Basunen 2010 nr. 4 by dmf aarhus - Issuu\nbasunen â€˘ dec. 2010\nGrønnegade 93 2. sal • 8000 Aarhus C • 86 18 45 99 • aarhus@dmf.dk • www.basunen.dk\nCheck stregkoder i Basunen med din smartphone Iphone App Store Scanlife\nForside Jens Klüver Foto: Jørgen Nielsen\nINDHOLD Kommunale besparelser Aarhus Cellofestival V58 - spillested på banen igen Martin Emil fra X-factor Then We Took Berlin Gearkassen CD-udgivelser Siden Sidst Selskabsmusikere mødes Randers Kammerorkester i Kina DMF arrangementer DMF i Kulturnatten Veteranerne vil ha’ rock Talentfinale Hvordan kommer vi til udlandet Byens Bigband møder verdenseliten Sangskriver workshop MIRA kvartetten Svar på artikel Da tyrolermusikken kom til Kolding Mindeord for Lance D’Souza Mindeord over Karl Kraul Berlin og Citronhuset\n04 05 06 08 11 13 14 16 17 18 20 21 22 23 24 26 27 28 29 30 32 33 34\n08 24 30\nwww.dmf-aarhus.dk UDGIVER Dansk Musiker Forbund Aarhus afdeling • Vestergade 19, 2.sal • 8000 Århus C • 86 18 45 99 • aarhus@dmf.dk • www.basunen.dk • REDAKTION Lars Kiehn (ansv.) • Bjarne Gren (grafisk produktion og web) • Jes Halding (korrektur) • TRYK CS Grafisk a/s • DEADLINE for artikler og annoncer til næste nummer er 10. febr. 2011. Folder med annoncepriser kan bestilles eller hentes på hjemmesiden • FORSIDE Jens Klüver • FOTO Jørgen Nielsen\nbasunen • dec. 2010\nDMF - MIDTJYLLAND DMF-Århus\nLars Kiehn Vestergade 19, 2 - 8000 Århus C Tlf: 86 18 45 99 - Fax: 86 13 07 78 aarhus@dmf.dk\nKasper Schou Pedersen Hospitalsgade 7, kld - 8900 Randers Tlf: 8642 3856 - Fax: 8642 3856 dmf-randers@mail.dk\nOle Kock Sørensen Asklevvej 2 - 8653 Them Tlf: 86 86 93 00 - Mobil: 20 28 77 20 Fax: 86 86 93 60 ole.koch@dmf-silkeborg.dk\nBo Jacobsen Emmelev Kærvej 3 - 8500 Grenå Tlf: 8638 7515 - Fax: 8638 7887 nytliv@norddjursnet.dk\nPalle Persson Solvænget 20 7400 Herning pallepersson@jubii.dk\nHenrik Højbjerg Petersen Gammel Struervej 36 7500 Holstebro Tlf: 9740 3355 - Mobiltlf: 4019 3355 henrik@radioholstebro.dk\nDMF - Viborg\nKent Jungslund Vestervangsvej 16 B, 1.6 8800 Viborg - Tlf: 86 64 51 54 kentjungslund@mail.dk\nHar du brug for at kontakte DMF vedr. faglige spørgsmål ! Har du spørgsmål om A-kasse, overenskomster, kontraktsforhold m.v. er du altid velkommen på DMF-regionskontoret i Grønnegade. Du kan også kontakte os pr. telefon, fax eller email.\nDMF Århus kontor har åbent: Mandag: 10 - 18 Tirsdag - fredag: 10 - 14\nVestergade 19, 2 - 8000 Århus C Tlf: 8618 4599 - Fax: 8613 0778\nKommunale besparelser og nye tiltag – hvor er linjen Af Lars Kiehn Vi har på det sidste oplevet et par nye, kommunale kulturtiltag. Eller faktisk mere præcist en del nye tiltag. Men ofte virker det sådan lidt tilfældigt og nogle gange som hovsaløsninger, og det kan være svært at se linjen i beslutningerne. Kluvers Big Band, Musikcafeen, Promus og Aarhus Symfoniorkester er fire af de største spillere, som har fået kommunens bevågenhed. Den økonomiske opnormering af Klüvers Big Band, som har været længe undervejs, blev endelig en realitet og skete bl.a. som en konsekvens af statens forøgede tilskud. Men man havde en rådmand, som umiddelbart ikke rigtig kunne støtte en øget bevilling til orkesteret. Men ad snørklede veje og ved hårdt arbejde lykkedes det i sidste time at etablerere et politisk flertal for en udvidelse af orkesterets budgetter med tilslutning fra byens kulturrådmand. Tillykke og heldigvis for det. Produktionsstedet Promus er blevet bygget om og etableret i det gamle Huset i Vester Allé. Flotte faciliteter og meget kvalificeret personale til at servicere de århusianske musikere og arrangører. Her kan man komme og lave produktionsøvning, man kan komme til adskillige foredrag og workshops, og tidens meste benyttede managementudtryk – netværksdannelse - er også et område, som Promus har kastet sig ud i. Stedet har en cafe, der indeholder nogle muligheder, som endnu ikke er realiseret. Kort fortalt, så har man her en kommunal forretning, der kaster sig ud i alt hvad der rører sig til glæde for byens rytmiske musikere. Musikcafeen flytter fra Mejlgade ned på Godsbanen, når den om godt et år står færdig og nyistandsat. Nye og helt sikkert rigtigt fine lokaler med en scene der kan justere og flytte lokalet og rummet, så det passer til koncertens karakter. Spændende og omfattende projekt, men også tiltrængt for Musikcafeen.\nNy adresse eller e-mail\nAarhus Symfoniorkester har her igennem de seneste år været inde i en rivende udvikling på stor set alle niveauer. Ny spille- og øvesal af international klasse, der har betydet en større publikumssøgning til koncerterne og med et helt nyt orgel, som netop er blevet indviet med stor succes. Orglet er finansieret af Mærsk Mc-Kinney Møller fond og åbner for et helt nyt og stort repertoire. Giancarlo Andretti en dirigent af europæisk klasse, som har valgt at blive som chefdirigent, fordi de kreative fremtidsudsigter så lyse og interessante ud og en dygtig musikchef. Mange ting spiller godt for orkesteret for tiden. Alligevel har kommunens politikere valgt, at orkesteret skal spare 900.000 kroner. Et beløb der svarer til minimum tre fuldtidsstillinger. Det er meget at spare - endda rigtig meget. Det hænger ikke sammen. Det kan være svært at se stilen i kommunens kulturpolitik. Man sætter en del nye og dyre kulturinitiativer i søen, opnormerer andre, og samtidig kræver man, at byens flotteste og største kulturflagskib Aarhus Symfoniorkester sparer, på trods af at kommunen har investeret mange penge i at give orkesteret et boost og nogle bedre udfoldelsesmuligheder. En udvikling som først og fremmest kommer det århusianske publikum til gode. Man kan jo ikke sætte alle mulige, nye projekter til verden uden at øge kulturbevillingerne. For hvis flere og flere store projekter skal dele de samme midler, så går det galt på et tidspunkt. Århus er langt bagud, hvad angår kulturkroner pr. indbygger. Der er byen overhalet af et række af andre provinsbyer. Det er trist at konstatere, men det er faktum. Det er som om, Aarhus Kommune vil det hele for det halve. Det kan ikke lade sig gøre, hvis kvalitet skal forblive en vigtigt parameter. Lad os få en linje, som ikke kun er smukke, tomme løfter i rapporter og kommunale taler. Lad os få handling bag de mange flotte ord.\nHermed en venlig opfordring til alle vores medlemmer om at huske at oplyse og opdatere os om evt. adresseændring, ændring af telefonnummer, samt at registrere din e-mail adresse hos os. På den måde finder for eksempel både Basunen, Musikeren, brevpost, e-nyt og beskeder om alle de spændende tiltag fra din lokalafdeling nemmere vej frem til dig.\nÅrhus Cellofestival 2010 Tekst og foto: Ken Holst Den 8. – 10. oktober var der for anden gang arrangeret cellofestival i Musikhuset i Århus. Festivalen bød på over hundrede cellister på Musikhusets scener. Igen i år var det Århus Musikskole, der havde taget initiativet til festivalen, der er sin eneste af slagsen herhjemme, som er dedikeret til netop dette ene instrument. På scenen kunne man blandt andet opleve top-musikanter fra Helsinki og masser af nye danske talenter fra MGK og Århus Musikskole samt det danske og internationale anerkendte talent, Toke Møldrup. Hele festivalen kulminerede søndag eftermiddag, hvor alle deltagende cellister gjorde deres entre på scenen i Symfonisk sal og spillede en kæmpe koncert med det noget utraditionelle celloværk, ”Cello Swingtime” opført af Lars Søgaard. Ifølge Dorte Rolff-Petersen som er underviser på Århus musik skole og én af arrangørerne bag festivalen: ”Århus cellofestival er både en god måde at fejre celloinstrumentet på, men også en metode til at synliggøre instrumentet og skabe noget interesse hos nye, mulige cellister. Vi vil med festivalen rigtig gerne skabe mere interesse hos unge mennesker, som kan se, at det at spille cello også kan være en del af noget større. Det er blandt andet derfor, vi laver ”Cello Swingtime” så alle får lov til at spille sammen. Det nytter ikke noget, at vi kun holder os til det klassiske, vi skal følge med tiden, hvis vi skal have de unge med”.\nMen selvom festivalen har masser på programmet med unge og knap så rutinerede cellister, var der også rig mulighed for at høre det ypperste inden for celloinstrumentet. Lørdag aften spillede cellovirtuosen Toke Møldrup og pianisten Rikke Sandberg en sonatekoncert, hvor der blandt andet blev opført stykker af Beethoven. Dorte Rolff-Petersen fortæller: ”For at bevare det danske celloliv er det vigtigt, at vi har noget for nybegynderne, men også\npræsenterer det sublime, således at vi kan tilbyde nogle rigtig spændende koncerter”. Undertegnende var selv til stede til slutkoncerten, hvor alle cellister var at finde på scenen og opførte det føromtalte stykke ”Cello Swingtime”. Man fornemmede, at store dele af publikummet var stolte pårørende til de mange unge cellister på scenen, og at Symfonisk sal osede af rigtig god og hyggelig stemning. Det var tydeligt at høre, at swingmusikkens kantede rytmer og celloinstruments mere flydende klang ikke er som skabt til hinanden, men alligevel var det nu mit indtryk, at formålet med stykket blev opfyldt. Dagens sammensatte orkester fik da også lov til at give et ekstranummer. Musikerne iførte sig solbriller, og alle celloer swingede i stor stil. Således sluttede Århus cellofestival 2010 med et utraditionelt brag til stor begejstring for publikum, og slut var en hyggelig stund, med cellister på alle niveauer og i alle aldre.\nV58 - et spillested rejser sig igen Af Ole Bertil Holmgaard I en hyggelig bindingsværksbaggård i Vestergade 58 er der for længst skrevet lokal musikhistorie. Men nu lader det til, at stedet atter rejser sig som et af byens live spillesteder, så der forhåbentlig kan tilføjes endnu flere kapitler til stedets ellers noget brogede, musikalske historie. Der er naturligvis tale om spillestedet Vestergade 58 eller kort og godt V58. Et sted der også har heddet Trinbrædtet og Musikernes Hus. Et spillested hvor mange har trådt deres musikalske barnesko. Historien I april 1966 lejede skuespilleren Jens Okking sig ind for at drive et minikulturcenter med kunstgalleri, teater og værtshus. Senere blev et samarbejde mellem Jens Okking og Leif Falk startskuddet til at sætte nogle koncerter op, hvor jazzscenen blev omdrejningspunktet. De to gravede desuden ud og støbte gulvet til det der blev Trinbrædtet. Et sted der skulle skabe mere fokus på teaterscenen, men som i sidste ende endte op som spillested.\nI 1971 blev scenen mere beat - og spillemandsmusikorienteret, da foreningen Musik og Lys, som i denne periode havde kontor på den anden side af gaden, valgte at lægge mange af deres koncerter hos V58. Indretningen var i denne tid rustik med vægge af træ/beton og togsæder som siddepladser. Scenens bagvæg bestod tilmed af sortmalet puds, hvilken var yderst velegnet til at ridse bandnavne ind i. Altså en væg der fungerede som gæstebog for de optrædende. Foreningen Musikernes Hus, der bestod af 68 musikere, blev dannet på stedet i oktober 1973. Under denne blev der drevet spillestedet V58, men også et bookingbureau Musikernes Kontakt blev etableret. Et booking\nHerefter overtog foreningen FAJABEFA (Foreningen af Jazz-, Beat - og Folkemusikamatører) driften af spillestedet.\nforblev den øverste myndighed. Senere blev værthusdriften dog også udskilt og overdraget til Rainer Pohl, som kom til at drive Kælderen - en kælder under spillestedet med udskænkning. Foreningen blev herefter berettiget til at modtage offentlig støtte. Ved at adskille bardriften og musikken gav det et tilskud på 25-30.000 kroner årligt. FAJABEFA’s rolle blev dog i sidste ende mere eller mindre indskrænket, og i december 1978 gik V58 desværre ned igen. I perioden december 1978 til Marts 1979 blev bygningerne renoveret og udvidet. Det var ejeren af hele komplekset, Snedkermester & Møbelhandler Erik Beck Pedersen, der var trådt til med den fornødne kapital, foruden de penge Rainer Pohl også lånte i banken. Der blev i samme forbindelse stiftet et anpartsselskab af Erik Beck Pedersen og Rainer Pohl, hvilket gjorde, at V58 gik fra at være et musikerstyret musikmiljø, til at blive et kommercielt privatejet sted.\nI 1968 overtog, den tidligere medejer af jazzspillestedet Tagskægget, Jens Helm Petersen, driften af stedet. Skuespillerne og teaterfolket forsvandt i takt med, at folk - og jazzscenen vandt indpas. Samtidig blev der lavet et diskotek på øverste etage, hvor byens lidt mere flippede publikum kunne komme.\nbureau startet af og for musikerne selv. Startkapitalen hertil blev skabt ved, at hver gruppe spillede gratis i en uge i sommeren 1973. Stedet kørte således frem til oktober 1975, hvor Musikernes Hus så sig nødsaget til at træde i likvidation.