Blog Feed – Side 2 – Sydhavnsmamma – Historierne står i KØ\nTove Ditlevsen skrev en bog med den titel. En bog hvor smerten er så subtil at man nærmest ikke kan få øje på den. Hvor det er erindringernes skygger der fortæller om overgrebene, om smerten om det svære og ubærlige…\nBørn er en gave. Det kan vi vist alle hurtigt blive enige om. Min bedstefar sagde altid: “Børn er en guds gave og en fandens plage” – helt hvad han mente med det, ved jeg faktisk ikke, jeg spurgte aldrig. Skal jeg selv tolke ind i det, så tror jeg han mente at så længe de opførte sig ordentligt, på en måde de voksne mente var god opførsel, så var de en guds gave, og når de udfordrede deres omgivelser, så var de en fandens plage. Nu er det jo mange år siden min bedstefar døde som 87 årig, og som den gæve mand han var er jeg sikker på jeg kunne have fået en god snak med ham om den betragtning.\nI går aftes så jeg “Nødråb fra et børnehjem” i tv. Hjerteskærende og sønderrivende udsendelse, og jeg siger tak til de modige unge mennesker der dokumenterer det skete. De videoklip vi så havde på ingen måde noget som helst retfærdig magtanvendelse over sig. Det var brutalt, uden grund og på ingen måde i orden. Overgreb hedder det på almindeligt dansk. I mit liv som socialkonsulent har jeg gennem årene været i kontakt med forældre og børn der har været anbragt af det offentlige i andre boformer end den de blev født ind i. Jeg har besøgt og hørt om de opholdssteder som også er med i TV. En af mine bedste venner er en gammel Godhavnsdreng, jeg kender til livet som anbragt på godt og desværre mest på ondt.\nOg som jeg ser det så er det altid en alt for stor indgriben at anbringe, før alt andet er prøvet. Og sådan er det heldigvis også tit, at alt er afprøvet – anbringelsen kan også nogen gange komme alt for sent, og der er prøvet alt for mange andre foranstaltninger som ikke har virket, før man anbringer et barn – for at redde dem siger man, fra en fejludvikling.\nMange fagfolk vil skrive under på at et barneliv er skrøbeligt, fra fostertilstand, gennem fødsel og til de rammer teenage-livet, hvor de på egen hånd skal til at danne identitet overfor og op imod omverdenen. I alle de år, er de i de voksnes vold. De voksne som omgiver dem, sætter dagsordenen, de bestemmer livet for barnet, de er barnets rollemodeller, de er dem der skal støtte, undervise og udfordre barnet på hvert et udviklingstrin de er på. Børn fødes helt hjælpeløse, de ved ingenting, de kan ingenting, de er helt og aldeles overgivet til vores nåde, vores formåen. Og lad mig være den første til at sige, det er en kæmpe opgave at forme et liv. Det er på ingen måde nogen let opgave og dem der siger at vi kan det instinktivt, som vores mødre før os kunne, de ser ikke perspektivet med samfundets øjne, med udviklingens øjne med den omgivende verdens kravs øjne.\nFår et barn helt basis tryghed fra starten, så lykkes det for omsorgspersonerne for Forældrene, at skabe en tryg tilknytning så er et barn godt klædt på til næste fase, formår du der som forælder, som omsorgsgiver selv at tackle livet relevant, og stadig knytte an til dit barn, uden frygt og med tillid til verden, dig selv og dem du omgiver dig med, jamen så skal det nok gå… På opholdssteder og behandlingshjem er det bare ikke sådan. Kravene til personalet er for smalle, opsynet med stederne er mangelfuld og evnen til at lytte til børnene er mere eller mindre gået fløjten når først de er havnet der.\nSidste år skrev jeg en artikel i Information, læs her hvor jeg plæderede at man ikke kan lovgive sig ud af udsatte børns mistrivsel, der er gået noget helt tabt i den forståelse af hvordan man “Reparerer” et barns fejludvikling. Og jeg kan med sikkerhed sige at det ikke er med lovgivning, eller med flere anbringelser eller bortadoptioner. At anbringe børn på grund af mistrivsel, til steder hvor overgreb og High Arrousal hører til dagens orden, er i hvert fald slet ikke tilstrækkeligt eller på nogen måde det billede det offentlige bør stræbe efter at skabe af sig selv.\nDesværre er vi et sted nu, hvor det offentlige har udviklet en praksis der gør dem til fjenden, det offentlige er de onde – og det endda hvis en borger selv beder om hjælp. Kampen for at få hjælp er ualmindelig hård, den er umenneskelig endda engang imellem, og det er jo mennesker der i forvejen ligger ned der beder om hjælp… til alt muligt også til forældreopgaven.\nDet tager en landsby at opdrage et barn… ja det gør det også, men det tager også Kærlige arme, kærlige ord og varm kravssætning. Det tager tid og omsorg, det tager glæde og imødekommenhed. Det tager din og min indsigt og forståelse og det tager at lytte til det barnet siger… Det er hvad det tager at skabe et menneske ud af et barn der ikke trives… Og det mine damer og herrer, ser det ikke ud til at de nævnte opholdssteder er i besiddelse af, sådan som de blev fremstillet i går i TV.\nAflslutningsvis vil jeg sige at jeg også har besøgt gode, ansvarsfulde, kærlige ordentlige opholdssteder hvor man går med det gode og hvor fagligheden er høj. Ikke alle steder begår overgreb.\nNå – god weekend derude. Kys dine børn, lyt til deres stemmer, mærk deres hjerter slå – de fortæller vigtige ting.\nPosted bysydhavnsmamma 5. marts 2021 Posted inIkke kategoriseretLeave a comment on Man gjorde et barn fortræd…\nKom videre, slug kamelen og kom videre…\nIngen kunne vide hvilket år det ville blive, hverken sidste år, forrige år, eller dette år – som jo endnu ikke har været her ret længe, men allerede har sat kæmpe fodspor i min livsbane. Ingen tvivl om at der er gået en del forud, før jeg er nået hertil. Lad mig lige nævne: Ballerup Kommune, Stress, Ballerup Kommune, min gamle mor og hendes demens og alderdoms forløb – alt sammen noget der er skrevet om i andre blogs her på siden. Scroll og du skal finde 😉\nJeg lander i et nyt job i www.Dankbar.dk d. 1.12 2020, fast besluttet på at give den en alvorlig skalle i det her miljøterapeutiske behandlingsarbejde. Jeg er stolt af at være blevet inviteret ind her, stolt af at en kvinde som jeg respekterer og beundrer for hendes ild, hendes faglige dygtighed og hendes engagement, gerne vil have mig på sit hold. Jeg føler faktisk at jeg endelig er hende der er blevet valgt først til rundbold i skolen. Jeg starter og jeg klør på, jeg er til stede sammen med de unge, med personalet, i en for mig helt ny kontekst. Her lige før min 61′ års fødselsdag skal jeg lære noget nyt og spændende, Miljøterapeutisk behandlingsarbejde. Ikke at konceptet er mig helt fremmed, men her er det implementeret så meget, at uanset hvem du er, så kommer din egen historie i spil. Du møder ganske enkelt dig selv hele tiden og alle dine egne indre gordiske knuder, i mødet med de unge og i mødet med den indsats du skal præstere i samspillet med kolleger.\nHer gik jeg og var faktisk ret overbevist om at jeg var kommet virkelig langt – og det er jeg også – misforstå mig ikke, holdt op imod hvor jeg startede, så er jeg kommet langt…\nDa jeg så landede i Dankbar, kom jeg i kontakt med det her ordløse sted, det sted hvor jeg faktisk er tilknytningsforstyrret, fordi min mor havde det stramt lige på det tidspunkt hvor hun fik mig, fordi hun ikke selv formåede at vise eller håndtere sine følelser, så kunne hun bare ikke danne en tryg tilknytning, og det blev til det man kalder en “undgående tilknytning”, jeg blev en mester i at klare mig selv, jeg blev emotionelt undgående og praktisk dygtig – det er den helt korte version, og det er det jeg har arbejdet terapeutisk med i rigtig mange år – og altså stadig møder i mig selv.\nHer befinder jeg mig midt i Januar, i arbejdet på gulvet sammen med de unge, der kommer med problematikker som mine, lignende emotionelle udfordringer – de unge der ligner mig så meget da jeg var ung, de der som jeg gjorde, savner at mærke kærligheden, høre følelsernes sprog – pludselig befinder jeg mig her, i et setup hvor mit indre lille barn kan mærke savnet og længslen, barnet der ordløst begynder at “græde” indeni i mig – kalde efter det jeg aldrig fik.\nFUCK…. Var faktisk min første tanke da det gik op for mig at det var det der skete. Det går jo slet ikke det her. Jeg fik igen stress symptomer og klog af skade reagerede jeg på dem så hurtigt jeg kunne. Tog kontakt til chefen, sagde som det var at jeg ikke kunne tåle at være i miljøet – jeg tog mig selv og det jeg mærkede alvorligt og det blev jeg øjeblikkelig stolt af at jeg gjorde, og hvordan kunne jeg i øvrigt også gøre andet, med den viden jeg har om mig, og det jeg ved om de unges rejse – ikke at tage det alvorligt ville have været omsorgssvigt på en eller anden måde. Både af mig selv og af dem.\nJeg var klar til at blive afskediget, altså jeg var jo indenfor prøvetiden og det havde været det letteste i verden at høvle mig ud, jeg tænker jo at hun havde købt en anden vare end den hun nu sad med – men nej, jeg tilbydes at gå ned i tid, jeg får så meget omsorg at jeg nærmest ikke kan være i det, og bedst som vi får en aftale på plads pr. 1 februar, og mens jeg stadig er sprød, grådlabil og føler mig rystet over min egen reaktion på den miljøterapeutiske indvirkning, så dør min mor.\nJa man kan jo tænke at Universet sender mig ud i en turbulens igen og igen, så jeg lige kan lære det sidste – og jo tak det gør jeg så, og tager imod, men altså helt ærlig så kan jeg faktisk godt lide selv at bestemme hvornår læringen skal komme, på hvilken måde og den slags, men jeg tænker også at en del af mig har sluppet kontrollen, i en del af mig læner jeg mig ind i og stoler på at Universet har mig, holder mig og præsenterer mig for det der er bedst for mig. Min erfaring er jo også at vi ikke bliver presset ud i noget som vi ikke er i stand til at klare… Så det her skal også nok gå fint.\nKan du se hvordan det hele hænger sammen på en meget finurlig og smart måde – for det kan jeg.\nNu er min mor lagt til hvile, jeg har omlagt min arbejdssituation sammen med den kærligste af chefer, og alt er jo som det skal være.\nBind 2 i serien om Monica er på vej, lydbogen er indtalt og jeg har besøgt dygtige www.caritasfischer.dk som fortæller at der kommer mange gode ting min vej i dette år. Der indfinder sig så småt en følelse af frihed fordi jeg ikke længere skal tage vare på min mors trivsel (som jeg har gjort det de sidste 10-15 år) og jeg mærker så småt igen min indre styrke og lader min viden støtte mig, i min fortsatte personlige rejse mod et bedre hele.\nMine veje krydses af præcis de mennesker jeg har brug for, Jeg oplever præcis de ting jeg skal for at finde retning i mit liv…. Så igen: Alt er godt.\nHar du fået læst bogen jeg skrev og udgav i 2020? Du kan stadig nå det, køb den her: https://www.saxo.com/dk/og-ingen-taler-om-det_mona-kjaerulff-hansen_haeftet_9788793927445 – og lige om lidt kommer den på Lydbog.\nJeg bliver færdig med bind 2 inden længe, så kan du igen følge Monica på hendes rejse, og den kvikke læser kan vist godt regne ud hvem Monica’s persona er bygget på…\nDet var bare det jeg ville på denne skønne forårsdag i slutningen af februar.\nPosted bysydhavnsmamma 23. februar 2021 24. februar 2021 Posted inIkke kategoriseretTags:#Ogingentaleromdet, #Psykologi, #udvikling, PersonligrejseLeave a comment on Kom videre, slug kamelen og kom videre…\nNyt år, mit perspektiv og noget om tillid.\nDet er ikke gået ubemærket hen 2020. Ikke at særlig mange år gør det, men 2020 har især gjort sig bemærket overfor verden. Pandemien har raset, mange er døde af virussen Covid19 og mange har været meget syge. Nogle, blandt andet mig, har “bare” haft den som en almindelig influenza, med en lang restitutionstid efterfølgende. Det har ikke været nogen dans på roser, eller har det – for roser har jo netop torne og kan stikke noget så modbydeligt.\nHvad har det så budt på, eller budt ind med, at gennemleve en pandemi næsten i et helt år. Mange familier har omprioriteret livet, er kommet tættere på hinanden og set at der er andet der er vigtigere for dem end arbejde, fritidsaktiviteter, og det at være og leve i en bestemt kasse, som vores samfund gennem mange mange år har skabt til os. Vi har jo altid haft valget om at stå af ræset, og mange har gjort det gennem de sidste 25 år, men alt for mange hænger i, og hænger på (den) fordi det også har betydet at bo på en måde, som ikke tåler en svag økonomi, end ikke i korte perioder og det betyder at man SKAL arbejde, SKAL tjene en vis sum penge og SKAL leve op til enormt mange gængse uskrevne regler i samfundet. Jeg hylder dem der står af det samfundsbestemte og økonomisk funderede liv, dem der lykkes med at skabe sig et liv med udgangspunkt i behov, glæde og en her og nu strategi, hvor der er plads til kærlige indslag, børneliv og parforhold. Mange finder en vej i det, og får rent faktisk skabt sig et liv der er mere børnevenligt, bedre for kærligheden, i rolige fredfyldte naturskønne omgivelser.