og i adskillige provinser, bl.a. Guangdong, Zhejiang og Yunnan. Beijings Korea Town, Wangjing, menes at huse mere end koreanere. I Shanghai bor over japanere med den største gruppe i Gubei distriktet. I Mellemøstgaden, som er en muslimsk basar i Yiwu i provinsen Zhejiang, findes det måske største internationale grossistmarked for små varer i verden. Afrika Zone ( Kinas Brooklyn ) i Guangzhou rummer henved afrikanske småhandlende, som har boet her med deres familier i det seneste årti. I Yunnan-provinsen i og omkring byerne Lijiang og Dali, som er på Unescos Verdensarvliste, er der mange vestlige turister, som med deres bosættelse i årevis har skabt lokale kosmopolitter. Kvinder fra de asiatiske lande er blevet typiske indvandrere og spiller en vigtig rolle både på arbejdsmarkedet og i familierne. Således er tusinder af filippinske kvinder i de senere år rejst fra Hong Kong og Taiwan for at arbejde i Beijing, Shanghai og Shenzhen. Ligesom manglen på kvinder som følge af etbarnspolitikken og den store udgift til ægteskab (brudepris) har skabt et ægteskabspres og ført til en efterspørgsel på udenlandske brude købt i Rusland, Nordkorea, Vietnam, Laos og Myanmar (Burma). Fattige og fjerntliggende landsbyer i en del provinser er fx hjemsted for mange burmesiske brude, hvor nogle af landsbyerne er blevet givet øgenavnet sorte landsbyer på grund af de burmesiske kvinders mørkere hud og lille statur. Udfordringer De internationale indvandrere udgør nu det fjerde udsnit af Kinas befolk- ning, som før var opdelt i tre udsnit: landmænd, byboere og den flydende befolkning (interne migrantarbejdere). Den nuværende kinesiske immigrationspolitik er ineffektiv til at håndtere det stigende antal indvandrere på lovligt ophold samt de tre illegale: illegal indrejse, illegalt ophold og illegalt arbejde. Indvandrere med lovlig status er stadig omfattet af streng politisk kontrol. Der er meget begrænsede kvoter til opnåelse af Green Card eller permanent opholdstilladelse, og ansøgning om tilladelser er ofte politisk påvirkede: De bliver for det meste kun udstedt til kommunistpartiets internationale venner i stedet for til internationale indvandrere. Da Kina allerede har en overflod af arbejdskraft, er der er en tendens til i den nuværende immigrationspolitik at støtte modtagelse af indvandrere, som er højtuddannede, og som kan arbejde inden for højteknologi eller medbringe store investeringer. De mindre heldigt stillede kvindelige indvandrere, som fx de udenlandske brude med dårligere uddannelse og mindre færdigheder end de fleste indvandrere, har derfor ofte ikke mulighed for at indrejse lovligt og gør det så måske illegalt, enten med egne midler eller gennem menneskesmuglere. Dette er ikke kun et problem for de dårligt behandlede og ubeskyttede grupper af udenlandske brude: Udokumenterede, uregistrerede ægteskaber og udokumenterede indvandrerægtefæller stimulerer væksten af menneskehandel på tværs af Kinas grænser og har dermed en negativ indflydelse på hele samfundet. Legalisering Når det er muligt for den kinesiske regering at åbne for indvandring af talentfulde internationale indvandrere, så må det også være muligt at tiltrække indvandrere for at dæmme op for manglen på kvinder og opnå ba- 16 KINABLADET NR. 53 FORÅR 2012\n17 En fredelig invasion lance mellem kønnene og social harmoni. Lokalregeringer i Yunnan-provinsens grænseregioner nær Myanmar (Burma) har fx undersøgt en mere fleksibel politik med Blåt Kort for at kunne registrere og dokumentere de burmesiske udenlandske brude. Strategien med Blåt Kort spiller flere roller: For det første opfordrer det lokale beboere i blandede ægteskaber til at registrere deres ægteskaber hos den lokale myndighed. For det andet opnår indvandrerne lovlig status i modsætning til de illegale indvandrere. For det tredje giver det fordele for brudene selv, idet de kan få adgang til den nye land-kooperative sygesikring og andre offentlige velfærdsydelser. Adgangen til Blåt Kort er et pilotprojekt og har derfor begrænset indflydelse. Denne kreative politik er dog et vigtigt skridt hen mod legalisering af ægteskabsindvandrere i Kina. For en fuld lovliggørelse af indvandring i Kina skal der imidlertid ske en reorganisering eller en opbygning helt fra bunden af det kinesiske immigrationssystem, så det kan imødekomme Kinas forvandling fra et udvandrer- til et indvandrerland. Shen Haimei er professor i antropologi på Yunnan Universitet i Kina. Hun er tidligere gæstestipendiat på Center for Northeast Asian Policy Studies (CNAPS), Brookings Institute, Washington, USA. Oversat og forkortet af Pia Sindbjerg. Artiklen blev oprindelig publiceret af Brookings Institute og kan læses i sin fulde længde på dette link: shen.aspx?p=1 Verden rykker indenfor udlændinge i Kina udgør kun 0,05 procent af folketallet. af Pia Sindbjerg At kineserne imidlertid er begyndt at få øje på og interesse for, at udlændinge på mere permanent basis flytter til Kina fremgår af den begivenhed, at Kina for første gang har optalt bosiddende udlændinge i Kina i forbindelse med folketællingen i slutningen af Udlændinge udgjorde nøjagtig , næsten Set med kinesiske øjne er det et stort antal, men set med vestlige øjne et lille antal, idet de udlændinge i en befolkning på mere end 1,34 mia. kun udgør 0,044 procent af den samlede befolkning. Det betyder, at Kina har den mindste procentdel af udlændinge i hele verden, hvor alene Danmark har en befolkning af udenlandsk fødte indbyggere, som er større end hele den udenlandske befolkning i Kina. I slutningen af 2011 mødte jeg professor ph.d. Joseph Gregory Mahoney, som er ansat som lektor på East Asia Normal University i Shanghai. Han har med sin treårige opholdstilladelse adgang til forskellige sociale velfærdsgoder og har mulighed for at få forlænget sit ophold. Joseph er et eksempel på, hvorledes Kina nu deltager aktivt i den globale jagt på gode hoveder. Udlændinge som Joseph kan du møde i de store byer, men ude på landet er der langt