\nI januar 1978 blev bookingbureauet, Musikernes Kontakt, løsrevet fra driften af V58. Bureauet skiftede navn til Århus Musikkontor, som den dag i dag lever i bedste velgående under navnet Skandinavian. Dengang lå Århus Musikkontor oven på V58, og lokalerne fungerede i weekenden også som backstage for orkestrene. Dette skabte grobund for en del backstage fester, hvilket i sidste ende fik Århus Musikkontor til at flytte helt, da mandag morgen som regel altid bød på oprydning efter weekendens festligheder. I februar 1978 repræsenterede et samarbejdsudvalg for rytmisk musik V58. Udvalget bestod af Husets Musikteater, Vestergade 58, Tagskægget og Århus Musikkontor. Man kunne derfor købe en fællesbillet, der foruden adgangen til V58 også gav adgang til de daværende spillesteder som Tagskægget og Husets Musikteater. Det var dog stadigvæk den kollektive drift og fællesmøderne hos V58, der var og\nUdvidelsen bestod i at slå hul i muren ind til Snedkermester Becks snedkeri, som lå i de lokaler, hvor livescenen den dag i dag er. Det tidligere lokale med livemusikken blev omdannet til diskotek, mens det i dag fungerer som café. I kælderen bevarede man kælderbaren. Hidtil havde Vestergade 58 i det hele taget kun bestået af sidebygningen på små 60 kvm. Det er den bygning, der ligger til venstre for hovedindgangen i dag. I Marts 1979 genåbnede V58 således som privatejet sted med Rainer Pohl som forpagter. I 1984 stod Snedkermester Erik Bech Pedersen alene som ejer af stedet. Der havde i foråret samme år været en mindre brand på stedet, som førte til en midlertidig lukning. I samme periode stødte makkerparret Jan Senius Jensen og Poul Henrik Nielsen til. De havde førhen skabt en del arrangementer sammen, dels ude på Skjoldhøj Kollegiet, men også oppe i Stakladen. Jan Senius Jensens ansvarsområde blev de tekniske installationer, ledelse, regnskab samt administration, mens Poul Henrik Nielsen, også kaldet PH\ni daglig tale, stod for bookning af bands og afvikling af arrangementerne. I 1986 overtog parret lokalerne, hvor Jazzhus Tagskægget havde haft til huse på adressen Klostergade 34. Her startede de diskotek - og spillestedet Blitz, som blev drevet sideværks med Vestergade. Mange gæster oplevede, at de gode bands delvis forsvandt fra Vestergade 58 og i stedet dukkede op på plakaten hos Blitz. I cirka 1993 overtog Snedkermester Erik Bech Pedersen igen driften af Vestergade. Senius og PH var dog stadigvæk tilknyttet. I juli 1998 afviklede de så Blitz, men da var gæsterne for længst forsvundet væk fra Vestergade 58. Snedkermester Bech havde sporadisk lejet lokalerne ud til enkeltstående arrangementer, men det var ikke nok til at redde stedet. Den 1. februar 2000 gik Vestergade 58 definitivt fallit.\nvoksende medlemstal og aktiviteter på stedet. Der blev kort tid efter rejst en ny forening på stedet, hvor mange af de bærende drivkræfter var med. Foreningen kom slet og ret til at hedde Vestergade 58, og havde til formål at arrangere live koncerter og diskoteksaftener.\nForeningen Vestergade 58 valgte at fokusere på livemusikken. En ting man også gjorde i Singlerock Café tiden, men Fra Trinbrædtet, Vestergade 58 dengang var det mødet mellem singlerne, der Ringen er sluttet stod øverst på plakaten. Den frivillige Spillestedet kan i dag huse mange gæster, arbejdskraft var ligeså afgørende som den i det at der er to rummelige lokaler - ét musik, der fik publikum til at besøge den stort med plads til ca. 250 gæster og et Singlerock Café berømte adresse. Foreningen Vestergade mindre med plads til ca. 60 gæster. DesI perioden fra 1993 til 2001 havde forenin58 gjorde forsøget på at lægge op til, at uden bryster stedet sig med at have et af gen Singlerock Café live musikbyens fedeste indendørs rygerum i kældetil huse i Vestergade ken atter ren, hvor der også er live musik af og til. 49, altså på adressen fandt hjem til overfor Vestergade adressen. I Ganske ligesom dengang i 70´erne hvor 58. 2009 afviklede det var musikerne selv der skabte ramForeningen drømte foreningen dog men, er det fællesskabet og sammenholom at få nogle større deres aktivitet det, der er styrken på stedet. Nu sidder lokaler, og Søren på stedet, som der igen to musikere i stolen, så man Thygesen Kristenblev overtaget kan på en måde sige, at ringen er sluttet, sen fra foreningen i 2010, af de mens et nyt kapitel er i gang med at blive var bekendt med, at nuværende skrevet. Vestergade 58 stod og nyslåede tomt, stadig ved Snedforpagtere EjLink: kermester Bech som Fra Trinbrædtet, Vestergade 58 ner Mirandawww.vestergade58.dk ejer. Foreningen tog Dam og en snak med Bech Claus ”Nauer” og overtog kort tid efter lokalerne. Stedet Reher-Langberg. stod dog noget misligeholdt hen, så der lå et stort stykke arbejde forude ved overDen 29.april 2010, i øvrigt samme dag dragelsen. På kontoret fandt man mange som det gamle Montmartre ligeledes historiske tegn på, hvad der igennem tiden genåbnede, slog disse herrer atter dørene havde udspillet sig på stedet. Blandt andet op til V58. På meget kort tid har Ejner og lå der en del historiske billeder, som alle Claus formået at skabe meget mediebevåhver for sig bar på en historie. Disse blev genhed, publikums- og branche- interesse støvet af og sat i glas og ramme. Man om stedet – som blandt andet allerede fandt også det originale skilt fra Musihar mange tusinde Facebook venner kernes Hus, som dengang havde prydet og som det første spillested i landet sin indgangspartiet i 70´erne. egen iPhone ”App” (red. program som kan erhverves til apple’s iPhones.) - samt I oktober 2008 blev foreningen Singlerock generelt en meget stor goodwill og forkærHolger Laumann Band Café opløst, trods en årrække med støt lighed fra gamle, men også nye musikere og brugere. basunen • dec. 2010\nMartin Emil fra X-Factor først og fremmest musiker og tekstforfatter\nAf Lars Knudsen Sidste år tog han den store tur igennem medierne og blev landskendt - mere på sin person end for sin egen musik. Martin Emil Zeppelin er en upcoming sangskriver med en stor forkærlighed for teksterne i musikken.\npede ud af Katedralskolen midt i 3.g sidste år for at spille musik. ”Det udviklede da en form for social intelligens i mig at gå der, men en studenterhue er i min verden ikke et bevis på talent. Det er, som om der er en eller anden konsensus omkring, at\nmillion seere ved at gøre det uinteressant for alle de mennesker, som bare vil labbe tom underholdning i sig. Jeg planlagde derfor at dukke op og sige, at jeg godt kunne finde ud af at skrive sange selv. Jeg gik videre i programmerne og fik besked på at synge f.eks. Beatles numre. Jeg blev ved at synge mine egne, indtil jeg pludselig var blandt de sidste 10 sangere ud af 6000. Jeg blev kaldt ind foran dommerne og fik beskeden om, at jeg nok var lidt for kunstnerisk. Det var netop hovedet på sømmet. At man sender et budskab ud i offentligheden om, at det at være kunstnerisk er noget negativt, der problematiseres”.\ndet er skrækkeligt at lukke nogle døre i. Jeg mener, at det handler om at sortere i alle de mange valgmuligheder, man har, have nogle ambitioner, fokusere og dygtiggøre sig”. Og en chance for at teste talentet dukkede op i form af X-Factor programmerne på TV2 sidste år. Hvor dette koncept tiltrækker mange håbefulde amatørsangere med forventningerne om at få kickstartet karrieren, var det for Martin Emil mere en test og et socialt eksperiment oven i musikken, som han allerede havde godt gang i.\nMartin Emil var genstand for en enorm medieeksponering. Han var i programrækken en af hovedpersonerne og var med på scenen, da det kulminerede i den store X-Factor galla- koncertfinale i et fyldt Parken i København. Han var i forløbet på forsiden af Ekstra Bladet, lavede talrige interviews, og han og Zeitgeist fik omkring 50.000 plays på deres Myspace hjemmeside i løbet af kun tre uger.\nI 2005 tager en almindelig 15-årig teenageknægt til koncert med Coldplay i Forum, København. Han har aldrig selv hverken sunget eller spillet. Den musikalske oplevelse gør stort indtryk på ham, og han ved, hvad han vil bruge sit liv på. Fire år senere har han sunget sig ind i den bedste TV sendetid og oplever selv suset af at være i rampelyset. ’Almindelig’ er måske ikke den gængse karakteristik af den nu 20-årige musiker Martin Emil Zeppelin fra Århus. Martin Emil har travlt. For han hader at spilde tiden. Han har i sin tidlige alder taget sit karrierevalg og bestemt sig for et professionelt arbejdsliv som musiker. Med Coldplay koncerten stadig siddende i kroppen hentede han derfor umiddelbart efter et gammelt legetøjskeyboard ned fra loftet og begyndte målrettet at spille. I 2006 startede han sit første band Glasswork, spillede på Skanderborg Festivalen i 2008 og som opvarmningsband for Sabya og Carpark North rundt om i Danmark. I 2009 startede han og gymnasievennerne Zeitgeist. I følge ham selv et ’ord’ band, der har en stor kærlighed for og interesse i de sproglige udtryksmuligheder. Bandet arbejder ihærdigt på at blive et af de næste bands fra Århus til at tegne dansk rocks nye tidsånd. Ud af gymnasiet, ind på skærmen ”Jeg havde sagt på forhånd, at hvis det blev kedeligt at gå på gymnasiet, så skred jeg”. Det gjorde det, og Martin Emil drop-\n- Hvad synes du om X-Factor? ”Man kan jo tænke over, at programmer som X-Factor også bidrager til verdensbilledet. Har vi virkelig lyst til at blive så dumme og flæbeagtige, som medierne ofte giver udtryk for? Jeg tænkte, at XFactor er et vanvittigt program. Hvorfor skal vi præsenteres for nogle mennesker og så glemme dem igen få uger efter? Det program har brug for at miste seere. Forstået sådan at de burde turde miste en\nCo-writing og tekstskrivning Lyrikken er det grundlæggende ved musikken, hvis man spørger ham. Han har blandt andet igennem DMF deltaget i nogle co-writing arrangementer, senest i oktober 2010, hvor han var én ud af i alt 10 sangskrivere fra Århus, København og Berlin som i en hel uge blev sat stævne i DMF lejligheden i Rykestrasse. ”Jeg skriver tekster på den måde, at jeg lukker op og lader dem komme af sig selv. Så vidt muligt prøver jeg altså først at tænke over dem, efter de er skrevet ned. Lidt ligesom at drømme på skrift, tror jeg. Det er for mig\nen meget spontan og improviseret form for kreativ måde at arbejde på. En slags fri forbindelse imellem underbevidsthed og bevidstheden. På den måde bliver det ærligt og aktuelt, og det er det interessante, synes jeg”. Han oplever, at sangskrivere ofte har lidt nemmere ved det med at lave musikken og blokeres lidt, når det kommer til teksterne. ”Jeg tror, det er en af mine forcer i co-writing sammenhænge. Jeg kan være kreativ på kommando og lave en god tekst på 10 minutter. Det er en af de kvalifikationer, jeg også prioriterer i mig selv som musiker. Jeg har ikke tid til at skulle meditere i tre timer på en bambusmåtte først for at komme ind i den rette tilstand, ha ha”.\nMartin Emil Zeppelin\nSelvlært ”Jo, jeg har tænkt over, om jeg skulle søge ind på konservatoriet. Men jeg har ikke overvejet det. Jeg er bange for at blive for dygtig. 50 procent af min kreativitet går ud på, at jeg ikke aner, hvad det er, jeg laver. Jeg har aldrig gået til klaver eller sang. Tænk på, hvis Bono var blevet en rigtig dygtig guitarist. Så var han måske endt i en park nede i Firenze i dag, hvor han skulle spille klassisk guitar for turister”, griner Martin Emil. ”Verden har jo brug for Bono. Jeg er selv lidt mere til sangere som Thom Yorke og Damon Albarn (fra Radiohead og Gorillaz, red.) som kan synge decideret falsk, støvet og ugideligt. Det tror jeg ikke, man teoretisk kan lære. Der er mange måder, man kan dygtiggøre sig på. Også ved for eksempel at afholde sig fra at blive ’dygtig’. Musik til Mohammed Ali og TV dokumentar Martin Emil fortæller, at han godt kan lide at skrive musik til andre. Han synes, det er som at sidde i en kvælstoftåge, hvor man skal begrænse sin egen person og fokusere på at få det bedste frem i en andens udtryk. Han har bl.a. arbejdet sammen med Mohammed Ali (ikke bokseren, men sangeren, red.), er i gang med at skrive musik til en TV2 dokumentarfilm. Spiller solo jobs som sanger/pianist. Og så er Planet Perfect navnet på endnu et nyt band, som han er ved at starte. ”Hvorfor jeg starter et band mere op? Det er nok, fordi jeg har et opsvulmet ego. Jeg har så mange ting, som jeg gerne vil have sagt og er fuld af musik, som skal ud”.\nFAKTABOKS: Kitten in a tree\nTekst: Martin Emil Zeppelin I’m so tired of the drunken voice Watching fat girls play with food Flashy canons shooting shit an noise Like we’re all loonies on the loose Just some nuggets and a Diet Coke Maybe Facebook through the night A brand new Idol here and there would do With a future oh so bright Call the fire man There’s a kitten in a three I was just a little frightening Now it won’t play with me Call the police There’s a burglar in my head He should rot and burn in hell for it ... For stealing all my cares I’m so dead inside but no-one knows ’Cause my profile seems so glad You would think that all these silly clothes Could turn teardrops into laughs There’s a house of cards in New Orleans But an insect made it tilt Mr. Jones knows what is happening He just wasn’t hit by guilt Call the fire man There’s a kitten in a three I was just a little frightening Now it won’t play with me Call the police There’s a burglar in my head He should rot and burn in hell for it ... For stealing all my care\nG AT E WAY I ÅRHUS Mette Ellebye-Larsen fra DMF’s egen musikdistribution Gateway Music vil i 2011 være at træffe en dag om måneden i Aarhus afdelingen.\nGår du/I med planer om at udgive på eget label, eller ønsker du / I blot at afdække udgivelsesmulighederne i det hele taget, så kom og få en snak med Mette Ellebye-Larsen.\nKontakt Mette på tlf. 35 24 02 18 for en aftale.\nFINK REVISION & RÅDGIVNING www.finkrevision.dk Gør det du er bedst til og lad mig gøre resten. Jeg har specialiseret mig i skatteregler og regnskab for musikere. Skal du have hjælp til selvangivelsen så ring for en uforpligtende samtale. Fink Revision Ny Munkegade 8 8000 Århus C tlf.: 61 60 62 67 info@finkrevision.dk\nMvh Uffe Fink Isaksen\nThen we took Berlin\nAf Ida Björg Leisin\nHvis nogen skulle have den holdning, at tiltag, der fokuserer på sangskrivning, udelukkende bør være i KODA’s regi, og en artikel om en sangskriver-workshop ikke burde findes i dette blad, ja så vil jeg kraftigt opfordre vedkommende til at læse videre.\nføre de sange, der var blevet skrevet i ugens løb. Det blev to rigtig fine aftener i hjertet af Kreuzberg, på hhv. LUX og Wendel. Showcases der, helt efter hensigten, efterfølgende kastede jobs af sig.