\nMette Frederiksen nævnte i sin nytårstale at provinsen skal have et løft, med flere nærpolitistationer og uddannelsesmuligheder, så man kan studere tættere på hvor man bor – det er en god ide. Så er der grobund for dem der gerne vil bo lidt udenfor byerne.\nPandemien har også skilt vandene på mange fronter. Konspirationsteorier har blomstret i en grad så der er taget drastiske skridt på flere sociale medier, for at undgå spredning af misk mask omkring hvem der styrer hvad – Bill Gates eller regeringen med illuminatis som chef og den slags sære ytringer. Alt baseret i mistillid til det system der gennem årtier er bygget op. Demokratiet er under lup, og det er ikke så skidt endda, men at udråbe folketingsmedlemmer til at være nærmest nazister er simpelthen så uordentligt at jeg slet ikke ved hvad jeg skal stille op med det. Der er en tendens, og den er desværre ikke helt ny, men en tendens til at de som har mistillid til deres omgivelser, også er dem der snyder systemet når de kan. Der er en tendens til, at det alt for ofte er laveste fællesnævner der danner basis for nye regler, nye lovgivninger og ny retning. Når vi kigger ordentlig efter, er de der føder og overlever i hverdagen på mistillid, dem som snyder og udnytter systemet for egen økonomisk vindings skyld, faktisk et fåtal ud af den samlede befolkning. Kunne vi som samfund finden en anden vej at gå, end at straffe de mange, for det de få udøver. Se bare hvor mange penge der er brugt på Inger Støjberg og hele hendes mærkelig måde at være i verden på. Med mistillid til de som er flygtet fra krig og ødelæggelse, de som søger hjælp og ophold, indtil de kan vende hjem igen – se lige hvor meget krudt der bliver brugt på høring efter høring og nu måske en rigsretssag. Hvorfor bliver hun ikke bare fyret, og så kunne de midler måske være gået til nogle af de flygtninge der har så meget brug for hjælp, fysisk, psykisk og på alle måder – kunne det ikke være en måde at fortælle Inger at hun er galt på den, at rent faktisk hjælpe de mennesker. Mennesker, der som hende og Palludan spreder had og mistillid, dem synes jer er svære at rumme. Jeg prøver virkelig, det gør jeg – men det er svært.\n“Jamen hvorfor prøver du at rumme dem Mona?” Ja det kan du spørge om, men det er fordi jeg ikke vil være en del af problemet men en del af løsningen – også en sætning der er blevet gentaget mange gange i løbet af 2020. Hvis jeg er med til at sprede mistillid og had, så er jeg ikke bedre end dem. Jeg nægter at leve mit liv uden tillid til det menneske ved siden af mig, overfor mig eller bag mig. Jeg har tilbragt en stor del af mit liv med manglende tillid til mine omgivelser. I årevis troede jeg ikke på at nogen ville mig det godt, at alle var ude efter mig… Der levede jeg et kummerligt liv, indtil jeg slap “anklageskriftet” jeg havde bygget i mit hoved, som havde fundet vej til mit hjerte. Jeg valgte at tilgive dem alle. Ikke kun mig selv, men alle de som gennem årene har gjort mig ondt. Det har taget tid, det har det – men mit liv er blevet så meget bedre med den kærlighed, omgående tilgivelse og den rummelighed det bibringer at gøre det. Tilgivelse handler ret beset ikke om de andre, men om selv at slippe byrden, som det er at holde fast i anklagen og det den gør ved dig. Smerten der følger med hele tiden at huske på hvem der gjorde dig ondt – det kan ikke betale sig, og skal man være millimeter demokratisk beregnende, så vinder skurken i det regnskab. Slip det fri, tilgiv dem og se og mærk at det giver dig luften og kærligheden tilbage i dit indre.\nVil du være med til at indgå en aftale om 2021. Ikke et nytårsfortsæt, eller andet der på den måde er tidsbestemt, men skal vi ikke aftale at tillid skal være et bærende element i fremtiden. At tillid og kærlighed skal være det vi går videre med. Jeg mener, hvis du og jeg gør det, så smitter det til naboen og til dem du stå i kø med i supermarkedet. Sammen kan vi sprede et budskab om at vi alle gerne vil hinanden det godt, at de folkevalgte politikere gør deres bedste (selv om de også klumrer i det engang imellem) så er de der jo alene fordi du satte dit kryds et sted hvor du tænkte det gjorde nytte. 2021 er kommunalvalgets år, sæt dit kryds der hvor du tænker det er et menneske der vil det gode, en som går dit ærinde med det gode – og ikke en der markedsføre sig ved at nedgøre eller udskælde andre mennesker.\nSkal vi ikke aftale at gøre det lidt bedre – som Nyrop sagde engang i sin nytårstale. Jeg vil i hvert fald arbejde videre med mig, i kærlighedens fodspor, i tillidens navn og i troen på at inde i os alle bor der en sjæl, et lille barn om du vil, som blev født med et rent hjerte og en smuk sjæl, hvor kun kærligheden kan herske.\nSidste men ikke mindst på en lidt mere privat note. 2020 blev året hvor jeg tog livtag med Ballerup Kommune og en ledelse der fralagde sig ansvaret for det dårlige arbejdsmiljø. Jeg har anmeldt dem til arbejdstilsynet og ligebehandlingsnævnet og så må vi se om det har nogen effekt – til jer der stadig er i Ballerup, jeg håber i vil fortælle mig om det hjalp, for jeres tavshed gjorde det bestemt ikke lettere… Du kan læse mere om det her: https://sydhavnsmamma.com/2020/12/01/den-er-lang-den-her-haber-du-vil-laese-med-alligevel/\nJeg blev headhuntet til et nyt job, og Tak for det Randi Tang og www.Dankbar.dk jeg skal nok falde til. Dankbar er et sted jeg i mange år har haft samarbejde med og haft stor respekt for. Der er et uforligneligt miljø hvori man arbejder for og med de unge der har det svært. Og det er FOR de UNGE. Der er ingen der tager pauser FRA de unge – vi er sammen om at skabe udvikling. Jeg ved jeg bliver dygtigere af at være der, og på den rejse forhåbentlig også hjælpe et par stykker eller 10.\nJeg øver mig på at bage surdejsbrød. Det begyndte jeg på i efteråret 2018 – jeg øver mig stadig.\nJeg udgav en bog. Eller, ikke bare en bog, men BOGEN som jeg har talt om de sidste 25 – 30 år. Nu er den der til alle kan læse. Det er blevet en anden bog end jeg troede, men sådan er det jo som bekendt med så meget. Den er blevet godt modtaget, der er gode anmeldelser og jeg er både stolt og glad. Bind 2 er på vej – og kender du et forlag der ikke skal have penge for at udgive, så peg gerne i min retning.\nMin gamle mor hænger på endnu. Hun er lige blevet 88 år og hendes demens svinger hende ud og ind af virkeligheden. Vi omkring hende er blevet dygtige til at være med den virkelighed hun nu har. Nogen gange skal man virkelig gøre sig umage for at forstå den…\nMine skønne døtre er her i mit liv, med hele deres liv. Stadig lærer jeg så meget af dem, knuselsker dem og har dejlig meget kontakt med dem – jeg er for evigt taknemmelig fordi vi fandt hinanden. Universet bar jer frem til mig.\nSidst men ikke mindst, mine dejlige veninder, der hele tiden minder mig om hvor langt jeg er kommet, som spejler mig og ser mig som det hele menneske jeg er. Jeg håber du også har sådan nogle omkring dig i dit liv.\nSå kommer der ikke mere i denne omgang. Gå med fred og kærlighed. Med tillid og tilgivelse hånd i hånd, vis verden hvem du er i dit hjerte – så skal det nok gå alt sammen.\nPosted bysydhavnsmamma 3. januar 2021 4. januar 2021 Posted inIkke kategoriseretLeave a comment on Nyt år, mit perspektiv og noget om tillid.\nDen er lang den her… Håber du vil læse med alligevel.\nINGEN BILLEDER, INGEN FORSKØNNELSE, INGEN NAVNE NÆVNT. KUN DEN ALLERSTEDS NÆRVÆRENDE SANDHED – MIN SANDHED, OM DET JEG FIK MED MIG UD FRA KNAP 2 ÅR I EN KOMMUNE – JEG TÆNKER IKKE DET HER ER DEN ENESTE KOMMUNE HVOR DET ER SÅDAN. OG JA JEG SKRIVER EN OPFØLGNING…\nI alle lagene af #Metoo, med alle de forfejlede overfortolkede benyttelser af de begreber der knytter an til debatten, som eksempelvis begreberne sexisme, overgreb, voldtægt, seksuelle krænkelser, forulempelse, grænseoverskridende adfærd og så videre, der er sikkert flere i samme boldgade, mærker jeg en langsom afdækning af hvordan det landskab ser ud inde i og rundt om mig.\nIkke mindst fordi jeg i de seneste måneder har deltaget i et Kafkask drama, i den kommune jeg frem til 30.11.2020 har været ansat i. Jeg blev hovedpersonen i et (tilsyneladende) selvskabt drama, uventet og uden selv at vide, at jeg sagde noget, eller vide helt hvad det var jeg har sagde, der kunne foranledige at jeg skulle indkaldes til en tjenstlig samtale, hvilket jeg blev d.19.10.2020.\nFør det skete, mente jeg at have gjort noget godt, min pligt om du vil, med den viden jeg sad inde med.\nAf helt personlige årsager, og blandt andet fordi jeg har haft en tydelig følelse af at hvis jeg sagde noget om det hele før min ansættelse ophørte, kunne det få andre konsekvenser end bare en mistet løn, og derfor har jeg ventet til nu med at åbne op offentligt, bruge min ytringsfrihed, fordi jeg som menneske har haft brug for den sidste løn tikkede ind, og før dét skete var jeg i risiko for at blive bortvist og måske også i risiko for andre ting, og så tager de lønnen med.\nFor nu ikke at komme til at træde på endnu flere fødder i mine bestræbelser på at gøre tingene ordentligt, og dele min viden med den omverden jeg mener bør have den, ændrer jeg i det følgende navnene på alt og alle. Også for at undgå at blive injurierende – så altså ingen navne, i en kommune der hedder Labberup. Det kan fremstå en smule humoristisk, eller måske endda latterliggørende, og til det har jeg at bare sige at der er fandme også en tragikomisk vinkel på hele miseren, men det er ikke tilsigtet at gøre det hverken humoristisk eller latterligt, og for mig har det været ganske alvorligt, at være udpeget til at være krænkende og chikanerende af EN af mine kolleger i en flok, hvor jeg ellers troede jeg kunne stole på dem alle – altså som i, de havde min ryg i den her sammenhæng, hvilket jeg fik af vide – helt bogstaveligt af min AMR.\nSådan har virkeligheden vist sig ikke at være, og kommunen valgte at tage hele historien ret let vil jeg sige, nu de havde mig som ”Prügelknape.”\nDen anden side af det her, er det der bor i mig. Den måde at blive behandlet på, er nemlig ikke fremmed for mig, og kan spores helt tilbage til min barndom. Så med fare for at du finder ind i min historie og pludselig mener at jeg er en smule skør eller andet, så kan jeg afsløre at jeg hele vejen har fået psykologisk hjælp til at håndtere og skille alt det her ad. Det har aldrig været min hensigt at skade nogen, udstille nogen eller opnå noget til egen vinding… Eller den slags. Jeg har alene handlet fordi der dels er nogle mennesker i organisationen, og nogle mennesker der søger hjælp i organisationen som er ramte. Og det kan jeg ikke sidde stille med. Så for alle dem der ikke selv råber op – så gør jeg. Om det er historierne der er usande, eller manden der har uhensigtsmæssig adfærd, er mig egentlig ligegyldig, det skaber et dårligt arbejdsmiljø uanset.\nDet har alene været mit ærinde at oplyse om en dårlig og usund kultur i en afdeling, i en kommune hvor opgaven er at hjælpe andre mennesker, et bedre sted hen i deres liv. Jeg tillader mig at spørge: ”Hvordan lader det sig gøre i en kultur der er så usund, at man end ikke tør påpege uregelmæssigheder i sagsgange, samarbejdsrelationer eller strukturer, uden at frygte for sin ansættelse, sin leders vrede eller magtmisbrug, eller for fremad at få alle lorteopgaverne?”\nSiden min ansættelse i Labberup Kommune 01.05.2019 har jeg ved selvsyn oplevet denne kommunes arbejdsmiljø helt tæt på. Da det er en afdeling i kommunen hvor der arbejdes med familier, børn og unge taler vi her om det psykiske arbejdsmiljø. Internt i afdelingen har man de senere år ansat nye kræfter, og fra historierne i kulissen kunne jeg godt høre fra starten af, at det handlede om at man for nogle år tilbage havde ansat en Djøffer til at rydde op, og skabe besparelser i dette afsnit af Labberup Kommunes organisation. Da jeg blev ansat i en ekstern afdeling, på en anden matrikel end rådhusets, kunne jeg heldigvis være på afstand af historierne og fokusere på den opgave jeg var blevet ansat til. Jeg var virkelig glad for mit nye job, der var gode faglige udfordringer, en nyoprettet stilling hvor jeg selv skulle være medskabende på indholdet, og udsigten til en fast månedsløn, selvledelse i arbejdstiden og søde kolleger jeg kunne snakke om stort og småt med, gjorde at jeg tænkte at alt var godt.