mellem de fremmede. Det kan antropologen M.E. Strickland fortælle om. Fra 2008 til 2010 boede han i en by med en befolkning på omkring (småt efter kinesiske forhold) i Shandongprovinsen. I de to år så han ikke en eneste udlænding. Der gik rygter om en sydafrikaner, som underviste i engelsk på et lokalt gymnasium, men antropologen mødte ham aldrig og havde en mistanke om, at han nok allerede var rejst for længe siden og at snakken om ham blot fortsatte længe efter, at han var rejst. Det ville ikke have været forbløffende. Kortvarige glimt af udlændinge på gennemrejse i området som turister eller på forretningsbesøg i en af de lokale fabrikker havde en tilbøjelighed til at blive emner for sladder. Med få måneders mellemrum kunne Strickland høre sætninger som der var en canadier ovre i den anden by i sidste uge, eller man har set to tyskere på hospitalet forleden dag. Blot det, at disse to begivenheder blev kommenteret, viste, hvor sjældent og hvor mindeværdigt det var for de lokale. Men faktisk mødte han mange personer, som hen over årene fortalte ham, nogle gange helt oprørte, at han var den første udlændinge, som de nogensinde havde mødt. Denne skildring er kun få år gammel og står i skarp kontrast til det at være fremmed i store metropoler som Beijing og Shanghai, hvor ingen længere vender hovedet efter en udlænding. Omkring halvdelen af udlændingene har boet i landet mindre end to år og kun en femtedel i mere end fem år. Ud af det i forvejen lille antal udlændinge har ganske få haft længerevarende ophold. Alene i Beijing blev der kun givet 311 Green Cards fra , og i de seneste syv år er der over hele landet kun udstedt omkring et tusind permanente opholdstilladelser. Danmark er ikke opgjort separat i folketællingen, men den danske ambassade i Beijing anslår, at det samlede årlige tal på danskere i Kina (inklusive turister) ligger på omkring Hvorfor er Kinas udenlandske befolkning så lille? Der er ikke en umiddelbar forklaring, men at gruppen af udlændinge er i vækst, og at de nu er med i folketællingen viser, at myndighederne i Kina er opmærksom på, at den globale menneskevandring er nået til Kina som følge af landets åbning til omverdenen og behovet for udenlandsk viden og ekspertise. KINABLADET NR. 53 FORÅR\n18 Ungdom Jeg vil gerne arbejde hos Mærsk Lin Ke fra Tangshan var heldig, da han blev udvalgt til at studere i Danmark. Af Jette Mechlenburg På Beijing Foreign Studies University hvor der studeres 46 sprog blev der i 2009 oprettet et institut for nordiske sprog. 15 unge danskstuderende fra Kina fik i juli 2011 mulighed for at besøge Danmark. Lin Ke, som her giver sit indtryk af Danmark og danskere, er fra en fattig familie, men takket være ØK s Almennyttige Fond, kom han af sted. Interviewet er foregået udelukkende på dansk. LIN KE - Foto: Jette Mechlenburg Hvor kommer du fra? Og hvordan fandt du på at studere dansk? Jeg kommer fra Hunan-provinsen. Min hjemby er Tangshan. Det er også formand Maos hjemby. Jeg valgte dansk som mit hovedfag af forskellige grunde. For det første har jeg læst mange af H.C. Andersens eventyr på kinesisk. Jeg ville gerne lære dansk for at læse hans værker på dansk. For det andet er der ikke så mange mennesker i Kina, der kan dansk, så det må være let at finde et job i Kina. Det håber jeg i hvert fald. Der er mange danske virksomheder i Kina, fx Mærsk, Novo Nordisk, Novozymes, Danfoss, Grundfos. De er alle meget store, så jeg håber jeg kan finde job hos en af disse. Da jeg gik i sidste gymnasieklasse, kom der nogle folk fra til vores universitet for at vælge nogle studerende. Jeg var heldig at blive valgt. Vi skulle igennem en eksamen i engelsk og kinesisk. Mine forældre var uden uddannelse. Min far har tjent penge ved at køre taxa, men man betaler ikke så meget i skolepenge, vi har godt kunnet klare os. Mine forældre har sparet sammen til min uddannelse. Nu er min mor alene, min far er død. Min mor arbejder på en fabrik, der laver små ting til biler. De venlige danskere Hvordan var dit første indtryk af Danmark og danskere? Jeg kan huske den første dag, jeg ankom til København. Jeg var overrasket over, at der ikke var så mange mennesker. Når man er i Kina, er der mennesker overalt. Da jeg kom til RUC, skulle jeg selv finde mit kollegium, og derefter blev der holdt en lille fest. Der var mennesker fra forskellige lande på dette sommerkursus, de kom fra hele Europa. Jeg var den eneste der kom fra Asien. Danskerne er meget venlige, lidt tilbageholdende, men de vil altid være parate til at hjælpe en udlænding som mig. Jeg kan huske, da jeg kom til Trekroner Station. Jeg står bare på gaden og kigger rundt hvor RUC er. Så kommer en mand hen til mig og spørger, om jeg har brug for hjælp. Selv om Danmark er et lille land, er det kendt i hele verden, både på grund af H.C. Andersen og den nye teknologi. Noget jeg meget godt kan lide er Danmarks marker, de er meget smukke. Danskerne er meget høje, alting i Danmark er meget dyrt og danskerne er meget rige. Jeg har besøgt en anden familie, de har et lille hus. Det er meget normalt her. I Kina er det svært at købe et lille hus eller en lejlighed, for priserne er meget høje, det er utroligt dyrt. I min hjemby bor vi i en lille lejlighed, som vi har fået fra mine bedsteforældre. Er undervisningen meget anderledes på RUC end i Kina? Ja, det er den, men jeg har også en lærer i Beijing, der kommer fra Danmark, så jeg har lært meget om den danske måde at undervise på. En kinesisk lærer vil ikke stille os spørgsmål, han vil fortælle os noget, og vi skal bare huske. Selvfølgelig er der mange studerende i en klasse, så der er mindre mulighed for at snakke og diskutere et bestemt emne. Jeg synes der er en god balance her. Man kan stille nogle spørgsmål og få noget at vide. Hvorfor Christiania? Hvad har du fået med hjem fra dette kursus? For det første har jeg lært en ny dansk forfatter at kende, Helle Helle, vi har læst hendes nye bog 'Dette burde skrives i nutid'. For det andet har jeg lært mange europæere at kende, og for det tredje har jeg været i Danmark og mødt danskere, og det er det vigtigste. Vi har været i København, på Louisiana og på Christiania. Jeg ved ikke hvorfor vi skulle spise aftensmad i Christiania. Men før vi spiste, gik vi rundt i 20 minutter og mødte mange mærkelige mennesker. Der var også noget ulovligt hashsalg. Fortæl lidt om hvordan I lærer dansk? Vi har lytteøvelser - vi skal lære at arbejde som tolke - vi har oversættelse, vi skal læse meget dansk litteratur. Jeg har fx læst digteren Ingeman. Det er meget svært, fordi der er så mange ord der ikke bruges i Danmark nu og ikke kan findes i en ordbog, men det er meget smukt skrevet. En jeg særlig godt kan lide er Karen Blixen. Jeg har selv læst Karen Blixens fortællinger, hun skriver også en slags eventyr, helt anderledes end H.C. Andersens eventyr. Hun er en meget god forfatter. 