\nI uge 40 lagde DMF’s lejlighed i Rykestrasse Berlin nemlig atter en gang rammen for Songwriters Summit. Ud fra alle de aldeles kvalificerede ansøgninger vi modtog, kunne vi konstatere, at selve den skabende proces er en stor og væsentlig del af det at være udøvende kunstner for Deltagerne på Songwriters Summit en stor del af DMF’s medlemmer. Eftersom Songwriters Summit er en sangIgen i år havde vi sammensat en gruppe skrivningsworkshop, var der ikke sat tid på fire sangskrivere fra DMF-København af til den helt store sight seeing. Der var og to fra DMF- Århus, som sammen med derfor lagt vægt på, at alle sangskrivningsfire sangskrivere med base i Berlin udprocesserne indbefattede brug af byen. gjorde Songwriters Summit 2010. I sammensætningen af gruppen har vi alle årene igennem bestræbt os på at deltagerne hver især har noget særligt, som kan være til inspiration for de andre, og som skaber variation i sangskrivningsprocesserne, og at alle samtidig vil kunne indgå i en arbejdsmæssig relation til de andre i gruppen. Resultatet i år blev en samling sangskrivere, der trods forskelle i alder, brancheerfaring, kendthedsfaktorer, genrepreferencer og sprog havde det til fælles, at de med respekt og åbenhed arbejdede koncentreret og professionelt ugen igennem.\nKen Rai Schmidt(tv) og Martin Emil Zeppelin(th).\nSom arrangør og tovholder på disse Summits er jeg altid forundret over, hvor fantastisk et redskab co-writing er til på nogle få dage at bringe mennesker sammen og danne grundlag for tætte menneskelige og professionelle bånd. Verden bliver lidt mindre, og det synes pludselig meget mere overskueligt at stable jobs på benene på tværs af landegrænserne. Netop derfor giver det så meget mening, at vi i DMF- København og DMF-Århus fokuserer på og tilgodeser sangskriverne blandt jer medlemmer.\nDeltagerne ved Songwriters Summit 2010 var: DMF-København: Sylvester Larsen Christina Persson June Beltoft Mathilde Lunderskov DMF-Århus: Ken Schmidt Martin Emil Zeppelin Berlin: Ragga Gröndal (IS) Sandra Kolstad (NO) Chloë Birte Wolter Find links til deltagernes sites på http://thecloset.de/summit-2010/summit.html\nHver formiddag startede med input til forskellige metoder at nærme sig det ”kreative rum” på. Det var dog primært ment som inspiration til videre arbejde, da lejligheden i bogstaveligste forstand var en væld af musik og ord og kreativitet, fra vi ankom, til vi tog af sted. Et ekstremt intenst sted med meget høj energi.\nLiveoptræden i Kreuzberg\nTil forskel fra de tidligere år havde vi dette år valgt, at de to showcases skulle være forskellige, på den måde at vi torsdag aften udelukkende spillede eget materiale og lørdag koncentrerede os om at frem-\nTerrassen i Rykestrasse, Prenzlauer Berg\nGearkassen Af Lars Knudsen\nTi spørgsmål om Gear til Klaus Wunderhits 1.\tHvad er dit yndlingsinstrument/-gear for tiden? Jeg skulle aldrig have sagt ja til dette her; jeg er fejlcastet, for jeg har slet ikke noget yndlingsinstrument. De instrumenter, jeg bruger ude, lyder nemlig ikke særlig godt, hvorimod de instrumenter, jeg ikke bruger ude, lyder absurd dejlige. Mit flygel og mine hammond orgler er elsklinge to the day I die. Men lige lidt hjælper det – for jeg nænner ikke at fragte mit A100 og min Leslie ud af døren. Derfor har jeg bygget nogle stueorgler om – de ser knaldgodt ud, men lyder ad h... til, og det kan man faktisk også komme til at holde af! Man elsker jo også sine grimme børn. Om ikke andet så gør de grimme børn de almindelige børn lidt smukkere. Så jeg har pyntet usædvanligt grimme børn op og lært dem at hoppe og danse så flot, at man glemmer, at de er grimme, og ja så kommer man til at holde af dem. 2.\tHvad skulle du aldrig have solgt/skilt dig af med? Jeg havde engang en Roland TR 707 trommemaskine, som desværre er forsvundet ud af mit liv ligesom et hav af andre elektroniske instrumenter. Jeg er nemlig blevet løbet over ende af en del af vildfarelser i mit liv. Så lød TOTO godt i nogle år, så lød det pludselig helt forfærdelig overproduceret og gav ingen mening, og nu synes jeg, det lyder helt fantastisk igen. Så elsker jeg rumklang, og så hader jeg rumklang. Uha – og så må det ikke lyde som Yamaha DX7, så skal der elektrisk forstærket guitar på? Så elskede jeg Bill Evans, og nu er det James Last? Jeg smed engang et orgel i Århus Å, fordi den ikke havde en specifik rytme, det har jeg fortrudt; det spillede godt nok bagefter, men kunne så alligevel ikke tåle at stå ude i frostvejr. 3.\tHvad har du købt for nylig? Jeg har købt en Avalon 737 preamp, som jeg godt nok ikke har fået hørt endnu, men folk siger, den lyder fedt, og så købte jeg den. Total barnligt – men det er svært at have en mening om alt. Derfor skal man altid spørge folk, der ved noget mere om et specifikt emne end en selv – det er jo kanon, for så frigør du din hjerne til noget andet tankeværk. Nu kan jeg gå og kigge på min Avalon og glæde mig til at høre den, når jeg får brug for den – fedest.\n4.\tHvilket instrument/gear henter du ud af det brændende øvelokale? Mit hesteorgel skal reddes – mig bekendt findes der ikke andre hesteorgler i Danmark, så det må være den. Mit hesteorgel består af halv hest og halvt orgel, og det er selvfølgelig orgel-delen, man spiller på. Et lille tip til eventuelt nødstedte musikere – dekorér dine instrumenter – folk elsker flotte, pyntede instrumenter og vil være helt vilde for at komme til at se og høre dig spille. Når telefonen så ringer, så husk at gange din oprindelige pris med to og ja, så kører dit liv på skinner igen. 5.\tHvad er næste instrument/gear på listen? En Neumann mikrofon U87 – den vil jeg parre med min preamp og så tælle til fire og indspille en masse musik, som har en utrolig lille lytterskare, men som ikke har sin lige. Husk på, at 80 procent af alle musikere indspiller musik til 20 procent af befolkningen – nemlig dem fra 15 til 21. Der er masser af mennesker, der er over 21– hvad med dem? Min teori er, at der i resten af befolkningen næsten må være nogle der sætter pris på hesteorgel, hareguitar eller hjorteharmonika. 6.\tDen dårligste investering? Min dårligste investering er PC´en med styresystemet Windows! PC´en fortjener faktisk ikke engang at blive nævnt her. Det er endnu ikke lykkes mig at få et musikprogram til at fungere i Windows – og jeg har været der siden version 3.1 og taget Windows 95, 98, 2000 og XP med. Først da jeg skiftede til en Mac, skete der noget! Det var ligesom at få skiftet en sur, ugidelig og tvær kone ud med en kæk elskovssyg rødhåret femme fatale! For Satan da!!! Bare man tænker på at trykke på en knap, så sker der noget! 7.\tDen bedste handel? Min bedste handel er, når ham, jeg køber af, smiler til op over begge ører. Jeg har købt masser af ting for dyrt – til gengæld hopper og springer mine lokale musikinstrumentpushere rundt for mig, fordi de ved, de kan\nKlaus Wunderhits med Hesteorgel tjene penge. Det koster måske lidt på den korte bane – men er garanteret alle pengene værd på den lange. Sidegevinsten er, at den lokale musikforretning stadig ligger der året efter! 8.\tHar du et tip til et godt køb? Køb dyrt, er mit bedste tip – pris og kvalitet går altid hånd i hånd, og det gælder fra det simpleste nodestativ og opefter. Du bliver gladere, hver eneste gang du rører ved dine ting – du laver bedre musik, og din kone/ mand synes, du er sjovere at være sammen med. Dine børn bliver gladere for en glad far og glade fædre er rollemodeller ude i samfundet – ja, det er meget simpelt egentlig. Et tip – køb aldrig noget billigt!!! 9.\tSeneste musik gadget? Jeg har købt en fjernstyret helikopter, som skal få min hjerne på andre tanker, så det ikke kun handler om musik. Den filmer, hvor jeg flyver hen – senest fløj jeg over til naboen og kiggede ind af deres vinduer – det var fedt, de sad og så Bonderøven på DR2. Det er en gadget som inspirerer mig til at lave endnu mere musik? 10.\tDet urealistiske ønske? At orglet (og saven for den sags skyld – jeg spiller nemlig også en fortrinlig sav) bliver hipt og udkonkurrerer guitaren, som har siddet lige lovlig meget på de fede job gennem de seneste 20 år. Min bøn er – giv lidt plads (også alle jer der spiller violin) til sekundainstrumenterne, pak fordommene væk, så undgår vi musikalske ghettodannelser! Go´ jul!\nCD UDGIVELSER NYT • OMTALE • UDGIVELSER Karsten Holm: Memories are Made of This I august 2007 udkom Karsten Holms første solo-CD “Always on my Mind”, indspillet I USA med amerikanske studiemusikere. Denne nye udgivelse har Karsten Holm indspillet i Danmark med Bachelor Boys som backing. CD’en indeholder fire Elvisgospelsange, tre lidt sjældnere Elvis sange og nogle af Karstens egne kompositioner. Titelnummeret er det kendte Dean Martin nummer. Karsten Holm, der er uddannet operasanger fra Det Jyske Musikkonservatorium, har bl.a. tidligere sunget i Mell & Shaky Legs og sunget med i mange musicals som ”Rocky Horror Show” og ”Cooking With Elvis”. Medvirkende: Jimmy Bech, Svend Eeg, Thomas Reil, Christian Spillemose, Christian Vuust, Bjørn Bønne Petersen, Uffe Steen, John Kjøller. Mere info: www.karstenholm.dk. Kristina Holgersen: Tusinde Planer I et kærligt skub til sine medsøstre udsender Kristina Holgersen dette album, som sætter moderne kvinders ammeland til skue. ”Det er grundlæggende cool at være blevet voksen kvinde, og jeg føler faktisk ikke nogen særlig forpligtelse over for vasketøj”, medgiver hun i en pressemeddelelse. Mødet i en mødregruppe imellem de to helt forskellige musikalske profiler, sanger/sangskriver Kristina Holgersen og klassisk guitarist Thea Vesti Pedersen vakte en interesse for hinanden. De forenede i 2009 deres rytmiske og klassiske univers i teaterkoncerten Mellem Myldretider. Og nu i 2010 gælder det ”Tusinde Planer”, der er produceret i en proces mellem tre rytmiske og to klassiske musikere. Medvirkende: Thea Vesti Pedersen, Mik Stegger, Mikkel Ib Rasmussen, Djana Vallespir. Mere info. www.kristinaholgersen.com. Helle Hansen: Uncommon Ground På Spil Dansk Dagen den 28.oktober 2010 udkom Helle Hansens niende soloudgivelse, Uncommon Ground. Hun står selv\nsom den altomfavnende tekst- og musikforfatter, arrangør og producent af hele den 14 numre lange herlighed. De musikalske referencer inkluderer Jobim, Tom Waits, Suzanne Vega og Rickie Lee Jones, og albummet fremstår som en omgang helstøbt ”singer/songwriter skrammel.jazz”, som sangerinden og komponisten selv kalder det. Hun spillede sit første job på Jazzbar Bent j. i 1986 og har siden hen både undervist, spillet og medvirket i utallige sammenhænge. Siden 2002 har hun hvert år modtaget den fornemme ”Honorable Mention Award” i verdens største sangskrivningskonkurrence - USA Songwriting Competition. Medvirkende: Martin Høybye, Kirstine Birk, Sine Hänninen, Lonnie Kjer, Peter Paasgaard Schmidt, Frederik Lundin, Peter Halaburt, Maja Emilie Paasgaard Hansen, Jørgen Emborg, Henrik Gunde, Per Gade, Henrik Møller Petersen, Morten Lund, Martin Klausen. Mere info: www.hellehansen.dk Lars Boye Jensen: Arabesque Der er både fyrige rytmer og russisk romantik på dette nye album med musik fra Tjajkovskijs balletter. Cd’en er nummer to i rækken af udgivelser fra Lars Boye Jensens eget pladeselskab Piano Passion Records. Sidste år udgav han en plade med amerikanske evergreens. Denne gang handler det derimod om russiske toner, som her bliver serveret i en anderledes udgave på klaverets vilkår. Arabesque byder på musik fra blandt andet Svanesøen, Tornerose og Nøddeknækkeren. Numrene er arrangeret af Franz Liszt, Percy Grainger, Earl Wild og Mikhail Pletnev m.fl. Alle værkerne på cd’en er såkaldte parafraser. Denne stil stammer fra 1800-tallet, hvor koncertpianisterne spillede den tids populære orkestermusik i fyndige og virtuose udgaver for klaver. I en lang periode efter 2. verdenskrig var det bestemt ikke god tone at spille den slags musik, og genren høres nu kun spillet alt for sjældent, mener Lars Boye Jensen. Mere info: www.larsboye.dk\nHansen & Marcussen, med Bosnjak og Bilde: Smukke Charlie, I Favntag Med Livet Efter stor succes med Pianisten & Bumsen (En hyldest til John Mogensen) og Alle tiders kvinde (En hyldest til kvinden) er Hansen & Marcussen nu klar med ”3´eren”, som er et favntag med selveste livet. Teaterkoncerten Smukke Charlie er en forrygende musikalsk rejse med nyfortolkninger af 16 danske sange, som på hver deres særegne måde bærer væsentlige sider af livets store kompleksitet i sig. Hansen & Marcussen leverer unikke udgaver af sange som Otto Brandenburgs ”To lys på et bord”, Søren Kragh-Jacobsens ”Kender du det ?”, TV2´s: ”Eventyr for begyndere” - og mange flere. Medvirkende: Niels Søren Hansen, Victor Marcussen, Emir Bosnjak, Tom Bilde. Mere info: www.hansen-marcussen.dk. Goldrush: Keymaker The Goldrush er et firemands orkester fra Aarhus, som inspireres og drives af den gode melodi og historie. Det er et energisk orkester, som ikke går på musikalsk kompromis, men ønsker at fortælle virkelige, personlige historier, som betyder noget. Inspirationerne er mange, og smagen er bred, og derfor er det også svært at sætte en helt rammende mærkat på gruppen – til tider poppet, til tider rocket, ofte noget helt tredje, men altid med dét for øje at ramme den gode sang. Gruppen består af unge erfarne musikere med rod i det århusianske musikliv. Keymaker udkommer foruden på CD også på vinyl. Medvirkende: Jakob Mouridsen, Søren Jensen, Peter Sabroe, Casper Simonsen. Mere info: www.myspace.com/goldrushdk Our Broken Garden: Golden Sea Sangerinden og pianisten Anna Brøndsted har tidligere arbejdet tæt sammen med Lise Westzynthius, Efterklang og Kira & The Ghost Riders. På Golden Sea, som er hendes tredje album, har\nhun været en tur i en hytte i det midtjyske, og det er der kommet en omgang sfærisk fængslende popsange ud af. Brøndsteds vokal indeholder på en gang både sødme og smerte, og nedenunder ligger kompositionerne både smukt og dunkelt truende. Mere info: www.ourbrokengarden.com. Naked Fish: På Dansk Tilsammen hedder denne flok erfarne musikere Naked Fish. Med to albums henholdsvis i 2001 og i 2003 er det dermed syv år siden sidste udspil, og dertil siger de: ”Nej, Naked Fish er ikke ramt af syvårs krise. De faste medlemmer Karl-Erik Pedersen (sang & guitar), Ulrik Bust (sax & piano), Jakob Ottesen (bas) og Janus Bechmann (guitar) samt Michael Friis (trommer) har bare kørt en omvej og har lavet andre ting