\nDer ansættes samtidig med mig en ny leder på den store matrikel i Labberup kommune, som skal lede hele tilbuddet og formedelst gøre arbejdet mere effektivt, og skabe en ny sammenhæng i tilbuddet. Her må jeg bare tilføje at jeg fra første håndtryk fik kuldegysninger, og med mit fintunede kropslige apparat og min indre bullshit detektor, med det samme mærke en dysfunktion hos manden de havde sat i spidsen for blandt andet den matrikel jeg var på.\nDet kan du læse mere om her: https://sydhavnsmamma.com/blog-feed/page/2/\n4 måneder inde i min ansættelse, bliver vi alle på min matrikel kaldt til samling. Ledelsen fra den store matrikel i Lapperup Kommune kommer ud og meddeler os at der skal spares 23 millioner i indeværende og næste år og der kommer på den konto til at rulle hoveder. Blandt andet nedlægger man 3 lederstillinger, og skal afskedige 7 medarbejdere i det afsnit jeg hører ind under. Man vælger også at lukke det tilbud jeg er ansat i, hvilket i sig selv er helt meningsløst da tilbuddet løser en kerneopgave i Lapperup og faktisk med ret stor succes, nedlukningen vil betyde at min stilling som er helt nyoprettet, ikke længere er eksisterende. Jeg mærker tydeligt suset da tæppet trækkes væk under mig og min ny fundne glæde. Der går lige nogle dage med kollega snak, frustration, undren og også en del vrede. Bevares ret skal være ret, og besparelser er et vilkår når man ansættes i en kommune, og der er mange måder at gøre det på og præsentere det på. Den måde de valgte at gøre det på i Lapperup var ikke særlig hensigtsmæssig. Man kan roligt sige at de smed 50 års viden på møddingen med nedlæggelse af 3 ledelses stillinger og de skabte uro og stress i medarbejder gruppen, med metoden de valgte. Altså jeg er ret sikker på, at ham de ansatte samme dag som mig, stod for forslaget til hvordan det skulle gøres, og egentlig havde jeg i dagene efter et eneste spørgsmål: ”Jeg fatter simpelthen ikke hvorfor de ansatte mig, for så 4 måneder senere at spare det hele væk.” ingen ville svare klart på det, men de ville gerne lyve og sige at de ikke havde vidst det stod så alvorligt til med finanserne – til det siger jeg bare BULLSHIT – for hvis det er sandt så er der da nogle af økonomerne der skal på kursus eller noget…\nJeg har en sygdomsperiode (læs blogindlægget der linkes til ovenfor) og er derfor ikke med til julefrokosten, hvor jeg forstår på efterfølgende samtaler og kolleger der banker på døren til mit kontor for at blive de briefet, at bølgerne hos især to mandlige ledere er gået højt. Der er drukket igennem, den nyeste leder taler højt om en liste med alle de unge singler som han nok ved hvad han vil gøre med, og den anden leder danser utilstedeligt tæt med en teamleder, altså en på et magt niveau under, og der bliver også snavet igennem, hun er så tilsyneladende selv med på ideen, men det fortæller noget om hvilken slags leder vi har med at gøre, synes du ikke?\nIgen skal det understreges at jeg ikke selv er til stede, disse fortællinger kommer til mig efterfølgende dels i forbifarten, i frokostpausen, og i et lukket rum bundet af tavshedspligt. Men der er mange der føler sig forulempede af det de har været tilskuere til. Tilliden til ledelse kan efter denne julefrokost ligge på et meget lille sted, og bevidstheden om at når mandagen kommer, skal de lade sig lede af disse to mænd gør ikke noget godt for nogen.\nDen senest ankomne leder går dog så langt over stregen, at han bliver ført ud med at fast tag i albuen samme aften. Han kommer ikke igen på arbejdspladsen og det er endnu ikke alment kendt om han blev fyret, blev gået, blev bortvist eller fik muligheden for selv at sige op. Der er spekulationer om hvad der siden skete, som i skrivende stund så småt er ved at dø ud, men nu er der også snart gået et år.\nDen anden ledelsesperson, får en irettesættelse – det er det historierne fortæller, det er det fortællingen i afdelingen, går på. Men reelt er der ingen andre end de som har været direkte involverede der ved det – man praktiserer på ledelsesniveau øvelsen ikke at tale om det – og det ved jeg, af helt personlig erfaring er en rigtig rigtig dårlig ide.\nNå, men efter nytår 2019/2020 hvor jeg også så småt vender tilbage til mit arbejde, fortsætter disse fortællinger med at lande i mit øre. Jeg får dem fra mange forskellige medarbejdere og kolleger. Der kommer en midlertidig leder, som egentlig er en dygtig fyr der er gået på pension og blot tager lidt opgaver i en privat praksis, en som Labberup kommune kender i forvejen fordi han før har været leder i kommunen, og derfor også kender hende der er Centerchef og mange andre ansatte. Han er en god mand og det er også ham der ender med at støtte mig i at flytte fra den ene matrikel til en anden, hvor jeg sådan lidt ind ad bagdøren får opnormeret et familiehus og ansættes som familiebehandler i en fast stilling. Lad mig tilføje at ingen fra den eksisterende ledelse tager ansvar for mig som medarbejder, ingen spørger mig hvad vil du eller andet. Jeg tager selv den opgave på mig, at finde en vej i det her rod. Altså det er jo fint nok, men jeg synes det er en kæmpe ansvarsfralæggelse, allerede der møder jeg den del af Labberups DNA om ikke at tage ansvar for det det egentlig handler om, men skøjte på overfladen og kun tage de mindre indgribende ansvar på sig. Jeg kommer også i tanke om hvorfor det egentlig var jeg blev selvstændig og ikke ville arbejde i en kommune.\nVidere i historien, kommer Sofie Linde på banen i medierne. Hendes tale hvor hun fortæller om den DR medarbejder der ”tilbød” hende at hun da kunne give ham et blowjob og ellers… sætter gang i hele ”Metoo” debatten igen. Det siges at debatten tages til et helt nyt niveau, idet Sofie påpeger at det handler om den kultur der er, og ikke om manden. Lidt lige som det jeg ender med at forsøge at gøre i Labberup Kommune.\nOg fortællingerne fra Labberup familieafdeling fortsætter med at lande i mine ører.\n”Han er så ubehagelig, sådan du ved klam. Står helt tæt på og man kan mærke han snuser ind.. Adr!”\n”Jamen man ved bare, at når han siger noget, så skal man klikke hælene sammen og gøre det, ellers får man alle lorteopgaverne.”\n”Ej men helt ærlig, så sidder han der og flirter hen over bordet med xxxx xxxxx mens der er borgere til stede, det er så uprofessionelt og faktisk ulækkert. Jeg følte mig helt grænseoverskredet i det møde:”\n”Jamen Mona, det kan da ikke passe at han bare kan råbe på den måde ad mig. Jeg ved helt ærlig ikke hvad jeg skal gøre.”\n”Jeg så det på afstand, han råbte bare – hun græd og løb ud. Nu er hun sygemeldt med stress. Jeg tror desværre ikke hun kommer tilbage…!”\nOg det fortsætter i den dur. Oveni de fortællinger der er fra julefrokosten hvor der udtrykkes mistillid og at mange har følt sig forulempet af hans adfærd.\nJeg har en baggrund som selvstændig social konsulent og familiebehandler hvilket betyder et ret stort netværk. Og som i mange andre brancher så flytter medarbejderne sig også rundt i kommunerne, afhængig af hvor de lige bor, hvor der er gode stillinger, avancementer og alt det. Så mange i mit netværk kender også til de personer der fløjter rundt på ledelsesniveau, uden besvær fra den ene kommune til den anden, og på en eller anden måde aldrig kommer til at stå til ansvar for deres gerninger – altså de uheldige af slagsen. Og jeg møder á og til mennesker på gaden, der spørger som man nu gør når man løber på hinanden:\n”Nå hvordan går det så med dig? Jeg hørte du var blevet ansat i Labberup Kommune…?”\n”Ja – det er jeg også.”\n”Nå okay er du glad for det, for jeg har hørt at xxxx xxxxx er blevet leder der – og det kan da ikke være godt?”\n”Ja det er også sandt, du kender ham?”\n”Ja for helvede… Men desværre ikke for noget godt. Klam fyr, helt igennem.”\n”ja det er desværre også det jeg hører.”\nJeg har haft flere af denne slags samtaler, altså med folk der ikke længere arbejder i Labberup, eller som kender ham fra andre kommuner i DK.\nEfterhånden som tiden går, finder jeg det sværere og sværere fortsat at rumme de fortællinger der lander i mine ører. Jeg overvejer med mig selv, hvordan jeg kan gøre et eller andet.\nPå LinkedIn er jeg i netværk med mange forskellige mennesker, herunder også Direktøren for det hele i Labberup Kommune. Han spørger en dag ud på sin profil noget i stil med:\n”Hvad gør en klog i disse Sofie Linde tider, der er meget at se til og jeg tænker over hvordan man bedst kan agere?” (jeg har formuleret med egne ord, men det er essensen) jeg ser hans opslag og bliver inspireret til at svare ham. Jeg skriver nogenlunde følgende:\n”Ja man kan jo starte med at se ind i sin egen organisation og trække på de erfaringer der ligger der. Jeg kommer gerne til en kop kaffe med gode ideer.”\nDagen efter er opslaget taget ned, jeg kan i hvert fald ikke se det. Jeg tænker lidt over det og beslutter mig til at skrive til ham i en privat besked. Det er vigtigt for mig at fortælle det jeg ved til en ledelsesperson som kan tage ansvar for de her ting.\nMed til historien hører det, at en kollega har fortalt mig at hun før har forsøgt at gå til Centerchefen i Labberups familieafdeling, men der fik hun at vide at, ”Det taler vi ikke om.”\nMed den oplysning er jeg naturligvis nødt til at gå et niveau højere op. Jeg skriver til ham i en privat besked. Fortæller hvad der lander i mine ører, hvem det handler om og hvordan det påvirker. Jeg afslutter med:\n” Du bestemmer jo selv om du vil gøre noget – men nu er du informeret 😌 Det var bare det…..” (Kopieret direkte fra LinkedIn)\nDer opstår en dialog mellem os, og den ender med at han foreslår mig at gå videre til min arbejdsmiljørepræsentant (AMR) og min tillidsrepræsentant (TR) med hele historien. Jeg vælger at lytte til hvad direktøren for det hele foreslår, selv om jeg faktisk synes han fralægger sig sit ansvar. Samme dag ser jeg, at den leder det handler om, er inde og kigge på min profil på LinkedIn. Det gør mig faktisk en smule utryg. Ovenpå alle historierne jeg har hørt, føler jeg faktisk jeg er blevet intimideret og har ikke lyst til at komme tættere på denne person – slet ikke.\nI løbet af dagen viser jeg denne tråd fra LinkedIn og orienterer min AMR om forløbet indtil nu. Hun tænker lidt over det og siger at hun vil gå videre med det til de andre AMR repræsentanter, hun siger også til mig at hun synes jeg er modig, at medarbejderne på den store matrikel helt sikkert vil synes jeg er en helt og jeg bliver i hendes ordstrøm rost til skyerne. Samme aften ringer hun og er omsorgsfuld og oplysende om, at hun har bragt sagen frem til Centerchefen. Det har hun valgt at gøre, skal det siges, uden at spørge mig om jeg er ok med det.\nNæste dag kaldes jeg til en samtale med denne centerchef (Som jo altså også ikke vil tale om det). Det bliver faktisk en god samtale, jeg har min TR med og vi går ud sammen og synes det er en god samtale. Den ender med at centerchefen siger: ”Jeg tager den herfra Mona.” Og jeg siger: ”Fedt, så er den ude af min skrivebordsskuffe.” Jeg går derfra med en god følelse, og tænker egentlig at den kollega der har sagt, om centerchefen at hun ikke vil tale om det må have misforstået det eller noget… Ja ja – sig bare jeg er naiv. Jeg tror på det gode i mennesker – stadig.\nVi er på temadag, og jeg kører hjem om eftermiddagen og er lettet over at det hele nu er håndteret. Jeg er stolt af at have stået op for mine værdier, for mig selv og for mine kolleger. Det er på en eller anden måde sivet lidt hvad der sker og jeg får tilkendegivelser om at jeg er modig, og ”skide godt gået Mona, jeg ville ønske jeg havde dit mod.”\nJeg arbejder videre. De næste 11 dage er fine. Jeg taler egentlig ikke om det, hvilket jeg heller ikke gjorde før jeg sagde det højt til ledelsen, men på en eller anden måde bliver der alligevel smidt benzin på bålet omkring denne leder. 19 oktober 2020 bliver jeg kaldt ind på min nærmeste leders kontor. Han fortæller mig, med en synlig ubehagelig følelse i egen krop, at jeg vil få en mail hvor jeg vil blive indkaldt til en tjenstlig samtale. Jeg forstår først ikke hvad det handler om. Jeg bliver handlingslammet, og stammer lidt uforstående overfor ham:\nMig: ”Men hvad handler det om?”\nHam: ”Det må jeg ikke sige, og jeg ved det heller ikke.”\nMig: ”Jamen, jeg forstår det ikke…?”\nHam: ”Nej – men det er den besked jeg har fået. Jeg skal også bede dig om at forlade familiehuset med det samme.”\nMig: ”Nå, okay så. Jeg skal fandme da opleve meget her i Labberup Kommune!”\nHam: ”jeg skal lige bede dig om numrene til de familier du arbejder med, så jeg kan aflyse dine aftaler.”\nJeg afleverer min telefon og koden dertil og tøffer ud af hans kontor og går hen for at pakke sammen og gå hjem. Kolleger ser undersøgende på mig, spørger hvad der sker, og jeg kan ikke sige andet end at jeg ikke ved det. Det var den mærkeligste dag i hele mit arbejdsliv. Jeg havde aldrig forestillet mig at jeg skulle opleve det. Men her var den så, den oplevelse.