18 KINABLADET NR. 53 FORÅR 2012\n19 Tre skoleelever om at være ung i Kina Hvordan foregår jeres undervisning til daglig? Vi er 15 studerende, 6 drenge og 9 piger fra forskellige provinser. Vi har tre lærere, den danske lektor Jørgen Ehlers, en kinesisk lærer Cheng Ting, og den tidligere danske ambassadør i Danmark, Gua Zhenjian. De tre lærere har tre forskellige måder at undervise på. Jørgen er dansker og underviser os på den danske måde. Ting er en ung lærer, så hun har en ny måde at undervise på. Gua er lidt gammel og underviser os på den måde, som vi blev undervist i på gymnasiet. Det er også meget godt, for i hans timer kan vi lære mange ting om Danmark, om dansk kultur, Danmarks samfundsforhold, økonomi og moderne teknologi, og om forbindelsen med Kina. Et år efter grundlæggelsen af Den Kinesiske Folkerepublik fik Kina diplomatiske forbindelser med DK. Jeg kan huske i 2010, hvor 60-året for disse forbindelser blev fejret. Der var mange udstillinger i Beijing i den anledning, bl.a. en med H.C. Andersens papirklip og en med Dronning Margrethes decoupager. Der mødte jeg prins Joachim. Jeg har også mødt danskere i Beijing fx Niels Hav og Lars Bukdahl. Han skrev en artikel, da han kom tilbage til Danmark, om en kineser ved navn Kåre, og det er mig, det kalder jeg mig selv. Hvad vil du når du er færdig med din bacheloruddannelse? Jeg kunne godt tænke mig et job med forbindelse til Danmark, i Kina eller i Danmark. Det er hvad jeg drømmer om. Et job i et dansk firma i Kina, hvor jeg også rejser til Danmark. Jeg vil gerne arbejde hos Mærsk. Desværre har vi ikke endnu fået mulighed for at besøge danske firmaer. Vi har besøgt Danmarks ambassade i Beijing. Jeg personligt har fået noget arbejde på det Danske Kulturinstitut i Beijing. Jeg skal oversætte nogle danske artikler til kinesisk og oversætte nogle dokumenter til en udstilling. Jeg har også oversat nogle sangtekster til kinesisk. Kinesisk kærestekultur Af Julie Landboe-Christensen Hvid, Cecilie Lynegaard Clausen, Ida Marie Østrup I Kina har de unge sjældent kærester. De ligger under hårdt pres fra deres forældre, som synes, at de skal bruge al deres tid på at studere og få en god uddannelse, så de engang kan forsørge dem. For i Kina står det faktisk i lovgivningen, at børn har forsørgerpligt over for deres forældre, og nutidens unge par bliver nødt til at arbejde endnu hårdere for at forsørge forældrene, fordi de er børn af etbarnspolitikken. Uddannelse betyder alt Den sociale status i Kina betyder rigtig meget. Derfor nærmest forbyder forældrene deres børn, at de laver andet, der kan tage tiden fra skolearbejdet. Og det gør kærester jo. Man mener, at den bedste læretid er fra 8 til 16 år, og derfor vil forældrene ikke have, at man spilder den tid på kærester og venner. Der er dog stor forskel på, hvordan forældre opdrager deres børn i storbyerne (fx Beijing og Hong Kong) og hvordan de opdrager dem i de små byer. Storbyerne er meget moderne og er mere under vestlig indflydelse. Det betyder, at de får lov til at bruge mere tid på kærester, end hvis de havde boet i en lille by. For i de små byer holder de sig til de gamle traditioner. At blive gammel Hvis man fylder 28 i Kina uden at have en kæreste, bliver de fleste forældre bekymrede. De fleste kinesere bliver gift i midten af tyverne, og hvis man er 30 år, er man gammel og skal skynde sig at blive gift. Så længe det ikke er med en europæer, ifølge forældrene. De vil gerne kunne tale med deres børnebørn og være sikre på, at de får den rette opdragelse. Derfor råder næsten alle kinesiske forældre deres børn til ikke at gifte sig med europæere. De fleste i Kina får deres første kæreste, når de er år. Og det er lovligt at gifte sig, når man er over 20 år (kvinder) og over 22 år (mænd). Mens man i Danmark får sin første kæreste omkring års alderen og må gifte sig, når man er 18 år. At være homoseksuel Langt de fleste homoseksuelle i Kina fortæller aldrig nogen om deres seksualitet. At være homoseksuel er nemlig stadig et tabu i Kina. Det er et tabu, fordi de fleste kinesere er præget af traditionen, der siger, at mand og kvinde gifter sig og får børn. Det var først i 2001, at myndighederne fjernede homoseksualitet fra listen over psykiske sygdomme. Før da kunne man blive arresteret for at være homoseksuel. Den officielle avis China Daily fastslog i 2005, at der var omkring 30 millioner homoseksuelle i Kina, men tallet er svært at gøre op, da mange ikke ønsker at afsløre op med deres homoseksualitet. Kinas unge er tilbageholdende med at udstille deres kæresterelationer. Foto: farm4.static. KINABLADET NR. 53 FORÅR\n20 Anmeldelse Det absurde i smerten Frisk og anderledes indblik i Kinas nyere historie Yu Hua China in Ten Words Pantheon Books, New York 2011 Af Pia Sindbjerg Det er noget af en opgave at beskrive Kina i 10 ord, hvilket forfatteren Yu Hua har sat sig som opgave og kommer meget flot fra. Gennem ti afsnit med overskrifter som folk og leder, revolution og forskelle, efterabe og snyde lykkes det Yu Hua på sin særlige humoristiske, realistiske og personlige måde at give os en fortælling om