ind imellem: fået børn, været på landevejen med andre, taget del i livet, haft opture og nedture og alt der imellem. Været ude i yderkanterne – Lønstrup, Tversted, Mårup Havn, Hirtshals hvor sange har taget sit udgangspunkt. Men også i Andalusien, Småland, Mols, Århus og København. Og ud af alt det er der vokset en lang række sange frem, hvoraf nogle er havnet på albummet ’På dansk’.” Sangerinderne Michelle Birkballe og Rikke Mach medvirker desuden på pladen. Musikere: Karl-Erik Pedersen, Ulrik Bust, Michael Friis, Janus Bechmann, Jakob Ottesen. Mere info: www.nakedfish.dk. Lise Dres: Et Øjeblik I 2008 indspillede Lise Dres i samarbejde med producer Dennis Ahlgren tre numre, der fik en varm modtagelse af bl.a. Gaffa, som skrev ”Et band og en sangerinde, der er værd at holde øje med”. Nu er Lise Dres klar med sin officielle debut. Albummet ”Et Øjeblik” er indspillet live i det velkendte\ndanske band Saybias A Kind Of Eden studie, igen med Dennis Ahlgren bag knapperne. ”Et øjeblik” udkommer på Peacock Records, Lise Dres’ eget nystartede selskab. Den indeholder ti numre, herunder fire ”øjebliksbilleder”, optaget i Ghana, Indien, i en kloak og i et køkken. Inspirationen kommer blandt andet fra kunstnere som Savage Rose, Edith Piaf, Bob Dylan og Dan Turéll. På én gang ledes tankerne tilbage til 1960’er og 70’er rocken, mens en moderne og international stil er elegant bevaret. ”Et Øjeblik” udkommer d. 10. januar 2011. Medvirkende: Lise Dres, Emil Falk, Lars Fill Hansen, Martin Pedersen, Anders Bie Rosenstjerne, Dennis Ahlgren, Mikkel Raki Balele Sortstjerne, Mette Marie Jensen Ørnstrup, Jacob Linndmann Danielsen. Mere info: www.lisedres.dk. Ester Brohus: Coming Home ”Coming home” er ti nye sange fra mig samt vores familiesang ”One day at a time” skrevet af Kris Kristoffersen og Marijohn Wilkins”, meddeler Ester Brohus. Familien Brohus indspillede den samme sang på et kassettebånd for 30 år siden en weekend i skolens aula i Hedensted. Både den gamle og den nye indspilning kan høres på ”Coming home”. For to år siden rejste Brohus og band til Nashville på studietur for at blive tanket musikalsk op. ”Vi besøgte Sun studiet i Memphi, for at undersøge, hvordan man i virkeligheden optog lyden på Johnny Cash, Elvis Presley, Jerry Lee Lewis og Carl Perkins i 50erne, hvor alt blev optaget i et rum. Hver person fik deres kryds at stå på, netop\nder hvor man lød bedst. Vi tog hjem til vores lille studie og fandt hvert vores kryds. For at blive i ånden valgte vi at kalde træhytten i Knebel ”Little Memphis”. Det betød, at sangene blev indspillet ind i et, og det er min forhåbning, at det kan høres, når man lytter til ”Coming home”. Musikere: Ester Brohus, Janus Bechmann, David Stevens og Sabrina Brohus. Mere info: www.esterbrohus.dk. Gregory Boyd: Transformation Sanger og steel drum ekvilibristen Gregory Boyd har rødder i den amerikanske soul, jazz, funk og pop. På hans album Transformation har han begået 10 nye pop numre af den hit potente slags. Ofte er kombinationen radio hits og olietønder ikke det man hører mest af, og på pladen er det også Boyd’s soulfulde vokal der træder i forgrunden for olietønderne – men de er der, og hele tiden indarbejdet på en flot og naturlig måde der giver popmusikken sin egen stil og sound. Medvirkende: Gregory Boyd, Søren Bigum, Priyo Mashumdar, Martin Eriksen, Søren Bendtz, Joakim Øster, Jens Damm, Henrik Lynbeck, Henrik Møller, Sune Rahbek, Hans Chr. Illskov Erbs, Mark Chemnitz, Jens Kwella, Lone Boyd, Maya Joensen, USO, Andrew Mclean, Martin Eriksen.\nSIDEN SIDST CD UDGIVELSER • NYHEDER • OMTALER • ANMELDELSER • BØGER Deer Bear: With The Back To The Future Komplementaritet er måske det, der bedst beskriver Deer Bear, og Yin og Yang parallellen bliver tydelig, når duoens baggrund bliver afsløret: Anne Hjort er konservatorieuddannet og har en baggrund i elektro-poppen, mens Lars BjørnHansen er frontmand i det kritikerroste danske metalband, Koldborn. I Deer Bear konstellationen opstår der noget nyt og anderledes, og hverken elektro-poppen eller metallens aggression er at finde. Deer Bear er lyden af sange sunget i dybe skove, melodier flyder som rolige rindende floder, og teksterne er dybe, som mørke søer. Den traditionelle instrumentering trækker væk fra byens up-tempo og ind i følelserne. Tangenter bliver til regn, guitaren til rusk, og den melankolske sang falder blødt, men koldt som sne. Deer Bear er melankolsk pop med dybe tekster og en holdning til, at middelmådighed og metervarepop, der er skåret over samme skabelon, ikke er nok. Det gode nummer kan både være anderledes, tungsindigt og dybt. Medvirkende. Anne Hjort, Lars-BjørnHansen. Mere info: www.myspace.com/deerbearband Lars Lilholt: Drømme og dæmoner Én af landets mest populære sangskrivere sætter ord på sit livs lyse nætter med musik, skæve Dalton-dage, kvinder og lidenskab men også et liv med dystre dage, dæmoniske drukture og en evigt borende længsel. Lars Lilholt fortæller sin egen families historie og giver et enestående indblik i, hvad der har formet mennesket bag Danmarks største kærlighedssang, ´Kald det Kærlighed´. Han har begået en biografi om sit liv, opvækst og om musikken, som har fået selv de mest kyniske musik- og dagbladsanmeldere til at diske op med anerkendende kip med hattene. Lilholt fortæller om, hvordan han som barn var en stille introvert knægt, om hans fiflen med guitaren på drengeværelset, og hvordan han i gymnasierundkredsen opdagede, at musikken havde effekt på omgivelserne. Opfordret til at finde – og synge med sin egen stemme finder den unge mand sit kald som poet og skjald, og livet fører ham i sin higen efter et ståsted igennem de største følelser frem til i dag, hvor han har fundet det i musikken. Mere info: www.larslilholtband.dk\nAarhus Symfoniorkester modtog P2 Prisen Aarhus Symfoniorkesters indspilning – under ledelse af Bo Holten - af sjældent opførte Carl Nielsen-kantater (dacapo records), bl.a. kantaten til Landsudstillingen i Århus 1909, gav P2 Prisen til Århus-orkestret og de øvrige medvirkende (Aarhus Symfoniorkester - Ditte Højgaard Andersen, sopran,\noverordnede status som en af landets førende musikbyer. Arrangørgruppen Aarhus vil i første omgang fokusere på følgende områder: Alle aspekter af forholdene mellem arrangører og myndigheder: tilladelser, lydniveau, åbningstider, simplere procedurer, tilgængelighed, forpligtelser og regler. Fælles tiltag der skal være med til\nMathias Hedegaard, tenor, Palle Knudsen, baryton, Jens Albinus, recitator; Den Jyske Operas Kor; Vox Aros, Skt. Clemens Kantori, Bo Holten, dirigent) for ”Årets Vokaludgivelse”. Musikchef Palle Kjeldgaard udtalte i forbindelse med cdindspilningen: ”Det har i mange år stået på Aarhus Symfoniorkesters ønskeseddel netop at indspille disse ikke tidligere indspillede og sjældne kantater. Så vi har fundet skjulte skatte af Carl Nielsen frem. Det er derfor ekstra glædeligt med denne pris, og indspilningen har også givet international opmærksomhed, slutter musikchefen. Arrangørgruppen Aarhus – nyt netværk En række af liveaktørerne i Århus har dannet et netværk som skal fremme koncertarrangørernes arbejde i forhold til myndigheder, publikum og byens\nat styrke forholdet til publikum. Den århusianske koncertscene som værdiskaber og vækstmotor for byen. Pro-aktivitet, dvs. livemiljøet skal selv søge at sætte dagsordenen i det kulturpolitiske felt. Gruppen af aktører består af repræsentanter fra Skandinavian & Northside Festival, RMT, Spot Festival, Train, Atlas/VoxHall, Carsten Frentz Production, Musikhuset Aarhus, Musikcaféen, Studenterhus Aarhus, Tivoli Friheden, Danmarks Grimmeste Festival og Muskelsvindfonden. Rap Akademiet årets initiativ I forbindelse med Danish Music Awards showet der blev afholdt i november måned i København, blev Rap Akademiet der ligger i Bispehaven i Århus kåret som årets initiativ af den danske musikbranche. Rap Akademiet er et tilbud til unge\nårhusianere, der har lyst til at prøve kræfter med rap musikken i fritiden. Skolens elever har på kort tid vist, at der er talent til stede. Blandt andet har gruppen TMT, der bliver undervist og coachet at rapperen Ham Den Lange, deltaget i en række programmer i forbindelse med DR’s Talent 2010. Århus-band løb med sejren i Royal Beers Tak Rock! - kampagne 50.000 kroner til at kickstarte karrieren, fast støtte og rådgivning ved et af Danmarks mest succesfulde\nrockbands, Kashmir. 800 bands har i mere end et halvt år dystet om at blive opvarmningsband på Kashmirs kommende efterårsturné, ”Exit Sessions”. Tre opvarmningstjanser er, hvad det århusianske band, Striving Vines, vandt i Royal Beer og Kashmirs Tak Rock!initiativ. Striving Vines blev stiftet i 2007, og tidligere i år udgav kvartetten deres debutalbum, ”Can’t Win Them All”, som blev flot modtaget. Jonas Møller, Michael Noe, Jacob Haubjerg og Jens Bach, der tilsammen udgør bandet, spillede desuden på årets Spot Festival, ligesom de varmede op for Beth Hart i det meste af oktober. Godt gået af disse unge DMFere. Tinnitus hos musikere kan lindres med nye musiktoner Sådan forlyder det i en pressemeddelelse fra den danske virksomhed Widex om et nyt, trådløst høreapparat med indbyggede ”Zen-toner”, der efter sigende kan lindre tinnitus hos musikere, der har problemer med hørelsen og samtidig lider af tinnitus. Widex’s nye høreapparat Clear440 har\nindbyggede, afslappende ”Zen-toner”, der ifølge indledende undersøgelser fra Ture Andersen, overlæge ved Odense Universitetshospital og lektor\nved Syddansk Universitet, mindsker tinnitus. Ture Andersen har arbejdet med tinnituspatienter de seneste 14 år og har afprøvet høreapparat og toner på omkring 50 patienter med tinnitus: ”De fleste af de 50 patienter har været glade for effekten, som har reduceret deres tinnitus markant”.\nSelskabsmusikere mødes Den 3. november afholdt DMF-Djursland selskabsmusikeraften på Gæstgivergården i Hornslet.\nSend evt. forslag til famdan@kristiandanielsen.dk eller til torben.meldgaard@mail.dk\nAksel Boel lagde ud med at fortælle om SEMU udvalgets arbejde, hvorefter Torben Meldgaard, Erik Sletting og Kristian Danielsen spillede og demonstrerede deres musikudstyr. Imellem indslagene gik snakken og der blev svaret på spørgsmål om de enkelte musikeres grej.\nI øjeblikket arbejder vi med en ide om at lave et arrangement med selskabsmusiker-duoer. Så hvis der er duoer som er interesserede i at deltage, hører vi meget gerne fra jer. En stor tak til Erik og Aksel fra Århus afdeling for deres hjælp ved arrangementet.\nSelskabsmusikere fra Østjylland er meget engagerede og mange var kørt langt for at være med. Vi fra DMF-Djursland er meget glade for det store fremmøde og vil meget gerne have input og forslag til fremtidige arrangementer.\nErik Sletting Axel Boel fortæller om SEMU udvalget Kristian Danielsen basunen • dec. 2010\nRanders Kammerorkester besøger Kina\nAf Bjarne Mørch Jensen Det er som at træde ind i et dampbad med temperatur og luftfugtighed i den absolut højeste ende, da Randers Kammerorkester lørdag den 22. maj efter 17 timers rejse endelig træder ud af flyet i lufthavnen i Guangzhou - en naboby til Hong Kong - der er det første mål på orkestrets turné i Kina. Regnen styrter ned, og et voldsomt uvejr i det sydkinesiske område har midlertidig gjort flyvning umuligt og givet orkestret et forlænget fem timers ophold på mellemstationen i Beijing Lufthavn før den sidste strækning på rejsen. I Guangzhou lufthavn står alle kufferter parate på transportbåndet, og udenfor venter den kinesiske professor og bambusfløjtenist Geng Tao og hans hustru for at tage imod. Sammen med solofløjtenist ved Odense Symfoniorkester, Rune Most, der følger orkestret på hele rejsen, skal Geng Tao medvirke ved de to første koncerter.\nnem det hele, og orkestres musikere kan vandre ind i den nye koncertsal for at gøre klar til den første prøve. Koncertsalen, der er malet helt i sort, viser sig at have en akustik, der står fint til orkestret, og musikken fylder rummet på en tilfredsstillende måde. Mens\nKoncert på Xinghai Musikkonservatorium En millionby I bussen på vej mod hotellet afsløres de første konturer af en kæmpemæssig orkestret under prøven arbejder sig igennem millionby i rivende udvikling. I de regnaftenens program, pusler kinesiske teknikevåde gader spejler lyset sig fra de mange, re, rengøringspersonale og arrangementsfarvestrålende neonskilte med kinesiske medarbejdere rundt omkring for at gøre skrifttegn, mens den mørke himmel oven salen klar til koncerten om aftenen. Som en over det hele med regelmæssige mellemrum særlig gestus til ære for Kammerorkestret er oplyses i glimt af de glitrende lyn, der minder koncerten den første offentlige begivenhed i om det uvejr, der er på sit sidste. Næste den nye koncertsal. morgen på vej til prøver i Guangzhou Opera, hvor den første koncert skal spilles samme Stor applaus aften, viser byen sig i al sin pragt. For ti år Ti minutter før aftenens koncert går i gang, siden bestod trafikken hovedsageligt af et er salen tom, men som et trylleslag besætvrimlende virvar af cyklister, men i dag er det tes sæderne i de sidste minutter hurtigt af en fuldt moderne storby med gader og moet overvejende lokalt publikum, der modtatorveje i flere etager og en helt imponerende ger orkestret med varm applaus. Med stor skyline af store skyskrabere i en moderne opmærksomhed følger publikum orkestret arkitektur, der flere steder overlegent leger gennem koncerten, der bl.a. indeholder Carl med tyngdeloven, og som kraftigt underNielsens Blæserkvintet og Svend S. Schultz’ streger, at Kina er et af verdens vigtigste fløjtekoncert La Flûte Musicienne med Rune vækstcentre. Most som solist. Publikum kvitterer løbende med klapsalver og en særlig modtagelse Guangzhou Opera får Geng Tao, der først er solist i et værk Guangzhou Opera er helt ny og knap nok komponeret af ham selv – Yi Meng Mountain helt færdig. Cementen er kun for et øjeblik Ballad - og senere spiller Mozarts Rondo siden blevet helt tør, og rundt omkring er alla Turca sammen med orkestret og Rune håndværkere i færd med at lægge de sidste Most. Efter koncertens sidste værk bryder fliser, mens kinesiske familier med far, mor publikum ud i et stort og overstrømmende og ét barn vandrer rundt for at tage byens bifald, og da ekstranummeret – H.C. Lumnye attraktion i nærmere øjesyn. Bussen byes ”Salut for August Bournonville” – fylder med Kammerorkestret får lov at køre igenrummet, når jublen til orkestrets glæde nye højder.