\nEftermiddagen bruger jeg på at kontakte min fagforening, tale med min TR og prøve at finde ro, indtil den famøse mail kommer hvor jeg indkaldes. Usikkerheden er ved at æde mig op. Det utrygge rum jeg svæver i, hvor jeg ikke ved om jeg er købt eller solgt og heller ikke ved hvad det handler om. Da mailen kommer, føles det som at få en på skrinet – det har jeg også prøvet i mit liv – så jeg kender den følelse. Der står i teksten på indkaldelsen:\nBaggrunden for den tjenstlige samtale er, at Labberup Kommune har modtaget en henvendelse om, at du har fortalt og inddraget kollegaer om, at der kører en sag mod xxxxx xxxxx xxxxx i forhold til magtmisbrug og sexualiserende adfærd. Dette anses for krænkende adfærd og chikane over for xxxxx xxxxx xxxxx fra din side, og vurderes på de foreliggende oplysninger som en tilsidesættelse af dine ansættelsesforpligtelser.\n(Direkte kopieret, navnet er indsat med xxxxx xxxxx xxxxx, kommunenavnet er ændret – jeg beskytter mig selv)\nSå nu er det mig der er krænkeren, jeg er en der chikanerer…. Jeg er målløs, vred og virkelig ramt på mine værdier og den ordentlighed jeg altid har tilstræbt at lægge for dagen, i det jeg bevæger mig i, i livet. Jeg skal nu vente 2,5 dag på at komme til den samtale. Fagforeningen mener det er et meget tyndt grundlag, at de går efter at få mig ud. Da jeg fortæller at jeg er blevet headhuntet til en ny stilling tilbage i august måned, og faktisk har opsagt min stilling til udgangen af november, undrer det endnu mere. Så kunne de jo lave en undersøgelse og lade det blive ved det. Jeg var jo på vej væk, hvis det var det det handlede om. Det blev 2 meget lange dage for mit vedkommende. Jeg forsøger at kontakte min AMR men hun svarer pludselig ikke tilbage…?\nMed til samtalen har jeg min fagforening og min TR som har stået mig bi gennem hele denne sag. Samtalen er med en afsnitsleder og en HR jurist. Jeg kender dem ikke. Centerchefen som er den der har sagt at jeg skulle til denne tjenstlige samtale, hun er på ferie – og fred være med det, men man kunne måske have ventet til hun var hjemme igen om tirsdagen, 5 dage senere? Men nej, det var vigtigt at gøre det. De damer som skal holde samtalen med mig, er tydeligt utilpasse. Jeg bliver vred og skælder dem ud, selv om det jo ikke er dem der har taget beslutningen, men dem der har valgt ordlyden, de skrev ”Krænkende og chikanerende” – og det er egentlig det jeg er mest vred over. At JEG bliver kaldt det. Der er helt sikkert nogen der trækker i snorene her, nogen som sidder på ledelsesniveau, som ikke er centerchefen. Jeg får gennem forløbet en tydelig fornemmelse af at hendes hånd bliver ført. Jeg kan ikke bevise noget som helst, men jeg er ikke i tvivl om at jeg bliver behandlet på denne måde for at de kan statuere et eksempel.\nJeg bliver fritaget fra tjeneste og sendt hjem resten af min tid i Labberup. Med fuld løn. Jeg er rystet i min grundvold. Magtmisbrug får en helt ny dimension for mig, og efterfølgende taler jeg med rigtig mange der har oplevet lignende, både indenfor kommunale organisationer og også i det private erhvervsliv. Historier om hvordan pengestærke mænd bliver vrede når de får et nej tak til intimitet med en kvindelig leder, og derefter smadrer hele organisationen ved at trække de økonomiske midler ud de allerede har lovet, ved at lave ulovlige transaktioner alene for at ramme den kvinde der sagde NEJ.\nTilbage til Labberup. Jeg taler med min fagforening om at få endnu en samtale med Centerchefen. Bare for at opklare hvordan hun sprang fra: ”Jeg tager den herfra:” Til at indkalde mig til en tjenstlig samtale. Den samtale kommer ugen efter. Centerchefen har ikke mange ord til overs til mig. Hun fortæller at hun har lavet en undersøgelse som hun efter loven er forpligtet til, at den ikke viste at mine påstande holdt og at hun derfor ikke så andre muligheder end at sende mig væk. Jeg spørger hvordan hendes undersøgelse har været, og hun fortæller at hun har spurgt i tillidsværket, som er måske 6-7 personer ud af 200 ansatte. Jeg understreger igen, at ingen jo tør sige noget af frygt for den mandlige leders reaktion, og nu også med det eksempel hun statuerer med mig, jeg siger at jeg ikke finder det særlig lødigt med den empiri hun har samlet – til det trækker hun på skuldrene. Jeg siger videre at så er det jo sandt at man ikke kan gå til ledelsen…? Til det trækker hun også på skuldrene.\nSamtalen slutter. Intet er ændret. Jeg er målløs.\nImellem tjenstlig samtale og den sidste samtale kontakter de familier jeg har arbejdet med mig, for at spørge hvordan de kan beholde mig. Det de også fortæller er at forklaringerne på at jeg ikke længere er der er forskellige, der lyves om min person og der er ikke noget jeg kan gøre ved det. Mit navn trækkes ned, og det er ikke ok vreden spædes op. Jeg kan intet stille op, jeg kan fortælle det her på bloggen, og jeg kan prøve at skrive en bredere fortælling om alle de andre historier der flyder til mig i forhold til magtmisbrug. Jeg har flere venner der fortæller om oplevelser både i toppen af dansk erhvervsliv, i kommunalt regi og i Ngo sammenhæng.\nSå en kæmpe tak, til Sofie Linde for at genskabe debatten, tage den til næste level. Men der er laaangt igen, der sker stadig alt for meget derude og der er alt for mange der vælger at lukke øjnene.\nJeg har talt med flere efter jeg ikke skulle komme på arbejde mere. Flere som stadig siger at de ikke tør stå frem af frygt for repressalier, af frygt for at miste deres arbejde. Men så længe at denne type af ledere kan cirkulere rundt i landets kommuner, at de når de så høvles ud, kan undgå at det står i deres sag, at den viden om dem gives videre – ja så vil problemet fortsætte. Så der er noget helt oppe på kommunalbestyrelses niveau der skal forandre sig, noget grundlæggende kulturelt og politisk i samfundet der skal forandre sig.\nHam den anden leder der aldrig kom igen efter julefrokosten… Han er nu leder for et opholdssted for unge udsatte piger…. Jeg siger det bare!!!\nHvis bare en stod frem i Labberup Kommune, og understøttede min historie så ville han ryge ud. Jeg venter stadig på den ene…\nTak for du læste med her til, den var lang jeg ved det godt – men jeg har haft sådan brug for at fortælle det til verden.\nMit motto har i mange år været: ”Du skal ikke finde dig i en skid.” og det holder…\nMed det vil jeg ønske dig den bedste dag, og ønske for dig at du finder mod til at stå op for dig selv, og alle dem du omgiver dig med der har brug for det. Også selv om det kan have omkostninger. Det er det hele værd.\nJeg føler mig stærk, jeg mærker at mine værdier er grundlæggende og jeg ser mig selv som et ordentligt menneske. Og det er mere værd end alt muligt andet.\nAlle mulige kærlige tanker\nPosted bysydhavnsmamma 1. december 2020 2. december 2020 Posted inIkke kategoriseret6 kommentarer på Den er lang den her… Håber du vil læse med alligevel.\nHvor fanden skal jeg begynde? Jeg starter med at sige Tak og at glæde mig.\nSå mange betragtninger og synspunkter om krænkelser, om sexisme, om magtmisbrug, om overgreb, om mænd versus kvinder og den anden vej rundt.\nDet slår mig hårdt når nogen laver sjov med det, hele fænomenet omkring magtmisbrug og sex. det slår mig nærmest i gulvet når magtmisbruget i nogle sammenhænge kommer i samme kasse som sexuelle overgreb, som for mig er noget helt andet, og voldeligt der sker mod et andet menneske som ikke er enig i handlingen og som måske er et barn. Magt-(misbrug) bruges også til at få andre til at gøre ting, som ikke har sex som omdrejningspunkt, og det er både kvinder og mænd der gør det.\nFaktisk er der en lovgivning der fortæller at Blufærdighedskrænkelse er forbudt og kan straffes med 2 års fængsel. Berøring er også blufærdighedskrænkelse. Faktisk er der en del skriv omkring det i straffeloven. En simpel google søgning giver den her:\n§232 – Blufærdighedskrænkelse. §232. Den, som ved uanstændigt forhold krænker blufærdigheden, straffes med bøde eller fængsel indtil 2 år eller, hvis forholdet er begået over for et barn under 15 år, med bøde eller fængsel indtil 4 år.\nDet bliver uddybet og tydeliggjort hvordan man så definerer blufærdighedskrænkelse. Når det så er sagt, og at der er alt for lidt fokus på den del i medierne, og så er der jo faktisk ikke plads i fængslerne til de her forbrydere. For der er jo mange af dem, ser det ud til. Jeg har faktisk aldrig hørt om nogen der er straffet for den slags magtmisbrugende sexistiske adfærd, hvor man uanstændigt krænker et andet menneske. Jeg har til gengæld hørt om aftrædelsesordninger, og om mænd der fortsætter i nye stillinger, uden at det bliver videreformidlet (Læs: At tage referencer) at de ikke kan opføre sig ordentligt.\nDet er interessant at mange af de tekster jeg finder omkring Blufærdighedskrænkelse retter sig mod gerningsmanden, det er vigtigt at have en god forsvarsadvokat og det handler om omstændighederne i sagen, og mindst mulig straf… Det får sgu da også sat en tankerække i gang, eller hvad?\nDet har været der i alt for mange år, grænseoverskridende adfærd fra mænd til kvinder. Mænd har ejet kvinder, helt tilbage i tiden. Vi er oppe imod århundreders kultur hvor kvinder ikke har haft ret til mange ting. Og i det perspektiv så går det jo frem kan man sige. Det er ikke så mange år siden at en kvinde skulle adlyde sin mand i ægteskabsløftet, elske ære og adlyde hed det, nu er adlyde taget ud – men stadig, det er ikke længe siden det blev brugt. Så jeg forstår godt den ældre generation der vægrer sig i denne debat, for hvornår er det så ikke okay at tage hvad man vil, hvis man i ægteskabet engang sagde ja til at adlyde…?\nNå; men der er mange refleksioner i den her debat, mange nuancer og mange kvinder der er gået før os i kampen for lige værd, lige stilling, lige løn, lige meget til alle. Så tak for det siger jeg, og tak til jer der går foran i nutiden. Det er fandme en hård vej at gå, der ligger ikke bare brosten og det går op ad bakke, men vejen er desuden belagt med glasskår, knive og pludselige udfald der ligger og lurer i skyggerne, i samtidens teknologiske væren i verden.\nDet er den nye unge stærke generation af kvinder, i er fandme skabt af det helt særlige stof som jeres formødre udvandt ved at gå de første skridt og brænde deres BH på bålet, ved at stille sig frem og sige NU ER DET NOK med undertrykkelsen. Jeg hylder jer og i har min støtte hele vejen.\nI er fucking seje og den her forandring i er med til at skabe er en af de store.\nPosted bysydhavnsmamma 15. oktober 2020 15. oktober 2020 Posted inIkke kategoriseretLeave a comment on Hvor fanden skal jeg begynde? Jeg starter med at sige Tak og at glæde mig.\nDer er sgu snart så meget..!\nBrinkman gør det klart at der er plads til at være offer. Pia kjærsgård synes ikke Sofie Linde skal være offer. Emilie Van Hauen råber af sit fjernsyn fordi Pia kjærsgård siger det til Sofie. Det kan være svært at holde rede på hvem der mener hvad og om det nu er de rigtige der mener det man selv mener og i det hele taget finde rundt i snart sagt alle slags måder at agere og tale på – hvad er ok og hvad er ikke. Er der overhovedet plads til at gøre fejl efterhånden uden at blive udråbt til et eller andet, eller beskyldt for at være på den ene eller den anden “krænkende” måde.\nEmilie Van Hauen har fat i den lange ende her (Find det på facebook i hendes feed) der er ofre, og det er med til at definere hvem der er skurke. De gode og de onde. Sådan har det altid været og sådan er det stadig. Men skal vi ikke blive enige om at de der krænker og er skurke det er dem der gør reel skade på andre mennesker. Sjæleligt eller fysisk. Og dem det rammer er ofrene. Det er altså ikke det samme som at man bliver ved med at være offer eller skurk for den sags skyld. Jeg har mødt mange af begge dele. Og de har sgu alle sammen udviklet sig til et andet sted i deres væren og i deres liv.\nI går så jeg en dokumentar om Sing Sing, et fængsel i New York. Der har de skabt en mulighed for at fangerne kan komme på college og få en uddannelse – mens de sidder i fængsel. Og det er de virkelig hårde kriminelle, de har taget liv og voldtaget. Det er sgu ikke for sjov. De er faktisk både ofre og skurke i en og samme person. Fordi de fleste af dem har haft en lorte barndom med tæsk, stofmisbrug og fraværende forældre. Og de kan forandre sig… Hvad så med dig Pia kjærsgård? Hvorfor kan du ikke? hvorfor er det så vigtigt for dig at shame dem du står overfor, tale ned til dem og holde så meget på at få ret, så du bliver blind for det potentiale for forandring der ligger lige foran dig? Jeg spørger bare, ikke at jeg forventer du svarer, men altså…???