Kinas turbulente historie fra Kulturrevolutionen til i dag. Han er født i 1960 i en landsby i provinsen Zhejiang og opvokset under Kulturrevolutionen, hvor han selv var lidt af en bølle. Yu Hua er min kinesiske yndlingsforfatter, så det var med store forventninger, at jeg gik i gang med bogen. Han er mest kendt for romanen To Live, som er filmatiseret af Zhang Yimou og er en sørgmunter tour de force gennem Kinas historie fra midten af 40erne til 80erne fortalt gennem en historie om en families liv fra yderste rigdom til fornedrende fattigdom. Han har skrevet mere end seks romaner, som alle er udgivet i Kina og oversat til engelsk. China in Ten Words er imidlertid ikke blevet tilladt til udgivelse i Kina, formodentlig fordi det ikke er en roman, men poetlemisk indlæg om den aktuelle politiske situation i Kina, og måske også fordi Yu har haft et indlæg i bl.a. International Herald Tribune om 5. maj bevægelsen, som er en omskrivning for 4. juni Tiananmen opstanden. Yu Hua skriver i bogens indledning om, hvordan han i 1978 fik sit første job med at vaccinere skolebørn. Det skete med nåle, som blev genbrugt så ofte, at spidsen på nålen trak kødstykker ud af armen på hver eneste barn. Han anklagede senere sig selv for ikke at have prøvet det, så han selv kunne mærke, hvor smertefuldt det var. For når først andres smerte, skriver han, bliver en del af min egen oplevelse, så ved jeg, hvad det er at leve, og hvad det er at skrive. Der er intet som smerte, der kan forene folk, fordi forbindelsen kommer fra en kilde dybt inde i hjertet. Så når jeg i denne bog skriver om Kinas smerte, så skriver jeg også om min egen smerte, for Kinas smerte er også min smerte. Våbnet mod smerten er groteske episoder, som når han under Leder skildrer, hvordan han som barn begræd ikke at hedde Mao til efternavn for siden at finde ud af, at det måske var meget godt, da han hørte om en anden landsbys partiformand, som faktisk hed Mao. Landsbyboerne tiltalte ham Formand Mao, og han svarede naturligvis på denne tiltale. Det gik ham imidlertid ilde under Kulturrevolutionen, hvor han blev anklaget for at udråbe sig selv til den anden Formand Mao. Han forsvarede sig med, at det jo var byens borgere, der tiltalte ham og ikke ham selv. Men det hjalp ikke; han blev erklæret kontrarevolutionær. Eller våbnet kan være humor, som når Mao-dyrkelsen antager så groteske højder, at stort set alle ting blev indgraveret med Mao-citater og Maoportrætter, så selv indersiden af lokumsspande og spytbakker bar formandens portræt. Men også et våben som den kritiske røst, der udfolder sig i Revolution, hvor han sammenligner Kinas økonomiske mirakel med de samme magtfulde hænder, som drev revolutionen frem. Springet fra en fattig nation til verdens næststørste økonomi er sket med en revolutionær styrke, som under Det Store Spring Fremad. Dengang, hvor folkets entusiasme var så overvældende, at potter og pander blev smeltet om i hjemmelavede højovne, indtil hele systemet kollapsede med hungersnød og død til følge for millioner af kinesere. Den hensynsløshed, hvormed myndigheder og kadrer i dag sanktionerer entreprenørers nedrivning og omdannelse af store by- og landområder i udviklingens navn, lader intet tilbage i revolutionær ånd. Entusiasmen er stor, begærligheden for at tjene penge uden hensyn til almenvellet ligner Det Store Springs ånd og begærlighed efter magt og indflydelse. Og endelig moralens forfald som i Efteraber, hvor Yu bruger sig selv som eksempel, når han beskriver den accept, som kopiering og efterabning har fået i befolkningen. Det sker da Hua læser et interview med sig selv, som han aldrig har givet. Da han henvender sig til skribenten og siger, at han aldrig nogensinde er blevet interviewet af eller har talt med ham har skribenten den frækhed at svare, at det blot var en efterabning af et interview. Yu var målløs, men uden mulighed for at forfølge ham eller alle de andre som efteraber og kopierer og som synes en naturlig del af hverdagen for store samfundsgrupper. Yus evne til at finde det absurde i smerten kan gøre det udholdeligt at bære smerten og kan gøre det udholdeligt for os læsere at få et friskt og anderledes indblik i Kinas nyeste historie. 20 KINABLADET NR. 53 FORÅR 2012


Om Vores Rivaler IX - Side 798 - madridista.dk\n1 år 4 uger siden\t#9565 af Bismo\nMou er blevet fyret i Tottenham. Nok på tide at han går på pension.\n1 år 4 uger siden\t#9566 af Sahinovic\nBismo post=136065 skrev: Mou er blevet fyret i Tottenham. Nok på tide at han går på pension.\nIfølge enkelte eksperter herinde skulle vi jo have fyret Zidane for at ansætte José Mourinho - at man kan tænke i de baner er mildest talt bekymrende :-D\nFølgende bruger(e) sagde tak: Dios, andreashn, Bismo, Kimbo, Estadio Santiago Bernabéu\n1 år 3 uger siden\t#9567 af Elto92\nNåh.. det bliver ikke i denne runde at vi skal sætte vores lid til at vores rivaler smider point..\nBarca skal også nok køre den her hjem...\nDet bliver nogle afgørende runder.. puha for den...\nJeg mener stadig vi ligger med de bedste kort i og med, at atm og Barca tørner sammen og kan spænde ben for hinanden\n1 år 3 uger siden\t#9568 af Madrid1998\nSikke et selvmål af Getafe. Mod os er de koncentrere i 90 min, mod Barca gør de sådan noget. Alligevel er det os der “heldige”.\n1 år 3 uger siden\t#9569 af Fondo_Sur\nElto92 post=136453 skrev: Nåh.. det bliver ikke i denne runde at vi skal sætte vores lid til at vores rivaler smider point..\nEfter sidste pointtab er vi ikke længere favoritter. Atletico har det letteste program, og Barca er i bedste form. Real Madrid må til gengæld håbe på pointtab samtidigt med at man gør rent bord med en trup på sit yderste. Vi har også Sevilla, der også spiller med om mesterskabet. Så der er altså mange udfordringer endnu.\n1 år 3 uger siden\t#9570 af Raul7-2880\nHvis man ser bort fra Barcelonas nederlag mod os, har de ikke tabt i år 2021. Deres seneste nederlag var mod Cadiz. Efterfølgende har de kun haft 3 uafgjorte og resten har de vundet (17 sejr).