\nMetropolen Guangzhou Tredje dag på Randers Kammerorkesters turné i Kina foregår på Xinghai Musikkonservatorium, hvor orkestret har prøve sammen med studerende og lærere som forberedelse til en koncert dagen efter. På vej i bussen mod konservatoriet lidt uden for metropolen Guangzhou åbenbarer der sig igen et overvældende skue af store, imponerende højhuse, der rummer byens omkring 7-8 millioner indbyggere og et stort kompliceret fletværk af gader og motorveje. Enkelte steder er der stadig spredte reminiscenser af den gamle by, men det er kun et spørgsmål om tid, før det gamle Kina her i Guangzhou for altid er forsvundet. Floden Pearl River, der i området spreder sig i et stort delta, krydses flere gange, og i den gult grumsede flod ser man både store containerskibe og mere traditionelle transportbåde. Xinghai Musikkonservatorium Xinghai Musikkonservatorium ligger på en ø midt i Pearl River. Øen bestod for få år siden af landbrugsland og spredte landsbyer men huser i dag Guangzhou Higher Education Mega Center, hvor omkring 300.000 studerende er fordelt på en lang række forskellige universiteter og andre uddannelsesinstitutioner. Alene Xinghai Musikkonservatorium - det største konservatorium i Kina - rummer i sine 3-4 år gamle bygninger ikke mindre end 3500 studerende. Konservatoriet ligger som del af South China Normal University i et smukt område fuld af grønne plæner og frodigt voksende træer og planter. I det hele taget er byen Guangzhou på trods af de mange indbyggere, kæmpe bygninger\nOperaen i Guangzhou\nog store motorveje en grøn by. Det frodige, varme klima og rigeligt med nedbør får alt til at gro, og store flokke af gartnere med de karakteristiske bredskyggede kinesiske hatte på hovedet plejer og beskærer omhyggeligt hver enkelt busk i motorvejenes midterrabatter, mens andre med hakke og skovl fjerner ukrudt og andre uønskede vækster. Hjertelig velkomst På Xinghai Musikkonservatorium bliver Kammerorkestret hjerteligt modtaget af husets ledelse og de studerende, der skal spille sammen med orkestret. I den ene af konservatoriets to flotte koncertsale pakker musikerne instrumenterne ud, og mens Kammerorkestrets dirigent David Riddell går i gang med de første prøver med strygergruppen, bliver orkestrets fem blæsere ledt over i en anden del af bygningen, hvor der nu skal foregå en lang række forskellige workshops og masterclasses. Workshop og masterclass Grupper af fløjte-, obo-, klarinet-, horn- og fagotstuderende er samlet i forskellige lokaler, hvor Kammerorkestrets musikere nu får\nMasterclass på Xinghai Musikkonservatorium lejlighed til at dele deres viden og erfaring fra en vestlig musiktradition. I oboist Jette Kristensens klasse sidder ti forventningsfulde studerende sammen med deres professor, og den ældste af de tre studerende, der skal undervises, træder frem med en del nervøsitet og asiatisk generthed. Jette lytter til den unge musiker, som efterhånden får styr på nerverne, og med sikker hånd giver Jette gode råd om det at spille med vibrato, at bruge maven til at styre luften, at åbne op i stedet for at presse tonen frem og ikke mindst om at lade musikken leve og synge. I et andet rum får klarinettist Bue Skov Thomassen lidt overraskende overrakt en dirigentstok og bliver stillet foran et helt klarinetorkester, der opmærksomt lytter til hans instrukser. Samtidig arbejder orkestrets fløjtenist Marianne Leth med kammermusik\nog en blæserkvintet, mens turnéens solist, Rune Most, i en gruppe dygtige fløjtestuderende bl.a. vejleder en kun 15 år gammel fløjtenist, der med stort talent spiller Carl Nielsens fløjtekoncert, som også i det sydkinesiske område er et vigtigt værk for en fløjtenist. Koncert på musikkonservatoriet Samarbejdet med studerende og lærere ved Xinghai Musikkonservatorium bærer i højeste grad frugt, da Kammerorkestret efter fjerdedagens generalprøve spiller koncert om aftenen. Første del er Kammerorkestrets egen, og efter pausen medvirker de studerende i tre værker af bl.a. den danske Eduard du Puy og den britiske Benjamin Britten. En fuld koncertsal med et oplagt, engageret og overvejende ungt publikum modtager igen orkestret med stor varme og bifald. I det hele taget har stemningen på Musikkonservatoriet været varmt og frugtbar, og da orkestrets bus efter koncerten forlader området, står lærere, professorer og studerende og vinker farvel. Beijing Efter fire dage og to koncerter i den sydkinesiske by Guangzhou rykker Randers Kammerorkester på Kina-turnéens femte dag til Beijing. Tre timer i selskab med South China Airlines’ venlige stewardesser og orkestret ankommer til den kinesiske hovedstad, der i modsætning til det topmoderne Guangzhou er en gammel historisk kulturby. Hotellet ligger midt i en af byens gamle kvarterer, hvor buddhistiske munke fra det lokale tempel omkranset af bydelens beboere beder for at markere den femtende dag siden fuldmåne, mens handlende ved siden af falbyder levende fisk, skildpadder eller slanger i baljer - ikke til akvariet derhjemme men til dagens middagsmåltid. Efter en fridag, der bl.a. bliver tilbragt på de mange og stejle trapper på den store kinesiske mur, fortsætter rejsen til Tianjin - omkring 90 kilometer fra Beijing og med sine 12 millioner indbyggere Kinas sjettestørste by. Tianjin Concert Hall Turnéens sidste koncert bliver spillet i Tianjins Concert Hall, som tidligere har været byens største biograf, men som i august 2009 genåbnede som en totalt ombygget koncertsal med en fremragende akustik. Huset er i hele sin opbygning en nøjagtig\nPrøve i Tianjin Concert Hall\nRanders Chamber Orchestra kopi af et typisk, europæisk koncerthus fra midten af 1800-tallet med store blanke marmorgulve, publikumssæder i udsøgte ædle træsorter og fantasifulde stukudsmykninger belagt med guld. De mange professionelle medarbejdere modtager orkestret med stor venlighed, og mens forprøverne finder sted, serveres der i det tilstødende lokale et stort udvalg af velsmagende kager og delikat bagværk. Som det har været tilfældet ved turnéens to første koncerter optræder Randers Kammerorkester også her for et stort engageret og opmærksomt publikum, der efter værker af bl.a. Carl Nielsen og Svend S. Schultz bliver trakteret med H.C. Lumbyes ”Salut til August Bournonville”, der igen vækker stor jubel. En særdeles vellykket turné Rent musikalsk var turnéen en stor succes, hvor Randers Kammerorkester blev modtaget af et talstærkt publikum, der med begejstring og oprigtig interesse lyttede til orkestrets program. Samtidig skabte samarbejdet med Xinghai Musikkonservatorium med koncert, masterclass og workshop tydeligvis større interesse om dansk og vesteuropæisk musik. Randers Kammerorkester har i de seneste år haft en forholdsvis intensiv turnévirksomhed, der bl.a. har bragt orkestret til St. Petersborg og Rom. Turnéen til Damaskus i Syrien i maj 2009 og Kina i 2010 er eksempler på, hvordan orkestret især har fokuseret på områder, hvor den klassiske musik og den vestlige musiktradition først for alvor er ved at få fodfæste. Netop samarbejdet med lokale musikere og musikstuderende har været frugtbart og har tidligere resulteret i genbesøg fra Damaskus, og i november spiller den kinesiske bambusfløjtenist, Geng Tao, en koncert med Kammerorkestret på Værket i Randers. I forlængelse af den tidligere turnévirksomhed overvejer Randers Kammerorkester nu en rejse til Uganda, som Randers Kommune gennem venskabsby og tætte erhvervsforbindelser har et særligt forhold til.\nInvitation - Reception DMF Aarhus og Hovedforbund har fået ny domicil i Århus.\nJulestue med Kim Kix\nI anledningen af julen afholder DMF Aarhus traditionen tro det årlige julestue arrangement. Tirsdag den 14. december klokken 20.00 åbner vi dørene i Vestergade 19, 2. sal, 8000 Århus C, og inviterer medlemmer og alle interesserede indenfor til en ganske uformel og hyggelig julestue aften, hvor vi serverer glögg, juleknas, øl + vand.\nI den anledning vil vi gerne invitere medlemmer, kollegaer, samarbejdspartnere og andre, der er i berøring med DMF til reception i: Vestergade 19, 2. sal, 8000 Århus C, torsdag den 13. januar 2011, kl. 14.00-17.00. Der vil være en let anretning samt forfriskninger og lidt levende musik. Vi glæder os til at vise vores nye kontor lokaler frem. Hilsen DMF Aarhus & Hovedforbundet.\nSeniorklubbens julefrokost Traditionen tro afholder Seniorklubben igen sin årlige julefrokost. Grundet den nylige flytning af afdelingens kontorer til Vestergade 19, 2. sal, 8000 Århus C, er julefrokosten rykket til\nmandag den 24. januar 2011 kl. 13.00.\nDe nye afdelingslokaler i Vestergade har desværre ikke plads til en julefrokost med 30 personer, så i stedet mødes vi i\nGrønnegade 61 B, baghuset.\nHer har vi lånt et lokale af musiker Jacob Venndt\n(Jacob Nielsen SALON).\nRing eller skriv allerede nu til afdelingen, og meld dig/jer til ved Lars Knudsen på 86 18 45 99 eller e-mail lak@dmf.dk. Hilsen Seniorklubben.\nDer er som altid mulighed for at få en snak, og høre levende musik. I år får vi besøg af Hank Robot aka Kim Kix fra Powersolo. Han vil med sit one-man-band i bedste traditionelle amerikanske forstand traktere med en fodtromme, en fod-tamburin, en mundharmonika, en hjemmebygget guitar og en SM57-mikrofon – alt sammen igennem én forstærker, så det lyder som en drøm. Kom og slap lidt af sammen med dine kollegaer, venner og DMF afdelingen. Arrangementet er gratis. Hilsen DMF Aarhus.\nGeneralforsamling 2011 i DMF Aarhus afdelingen Mandag den 28. marts 2011 kl. 19:00 afholdes generalforsamling i DMF Aarhus afdelingen på spillestedet ”Vestergade 58”\nVestergade 58, 8000 Århus C. Dørene åbnes kl. 18:30 med musikalsk underholdning. Forslag, der ønskes behandlet på generalforsamlingen, skal være afdelingen i hænde senest onsdag den 23. marts 2011. Efter endt generalforsamling er afdelingen vært ved en hyggelig sammenkomst, hvor der serveres noget dejligt mad og drikke tilsat musikalsk underholdning.\nÅrhus afdelingens hjemmeside www.dmf-aarhus.dk 20\nDMF i Kulturnatten Tekst og fotos: Lars Knudsen Efter et par år hvor Kulturnat Århus ikke har gjort så meget væsen af sig, blussede den igen op og blev synlig i aften- og nattetimerne fredag den 15. oktober 2010. En lang række institutioner og arrangører rykkede ud i byens rum for at skabe kreative indslag, oplevelser og kulturel synlighed for byens borgere. DMF Aarhus afdelingen stod i samarbejde med øvelokaleforeningen MONO og det kreative miljø af arkitekter og designere fra Instituttet For (X) på Godsbanen, bag en koncertaften i de unikke lokaler for enden af godsbanearealerne på Skovgaardsgade 3. Regn og blæst kunne ikke afholde nysgerrige indehavere af Nattegnet Kulturnattens partout-armbånd - fra at strømme til i tidsrummet 20.00-02.00, hvor i alt fire bands og efterfølgende DJs ud fra hver deres musikalske genre tilsammen leverede glimrende koncertoplevelser for et bredt publikum. Lige fra ældre ægte par til de yngre, hyppige koncertgængere. Indie rockerne Mimas, der har to plader på gaden og en del udenlandsk tournevirksomhed og opmærksomhed rettet mod sig, var det første band på scenen. De lagde veloplagt, udadvendt og melodisk ud for cirka halvvejs inde i sættet gradvist at tilsætte mere og mere distortion og støj. Med deres optræden viste de, hvorfor de er et af de nye og håbefulde navne inden for indie og post rocken herhjemme.\nNæste band var Critical Mass, der blander elementer taget fra progressiv rock og heavy metal tilsat rap. Dette act bestående af teknisk utroligt dygtige musikere mestrer komplicerede og skæve taktarter og tilfører samtidigt melodi og et hårdtslående drive. Tredje band – JP & The Yeti tog dernæst over med en skramlet gang rock med referencer til Bob Dylan, Neil Young og stoner rock genren. Orkesteret består af gamle medlemmer af hedengangne lokale heltebands som Picnic, Mighty Muffin og Funk Connection. Sidste band på scenen var Odd Man Out & One Love. Et mere svingende, groovende og velspillende reggae band skal man mere end anstrenge sig for at finde i disse tider. Dansegulvet blev varmet helt op og eksploderede efterfølgende ved DJ Balkan Beat i en kæmpe fælles gang Balkan House dans, der varede lige til folk måtte forlade etablissementet klokken 02.00.\nOdd Man Out & One Love\nTak til de mange hundrede der i løbet af aftenen trodsede det dårlige vejr og fandt frem til vores koncertarrangement. Tak til MONO for samarbejdet. Og til aftenens optrædende orkestre der gjorde det fremragende. Til sidst også lige en opfordring til at tjekke de spændende arrangementer og events ud, som sker på Godsbanen - nok et af byens sidste kreative oaser som ikke er blevet bymoderniseret, forkromet og strømlinet.\nVeteranerne vil ha’ rock Af: Lars Knudsen foto: Bjarne Gren og Veteranrock Aarhus\nI 2009 udkom bogen ”Rock i Århus” om den århusianske rock historie. Udgivelsen pirkede til nogle af byens aldrende rock- musikere og veteraner, som har samlet sig i en forening der arbejder på tiltag som skal rocke ved musikken i Århus.\nikke var med og nævnt heri, naturligvis af pladsmæssige årsager, så vi fik lyst og blev inspireret til at arbejde for at de også bliver eksponeret. Det vil vi blandt andet gerne gøre med koncerter, og måske også en opfølgende bog mere om den århusianske rockmusik”.