\nDet at være ung i dag er ikke nemt. Jeg misunder dem på ingen måde, og fik jeg valget om at gøre om, få 20’erne tilbage, ville jeg takke nej. De skal forholde sig til et nyt tema næsten daglig, de skal vælge hvem de vil være i en verden hvor de bombarderes med holdninger, indtryk, måder at være på og rigtigt og forkert i nærmest alle sammenhænge, og jeg forstår godt at nogle af dem farer vild i det hele. Hvis så deres forældre måske også kæmper med hvem de er, eller hvad de synes – eller de måske er gået i en retning som de egentlig ikke selv kan stå inde for, eller de havde virkelig travlt da børnene var små og nu hvor de er blevet unge mennesker kender de dem ikke rigtig.\nDer er så mange tusind facetter af livet og det er godt nok svært at finde ro med at være sig, og at det er ok og godt og fint at være den men nu er, og når jeg i mit daglige arbejde taler med unge, så er det de fineste mennesker jeg møder, der godt ved hvem de er – egentlig – men de forvirres og bliver i tvivl om deres egne værdier, deres egne sår på sjælen. De bliver usikre på om det er ok at blive ked af det eller det – og det er altså faktisk en kæmpe stor lort som ligger der – skabt af sociale medier, medie åbenhed, af udviklingen i verden, af at vi kan se med når politiet skyder nogen i USA nærmest i real tid, samtidig med at der skal holdes øje med om nogen poster noget om en på SOME…\nDe værdier du skaber i din familie, sammen med dem du holder af, skal bære verden videre. Begreber som næstekærlighed, tilgivelse og overbærenhed kommer i baggrunden i så mange sammenhænge. Skal vi ikke sammen bære dem frem i lyset igen, sætte dem på dagsordenen, og undervise alle verdens “Pia Kjærsgårde” så vi kan forandre verden til det bedre, og komme videre fra overgebskulturen og shamingen, komme videre hen mod et mere og større kærligt hele – synes du ikke?\nSkal vi ikke aftale det – Godt så.\nPosted bysydhavnsmamma 28. september 2020 Posted inIkke kategoriseretLeave a comment on Der er sgu snart så meget..!\nHej Sofie Linde. Det var godt sagt…\nKære Sofie. Det var godt du sagde det. Skide være med alle dem der siger “Tid og sted”, skide være med alle dem der siger det ikke findes, for du fik fortalt alle de andre at det findes. Du fik sagt det til familier, småpiger og drenge, gamle mennesker og sådan nogen som mig fik en hånd i ryggen. Tag ikke fejl af alle de lag du rammer her…\nDer er de åbenlyse, de som på en arbejdsplads har været eller er ramt af chikane som du har, så er der dem der faktisk udsætter andre for det, uden at ane det er det de gør – “Ha Ha det er da bare for sjov” – menneskerne. Så er der dem som lever sammen med dem som gør det, for tro mig de gør det også derhjemme, der er det bare blevet en vane – en del af sexlivet. Og ved du hvad Sofie, så er der os – den gruppe som jeg er en del af. Og selv om mange vil sige at vi hører til en anden gruppe end den du tilhører, så vil jeg bare sige at de som er sexuelt forulempet, de som har været udsat for sexuelle overgreb, er blevet voldtaget, eller på en eller anden måde har været nødt til at ligge under for andres sexchikanerende (u)manerer, vi er også taknemmelige for du har sat fokus på det her – mere fokus på de sexuelle grænseoverskridende adfærdsnormer vi har været omgivet af i årtier.\nDa jeg blev født var børneporno stadig lovligt. I nutidens retorik bruger man stadig ordet “Børneporno” selv om det på papiret slet ikke findes mere. Sex med børn er overgreb, det er vold, grænseløst klamt og helt uden for det normale. Så lad os også åbne den skuffe med dine udtalelser.\nDet ser ud til at befolkningen har lettere ved at tale om chikanen på arbejdspladsen, end de har ved at tale om overgreb. Det at være og føle sig krænket, er efterhånden også trukket et sted hen hvor det for os, som virkelig, og jeg mener VIRKELIG – har været krænket, er blevet en lidt grødet masse. Lad os ophøje sexchikane, lad os brede begrebet ud, lad os kalde dem det de er, dem der gør det… De er KRÆNKERE på lige fod med alle de andre der krænker. Bare lige for at sætte det på plads venner, og Sofie Linde – en krænker er en der udøver grænseoverskridende adfærd overfor et andet menneske.\nIfølge den danske ordbog betyder at krænke at begå overgreb mod nogens ære, selvfølelse eller lignende. Ordet krænkelse bruges til tider om seksuelle overgreb.\nBare fordi man kalder det noget andet, er det ikke bedre eller lettere eller mere acceptabelt. Det er stadig en sexuel grænseoverskridelse. Og jeg ved sgu ikke helt hvad de mener med den sidste sætning – at det til tider bruges om seksuelle overgreb.. Hvad fanden vil de ellers kalde det?\nI går aftes holdt jeg oplæg i Landsforeningen spor. Rummet var så fyldt det kunne være med corona regler og alt det. Jeg delte scenen med Camilla Darre som har åbnet Center for Seksuelle overgreb, og sammen gjorde vi front mod vores private oplevelser. Vi bredte det ud, hvad det gør ved et liv, ved en udviklingsproces, ved et menneske at blive udsat for overgreb i barndommen. Ja eksempelvis skaber det voksne der udsætter andre for chikane….\nPosted bysydhavnsmamma 15. september 2020 Posted inIkke kategoriseretLeave a comment on Hej Sofie Linde. Det var godt sagt…\nEt lille pip – Eller et stort brøl?\nMange socialforvaltninger omstrukturere for tiden. Der er nye toner her og der, og det betyder blandt andet nogen steder at man nedlægger handicapteams, og siger at alle skal ses på med samme øjne, alle sager skal starte samme sted. Ingen skal behandles forskelligt, uanset differentieringen i problemstillinger. Tanken er; at blive mere borgerrettede, borgeren i centrum (som om det er nytænkning), borgeren mere på banen og tage flere ting i opløbet så det slet ikke bliver til en “sag” i kommunen. Man distriktsopdeler, og tilknytter fagpersoner til distrikterne. Mon man kan slippe for at lave børnefaglige undersøgelser på den note? Eller man kan lægge ansvar ud til lærerne, pædagogerne og tilbage i familierne, når man på den her snedige måde holder store møder før man undersøger? Jeg spørger faktisk – hvad tænker du?\nDer hvor jeg har færdedes gennem snart mange år, har borgeren nu altid været i centrum, på den ene eller den anden måde. Synes egentlig aldrig de har været ude af centrum, men det har i mange henseender handlet om ringe eller i bedste fald mangelfuld sagsbehandling. Og det er ofte ikke sagsbehandlerne der ikke gerne vil gøre alt for at hjælpe, det er oftere en ledelse der sætter sig på nogle “Kloge” taburetter og mener de ligger inde med sandheden – hvert fald den økonomiske sandhed – og derfra handler de og laver nye strukturer, uden at tænke over hvor mange resurser det koster at gøre tingene på en ny måde, hvor mange mennesker (Borgere) der kommer i klemme i transformations perioden, og hvor mange medarbejdere der sukker højt, ryster på hovedet og siger: “Åh for helvede altså, nu havde jeg lige i samarbejdet fået skabt en god udvikling i den eller den familie!”\nOmstruktureringer er næsten altid funderet i økonomi, en eller anden akademiker et sted opfinder endnu en dyb tallerken, som gør at vi kan spare de millioner vi fik brugt for meget sidste år. Nabokommunen ser de nye tiltag og tænker “Aha – måske kan vi også spare nogle millioner…?” og gør det samme. Monkey see Monkey do!\nOg hvem er det reelt der betaler prisen på bundlinjen? Det er medarbejderen der igen skal til at skabe nye samarbejdsrelationer hen over midten, det er familier og børn der (Igen) skal forholde sig til en eller flere nye sagsbehandlere, det er børnene der venter på hjælp, som igen skubbes et stykke tid, for at skabe plads til de nye forandringer. Og så kan det godt være at man pakker det ind i “Mere borgerrettede forløb” men reelt er det spareøvelser. Som jeg ser det.\nJeg husker dengang man formede Bistandsloven som den hed. Da sociallovgivningen var ung og overskuelig. Dengang man reelt ønskede at hjælpe dem der var i klemme på en eller anden måde. Fanget i sygdom eller et liv med handicap, som var faldet ud af arbejdsmarkedet eller den slags, og man havde 1 sagsbehandler hver, uanset hvad problemet var, man gik op sagde sit cpr. nummer og fik en at tale med – den samme hver gang. Og nu er det desværre min oplevelse, at det er borgerne mod kommunerne, i en eller anden dum økonomisk battle, hvor det for kommunen handler om at bruge færrest kroner, frem for at se hvad der reelt er behov for, og for den der har behov for hjælp, handler om at blive set, hørt, forstået og hjulpet.\nOg det er ikke fordi jeg ikke forstår udviklingen, det gør jeg. Jeg husker også mange fra min ungdom der udnyttede systemet, ragede til sig alt hvad de kunne på de spæde paragraffer, og de mennesker blev desværre laveste fællesnævner, de skabte et behov for at lave tillæg til loven, udvide loven og arbejde målrettet med at beskytte pengene, dine og mine skattekroner, så de som havde brug for hjælp kunne få det, frem for at det blev dem som var dumsmarte og udnyttede systemet fik mulighed for at malke det.\nLoven er ændret mange gange siden, i et forsøg på at gøre det mere tydeligt hvem der er berettiget og hvem der ikke er… Det forstår jeg. Men som det er idag, ser jeg alt for mange mennesker der har behov for støtte, falde gennem hullerne, det er blevet en kamp og familier og børn er ofte henvist til at vente evigheder, eller slet ikke få hjælp – jeg ser også (jeg var med til mødet) at man bruger møde resurser (5 fagpersoner) på en 4 – årig der er sprogligt lidt bagud – men ellers er god til det hele (og det var ikke det første møde i denne alvorlige sag – mærk ironien). WTF…?\nNå men, det var så dagens lille PIP… Eller store BRØL – du læser det som du synes.\nPosted bysydhavnsmamma 9. september 2020 Posted inIkke kategoriseretLeave a comment on Et lille pip – Eller et stort brøl?\nNogen måtte fortælle det.\nDer er så mange nuancer, dybt liggende forforståelser, måder at mærke og forstå på som du ikke kender hvis ikke du har prøvet det selv.\nDet er ikke pænt, eller nydeligt eller smertefrit. Det går mere og mere op for mig at den fortælling jeg har skrevet ned, som er min fortælling om det liv der har været en del af mig, som ER en del af mig, for andre er en skrækhistorie af format. Mange af læserne af bogen “Og Ingen Taler om det,” læser den i små bidder. Fordi det er hårdt at læse. Nogle læser den i et stræk, fordi de skal nå ud på den anden side og vide hvad der sker med figuren Monica. Der er nogen der spørger “Men hvor meget af den er din historie?” med et undrende og lidt mistroisk blik spørger de. Og jeg svarer: “Det er min historie, med få dramaturgiske ændringer for at det skal hænge sammen, og ikke blive værre end det allerede er, længere end det er og for at det trods alt er til at holde ud at læse om. Det er sandt, hvert et ord er sandt – jeg ved det, for jeg var der.\nIgår talte jeg med en kær veninde som sagde: “Det er skide godt du har skrevet den bog, for folk ved det ikke Mona, de ved ikke at det er sådan det er at vokse op med senfølger fra overgreb.” Nej det gør de nok ikke svarer jeg, vel vidende at det gør de ikke. Jeg bliver bare så overrasket over at det ikke er almen viden i den voksne del af befolkningen, at vi der er ramte (Hvert 4. barn i enhver skoleklasse…) lever her, i troen om at det her, det er noget alle ved. De ramte børn, dem der lever i det LIGE NU – de ved det heller ikke. De ved ikke hvad der kommer af pres, angst, ensomhed, betydningsløshed, kærlighedsløse relationer hvor de får sat sig selv op til flere overgreb – de vil også først opdage det senere – hvis de opdager det overhovedet.\nOkay, jeg er ikke helt så blåøjet som jeg kommer til at fremstå her. Jeg har mødt forfærdelsen mange gange og det gør også at jeg i lang tid holdt op med at fortælle om dette og hint i mit liv, fordi mennesker generelt ikke har kunne tåle at høre – Sandheden. Og samtidig er der det her hemmelige fællesskab af senfølgeramte, os som lever der – når vi møder hinanden så er der øjeblikkelig genkendelse, og indenfor de første 10 minutter kan vi tale om en smerte så dyb og voldsom at det for andre er helt uforståeligt at det findes. Os der har været svigtet i så høj grad at vi mistede os selv i overlevelsens hellige navn. Os, der leder efter kærligheden i alt hvad vi møder, i alt hvad vi oplever – os der end ikke kan genkende den når den kommer, fordi dens ansigt var så grimt da vi troede vi så den første gang.