\nDet er meget enkelt: Messi er i topform, hvorfor Barcelona naturligvis er favoritter.\n1 år 3 uger siden\t#9571 af Estadio Santiago Bernabéu\nRaul7-2880 post=136456 skrev: Hvis man ser bort fra Barcelonas nederlag mod os, har de ikke tabt i år 2021. Deres seneste nederlag var mod Cadiz. Efterfølgende har de kun haft 3 uafgjorte og resten har de vundet (17 sejr).\nHvis man ikke tæller ydmygelse med mod PSG, så har de ikke tabt. Historien er den same som den plejer: Barcelona er gode mod de dårlige hold.\nDermed er det ikke sikkert at de vinder mod Atlético Madrid.\n1 år 3 uger siden\t#9572 af Kiwes\nBarcelona er Messi FC. Så længe han spiller godt vil de altid være konkurrencedygtige. Jeg forstår godt at de gør alt for at holde på ham og ikke prøver at komme videre og lave samme fejl som vi gjorde med Ronaldo.\n1 år 3 uger siden\t#9573 af Estadio Santiago Bernabéu\nDen bedste nogensinde. Ligesom alle andre har han også sine udfald men set over en hel karriere kom hverken Alfredo, Zinedine, Cristiano, Diego eller Edson tæt på.\n1 år 3 uger siden\t#9574 af Elto92\nDet sjovt at jeres "bedste" ofte bliver hyldet herinde efter en kamp mod Getafe, Bilbao eller Levante\n1 år 3 uger siden\t#9575 af GuldsmedeN\nMessi eller ej, så er det klart, at det er atletico og barca som står bedst til at hive mesterskabet hjem. De kan begge afgøre det selv. Og selv hvis den skulle blive uafgjort, kan atletico stadig selv afgøre det.\nOdds (sidst jeg tjekkede) siger 2.4 på atletico og barca, og 5 på real\n1 år 3 uger siden\t#9576 af ElMadrid\nEstadio Santiago Bernabéu post=136462 skrev: Den bedste nogensinde. Ligesom alle andre har han også sine udfald men set over en hel karriere kom hverken Alfredo, Zinedine, Cristiano, Diego eller Edson tæt på.\nModsat alle andre navn på din liste, som var altdominerende og altafgørende i de store kampe i slutning af deres karriere, så er Messi efterhånden kendt for at forsvinde i de store kampe.\nJeg kan vitterligt ikke huske en stor kamp i de sidste 2-3 år, hvor han var den afgørende og alt dominerende spiller som bare nogen på din liste.\nDette gælder både landsholdet og Barca.\nManden er engang den største i sit hjemland...\nSidste redigering: 1 år 3 uger siden ved ElMadrid.\nFølgende bruger(e) sagde tak: Brylle, andreashn, El Siete


Åbent brev til Brønderslev Kommune\nDronninglund Fjernvarmes bestyrelse har idag sendt vedhæftede åbne brev og notat til Brønderslev Kommune.\nBrev og notatet beskrive de nyeste fakta om Vores EL-varmepumpe projekt.\nDronninglund Fjernvarmes bestyrelse kan fremhæve følgende fra notatet:\n Projektets oppumpning og recirkulering foregår uden for området for drikkevandsinteresser.\n Projektet medfører ingen risiko for grundvandskvaliteten hos Østvendsyssel Råvandsforsyning.\n Projektet påvirker ikke Råvandsforsyningens muligheder for forsyning med drikkevand til interessenterne.\n Projektet påvirker ikke muligheder for markvanding i området, ligesom der er stor kapacitet til yderligere tilladelser. I figur 3 ses at grundvandet i september måned ligger stabilt i kote 28, dette er incl. de mængder der er givet markvandingstilladelser til.\n Vandet recirkuleres lodret til samme grundvandsmagasin. Cirkulation af grundvandet er allerede påbegyndt i første vintersæson og foregår løbende således at recirkuleringen kan sammenlignes med nedpumpning.\n Drænfeltet placeres på et område der er fri for forurening - feltet er altså ikke placeret på en gammel losseplads, ligesom der heller ikke forefindes losseplads nedenfor drænfeltet, Jfr. figur 4 og 5 samt teksten hertil.\n Projektet medfører ingen forurening i drænfeltet, idet vandets recirkulering (lukket system) foregår i 2 til 6 meters dybde. Vandet, der recirkuleres er rent ifølge kommunens VVM-rapport, og eventuel forurening fra de øvre jordlag som nedsiver med regnvand vil ifølge VVM-rapport blive fortyndet 10.000 gange.\nFor god ordens skyld gøres opmærksom på at der er god positiv samfundsøkonomi, selskabs-økonomi og brugerøkonomi i projektet.\nAfslutningsvis vil bestyrelsen gerne understrege, at anlægget vil medføre en betydelig reduktion af CO2-, metan- og NOx- udledning samt at alle beregninger viser, der ikke er nogen risiko ved projektet hverken for drikkevandsinteressenter eller markvandere.\nBrev til Brønderslev Kommune.pdf\nNotat fra PlanEnergi.pdf


Konsortium bag den nye Storstrømsbro bestiller Danske Arbejdsbåde hos Tuco Marine - Danske Maritime\nKonsortium bag den nye Storstrømsbro bestiller Danske Arbejdsbåde hos Tuco Marine\nUdgivet den 20. december 2019 20. december 2019 af Lykke Nielsen\nTuco Marine Denmark har modtaget en dobbelt arbejdsbådsordre fra Storstrøms Bridge Joint Venture, konsortiet bag byggeriet af den nye Storstrømsbro. Bådene skal anvendes til understøtte det store danske infrastrukturbyggeri. Konsortiet har bestilt en ProZero 8m fuld kabine og en ProZero P-Top Crew Transfer Boat hos Tuco\n”Vi er enormt glade for at et så stort internationalt konsortium som SBJV I/S der jo netop har hele verden som deres hjemmebane, vælger at købe arbejdsbåde til byggeriet hos os i Danmark” udtaler Direktør i Tuco Marine Jonas Pedersen ”Dels er det jo en bekræftelse på at vores fartøjer er den rigtige løsning til de professionelle brugere og at vores fokus på at designe og bygge de bedste arbejdsbåde har været rigtigt. Men dels understøtter konsortiets valg jo også yderligere danske virksomheder som vores, med omsætning og arbejdspladser selv om det international konsortium kunne handle ind World Wide.\nBådene der nu er bestilt, og som skal leveres kort inde i det nye år, er designet og optimeret til at fungere som platforme til byggeriets offshore koordinering og overførsel af personale på vandet.\n”For SBJV er det vigtigt at have stabile og pålidelige både til det kommende arbejde til søs. Vi er afhængige af at skulle transportere mandskab frem og tilbage på Storstrømmen i de næste 2-3 år, så det har været positivt at kunne finde en lokal, danske, leverandør med de rigtige kompetencer”, siger Marinus Meijer, som er ansvarlig for byggeriet til søs.