\nBrugte guitarer, basser, klaverer, trommer, sanganlæg og alverdens instrumenter skiftede hænder og blev solgt, byttet og handlet, søndag den 7. november 2010 i musikforeningen Trykkeriets lokaler i Viby J. I et samarbejde med foreningen Veteranrock Århus blev der i tidsrummet kl. 15.00-22.00 afholdt køb-salg-byttedag. Et arrangement som ifølge bestyrelsesmedlem i Veteranrock Århus, Alf Benny Møller, var en succes med stort S. Borde og guitarstands samt fortrykte prisskilte var på forhånd gjort klar til de omkring 20 private udstillere, som havde taget gear og grej med. Cirka 230 interesserede gæstede arrangementet, som varede til ud på aftenen - og som ved 18.00 tiden også inkluderede en optræden af Alf Ross band, med efterfølgende veteran jam session.\nDet tætte samarbejde med foreningen Trykkeriet har skabt kontakt til YRSA – en almennyttig musik- og kulturforening, beliggende i Åbyhøj. Her har Veteranrock Århus mulighed for etablering af et værested samt mulighed for at afholde koncerter, da man ifølge Alf Benny Møller arbejder på at starte op som permanent spillested også. YRSAs klubhus er ved at være færdig bygget, og man regner med at det er klar til brug i december 2010. ”Det er svært at komme ud at spille rock i Århus, selvom der er flere spillesteder i byen. Ikke kun de unge musikere men også de ældre mangler steder. Vi vil gerne hele pengemaskinen omkring den problematik til livs, så nu laver vi vores eget værested og spillested”, siger Alf Benny Møller, og tilføjer at der ikke er nogen aldersbegrænsninger for at komme og deltage.\nNyt være- og spillested Inden arrangementet blev der afholdt generalforsamling i Veteranrock Århus. På trods af et lidt sparsomt fremmøde lykkedes det at udvide bestyrelsen således at denne består af 7 personer: Peter Jørgensen, Erik Clausen, Jørgen Nielsen, Alf Benny Møller, Lars Johnsen, Brian Graa og Hendrik Papendick. Bestyrelsen vedtog en målsætning om at arbejde for at styrke musiklivet i Århus, ved at skabe et være/spillested; ved at lave et musikernes booking bureau, samt en hjemmeside til gavn for musikerne i Århus. Og så vil man se på mulighederne for et Rockmuseum i Århus. Alf Benny Møller fortæller: ”Vi startede foreningen Veteranrock Århus på baggrund af Jørgen Nielsens bog ”Rock i Århus”. Vi syntes der var så mange musikere og orkestre der\nTalentfinale Af Lars-Ole Vestergaard\nSøndag d. 28. nov. 2010 afholdt Region Midtjyllands Musikskoler finale i Unge spiller Klassisk 2010 i Lille Sal I Muikhuset i Aarhus. Før finalen 15 solister og fire ensembler dystede i Lille sal. Dommere var Niels Ole Bo Johansen, Frederik Munk Larsen og Thomas Tronhjem, alle stillet til rådighed af Det Jyske Musikkonservatorium. Forude var gået delfinaler i Viborg og Horsens med over 80 deltagere. Finalevinderne Region Midtjyllands Kammermusikpris gik i år til Strygekvartetten fra Århus Musikskole med Amalie Kjældgaard Kristensen, Kern Westerberg, Magnus Graf Skou og Gabriella Fuglsig. Kvartetten spillede Shostakovich: Strygekvartet nr. 8 c-mol 3. sats. Talentprisen Dansk Musikerforbunds Talentpris og den store Region Midtjyllands Talentpris blev\ndelt mellem fløjtenisten Flavia Jørgensen og violinsten Kern Westerberg. Begge blev tildelt 7.500 kr. Flavia spillede Frank Martin: Ballade for fløjte og Kern spillede 2. sats af Sibelius Violinkoncert. Fremtiden ”Det er glædeligt at mærke det engagement og det meget høje niveau, som de unge i Region Midtjylland har. Jeg har hørt over 100 flotte performances den sidste uge”, sagde den gennemgående dommer Niels Ole Bo Johansen. ”Det lover godt for fremtiden – og det er dejligt for os fra konservatoriet at mærke”.\nOgså arrangør og musikskoleleder Lars-Ole Vestergaard udtrykte stor taknemmelighed over al den energi, som de unge lægger for dagen for at formidle kunsten.\nVinderne af Kammermusikprisen\nFlavia Jørgensen ”Jeg håber, at det at sætte sig op til en konkurrence sammen med sine kammerater motiverer og stimulerer det daglige arbejde. ” DR2 - Spil for livet Ved konkurrencen blev også udpeget deltagere til den landsdækkende konkurrence på DR2 Spil For Livet. Her var dommerne enige om at udpege violinisten Cassandra Juul, 11 år, pianisten Peter Guang, 15 år, pianisten Sergei Tepley, 18 år, violinisten Kern Westerberg, 17 år og fløjtenisten Flavia Jørgensen, 17 år. Spil For Livet løber af stablen i efteråret 2011.\nkommer vi til udlandet? Af Ken Holst De seneste fem til syv år har der været en stigende medieopmærksomhed på dansk heavy metal musik i alle dens afskygninger. Bands som Hatesphere, Mercenary og Mnemic fik for alvor hul igennem til udlandet i starten af dette årtusinde, og senere fik Volbeat også et kæmpe gennembrud i Europa.\nbemærket i udlandet, er det bare ud på de skrå brædder.\ner det klart, at bandet som sådan ikke har den store PR værdi for turneen.\nMed de etablerede danske bands som forbillede er udenlandsaktivitet også den største udfordring for det danske vækstlag inden for heavy metal musikere.\n”Buy on fee” er ligeledes et udtryk for et tilskud til driften af turneen, men også en ”afgift” til hovednavnet for at spille foran deres eksisterende fans. Mit eget band Crocell, som har en enkelt fuldlængde udgivelse på samvittigheden, har efterhånden fået en del tilbud om support tjanser til diverse tours.\nFlere danske festivaler, som kun helliger sig heavy metal musik, er dukket op. Samt det nu hedengangne Danish Metal Awards er blevet stablet på benene for at hylde den danske scene.\nPrisen på disse turneer har oftest ligget mellem 800 og 950 Euro pr. dag i ca. 10 – 14 dage, hvis man ønsker at køre med i en nightliner bus, eller hvis man selv vil sørge for transport har prisen været omkring de 600 Euro pr dag.\nSPOT festival har de sidste to år lavet en scene med en endags metal event, som skal hjælpe til eksport af musikken. Og sidste skud på stammen er DR’s radio program, Sort Søndag, som også fokuserer på hård rock og heavy metal musik. Men som de fleste ved, er der de sidste ti år også sket meget inden for musikindustrien, der på grund af internettets muligheder har medført et lavere pladesalg. Den logiske Volbeat konsekvens heraf har tvunget pladeselskaberne til at gentænke forrentningsgrundlaget og medført en restriktiv tilgang til pladeudgivelserne. Det betyder, at der skæres kraftigt i budgettet til markedsføringen og i særdeleshed også på turnestøtten til at promovere udgivelserne. Det at udgive et album var før i tiden noget, der hørte etablerede kunstnere til, men i disse tider ved de fleste, at så længe kunstneren afholder alle udgifter, kan man udgive igennem et hav af selskaber stort set uafhængig af musikkens talent. Udlandet er essentielt for danske metal bands Men som heavy metal musiker kan jeg skrive under på, at den bedste promotion af sit band er ved at spille live foran et dedikeret publikum – og skal man have nogen som helst chance for at gøre sig\nDrømmen er for de fleste at komme på nogle af de store europæiske festivaler, som anses for at være heavy musikkens metropoler og den ultimative mulighed for eksponering til nye publikummer. Muligheden for at prøve musikken af på de skrå brædder i det store udland er faktisk til stede. Stort set alle agenturer, som arrangerer turneer med større bands, benytter sig af de såkaldte ”buy on fees”. Betal for at spille Som navnet antyder, kan man som artist købe sig til en position som support band, hvor der så er mulighed for at spille som opvarmningsband for hovednavnet. Her kan man så præsentere musikken for fans af hovednavnet og dermed få eksponeret musikken til et nyt publikum. Når man som ukendt band køber sig til en support tjans til et større hovednavn,\nDet vil sige, at vi som supportband skal finde mellem 60.000 – 100.000 kr. for at komme på turneen uden selv at sørge for transport. Uden den store kalkule, må det siges at være meget svært at hente de penge til et projekt, som ikke giver nogle sikkerheder til bandet fremadrettet. Hertil skal det også nævnes, at der på disse tours oftest er to – tre support bands, som betaler dette fee og så et par hovednavne, som rent faktisk er det band, som publikum betaler for at se. Dette prisniveau danner noget, som kunne anskues som en kløft for vækstlagets muligheder i udlandet, da det sætter en stor bremse for langt de fleste bands, som ønsker at prøve kræfter med udlandet. Udover at det er meget svært at rejse den slags penge, er det også nærmest ”salt i såret”, at det oftest er meget svært at få en hyre ud af de danske spillesteder og dermed ikke have muligheden for at skabe kapital til køb af en support tjans via koncertaktivitet. De mere etablerede heavy metal bands som eksempelvis de nævnte\ni indledningen modtager naturligvis en hyre for deres koncerter, men i vækstlaget er det som oftest transporten betalt og en kasse øl som hyre. Når jeg selv er til heavy metal koncert med bands fra vækstlaget, ser jeg ofte en betydelig frekvens af frådende mænd i baren nyde adskillige kolde drikke. Det forekommer mig paradokssalt, at man ikke er i stand til at generere en indtægt, som kunne være med til at betale en hyre til de optrædende bands? Men måske vækstlaget blot skulle blive bedre købmænd og ikke spille for enhver pris? Hvad får man egentlig for pengene? Men for at vende det lidt om, kan man også sætte spørgsmålstegn ved, om man som supportband egentlig vinder det helt store på at spille åbningstjansen på en aften med for eksempel seks optrædende bands? Som publikum til en heavy metal koncert må det forventes, at man kan lægge øre til lidt af hvert. Men hvis man har købt sig til en koncert med to hovednavne, er det nok begrænset, hvor mange supportbands man kan overskue at høre, især når det er ukendte kunstnere for koncertgængeren. I flere af de tilbud jeg har fået på turnesupport, har det oftest været med tre support bands inden hovednavnene og et sæt på omkring de tyve minutter med koncertstart klokken 19.00. Med de to ovenstående iagttagelser vil jeg sætte et stort spørgsmålstegn ved, om man som support band til dette scenarie bliver givet muligheden for en betydelig eksponering af sin musik? Men da jeg selv spiller i et heavy metal band, kan jeg sagtens forstå, at man overvejer disse turneer, da man oftest står med sit hjertebarn, som man ønsker at dele med hele verden og samtidig også ønsker at få nogle gode oplevelser med sine bandkammerater. For at få en første hånds beretning omkring disse supporttjanser, har jeg snakket med Morten Odgaard fra det århusianske metal band, Fairytale Abuse.\nFairytale Abuse har to pladeudgivelser i bagkataloget og besluttede sig for at købe sig til en tjans som opvarmningsband på en turne for at prøve kræfter med udlandet.\nMorten fortæller ”Efter at vi havde forudbetalt den første halvdel af vores ”buy on fee,” hvor vi skulle være opvarmningsband som det første ud af fire bands i alt, kunne vi se, at der kom flere og flere opvarmningsband på plakaten, og vi var pludselig det første ud af seks bands. Da vi så tog kontakt til agenturet, som vi havde betalt til og spurgte, om vi ikke skulle forhandle pris, når nu vores position ændrede sig betragteligt, blev vi ganske enkelt bare smidt af touren uden varsel”. Morten fortæller ligeledes; ”Det siger lidt om foretagendet ,at vi overhovedet ikke kan få nogen forklaring eller bliver informeret om noget som helst, men blot bliver kasseret ,når vi stiller spørgsmålstegn ved, hvad vi egentlig skal have for vores penge. Men set i bagklogskabens lys er jeg da glad for, at vi ikke kom af sted med det forløb, vi har været igennem. Hvis det er sådan, det forgår før turneen, tør jeg da næsten ikke tænke på, hvad der kunne ske under turneen.” Er der behov for oplysning? Som nævnt tidligere forstår jeg godt, at man som band overvejer at bide det sure æble og betale sig til en support tjans. Det er langt de færreste pladeselskaber, der udgiver heavy metal udgivelser, som støtter deres kunstnere med penge til at turnere for, så for ikke at sidde fast i bandets udvikling er ”buy on fee” bestemt en mulighed. For at komme i betragtning hos de større og etablerede selskaber er det en god mulighed for at bevise, at man også kan begå sig i udlandet ved at man har nogle turneer i baghånden. Men det er også denne situation, som gør det muligt for diverse agenturer at tage et tårnhøjt ”buy on fee” , fordi der er en masse bands derude, som virkeligt ønsker at komme videre med deres karriere. Vilkårene er måske dårlige og prisen høj, men hvad er alternativet?\nDet spørgsmål har jeg stillet mig selv, og jeg er sikker på, at selvsamme dilemma har ramt mange ude i øvelokalerne. Men måske kunne man forestille sig at der blev lavet en tænketank eller en slags mentorordning, hvor man samlede nogle garvede rotter i faget, som har nogle erfaringer som kunne gives videre til vækstlaget? I stedet for at famle i blinde og ikke ane hvad der er op eller ned, kunne det måske være en ide at give vækstlaget en mulighed for at snakke med de mennesker, der har nogle erfaringer, som kan omsættes til oplysning og vejledning? Det er mit klare indtryk, at der er stor velvilje hos de etablerede musikere til at videregive informationer og erfaringer videre til vækstlaget og det tror jeg, at man med fordel kan benytte sig af i flere situationer. Hvad enten det er turne, pladeudgivelse eller noget helt tredje man ønsker oplysninger om. Mulighederne er mange, og så længe der er dedikerede og ambitiøse heavy metal musikere derude i øvelokalerne, vil det væsentlige spørgsmål trænge sig på: Hvordan faen kommer vi til udlandet?\nKen Holst, 27 år.\nFormand for den århusianske musik forening Metal Royale. Guitarist i de århusianske death metal bands Crocell og Compos Mentis. Har været med på en række udgivelser, blandt andet Crocell ”The God We Drowned” hvor bandet modtog en pris som Årets Talent ved Danish Metal Awards 2008. Uddannet serviceøkonom med speciale i sport og event management.