\nJeg har skrevet en bog hvor det bliver beskrevet meget tydeligt, og grafisk – billederne vil tone frem på din indre skærm, og du kan måske aldrig slippe for dem igen. Men ved du hvad, vi er fucking nød til at tale om det her, fordi der stadig er nogle mennesker derude der ikke tror det er skadeligt at dyrke sex med et barn, eller slå et barn, eller udsætte et barn for alle mulige voldelige overgreb – sexuelle som ikke sexuelle. Omsorgssvigt er nøjagtig lige så skadeligt, men på en eller anden måde har andre mennesker lettere ved at forstå og acceptere det. Mennesker i almindelighed ved ikke HVOR skadeligt det egentlig er, selv psykologer der ved meget og kan meget, aner ikke omfanget af hvordan det faktisk er at være der, midt i lortelivet – med mindre de selv har prøvet det.\nJeg er kommet langt siden jeg var offeret, siden jeg slap den del af min indentitet og tog fat på livet på en bedre og sundere måde. og stadig har jeg i mit voksne liv mødt krænkelser og set dem for sent til at jeg ikke blev ramt, krænkelser så subtile og svære at få øje på, at jeg først i det terapeutiske rum bagefter fandt ud af at det faktisk var krænkelser, og at jeg var i min gode ret til at føle mig grænseovertrådt og krænket. Sådan tænker jeg det er for mange mennesker, også de ikke senfølgeramte. I mit daglige arbejde som terapeut har jeg en forpligtigelse til at holde mine egen temaer udenfor den behandlende relation, og det kan jeg også sagtens – jeg rammes mest når jeg møde en der er blevet sexuelt krænket, så må jeg nogen gange i klientstolen igen for at adskille min egen smerte fra den jeg skal hjælpe. Og samtidig bringer jeg også et møde ind i relationen til den jeg skal hjælpe som de ikke får andre steder. På samme måde som når en alkoholiker bliver hjulpet af en tidligere alkoholiker, men det kan altså kun ske hvis du selv er gennembearbejdet og behandlet efter alle kunstens regler. Sådan er det, og jeg ved at alle mine terapeut kolleger vil være enige med mig her.\nSå du kan nok se at krænkelser for mig er noget helt andet end en noget med navnet på en is, eller noget med en statue. Krænkelser er noget langt mere alvorligt, og hvis ikke du ved hvad det er – så læs min bog, hvis du tør.\nJeg skriver på bind 2 af 3, fordi jeg gerne vil følge historien til dørs. Jeg vil også gerne tydeliggøre hvor meget det kræver af et menneske at rejse efter en krænket liv er levet, hvor meget det kræver at skabe et andet liv med et kærligt indhold, hvor meget det kræver at komme ind til kærligheden i sig selv, når den blev skåret i tusind stykker før den endnu var vokset helt frem. I skal allesammen vide hvor meget det berører de børn der fødes ind i den krænkedes liv, og hvor meget selvdisciplin det kræver ikke at rulle sig sammen i fosterstilling og blive liggende der, når livet igen og igen sparker dig i mellemgulvet og sender dig til tælling. Jeg vil også gerne fortælle at det lader sig gøre, så det er også en fortælling om håb, tilgivelse og indre kærlighed.\nJeg håber du vil hjælpe mig med at holde samtalen igang. Du kan jo eksempelvis starte med at læse min bog.\nI september kommer jeg til Esbjerg bibliotek for landsforeningen SPOR hvor jeg skal tale om det kroppen fortæller. Jeg tror det er et lukket arrangement og du skal være medlem af foreningen for at deltage – men det er en god sag at støtte, synes du ikke?\nNå, det var bare det jeg ville sige på denne tirsdag morgen hvor jeg alligevel vågnede klokken 4 og ikke kunne sove længere.\nPosted bysydhavnsmamma 28. juli 2020 Posted inIkke kategoriseret1 kommentar til Nogen måtte fortælle det.\nKrænkelser & Markedsføring…\nDer er nu gået lidt mere end 2 måneder siden udgivelsen af min bog. Jeg oplever at mange har læst den, jeg har fået mange gode tilbagemeldinger, og alligevel er jeg ikke med på forlagets liste over dem der har solgt flest bøger… Jeg spørger hvor mange der er solgt af min bog, og de fortæller at de ikke kan sige det fordi det er mange forskellige platforme, men de kan godt have en liste med flest solgte – det hænger sgu ikke helt sammen for mig. Synes det er modsigende, så jeg har givet op med at spørge – jeg får samme svar hver gang.\nAt promovere sin egen bog synes jeg er en smule grænseoverskridende på en eller anden måde. Se Mig, Se Mig, skal jeg skrige fra tagenes top – og for sådan et relativt barndoms skadet menneske som mig, så går det faktisk langt ud over min opfattelse af hvem jeg er, langt ud over der hvor jeg synes jeg skal rette spotlyset hen. Og nåh ja, så er jeg jo vikset op i en familie hvor vi ikke talte om alt det svære, eller hvor det at gøre opmærksom på sig selv var okay. Så uanset hvad, så er jeg oppe imod både indre og ydre historier.\nHokus pokus Mona i fokus\nSelv om vi jo lever i en tid hvor det er helt almindeligt at rette lyset mod sig selv, så har jeg det stramt med det. Who knew! Det er naturligvis også derfor andre af mine tidligere projekter ikke er kommet ud over rampen, uanset hvor gode de var, så skulle jeg stå frem og sige: “jeg er ekspert på det her eller det her” Og faktisk har jeg det også stramt med selvudnævnte eksperter. Niels Christian Barkholt (tidligere næstformand i socialrådgivernes fagforening, nu Social Talks manden – tjek det ud, virkelig godt projekt) præsenterede mig engang for en af sine venner som ekspert i seksuelle overgreb og senfølger. Det gav et helt gib i min krop. For selv om jeg ved virkelig meget, så har jeg det stramt med at blive kaldt en ekspert – endda selv om jeg faktisk er en slags ekspert i det felt.\nNå men på den note, hvis du læser med her på bloggen, så kan du se jeg har virkelig brug for din hjælp til at markedsføre min bog, for som medudgiver på et lille forlag, siger man ja til at gøre en del selv – så synes det min bog er værdig til en kommentar eller til udbredelse så siger jeg Tak for dig hjælp hvis du gør noget for det. Og kæmpe tak til alle jer der allerede har gjort det. Der er Bog reception d. 20.08 mellem 16 – 18 på Vang & Bar Ingerslevsgade 200 – Kom frisk, tag din journalistven med eller din forlæggerven eller nogen der er i bogbranchen som kan hjælpe mig, så bliver jeg rigtig glad og kysser dig lige midt på panden efter du har fået en ordentlig krammer. Tag også gerne en blogger med, en influenser hvis du kender en – Kom frisk – jeg er klar.\nhttps://www.vangandbar.com/ tjek det ud her 😉\nSå er der alt det her med krænkelser der suser rundt i verden, i medierne og i iskioskerne. Jeg er helt med på at man ikke skal krænke nogen, at de som føler sig krænket jo føler det, uden at andre kan bedømme om det nu er sandt eller falsk. For mig er krænkelser noget heeelt andet end noget med ord. Det er noget med SEX & VOLD – selvfølgelig er der også Psykiske krænkelser, det er der – det følger ligesom med i de der SEX & VOLD krænkelser – og derfra kan jeg sagtens snakke ind i dem der føler sig etnisk krænket fordi der tales om deres etnicitet på en uordentlig måde og fordi det er sgu ikke okay at tale nedsættende om nogen overhovedet – som i OVERHOVEDET IKKE – og derfra skal vi starte, hvis du spørger mig.\nDet starter hjemme i andegården hvor du selv opholder dig, det starter med hvordan du taler til og om dig selv. Så kan man føre det videre til hvordan man opdrager sine børn, derfra hvordan man bevæger sig i samfundet, på sin arbejdsplads, i svære situationer der opstår i verden. Hvor åben er du, i hvor høj grad er du i stand til at sætte dig ind i andre menneskers situation? Forstår du at når nogen flygter fra en krig, så er det ikke for at komme til et andet land og genere andre mennesker? Forstår du at når en defineret etnisk gruppe i tusinder af år er blevet forfulgt og slået ned, at så handler det i meget høj grad om den måde blandt andet du bevæger dig i verden på? Ser du sammenhængene mellem din måde at være i verden på og det der sker på den stor klinge?\nMin Morfar sagde altid, “Du skal være mod andre som du ønsker de skal være mod dig”, og “Der er aldrig en kande så skæv uden der er en hank til den…” – jeg synes det er gode ordsprog, der skaber gode grund leveregler. De er hermed givet videre.\nHvis du synes det giver mening så del min blog videre, tænker du det lyder fornuftigt eller kan du hjælpe mig med markedsføringen af min bog (Som i øvrigt handler om krænkelser) så gør det gerne… Du skal få kæmpe krammer og kys i pande.\nSådan en søndag som den her skal jeg på Kursus og blive klogere på at bruge Tarotkort – ja for sådan en er jeg også – der er nemlig mere mellem himmel og jord end det øjet kan se. Hav en dejlig søndag og vær kærlig overfor dig.\nMange kærlige tanker og hilsner\nPS. Jeg synes heller ikke altid det er nemt at leve retlinet – bare til info.\nPosted bysydhavnsmamma 19. juli 2020 19. juli 2020 Posted inIkke kategoriseret1 kommentar til Krænkelser & Markedsføring…


Ring til os på 53 73 30 06\n- husk at starte din besked med hs aalborg\nkl. 12.00 - 18.00 (fredag til 16)\nkl. 11.00 -18.00 mandag\nkl. 09.00 -18.00 tirsdag til torsdag\nkl. 11.30 -16.00 fredag\nHer kan du se og læse lidt om de medarbejdere, du kan møde i headspace Aalborg.\nDu vil også møde en masse frivillige – de er selve grundlaget for headspace. Vi er flere end 600 frivillige, og du kan møde nogle af dem her og læs mere om, hvordan du selv kan blive frivillig her.\nLine Brix Madsen, Centerchef\ne-mail: lm@headspace.dk / tlf. 53610487\nLine er ansat som centerchef i Aalborg og har været en del af headspace siden vores begyndelse tilbage i 2013.\nAt unge mennesker møder bump på vejen, er ikke noget nyt – men nok nærmere et livsvilkår for os alle. Når det er sagt, så skal man aldrig stå alene med sine problemer og tanker. Derfor er Line også enormt stolt og ydmyg over at være en del af headspace, som tilbyder unge ‘nogen at tale med’ – uanset hvad det må handle om og altid på de unges præmisser?.\nLine brænder for at styrke unges mentale trivsel og for frivilligheden, som er motoren i headspace. De frivillige er vanvittig dygtige og kan noget andet og unikt i mødet med de unge og netop derfor er Line optaget af, hvordan vi kontinuerligt kan styrke frivilligheden i headspace – til gavn for de unge.\nLine har det overordnede ansvar for centeret og har den tætte kontakt med kommunen og samarbejdspartnere og hun elsker at udvikle nye idéer og igangsætte projekter i tæt samarbejde med sine ansatte og de mange frivillige.\nLine er i virkeligheden en rigtig bonderøv, der ikke holder sig tilbage for at køre en traktor, malke en ko eller klappe en ged.\nBentes hverdag i headspace byder på samtaler med unge, supervision af frivillige og vejledning af praktikanter. Derudover afholder hun formidlingskurser for de frivillige, som gerne vil ud og dele deres personlige historier, så de er klædt godt på til at komme ud til skoler og arrangementer.\nBente arbejder i headspace, fordi det simpelthen giver mening for hende at arbejde med unge mennesker. Det giver hende energi at have tæt kontakt med de unge, og hun har altid en finger på pulsen, fordi hun går op i at være de unges talerør. På den måde arbejder Bente dagligt på at skabe bedre forhold for de unge, både på et overordnet plan og for den enkelte.\nBente har i mangel på en hund trænet sin kat til at kunne både sit og dæk.\nNikolai har sin hverdag i headspace Aalborg, hvor han har samtaler med unge. Han har også ansvaret for at rekruttere nye frivillige til centeret, når vi har brug for det. Derudover er Nikolai engageret i, at ansatte og frivillige på tværs af centrene kan dele læring og viden, så alle får mulighed for at udvikle sig som rådgiver.\nNikolai elsker at være nysgerrig og undersøgende, hvor han sammen med den unge kan gå på opdagelse i den unges historie. Det motiverer Nikolai at arbejde med frivillighed, fordi det kan noget helt særligt. Han synes, at det er spændende at være en del af den koordinerende indsats, der får det til at give mening at være frivillig i headspace Aalborg.\nNikolai glemmer konsekvent sin madpakke for at have en undskyldning for at købe burger til frokost.\nAnja, fremskudt kommunal medarbejder\nI headspace Aalborg kan du møde Anja, som har samtaler med unge. Anja fungerer som bindeled mellem headspace og kommunen, og hun har derfor noget helt særligt at bidrage med i sparringen med sine kolleger. Derudover har Anja ansvaret for at søge fonde og donationer, så headspace fortsat har mulighed for at hjælpe børn og unge.\nAnja elsker at have samtaler med de unge på deres præmisser. Hun synes nemlig, det giver noget helt særligt, når de unge selv vælger at komme i headspace af deres egen frie vilje. Hun er optaget af, hvordan man kan støtte børn og unge i deres udvikling, og at dette kan gøres ved at hjælpe dem med at tage ansvar for eget liv.\nAnja spiller stadig Pokemon Go og prøver ihærdigt at få sine kollegaer med.