\nForuden rummelige fører- og kontrolkabiner, der har plads til hele besætningen, er bådene udstyret med velorganiserede arbejdsdæk. Kabinen beskytter besætningen mod det omgivende miljø, forbedrer komforten og giver ideelle arbejdsforhold for operatørerne.\nProZero-fartøjerne skal leveres med dobbelt påhængsmotorer for at sikre nem håndtering og fleksibilitet samt let vedligeholdelse.\nDen 8 meter lange ProZero Full Cabin leveres med forstærket fendersystem og komfort varme. Robuste gelændere og veldesignet adkomster er vigtige dele af dæklayoutet, som også har et agterdæk, der fungerer som en fuldbredde arbejdsplatform for besætningen på begge fartøjstyper.\nProZero bådene bygget af robuste letvægtskompositter, hvilket reducerer bådenes vægt og derved muliggør både højere hastigheder og lavere brændstofforbrug med følgende mindre miljøpåvirkning.\nGode sejlegenskaber og god ergonomi er nøglen til lange og udmattende operationer på vandet, og ProZero arbejdsbådene er designet til at levere netop det.\nMed sine non-stepped, variable deadrise V-bund, og en underløben stævn og brede shines, giver skroget en sikker og pålidelig platform til højhastighedssejlads og håndtere selv meget voldsomt vejr fremragende.\nProZero-både er tilgængelige i flere versioner, som alle er omhyggeligt skræddersyet til at passe til særlige brugerkrav. Cockpitlayoutet i arbejdsbådene er arrangeret for at maksimere brugen af avanceret driftsstyring og elektronisk hjælpemidler til sikker navigation\n”ProZero-serien tilbyder brugerspecifik design”, siger administrerende direktør for Tuco Marine, Jonas Pedersen. ”Disse både til SBJV I/S er et godt eksempel på dette – alt er designet og bygget i fuld overensstemmelse med kundens specifikke krav.”\nTuco’s centrale ambition er at tilbyde ProZero-skibe, der overgår de nuværende markedsstandarder med hensyn til både ydeevne, pålidelighed og service. Vi stræber også efter at være markedsledere inden for levering af de letteste, mest holdbare og mest pålidelige arbejdsbåde.\n“Det modulbaserede design gør det muligt for os at tilbyde kunderne en relativt kort leveringstid sammenlignet med markedsgennemsnittet, samtidig med at de får et produkt, der er skræddersyet til deres specifikke behov. Modulariteten gør det nemt at opretholde den meget høje standard for kvalitet og pålidelighed, vi stræber efter“, siger adm. Direktør i Tuco, Jonas Pedersen.\nDanske Maritime vil skabe netværk blandt industriens kvinder\nFarvel til et spændende år og goddag til et nyt


Selv om der findes mange datingsider, som har specialiseret sig i at formidle kontakt mellem mennesker, der søger partnere til uforpligtende sex, kan det også sagtens forekomme på såkaldte ”niche”-dating-sider som for eksempel Singleparent.dk.\nDet vil sige, at når du har din profil på Singleparent.dk, kan du godt ind i mellem få en opfordring til et ”one night stand”. Det er ikke ualmindeligt. Men i stedet for at blive sur eller fornærmet over det, kan du jo vælge at tage det som et kompliment. Hvad du vælger at gøre med opfordringen, er fuldstændig op til dig selv. Hvis du er på udkig efter et mere stabilt og længerevarende forhold, kan du bare takke nej – men hvis du synes, det lyder spændende, kan du jo undersøge, hvad sådan en opfordring kan føre med sig.\nJeg er stadig sexet\nFor mange af brugerne på Singleparent.dk handler det om at føle sig eftertragtet. At mærke, at der stadig er nogle, der tænder på én, selv om man har børn, og af den ene eller den anden grund er alene. Som Christina på 33 år siger: ”Da jeg blev skilt og pludselig var alene med to små børn tænkte jeg, at mit sexliv ville tørre ind og blive ikke eksisterende. Det viste sig dog, at meget langt fra sandheden. Efter jeg havde lagt min profil på SIngleparent.dk gik der ikke ret lang tid før jeg fik utilslørede opfordringer til uforpligtende sex. I starten afslog jeg blankt. Men efterhånden blev jeg mere modig, og da jeg en dag fik et tilbud fra en hammer-lækker fyr tænkte jeg, at nu skulle det prøves. Jeg var godt nok nervøs, da jeg skulle mødes med ham, men det gik hurtigt over. Og det blev en fantastisk aften og nat. Han var nok lidt mere drengerøvs-agtig, end jeg synes ville være fedt hos en kæreste. Men det var jo heller ikke det, vores møde handlede om. Jeg blev i hvert fald bekræftet i, at jeg stadig er sexet og god til sex – og jeg fik tanket godt med selvtillid af oplevelsen. På forhånd havde jeg indviet min bedste veninde i mine planer, så hun var klar som back-up, hvis jeg havde bruge for hende. Men det blev overhovedet ikke nødvendig, for fyren var bare helt fin! Ingen problemer. Heller ikke bagefter. Nu er det ikke så tit, at jeg har tid til et eventyr, men jeg vil alligevel snart på udkig efter en ny sex-date.”\nKlare aftaler på forhånd\nPå baggrund af Christina udtalelse kan man sige, at uforpligtende sex via netdating har sin berettigelse. I hvert fald når der er klare aftaler på forhånd. Nogle gange kan det naturligvis også udvikle sig, så det, der var forventet kun at skulle foregå en enkelt aften, bliver gentaget og måske endda udvikler sig til et fast forhold. Men det sker ikke ret tit. Et ”one night stand” lever som regel op til sit navn – det sker kun én aften.\nUndersøgelser viser, at det faktisk er rigtig mange brugere, der går længere end at flirte med en kontakt, de møder på Singleparent.dk. Det er der mange årsager til. For en stor dels vedkommende, er det behovet for nærhed, varme og forløsning, der lokker. Som aleneforælder, kan der godt være langt mellem snapsene, når det handler om at føle sig eftertragtet og sexet. Her styrer du selv, om du har lyst til et lille lagen-eventyr. Selve jagten – eller det at blive efterstræbt er spændende. Det får blodet til at rulle hurtigere og pulsen til at stige. Det er et rent adrenalin-kick. Men husk at beskyt dig!!!