\nByens Big Band\nmøder verdenseliten –\nAf Jørgen Nielsen ikke kommet med på kommunens prioriteringsliste. Der har i mange år eksisterer en fornuftig konsensus omkring fordelingen af udgifter til kultur mellem staten og kommunerne. Statens Kunstråds Musikudvalg var klar med en flerårig rammeaftale. Hvis kommunen fandt 2,5 mio. kr. mere til Klüvers Big Band, ville staten bidrage med ekstra 5 mio. kr. frem til 2013. Århusianske politikere midt i hidsige sparerunder rystede på hånden, og kun et heftigt lobbyarbejde fik sagen klaret i 11. time. Bogstavelig talt:\nKlüvers Big Band beviser gang på gang, at mange års satsning på rimelige forhold for professionelle jazzmusikere bærer frugt. Ikke desto mindre var en økonomisk rammeaftale med Statens Kunstråd ved at smuldre på grund af lokalpolitiske hensyn. Sagen blev klaret i sidste øjeblik, og en ny runde med én af jazzens sværvægtere står lige for. Jamen det er stort! Skal man prøve at finde en passende sammenligning, kunne det være, at salig Luciano Pavarotti havde valgt at turnere med Århus symfoniorkester, eller hvis Robert Plant tog på tur med Led Zeppelin Jam. Nu er jazzmusik jo ikke længere en genre, der fylder stadions, men mindre kan også gøre det. Sangeren Kurt Elling er netop udpeget i det prestigefyldte amerikanske magasin Down Beats kritikerafstemning til ”Male Vocalist of the Year” for 11. år i træk, og til januar tager han igen på turné i Skandinavien med Klüvers Big Band. Det er mere end et blåt stempel, det er et ridderslag til det århusianske basisensemble, som allerede tilbage under Kurt Elling Aarhus International Jazzfestival 2004 i løbet af fire aftener i Ridehuset viste en måbende offentlighed, at det ubesværet matchede en ultracool verdensstjerne som Kurt Elling fra Chicago. Dengang fortalte sangeren til festivalens jazzlive – redaktion: ”Dette big band har nogle fantastiske solister, og med blot to prøver har vi fået 14 arrangementer på plads. De lærer nogle af mine, og jeg lærer nogle af deres. Og så er det rart med hele fire dage i træk; normalt er det onenighters med én prøve, én koncert og så videre næste morgen.”\nMange om buddet Med dette, samt endnu en succesfuld turne sammen i 2007 på kontoen, skulle man tro, at denne århusianske kulturinstitution tilførte byen så meget positiv omtale – og måske en knivspids misundelse fra storesøster København – at orkestrets fortsatte liv som både pædagogisk instrument og rytmisk flagskib var en selvfølge. Men i Århus er der mange kulturinstitutioner, der kappes om pengene, og på én eller anden måde var byens big band\n”Det var lidt af en gyser, der først fandt sin løsning dagen før sidste frist for statens rammeaftale,” fortæller Jens Klüver, som måtte afbryde sin efterårsferie, og hive godt og grundigt i sit store kontaktnet, før aftalen faldt på plads. På et møde den 24. oktober blev byrådets partier enige om at øge den kommunale støtte til basisensemblet med 500.000 kr. om året frem til 2013. Merbevillingen var en forudsætning for, at staten fortsat ville støtte det populære orkester. Livsværk på skinner Det er en lettet kapelmester, der kan se sit livsværk på skinner i en overskuelig fremtid. Han skal stadig ud og låne stole, både til orkesterprøver og koncerter på\nSangskriver workshop Atlas, bandets nye hjemmebane. Men han er nået længere, end han kunne have drømt om, da han og en flok andre big band – entusiaster startede under navnet Bred Ymer. De personlige relationer til solister og gæstearrangører har altid spillet en rolle: ”Turneen er kommet i stand takket være vores personlige relationer til Kurt Elling, for hans management er ligeglade; de går mere op i hvor mange penge de kan score, og vi betaler ikke det hvide ud af øjnene. Det, der ville havde været dejligt var, hvis han ikke havde nogen pladekontrakt, for så havde vi bare indspillet en CD med ham, men det kan vi ikke. Han er bundet op på sin kontrakt med Concord”. Op til turneen i 2007 fik det danske magasin Jazz Special fat i Kurt Elling for et interview, inden det gik løs: ”Jens har nogle meget, meget talentfulde arrangører i sit band, og de var så venlige at skrive nye arrangementer sidste gang, og der vil helt sikkert også komme versioner af numrene fra min nyeste plade, og det ser jeg meget frem til! Klüvers Big Band er fremragende, de har den rigtige indstilling, og jeg har i det hele taget kun haft gode erfaringer med danske musikere”. Måske kan vi vente noget lignende, når karavanen slutter med to koncerter på Atlas primo februar. Kurt Ellings nyeste plade udsendes 1. februar, og mon ikke vi får en smagsprøve? Hans ”vocalese”, dvs. sætten ord på tidligere indspillede soli af store instrumentalister, er nok hans kendteste brand, men hans baritonstemme, som spænder over fire oktaver, tillader ham også utvunget og virtuost at trække nye ting frem i gode evergreens. Flere penge i kassen betyder bedre forhold for musikerne i Klüvers Big Band. Det betyder formentlig også, at Jens Klüver ikke skal ud og låne stole, hver gang der er prøver og koncerter på byens nye scene Atlas!\nThe Beatles sangskriver workshop TID: Tirsdag d. 14. december 2010 kl.17.00 - 21.00 STED: Dansk Musiker Forbund, Vestergade 19,1 - 8000 Århus ARR.: Århus Sangskriverværksted www.sang-skriver.dk PRIS: 50 kr der betales på dagen. TILMELDING: via e-mail til ole@sang-skriver.dk Den 8.december er det 30 år siden, at John Lennon blev skudt af en gal fan. Men musikken som The Beatles skrev, lever i bedste velgående her 40 år efter at gruppen gik hver til sit. Hvordan kan det være at musikken er så langtidsholdbar, og hvordan arbejdede Lennon/McCartney med deres sangskrivning? Kom og find svar på alt dette, når ÅSV slår dørene op til worhshoppen om The Beatles. Vi får besøg af musiker og forfatter Per Wium, der netop er aktuel med bogen “Beatles for alle” Per har været musiker i en række danske rockbands. Han har været studievært – og senere chef – i DR’s musikafdeling. Her har han beskæf-tiget sig med klassisk musik, jazz, verdensmusik, pop og rock. Med sig har han Søren Koch, der er aktiv musiker, sangskriver/co-writer og producer. Søren har bl.a arbejdet sammen med Tim Christensen, Michael Falch, Boat Man Love, Marie Frank, m.fl. Dertil spiller Søren i The Beatles-tribute bandet Beat The Meetles, hvor han udfylder rollen som George Harrison Dagen vil forløbe med nedenstående indhold og emner, hvor vi opfordrer deltagerne i workshoppen til at komme med kommentarer og spørgsmål: Lyden af The Beatles – deres unikke vokaler The Beatles var et hestehoved foran andre bands, fordi deres vokaler var noget\nhelt specielt. De var tre stærke leadsangere, som hver især satte et stærkt præg på deres egne sange og de havde en meget original måde at arrangere for to stemmer på. Og ikke mindst var deres tre-stemmige kor i særklasse. Forskellen på at komponere på guitar og på klaver The Beatles startede som et guitarbaseret band. De komponerede på guitaren de første år i karrieren. Fra ca. 1966 satte både Lennon og McCartney sig ofte ved klaveret, når de skabte sangene. Det betyder meget for en sangs harmonik og karakter, hvilket instrument, den er komponeret på. Arrangementer, instrumentering og George Martins rolle Producer George Martin og The Beatles var et fantastisk match. Gruppen havde idéerne og fandenivoldsk-heden, Martin havde erfaring med indspilning og med at arrangere for klassiske instrumenter. Nysgerrigheden og lysten til at afprøve nye instrumenteringer overdøvede manglen på teknisk ekvilibrisme for The Beatles som musikere. ”To play for the song” synes at være et gennemgående tema hos alle fire musikere. Workshoppen er støttet af Dansk Musiker Forbund og ORA\nMIRA Kvartetten 10 år Af: Birgitte Bærentzen Pihl Mirakvartetten er nu gået ind i sin jubilæumssæson; i 10 år har kvartetten holdt sammen. De fire medlemmer har spillet et væld af koncerter overalt i landet, og er i rækken af meget anerkendte ensembler i Danmark. Udover talrige koncerter i kammermusikforeninger og kirker, kan nævnes optagelser af DR og koncerter i Wien, og for et års tid siden en koncert turne i Polen. Kvartetten har modtaget Sonningfondens legat, som gjorde det muligt at indspille cd´en med Bartoks 1.strygekvartet og Ravels strygekvartet. For nylig havde kvartetten et godt samarbejde med cellisten David Geringas, der gæstede kvartetten og spillede Schuberts kvintet og Davids Song af Senderovas ved en koncert på Kunsten i Aalborg.\nKvartet er en hjertesag. Det er noget der er svært at undvære. Man finder et rum, hvor man er meget tæt, om det så er på rejser, på bilture eller i øvelokalet eller allermest i koncertsituationen. Den sammenhæng og den indforståethed, der opstår efter lang tids sammenspil, kan man næsten ikke finde andre steder. Man kan blive helt afhængig af det, det er vi blevet. Man ved også at det er noget dyrebart, man skal passe på. Vi har en alder og vi har vores forskellige livserfaringer, og ved, at det tager lang tid at bygge op, og undervejs er der blevet slebet hjørner af og indgået kompromisser, men den store forståelse og engagementet og viljen til at nå målet har altid været der. basunen • dec. 2010\nNogle gange når man er på landevejen og kører afsted enten til prøve i Aalborg eller Århus i weekenden, så tænker man,\nen anden kvartet, der hed næsten det samme. Så fandt vi frem til Mira – der er en stjerne. Vega var jo allerede optaget af spillestedet i København, så vi tog Mira. Indimellem er der folk der indrømmer at de har brugt tid på at finde ud af, hvilke af vores navne de fire bogstaver kommer fra.\nSigne Madsen, violin, Birgitte Bærentzen Pihl, violin, Anna Dahl, bratsch, og Vincent Stadlmair, cello.\nMirakvartettens medlemmer er solospillere fra henholdsvis Odense, Århus og Aalborg-symfoniorkestre. Signe Madsen, violin, Birgitte Bærentzen Pihl, violin, Anna Dahl, bratsch, og Vincent Stadlmair, cello. I anledningen af ensemblets runde fødselsdag, har violinisten Birgitte Bærentzen Pihl samlet nogle tanker om hvad det i grunden er, der driver værket…\nTi års jubilæum har vi nu, og sikke en masse oplevelser og koncerter det er blevet til.\n“hvad laver jeg her…jeg kunne have siddet derhjemme med avisen”– men når man så når frem, og man ved, at de andre også har trodset weekend hyggen står sammenholdet pludselig så lysende klart for en. Vi har tid – vi har god tid. Når vi arbejder kan man sidde i lang tid med et par takter og prøve den ene mulighed, og den anden mulighed, lytte på klangen og snakke om fraseringen, og så når man til en fælles løsning, og næste gang man spiller det, er det helt anderledes igen, man kan kender kernen, og ved hvad man kan bygge på. I andre sammenhænge, kan man indstudere noget hvor tiden er knap, og så kommer musikken ikke helt til sin ret. I kvartetten kan man vende tingene på hovedet i en uendelighed, og når man har fundet tre andre, der er med på det, er der så mange muligheder. I sæsonen 1999-2000 startede vi, og vi gik grundigt til værks. Vi skulle finde et navn, og kom med forslag og holdt skriftlig afstemning. Så fandt vi et navn, der kun holdt en uge, da vi fandt ud af, at der var\nVi kastede os ud i det store fantastiske repertoire for strygekvartet, og Vincent der er importeret direkte fra Wien, kender så meget til de klassiske værker af Haydn, Beethoven og Mozart at det var noget af det vi først gik i krig med. Der er så mange dybder i de stykker, og det er her hele traditionen med de fire stemmer i form af strygekvartet egentlig startede. Det er ting man altid vender tilbage til, og som man aldrig bliver færdig med. Når man tager et stykke op man måske spillede for fem år siden, ser man på det med helt nye øjne, og gør sig tanker, man tidligere ikke var i nærheden af.\nVi har også spillet mange romantiske værker, Borodin, Smetana og lidt senere ting som Ravel og Debussy. Her kan man fange sit publikum – her kan man lade sig rive med og komponister som man måske ikke vidste så meget om, går lige ind. Vi prøver altid at sammensætte programmer som er kontrastfyldte og hvor trygt kan komme fordi der er noget de kender på programmet, og i virkeligheden var der måske nogle overraskende ting – en Alban Berg kvartet sat overfor en Haydn eller Kunst der Fuge i modsætning til Sjostakovits´ ottende… Tingene belyser hinanden og folk bliver rystet i deres grundvold. Vi har været langt omkring – og om det er store eller små steder, er det nærværet, der er vigtigt. Man kan mærke om folk lytter. Når man kører afsted og finder den lille kirke langt ude på landet, er man spændt på om der kommer et publikum, men det gør der i den grad, og de suger til sig, og får sig virkelig en oplevelse som de kommer og takker for bagefter. Det er dejligt, at snakke med publikum bagefter, og høre\nDet er et nødråb Svar på artikel fra sidste nummer\nAf: Kjartan Møller hvad de bedst kunne lide, og de spørger ivrigt om det ene og det andet. Når man gæster de forskellige musikforeninger, ved de hvad de gerne vil have – de kender en masse musik og har ønsker om programmet. Så kan vi alligevel overraske dem, og når de ængstelige ser at de skal høre Alban Berg, Ligeti eller Bent Sørensen er det en fantastisk fornemmelse bagefter, når de virkelig har lært noget nyt at kende, noget man ikke behøver at være bange for, og som kan være en stor oplevelse. Anden gang vi var i Wien spillede vi som et led i en musikfestival på et lille slot udenfor byen. Et fantastisk lille teater, hvor vi sad på de skrå brædder. Vi ville gerne spille vores bud på Schuberts Rosamundekvartet for dem, velvidende at det var noget af det de kender allerbedst. De tog heldigvis rigtig godt imod det. Så spillede vi nordisk musik, Vagn Holmbo, som stod i god kontrast med sin nordiske kølighed til Schuberts charme. I Polen har vi haft nogle koncerter hvor vi har præsenteret ny dansk musik, bl.a. Bent Sørensen og Pelle Gudmundsen Holmgren. Vi spillede Pelles stykke, der hedder Last Ground, hvor man skal spille ovenover et lydtapet af havbrus. Det var af mange grunde godt at vi havde Anna (der er fra Polen) med, til at fortælle lydmanden, hvornår han skulle starte havbruset. Vores signal til at starte er tre mågeskrig i et bestemt tempo, de angiver pulsen vi skal spille i. Vi spillede en anden koncert i Radiohuset i Katowice, hvor en professor i musikhistorie fortalte om værkerne. Han var en lille fin gammel mand med en kæmpestor butterfly. Jeg tror, han var god til at fortælle, men hvis ens forståelse af polsk ikke rækker så langt må man jo gætte.