Alle hoteller i Bearsville I nærheden af vartegn\nAlle restauranter i Bearsville Restauranter i nærheden af The Little Bear\nAlle aktiviteter i Bearsville Aktiviteter i nærheden af The Little Bear\nBearsville VIST FOR NYLIG Der blev ikke fundet nogen resultater OPRET PROFILnærSøg Om BearsvilleHotellerRestauranterForslag til aktiviteterFlyrejserFlyselskaberDet bedste i 2017SupportcenterLog på Tilmeld dig Rejser Bookinger Gennemse\nUSA New York (NY) Bearsville Restauranter i Bearsville The Little Bear\nNr. 2 af 2 Restauranter i Bearsville $$ - $$$\nKinesisk, Asiatisk 295 Tinker St, Ste B, Bearsville, NY 12409+1 845-679-8899Website\nVis også KortSatellit Kortopdateringer er sat på pause. Zoom ind for at se opdaterede oplysninger. Nulstil zoom Opdaterer kortet... Tilbage til kortet Oversigt 3,0 73 anmeldelserFremragende16 %Rigtig god24 %Gennemsnitlig26 %Dårlig15 %Frygtelig17 %11. september 2016“Best for atmosphere, not the Chinese food”6 dage siden“One of the best locations/views around.”Åben nusø - to6:00 pm - 4:00 amfr - lø6:00 pm - 5:00 amAlle åbningstider KØKKENER Kinesisk, AsiatiskPRIS $$ - $$$OPLYSNINGER 295 Tinker St, Ste B, Bearsville, NY 12409ServiceMadGod prisStemningAlle oplysninger Forbedr denne registrering\nMedlemsvurdering Fremragende12Rigtig god18Gennemsnitlig19Dårlig11Frygtelig13Type rejsendeFamilierParAleneForretningVennerTidspunkt på året Mar.-majJun.-aug.Sep.-nov.Dec.-feb.Sprog Alle sprog Dansk (30)Engelsk (72)Portugisisk (1)Sprog Dansk (30)Engelsk (72)Portugisisk (1)\nDenne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejSampleASampleNew York City, New York19261Anmeldt 6 dage siden One of the best locations/views around.Hvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder denGod OK Dårlig Forbedr oversættelse Tak for din vurdering.\nDenne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejFamilychef123Albany, New York1Anmeldt 4 uger siden Convenient but not worth it!MereHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder denGod OK Dårlig Tak for din vurdering.\nJustin WHasbrouck Heights, New Jersey938179Anmeldt 29 december 2016 Better than last year but still they were over-whelmed on Christmas DayGoogle Oversæt MereTak, Justin W Denne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejJudith SGhent, New York31668Anmeldt 27 december 2016 Long-Time FavoriteHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder denGod OK Dårlig Forbedr oversættelse Tak for din vurdering.\nHedges58Stone Ridge, New York133Anmeldt 5 oktober 2016 Go if you have time for lunch-slow serviceGoogle Oversæt MereTak, Hedges58 Denne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejkathleen814Glenford, NY277Anmeldt 12 september 2016 Consistently the Chinese food in the areaHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder denGod OK Dårlig Forbedr oversættelse Tak for din vurdering.\nDenne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejcreakysusanNew York City, New York115Anmeldt 11 september 2016 Best for atmosphere, not the Chinese foodMereHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder denGod OK Dårlig Forbedr oversættelse Tak for din vurdering.\nDenne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejDeltaBikerKingston, New York21873Anmeldt 5 september 2016 Great food in a great spotHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder denGod OK Dårlig Forbedr oversættelse Tak for din vurdering.\nDenne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejvacationaddictnycStaten Island, NY USA2723Anmeldt 16 august 2016 Very Pleasant Dining Outside on the CreekMereHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder denGod OK Dårlig Forbedr oversættelse Tak for din vurdering.\nDenne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejannetteapprovedNew York City, New York276106Anmeldt 13 august 2016 Great food nice decor good serviceHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder denGod OK Dårlig Forbedr oversættelse Tak for din vurdering.\nOpdaterer listen... I nærheden Restauranter i nærhedenThe Bear Cafe27 anmeldelser 0,01 km væk Garden Cafe236 anmeldelser 2,97 km væk Bear Cafe211 anmeldelser 2,99 km væk Seværdigheder i nærhedenSweetHeart Gallery7 anmeldelser 1,66 km væk Woodstock Artists Association & Museum7 anmeldelser 2,89 km væk Sunfrost Farm50 anmeldelser 1,24 km væk Mower's Flea Market28 anmeldelser 3,02 km væk Spørgsmål og svarFå hurtige svar fra personale og tidligere besøgende på The Little Bear.Bemærk! Dit spørgsmål vil blive offentliggjort på siden Spørgsmål og svar.Retningslinjer for indlægSendBekræftelse: Forbedr denne registrering\n295 Tinker St, Ste B, Bearsville, NY 12409 Placering:


Sådan annulleres din Amazon-konto permanent Gadget nyheder\nNår vi abonnerer på en onlinetjeneste eller en webside, skal vi vide, at det ikke er en bindende aftale med den anden part, så vi kan annullere den, når vi vil uden at skulle give besked på forhånd eller blive nægtet annulleringen. Mange gange ved vi ikke dette, for selvom det fremgår af de betingelser, som vi accepterer ved tilmelding, stopper vi ikke med at læse dem, eller vi kan ikke huske det over tid.\nHvad vi skal tage i betragtning når vi annullerer en konto af en onlinetjeneste, er det vi mister visse rettigheder erhvervet. I tilfælde af Amazon, vi kan ikke få adgang til denne konto aldrig igen, så vi kan ikke hente ordrer, fakturaer eller andre oplysninger som vi ikke tidligere har gemt. At være opmærksom på det, hvis du vil slet din Amazon-konto permanent, skal du bare følge disse enkle trin:\nVi skal gå ind på hjemmesiden for AmazonOg log ind på konto som vi vil annullere. Vi går ind i menuen med vores ordrer til annullere eller behandle enhver mulig afventende ordre. På dette tidspunkt, Vi anbefaler at gemme alle de oplysninger, der måtte være nødvendige for os i fremtiden, såsom købsbevis, sedler eller leveringsnoter for de købte produkter.\nNår alle de nødvendige dokumenter og oplysninger er gemt, navigerer vi til nederst på siden og vi gik ind i hjælpemenu.\nSenere den Amazon Hjælp. Blandt alle de muligheder, der tilbydes os, vælger vi muligheden for "Har du brug for mere hjælp". Vi bliver nødt til at vælge muligheden for "Kontakt os".\nI de tilgængelige indstillinger i overskriften vælger vi "Prime og andre". Nederst åbner vi rullemenuen, hvor vi vælger "Opdater dine kontooplysninger", for senere at åbne den anden rullemenu og klikke på "Luk konto".\nPå dette tidspunkt vil de spørge os hvordan vil vi annullere kontoen. Vi har tre muligheder: for chatteVed e-mail eller for telefon. Hvis vi vælger den første mulighed, skal vi vent på, at en agent er online til at behandle vores anmodning. Amazon viser os den omtrentlige ventetid, så vi kan beslutte, om vi skal vente på en agent eller bruge alternative kontaktmetoder i stedet. Hvis vi vælger at kontakte via e-mail, skal vi forklar årsagen til, at vi vil annullere kontoen, mens vi telefonisk angiver vores kontaktnummer, og en agent vil ringe til os til at administrere anmodningen.\nBag dette, de vil bekræfte vores anmodningOg ventetiden til at behandle det og annullere vores konto permanent og uden mulighed for at gendanne den.\nFuld vej til artikel: Gadget nyheder » Generelt » Sådan annulleres din Amazon-konto permanent


Sådan finder du en trojan der deaktiverer Norton\nSådan sender du mus og tastaturhændelser til andre systemer i Linux\nSådan blokkerer du X-ratede websteder\nSådan åbner du Scrabble på en Mac\nHvordan finder jeg tekstfiler i Solaris?\nSådan opgraderes en Fujitsu LifeBook P1620\nSådan Fix Limited eller Ingen forbindelse med et Acer IPN2220 WLAN Card i XP\nSådan Reset en Windows Søgning\nSådan køres en DLL som en app ved opstart\nHvordan man styrker gruppepolitikker\nTryk på 'Start' og vælg 'Genstart'. Tryk gentagne gange på 'F8', når din computer starter, men før Windows indlæser. Dette bringer vinduet 'Advanced Boot Options' til Windows.\nNaviger med dine tastaturpile for at fremhæve 'Safe Mode' og tryk 'Enter.' Da opstart i 'Safe Mode' deaktiverer Trojanen automatisk fra at blive indlæst med din computer, vil Norton AntiVirus blive indlæst. Genvejsikonerne for Norton forbliver på dit skrivebord eller i din 'Start' -meny på trods af at du er i 'Sikker tilstand.'\nKlik på ikonet Norton AntiVirus på dit skrivebord. En besked springer op, der læser, læser, 'Nogle funktioner kan være utilgængelige, når de kører i fejlsikret tilstand. Vil du gerne udføre en fuld systemscanning nu?' Tidligere Norton-produkter kan vise en svagt anden besked.\nKlik på knappen 'Ja' i meddelelsen, der vises på skærmen. Dette vil udføre en fuld systemscanning af din computer, scanning af hver fil og mappe på harddisken. Trojanen, der deaktiverede Norton i 'Normal Mode' vises i resultaterne, når scanningen er afsluttet.\nHvis du prøver at finde den trojanske computer, der deaktiverer din computers kopi af Norton AntiVirus, kan du faktisk gøre det ved hjælp af Norton AntiVirus-softwaren. Du kan bare ikke gøre det, mens Windows er i 'Normal' -tilstand. Windows har en sekundær boot-tilstand kaldet 'Safe Mode', som kun udfører de filer, der er nødvendige for at køre operativsystemet. Da en trojansk naturligvis ikke er nødvendig for at køre Windows , Vil Windows deaktivere den fra indlæsning. Dette vil frigøre din brug af Norton AntiVirus, som du kan bruge til at scanne din computer og finde trojanen.\nSådan synkroniseres iRiver E10 med Ubuntu\nSådan formaterer du genoprettelsessoftware\nSådan reduceres hardware acceleration til din video adapter\nMicrosoft XP og Vista Backup\nSådan fjerner du MS Windows Office Activation Wizard\nSådan bruges XP-drivere på Windows 2000\nSådan oprettes Team Dual Network Adapters\nSådan sletter du Idex DAT-filen\nSådan fjerner du en dokumentmappe fra en ny kontekstmenu\nHvad er registreringsdatabasenøglen, der muliggør fjernhjælp?\nLoven og regler for Microsoft Office Licensing


En del brugere fra Me-Tri og Skovbrynet tog udfordringerne op og valgte at deltage i de "action-ture", der blev tilbudt i efteråret 2015.\nDet blev til en ridetur omkring Dejbjerg.\n"Det var sjovt at prøve. Jeg gled lige så stille af, så der skete ikke noget. Da vi skulle trave gik det godt. Jeg var lidt spændt på, hvordan det ville gå. Ridelæreren var rigtig sød. Jeg blev trukket lidt i starten, men red også lidt selv." fortæller Mike og Lisbeth\nDer blev også arrangeret en tur, hvor man kunne prøve at skyde med riffel og pistol i skydearenaen under kyndig vejledning af en instruktør. Der var mange, der havde mod på at prøve dette, og vi udvidede tilbuddet, så alle kunne prøve det. Der var mange, der var spændte inden det blev deres tur. Der var plads til at man kunne være spændt, og man skød i små hold, så der var ro til at lytte til instruktørens vejledning inden man skød. endte med, at alle prøvede at skyde, og der var noget, som der var meget bred enighed om, at det var sjovt at prøve.\nBoirgerne fortæller: "Det var rigtig sjovt at prøve. Først skød vi hvor de viste en film af en hjort der løb. Det næste vi skød efter var krukker og en dunk. vi skød med både riffel og pistol. Manden (red. instruktøren) sagde, jeg havde prøvet der før, for jeg kunne selv lade. Vi skulle følge en rød plet på lærredet, hvor vi ville ramme. Det var super fedt. Vi var spændte inden tiden. Jeg var lidt spændt på hvor højt det var, men vi havde høreværn på, så det var slet ikke særlig højt, men vi kunne naturligvis høre det. Vi kunne godt tænke os at prøve det igen."\nTil sidst var vi en tur ude på en klatrevæg. Efter at have gennemgået sikkerheden i det, og så hvor sikkert det er, blev der klatret på væggen. De nysgerrige var en tur på væggen, og der var opmuntrende kommentarer til alle. Der var interesse for at prøve det af, men også plads til, at man ikke havde lyst til det.\nBorgernes reaktioner har bl.a. været: "Det var sjovt at klatre. Det var godt at prøve noget, vi ikke gør hvert år. Det kunne være sjovt at tage der ud igen. Jeg var hurtig til at komme op i toppen, så jeg prøvede også den anden, der var lidt mere udfordrende. Jeg havde jo prøvet at klatre før. En anden siger: "Jeg syne også det var sjovt, selvom jeg ikke var helt så god til det - men jeg fik stor ros for at gøre det. Jeg synes det er utroligt man bare kan give slip, og så hænger man i selen. Det var fordi rebet strammede op, så der skete ikke noget ved det. Det var godt at se instruktionen inden vi selv skulle klatre. Vi fik prøvet alle i fællesskab at hive i rebet, for at se om det kunne give sig hvis vi faldt, og det kunne det ikke."\nOverordnet har borgerne sagt:\n"Det har været rigtig godt at være med afsted sammen med Me-Tri. Det var rigtig gode aktiviteter vi fik tilbudt."