Stress-hunde forløb -\n8 ugers forløb for\nhvad er en stress-hund?\nEn stress-hund er en hund, der gør, farer ud, trækker i snoren, mangler fokus, sover overfladisk eller ganske enkelt bliver overgearet.\nMange mennesker vil sikkert betegne en sådan hund som stædig, dominerende, ond, uopdragen og irriterende, og de vil måske give dig gode råd om, hvordan du kan vise den, at det er dig, der bestemmer.\nDet er ofte meget ensomt at være ejer af en sådan stress-hund, og det resulterer måske i, at du undgår at lufte din hund i den lokale park, hvor der er andre mennesker og hunde, eller du undgår at lufte din hund på bestemte tidspunkter af døgnet.\nDin komfortzone bliver så lille, at den til sidst føles som en spændetrøje, og din oprindelige drøm om at have en hund, som du kunne gå med hvor som helst og når som helst, bliver stille og roligt til et mareridt.\nJeg kender ALT til det, for jeg har selv været der!\nHvorfor opfører stress-hunden sig, som den gør?\nDin hund lærer hele tiden – 24/ 7.\nEn stress-hund, som er kommet ind i en ond cirkel, tager desværre de “forkerte” valg, fordi den oplever emotionelt ubehag i sin krop: Angst, frustrationer, sorg, for megen energi.\nEmotionelt ubehag i dens krop er årsag til, at den går hen og kæmper med den verden, som den lever i: Når der kommer gæster, når postbuddet kommer med en pakke, når den møder andre hunde i parken, når der kører biler eller cyklister forbi, når den skal hilse på fremmede mennesker etc.\ntre fejl, som kan gøre en stress-hund værre:\nVis den, hvem der er chefen!\nDu har sikkert hørt den før: “Du skal vise din hund, hvem der er dens leder!”\nDu lærer at bruge hårde kommandoer, kontrol og magt. Men det gør bare hunden endnu mere angst, frustreret og sorgfuld. Den adlyder dig kun, fordi den er bange for dig! Den tør ikke andet.\nDet, som du skal gøre, er at inspirere din hund til at tage de rigtige valg via små lege, og du skal have en strategi for, hvad du skal gøre for at holde din hund ressourcefuld, når og selvom tingene kører af sporet.\nNogle stress-hunde kan ganske enkelt ikke håndtere mødet med andre hunde og mennesker. Eftersom de er emotionelt “fyldt op” i forvejen, kan mødet med andre hunde og mennesker blive for meget for dem, og det gør ganske enkelt tingene værre.\nDu skal træne din hund i konceptet OPTIMISME, hvilket betyder, at du skal hjælpe den med, at mødet med nye ting i dens omgivelser er GODE i stedet for dårlige. Er din hund optimistisk, vil den være cool i forhold til nye ting.\nLær din hund “stå”, “sit”, “dæk”, “fremad” etc.:\nPå hundetræningshold lærer man på traditionel vis hunden “stå”, “sit”, “dæk”, “fremad” etc., men med en stress-hund kan det være meget svært at overføre denne læring til hverdagen.\nVi er i stedet nødt til at lære disse hunde koncepter og på den måde”forme” deres hjerne. Vi kan forme deres hjerne igennem special designede lege. Hunden lærer på den måde koncepter, og koncepter former deres personlighed.\nDin hunds evne til at vælge IKKE at jagte haren eller hoppe op af gæsterne.\nNår din hund VÆLGER at reagere på dig i stedet for omgivelserne.\nKan din hund tænke, når den er oppe og køre? Kan den sit indkald midt i en jagt? Den har brug for pålidelighed.\nFinder din hund alt nyt og anderledes er spændende? Optimisme er vejen frem!\nTillid er et essentielt for at opnå gåture, dyrlægebesøg, en dagligdag mm. uden negativ stress.\nEn rolig og afbalanceret hund er en glad, sund og velopdragen hund.\nMandag d. 17. august 2020 kl. 19 – 20\n8 gange (mandage)\nHjartbro Skovvej 7, 6541 Bevtoft\nVaccination eller titertest up to date\nkrav til ejeren:\nElsker sin stress-hund og har et ønske om at arbejde med dens personlighed med henblik på at få hverdagen til at fungere optimalt\nKr. 999,- (normalpris: kr. 1.499,-)\nMit navn er Gitte Nielsson, og jeg var i 90’erne en rigtig frustreret ejer af en ekstremt følsom og overgearet belgisk hyrdehund ved navn Qafka. Hun løb rundt på væggene, ødelagde alt i min lejlighed, angreb andre hunde mm.\nJeg valgte at tage udfordringen op med at være ejer af en stress-hund og søgte højt og lavt efter diverse løsninger, som kunne hjælpe hende til at få ro på.\nDet lykkedes IKKE, og jeg måtte give hende fred i en alder af 6½ år.\nPå baggrund af min erfaring med hunde, som “kører højt”, har jeg udviklet en metode til at kanalisere denne høje energi, så den bliver brugt positivt.\nJeg kombinerer min metode med min viden om hundens emotioner og koncept-træning, hvor man arbejder med hundens personlighed..\nJeg ønsker at spare dig for at bruge lige så mange år på at finde en løsning, som jeg gjorde, så du og din hund kan få en velfungerende hverdag\nTAG ACTION I DAG - TILMELD DIG FORLØBET!