Rapportering - Organisation - Global Compact Network Denmark\n– for organisationer\nSom en del af FN’s Global Compact forpligter din organisation sig til at udfærdige en Communication on Engagement (COE)-rapport, der beskriver og dokumenterer jeres indsatser for at støtte virksomhederne i deres arbejde med Global Compacts Ti Principper. COE-rapporten skal derfor indeholde de specifikke initiativer og aktiviteter, din organisation har igangsat, som støtter FN’s Global Compact. COE-rapporten skal være fuldt integreret i din organisations interessentkommunikation, og kan for eksempel indgå som en del af Årsrapporten eller en årlig bæredygtighedsrapport.\nRapporten skal indleveres elektronisk via din organisations profilside hvert andet år, og er offentligt tilgængelig via unglobalcompact.org. Formatet for en COE rapport er fleksibelt, og rapporten må skrives på alle sprog så længe den overholder de tre minimumskrav, som du kan læse mere om nedenfor. Rapporten bør dog skrives i organisationens primære sprog.\nHvis din organisation ikke indleverer jeres COE-rapport til tiden vil dette først lede til en ændring af jeres status fra “Active” til “Non-communicating”, og i yderste konsekvens medføre bortvisning fra Global Compact.\nI vores bibliotek kan du finde inspiration og hjælp til dit arbejde med samfundsansvar.\nMinimumskrav til rapporten\nRapportens overordnede format er fleksibelt, og der stilles ingen krav til COP-rapportens sprog.\nDer opstilles dog tre minimumskrav til rapportens indhold:\nEn udtalelse fra organisationens direktør eller tilsvarende, som udtrykker fortsat støtte til FN’s Global Compact og dermed bekræfter organisationens fortsatte forpligtelser til initiativet.\nEn beskrivelse af de praktiske foranstaltninger, organisationen har taget for at støtte op om Global Compacts Ti Principper og engagere sig i initiativet. Praktiske foranstaltninger kan relatere til én eller flere specifikke aktiviteter foreslået for din organisationstype.\nEn måling af resultaterne af disse foranstaltninger – kvalitative og/eller kvantitative målinger.\nLæs FN Global Compact’s officielle COE policy\nIndsendelse og tidsfrist\nDin organisation skal indlevere den første rapport præcis to år efter tilslutning til Global Compact. Derefter rapporterer i hvert andet år.\nEr din organisation allerede medlem, kan du finde jeres deadline på din organisations offentlige profilside. COE-rapporten skal uploades elektronisk via din organisations profilside på FN’s Global Compacts hjemmeside.\nStep-by-step guide til indsendelse af COE-rapporten\nRapporten vil blive offentlig tilgængelig på Global Compacts COE-database og på din organisations offentlige profil på unglobalcompact.org.\nOverskridelse af rapporteringsdeadline\nHvis din organisation overskrider jeres rapporterings-deadline, ændres organisationens offentlige status på Global Compacts hjemmeside fra “Active” til “Non-communicating”.\nStatus ændres tilbage til “Active” så snart rapporten indsendes. En organisation kan stå som “Non-communicating” i maksimalt ét år, hvorefter den vil blive ekskluderet fra Global Compact.\nEksluderede organisationer vil fremgå af Global Compacts hjemmeside.\nEksluderede organisationer skal genansøge, hvis de ønsker at tilslutte sig initiativet igen.\nUdsættelse af rapporteringsdeadline\nDer er to måder, hvorpå din organisation kan udsætte eller udskyde jeres rapporteringsdeadline.\nHvis din organisation mod forventning står til at overskride sin rapporteringsdeadline, kan I ansøge om at få udskudt tidsfristen 90 dage. Det gør I ved at indsende et ‘Grace Letter’, der beskriver, hvorfor det ikke har været muligt for jer at indsende jeres rapport inden for tidsfristen. Brevet indsendes via din organisations profilside på unglobalcompact.org. Et ‘Grace Letter’ kan ikke indsendes to år i træk.\nLæs mere og find en step-by-step guide.\nJustering af rapporteringscyklus\nHvis din organisations generelle rapporteringscyklus ikke passer med jeres rapporteringsdeadline til Global Compact, kan I ansøge om at få rykket jeres deadline. Det gør I ved at indsende en ‘Cycle adjustment request’ via/organisationens personlige profil på unglobalcompact.org. En ‘Cycle adjustment request’ kan kun indsendes én gang og vil resultere i en fremrykning eller udsættelse i op til 11 måneder.\nBrug af logo i rapporten\nFN’s Global Compacts logoer er kun til intern brug og må ikke anvendes af medlemsvirksomheder eller -organisationer.\nAlle medlemsvirksomheder eller -organisationer har dog mulighed for at anmode om tilladelse til at benytte UN Global Compacts “We Support” logo.\nLæs mere om Global Compacts logopolitik, og hvordan du søger tilladelse til brug af “We Support”-logoet.


Banditten af H. P. Jacobsen - Køb en billig bog med Bogpris.Nu\n'Banditten' af H. P. Jacobsen\nSteen Roddy er overordentligt træt af, at hans lærer hele tiden er på nakken af ham. Hvis han ikke får hævet sit karaktergennemsnit, så giver hans mor ham ikke lov til at tage på kanotur med hans to bedste venner i den kano, de har bygget sammen. Det føles, som om de voksne og livet selv har rottet sig sammen imod Steen, og det er det, der leder ham mod beslutningen om at sejle væk i kanoen med vennerne, uanset hvad hans mor siger – også selv om det betyder, at han ikke kan vende hjem igen …\nH. P. Jacobsen\n"Byen med dens døde huse så helt uvirkelig ud under den grå kuppel, som lysnede en smule bag tagenes konturer. Han kendte den vel igen, men midt i genkendelsen sporede han noget uventet, der ligesom sagde ham, at hans ankomst var ligegyldig og han navn så godt som glemt. Dette noget steg frem af stilheden og af stenbroen og hindrede ham på ubehagelig måde i at ønske sig selv velkommen. Til sidst standsede han ved et gadehjørne ...\n"Foran eventyret" er baseret på H.P. Jacobsens egne barndomsoplevelser. Henrik og nogle kammerater udøver en drengestreg på den engelske maler William Giles, der i stedet for at blive sur inviterer Henrik indenfor og viser sig som en rolig og dannet mand, der forstår drengen på en måde, han aldrig før har oplevet. Mødet med Giles bliver skelsættende i Henriks liv, og det åbner døre for ham til en verden af viden, som ...\n"Det nytter ikke at bande."Sådan indleder H.P. Jacobsen sin roman om Svend, der netop er blevet rullet af en flok banditter på de mennesketomme gader i Istanbul. "Den røde labyrint" fortæller om Svends rejser som håndværker rundt om i Nordafrika og Tyrkiet og giver os således et farverigt og realistisk, men ikke altid lige hyggeligt indblik i livet som rejsende i første del af 1900-tallet.Bogen er skrevet i og med ...\nPeter Nogensen vokser op i Sydslesvig i slutningen af 1800-tallet og flytter senere til München, hvor hans sorgløse studieår brat afbrydes af 1. verdenskrig, der slukker lyset over hans barndomsidyl og -illusioner. I modsætning til så mange andre unge tyske mænd overlever Peter Nogensen krigen og slår sig endnu engang ned i München, hvor han etablerer sig som kunstner, men endnu engang griber verdenssituationen ind i hans liv. I 1930‘erne forsøger hans tidligere ...\nArkitekt Rislev og hans smukke kone Terese er taget til Rom for at nyde forårets komme i den evige stad. Men turen, der burde være så romantisk, forpurres af Tereses kølighed og hendes manglende evne til at begejstres over noget som helst. Lidt efter lidt kommer det frem, at ægteskabet har knaget i lang tid, og at rejsen var et desperat forsøg på at flygte fra problemerne. I stedet begynder nu en lang kamp for at ...\nSkriv en anmeldelse af 'Banditten'\n'Banditten' blev fundet billigst hos .


Med SceneSwitch GU10 bliver det ikke lettere at skifte lysscenen og på samme tid stemning i hjemmet. Ved hjælp af din eksisterende kontakt, kan du nemlig skifte scenen på lys.\nTænd og sluk på din kontakt og du vil skifte nuancen på dit lys. Gå fra et klart hvidt lys til et mere varmt hyggelys på kort tid. SceneSwitch er til dig som ønsker en prisvenlig og samtidig praktisk pære, som kan lidt mere end en klassisk lyskilde. Når du tænder dit lys efter du sidst slukkede det, vil SceneSwitch-lyskilden huske, hvilken scene du sidst havde.\nScenerne bruger hhv. 1,5, 3 og 5 W\nNu kommer GU10 Philips SceneSwitch LED Spot i en 3-paks udgave, hvilket giver dig mere lys for færre penge. Installationen foregår let og smertefrit, da du blot skal skrue lyskilden i en eksisterende GU10-fatning.\nGU10 - Philips SceneSwitch LED Spot - 3 pak er tilgængelig i intervaller af 1\nForbrug: 1.5W / 3.5W / 5W\nKelvin: 2200 / 2500 / 2700K\nWarm Glow / Dim Tone: Ja (3 steps): 2200/2500/2700K\nEAN Nummer: 8718699776374\nDyberg Larsen - Office - Bordlampe - Blank Hvid - H:50cm\nDyberg Larsen - Reservedel - DL20 Reserveglas Topskærm Pendel (Version 2) cm