Peter Bastian var en multikunstner af sjældent format | Kristeligt Dagblad\nNekrolog 28.03.17 Kl. 08:20\nMusikeren, fysikeren, forfatteren og billedkunstneren Peter Bastian var med rette en af Danmarks mest efterspurgte foredragsholdere. Nu er han død, 73 år\nI 2014 fik Peter Bastian konstateret akut leukæmi, og fik i første omgang kun stillet et par ugers yderligere levetid i udsigt. Det kom heldigvis til at gå anderledes, men nu er det uigenkaldeligt slut med at høre Peter Bastians virtuose spil, speedsnakkende begavelse og mærke hans varme indlevelse i sine medmennesker. . Foto: Helle Arensbak/Polfoto.\nAf statur var han en lille mand, alligevel fyldte Peter Bastian mere end de fleste. Han var en mand, der gjorde indtryk: Med sin indlevede og til perfektion spillede musik, med sine ord, der altid byggede på begavede, gennemtænkte overvejelser, med sin billedkunst, som han først sent i livet viste frem og ikke mindst med sit indtagende og ærligt medmennskeligt interesserede væsen.\nIkke så sært, at han var en af Danmarks mest efterspurgte foredragsholdere og derfor flittigt rejste landet rundt for at øse af sin store viden.\nI de sidste år af hans liv skete det med udgangspunkt i den lille sønderjyske by Løgumkloster, hvor Peter Bastian boede, fordi hans kone Helle Skaarup er forstander på Løgumkloster Refugium. Det sted fik en helt særlig betydning for Peter Bastian, der i sommeren 2015 valgte at blive døbt i byens store, smukke kirke. Han, der altid havde været åndeligt søgende og med egne ord om nogen har siddet med knæene i meditationsstilling, fik i Løgumkloster opfyldt sin længsel efter en kærlighed, der ikke bliver givet på betingelser.\nDet skete dels i mødet med Helle Skaarup, som han blev gift med i 2014, men det skete også gennem en stigende interesse for kristendommen.\nPeter Bastian fortalte, siddende foran døbefonten, denne artikels forfatter, at han følte sig hjemme i Jesus’ absolutte måde at tale om kærligheden på, og da han først havde fået den erkendelse, var det et naturligt skridt for ham at lade sig indlemme i den kristne familie.\nPeter Bastian voksede op i et hjem, hvor religion nærmest blev latterliggjort. Hans mor, operasangerinden Birgit Bastian, kom fra 1930’ernes Tyskland og hendes familie var socialister. Hans far, Gert Bastian, der også var operasanger, erklærede sig som både socialist og ateist. De lod Peter være, som han var, og det vil i barndoms- og ungdomsårene sige lidt af en enspænder. Forældrene gav ham dog Broby-Johansens billedbibel, og inspireret deraf tog han som 13-årig på en lang cykeltur til Nordjylland, hvor han sov på hølofter om natten og tegnede kirkernes kalkmalerier af om dagen.\nOgså i slutningen af sit liv havde han meget glæde af at tegne og male, men at han var en habil billedkunstner holdt han mest for sig selv. Indtil det forgangne efterår hvor han på refugiet udstillede nogle pasteltegninger inspireret af naturen omkring bopælen.\nMen det var som musiker og forfatter Peter Bastian for alvor gjorde sig bemærket. Hans store begavelse gjorde, at han nærmest samtidig læste teoretisk fysik på Københavns Universitet og uddannede sig til klassisk fagottist. Han blev blandt andet privatelev ved den rumænske dirigent og filosof Sergiu Celibidache og studerede og spillede klarinet i en årrække blandt folkemusikere på Balkan. Han opnåede stor international anerkendelse i Den Danske Blæserkvintet og var stifter af multimusikgruppen Bazaar, hvortil han komponerede en lang række numre.\nHans seneste udgivelse ”Bastians ballader” udkom sidste år og var især inspireret af den bulgarske klarinettist Nikola Jankov, som Peter Bastian havde et livslangt venskab med.\nHans bøger ”Ind i musikken” (1987) og ”Mesterlære, en livsfortælling (2011) er udkommet i store oplag, og i 1988 modtog han Danmarks Radios Rosenkjærpris.\nI 2014 fik Peter Bastian konstateret akut leukæmi og fik i første omgang kun stillet et par ugers yderligere levetid i udsigt. Det kom heldigvis til at gå anderledes, men nu er det uigenkaldeligt slut med at høre Peter Bastians virtuose spil, speedsnakkende begavelse og mærke hans varme indlevelse i sine medmennesker.\nHan efterlader sig sin kone Helle, datteren Olga fra et tidligere ægteskab, samt to børnebørn.\n29.08.2013 Kirke & Tro\n16.07.2001 Liv & Sjæl


Få mere komfort i din søvn med en kontinentalseng - din-nye-bolig\nFå mere komfort i din søvn med en kontinentalseng\nSøvnen er noget af det, der har den største afgørelse for vores helbred. Hvis vi tager til lægen og klager over noget som en god, gammeldags hovedpine, vil et af lægens første og mest automatiske og gentagede spørgsmål være, hvor meget søvn vi har fået – og om vi sover behageligt om natten.\nSlip af med søvnkomplikationer\nNår det er spørgsmålene, der møder os, når vi klager over helbredsproblemer, som langt de fleste mennesker har oplevet, hvorfor så ikke sørge for at kunne give lægen det bedste svar næste gang? Det bedste svar er vel, at man har sovet mindst syv en halv time i en komfortabel seng. De syv en halv timers ideelle søvnvarighed kommer af en påstand på Netdoktor.dk om, at det er det gennemsnitlige søvnbehov for voksne mennesker. Kom op i højden med en kontinentalseng, som vil kunne øge din søvntilfredshed. Kontinentalseng er en seng, der består af tre elementer: boxmadras, springmadras og topmadras. Med disse tre elementer stablet oven på hinanden, kan det ikke undgås, at sengen får en vis højde. Kontinentalsenge vil kunne give alle den komfort, de måske førhen har manglet i deres seng. Du kan desuden uproblematisk få en kontinentalseng med en bestemt hårdhed. Producenterne er nemlig godt klar over, at vi alle har forskellige behov for hårdhed af vores sengs madrasser.\nDu skal dog ikke kun beslutte dig for at købe en kontinentalseng. Du skal også overveje andre ting i sammenhængen; Du skal tænke over og træffe valget, om du vil have en sengegavl og dermed også kunne sidde nogenlunde behageligt op i sengen; Du skal vælge, om du vil have en enkeltpersons-, topersoners- eller halvandenmandsseng; Du skal vælge, hvilken tykkelse din topmadras skal have osv. Hvis du er på bar bund, vil forhandlerne garanteret hjælpe dig med vejledning omkring disse ting.