\nSvar til Kim Schultz Jensens artikel ”Det er et nødråb” i Basunens oktobernummer. Lige et par kommentarer til Kims artikel i sidste nr. af Basunen. Det er korrekt, at FMM valgte at opsige arbejdstidsaftalen på Den Kreative skole i Silkeborg, kaldet Brikaftalen, i 2008. Der er dog løbet meget vand igennem åen siden da, forløbet er lidt mere nuanceret end beskrevet i Kims indlæg i sidste nr. af Basunen. Der arbejdes meget med at udvikle nye modeller til lokale arbejdstidsaftaler. Hvordan kan man beskrive og afgrænse musikskolelærernes opgaver udover undervisningstimerne? Hvad skal det koste i tid at lave ekstra? Opgaven er ikke let, og derfor har FMM aldrig sluppet retten til at forhandle og aftale arbejdstid ude lokalt på musikskolerne. Disse forhandlinger styres af det centrale plan i organisationen. Kommunerne vil fylde flere aktiviteter på årsplanen, men har typisk ikke midlerne til at finansiere arbejdstiden. Kommunernes Landsforening KL har hidtil ikke villet forhandle en ny arbejdstidsordning i overenskomsten med FMM (DMF, DMpF, DOKS), men henviser os til at lave lokale aftaler om arbejdstid. En enig sagsbehandlergruppe i FMM ønsker ikke at indgå lokale aftaler, som vi ud fra en samlet vurdering ikke ser nogen interesse i at indgå. Mange aspekter er afgørende for denne interesse: aflønning i forhold til belastning, forberedelsestid, overskuelighed, afgrænsning af arbejdstiden til andre aktiviteter. Men vi er altid villige til at drøfte arbejdstid med lederne. Og mange steder har det også medført en lokalaftale, alle er tilfredse med.\nLederne på flere musikskoler, herunder Den Kreative Skole Silkeborg, har udstedt retningslinier, som ikke er aftalt med FMM. Derfor gør vi indsigelse mod disse ordninger. Det er ubalanceret, at FMM på lærernes vegne ikke får indflydelse på noget så væsentligt som arbejdstiden via en aftale lokalt… Arbejdstiden kan opgøres efter overenskomsten eller aftales efter rammeaftale om decentrale arbejdstidsaftaler. Der er således tale om, at FMM organisatorisk har placeret aftaleretten og ansvaret for arbejdstidsaftaler på det centrale plan for at beskytte områdets interesser. Og det har DMF og DMpF gjort i enighed. FMM er en konsensusorganisation, som handler i enighed. Der er ikke nogen, der handler hen over hovedet på andre. Heldigvis ser det ud til, at Kommunernes Landsforening nu vil i dialog med os på det centrale plan via et fælles arbejdstidsprojekt, som skal udvikle forskellige modeller ude på musikskolerne. Udviklingen med aftaler om arbejdstid på musikskoler kører på et centralt/administrativt plan, mens sammenlægning af organisationerne er et organisatorisk, politisk spørgsmål. Faglig sekretær, Cand.jur. Kjartan Møller DMF.\nAt være på farten, og få lov til at spille de mest fantastiske værker for publikum, og have nogle spillekammerater der er med på at dykke ned i musikken – det kommer man langt med.\nDa tyrolermusikken kom til Kolding Af: Poul Ramsing Tyrolermusik er sagen - måske Jeg har i tidligere artikler berettet om vilkårene for datidens restaurationsmusikere, som altid skulle være iklædt pæne uniformer. Restauratøren i Restaurant ”Palmehaven” i Århus forlangte således, at alle musikere stillede op til parade hver eneste aften, hvor de skulle præsentere rene negle, ren skjorte, velpudsede sko og et uimodståelig tandpastasmil. På ”Kilden” i Ålborg var ejeren på et tidspunkt ikke tilfreds med mine daværende sko, hvorefter jeg, lige inden vi skulle på scenen, blev sendt hen at købe nye sorte sko, alt imens orkesteret ventede. Stilen skulle holdes - koste hvad det ville. På et tidspunkt kom rocken til byen. Elvis’ rytmiske toner fulgte med, og pludselig stod alting på hovedet - frisuren med! Det var noget af en omvæltning for de fleste musikere, hvorfor mange kollegaer også kom slemt galt af sted med at forsøge at spille rock. De unge kunne ikke helt genkende mine kollegaers version af de numre, de havde hørt i radioen. Men rocken var kommet for at blive, og mange dansesteder begyndte at indføre diskoteker i stedet. Kampen om de få jobs var efterhånden stor, og vi måtte være fleksible for at få smør til brødet. Under et arrangement i ”Vin og Ølgod” i Kolding havde restauratøren sammen med ligesindede fået den ”geniale” ide, at tyrolermusik tiltrækker folk, som både synger højt og drikker masser af store øl, hvilket kom til at betyde, at der nu stod tyrolermusik på menuen. Resultatet udeblev da heller ikke - der kom ikke en sjæl! Restauratøren havde en hurtig og effektiv løsning på problemet: han forsvandt med kassen og er ikke set siden. Heldigvis havde fruen i huset gemt lidt kontanter til musikerne, så vi ikke spillede gratis. Selv tyrolermusik bør man have minimumsløn for at spille.\nOrkesteret der dannede sig selv Jeg bliver også nødt til at fortælle om en anden sjov hændelse, som vi engang var ude for. En god impressario ringede og spurgte mig, om vi ikke lige kunne lave ”noget” i Herning på lørdag. Han mangle-\nover. Vores repertoirer blev standard og specialnumre. Ikke jazz, men jazzlignende, hvilket altid er blevet rigtigt godt modtaget af publikum og noget, som vi har nydt at spille.\nde et godt orkester til at spille uden strøm - rigtig god gammeldags spillemandsmusik blot med moderne toner. Selv om min bassist behøvede strøm, og trommeslageres anlæg ikke ligefrem kunne kaldes mobilt, takkede jeg ja til jobbet i den overbevisning, at mine kollegaer vil bifalde min ide.\nBlandt campingvogne og sildemåger Jeg vil forsøge at skildre en barsk dag til jul, hvor vi endnu engang krampede os sammen i den gamle bil. Jo, der var musikere, der sendte medlidende blikke efter fem skøre musikere i en gammel Volvo, men det gav op til 400 små og store jobs om året, så vi tog det sure med det søde.\nJeg skal her undlade at referere deres bemærkninger, da jeg præsenterede jobbet for dem, for der kunne jo være børn, der læste med, men imponerede var de ikke. Uden strøm - jeg måtte jo være gal?! Heldigvis kunne min bassist spille udmærket sousaphon, hvilket løste problemet med bassen, og min trommeslager gik modvilligt med til at begrænse sit musikalske virke på sit trommesæt og kun tage det med, som var bærbart. Utroligt nok gik jobbet over alt forventning - ja, jeg vil gå så vidt som til at kalde det for en succes. Orkesteret havde nu dannet sig selv mere eller mindre tilfældigt. At der oven i købet kom mange jobs ind efterfølgende, er vi i dag både taknemmelige for og stolte\nDet har også altid undret mig, at det var muligt ikke blot selv at møde op kl. 04 om morgenen, men at resten af mine kollegaer også stod klar til at stige ind i en bil fyldt med instrumenter for derefter at køre i flere timer til f.eks. Sønderborg for at spille i et par timer. Hvorfor gjorde vi det? En af årsagerne var glæden ved at komme ud til publikum, men en anden vigtig faktor var, at der som regel altid skete noget uventet og spændende undervejs.\nDenne gang var vi på vej til Vordingborg, hvor vi skulle spille til ”sildebord”, og vi rejste via Sjællands Odde færgen. Som vanligt havde vi ikke bestilt billetter, for der var normalt god plads. Uheldigvis havde vi ikke lige regnet med, at samtlige Danmarks campingvogne også skulle med færgen netop denne dag! Klokken 11 måtte vi erkende, at vi ikke kom frem til tiden, og arrangøren var mildest talt sur - forståeligt nok. Vi stod og hang med næbbet, da en glad værtshusejer kom over med fem pilsnere til os. Vi fik i øvrigt at vide, at han var den eneste, der ikke betalte til fællesudgifterne og dermed musikerne - det var sikkert derfor hans humør var højt!\nDen uheldige tårnspringer Vi forsøgte dog at indhente den mistede tid ved med tapperhed og mod i skøn harmoni at rydde torvet for sure hoveder. Om det lykkedes helt, tør jeg ikke sige, men stemningen steg dog betydeligt. Uheldigvis lagde en trist begivenhed en dæmper på vores udfoldelser. En engelsk artist var omkommet under sit spring fra et højt tårn ned i et lille bassin fyldt med flammer. Vi var alle enige om, at det havde været mere utroligt, hvis han havde overlevet. Da der nu var et ”hul” i programmet, tilbyd vi arrangøren at udfylde tiden med at spille lidt musik fra ”den brede hylde” - dog ingen tyrolermusik. Ingen af musikerne havde i øvrigt lyst til at kvitte musikerjobbet for en karriere som tårnspringer, så vi stuvede os alle sammen ind i Volvo’en igen. Måske vi kunne få et artistjob som slangemenneske, når vi kom hjem! Hjem kom vi, på trods af at vi kom to timer for sent til færgen og kun lige med nød og næppe nåede at springe på færgeklappen, før den blev lukket i. For at få ro i sindet besluttede vi os til at gennemføre en lille koncert på færgens dæk. Det vakte jubel, og alle var forvirrede over, hvad der blev fejret! Undervejs på dækket gik der lidt kludder i aftalerne til vores næste arrangement på ”Åkrogen” i Århus. Fordi der\nskulle byttes en masse musikere rundt, for at vi kunne stille med fire mand, blev der ringet lystigt frem og tilbage mellem alle kollegaerne, som indbyrdes fik byttet aftaler. Jeg er den dag i dag ikke lige helt klar over, hvad der gik galt, men vi indtog i hvert fald ”Åkrogen” med en nimands stor besætning! Ejeren var vist lidt forvirret, men vi lod som ingenting - man er vel professionel.\nnaturligvis straks i godt humør. Omsætningen resten af året var reddet, tænkte jeg. Den noble herre var yderst interesseret i, hvilken by statuen på reklamen stod i. Det fortalte jeg ham, hvorefter han takkede farvel. Musik havde han ikke brug for! Fremover blev vi bedre til at udvælge baggrunde til vores reklamer.\nJeg fik senere at vide, at min trompetist sidst blev set ved Ebeltoft Havn på udkik efter et sildebord. Men alt blev taget med godt humør og afslappethed. Det slår mig lige, hvor solidariske og positive kollegaer jeg altid har været velsignet med - tak for det. Vores første reklame Denne artikel viser også vores første reklame, hvori der indgår en statue. Jeg var meget spændt på, om der nu også var nogen respons på den flotte reklame, og minsandten om ikke telefonen en dag ringede. Det var en meget stilfuld herre, der ringede op vedrørende vores reklame, som han havde set i avisen, og jeg blev basunen • dec. 2010\nEn verdensmand er væk Leder af World Music Center i Århus, Lancelot D’Souza, døde den 29. november.\nAf Lars-Ole Vestergaard I en menneskealder prægede Lance ikke bare Århus, men hele Danmarks musikalske udvikling. Han var en kulturel isbryder, som med engagement, strategi, indsigt musikalitet og charme skabte arenaer, hvor positive kulturmøder nu er blevet dagligdagen for alle, som har været i nærheden af denne musikalske verdensmand. Lance blev født af indiske forældre i Persien det nuværende Iran, men flyttede som ganske lille med familien til Tanzania, hvor hans farbror var højt placeret i det politiske system i landet. Lance viste allerede som barn store musikalske egenskaber og blev i en alder af tolv organist i den katolske kirke i Dar Es Salam. Han voksede op med minaretsang, kirkeklokker, jungletrommer og popmusik - en kakofonisk lydverden i en tropisk heksekedel. Som teenager skulle Lance, som familiens førstefødte, til England for at få sig en uddannelse, og han kom på kostskole lidt uden for London. Her tilbragte han det meste af sin ungdom og måtte flere år sidde alene hele julen, da der ikke var penge til hjemrejsen. Han sang i skolens kor, men det stod ikke skrevet, at det skulle blive musikken, som ville dominere fremtiden. Med en næsten fuldført revisoruddannelse og en dansk pige i hånden kom Lance til Århus i 1977, hvor han kort efter blev optaget på Det Jyske Musikkonservatorium og gennemførte en uddannelse som Almen musikpædagog med rytmisk klaver som specialefag. Han fik 13 til sin afgangseksamen. Allerede i studietiden havde Lance både spillejobs og undervisning på det, som dengang hed Århus Folkemusikskole, hvor Else Bjørnager var leder. Else så hurtigt Lances potentiale – og så snart han var færdiguddannet, blev han tilbudt job på Folkemusikskolen, hvor han har været ansat helt frem til sin død. Fra starten var Lance en eksotisk fugl i den århusianske andedam, men snart blomstrede en række nye retter på skolens menukort. Lance startede rytmisk grundskole med det formål at få børn til at spille sammen i en tidlig alder. Det fag kom for at blive og er nu en fast ingrediens på landets musikskoler. I 1988 blev Lance udnævnt til Folkemusikskolens souschef, den første nogensinde af slagsen. Her oplevede han og vi andre, at det ikke dengang var hverdagskost, at en mand med en så anderledes baggrund kommer ind i embedsværket. Men snart skulle det vise sig, at Else Bjørnager havde set rigtigt. Jazzlinien,\nsom Lance søsatte, længe før nogen tænkte på MGK og andre konservatorieforberedende kurser, blev fra starten en succes, hvor mange af eleverne fra dette intense og kvalificerende forløb nu har betydelige pladser i det danske musikliv. Både Jesper Bodilsen, Katrine Madsen, BassIda og en lang række andre kan se tilbage på jazzlinjen som et af deres musikalske pejlemærker med Lance som sikker kaptajn. Lance underviste også i klaver, og det var næsten altid hans elever, som sad i skolens rytmiske orkestre. I takt med at der kom øget fokus på samfundets mangfoldighed, udviklede Lance ideer til at skabe arenaer, hvor herboende kunstnere kunne få mulighed for at vise deres kunnen og bidrage med deres evner til samfundet. Først med projekter som bla. Monsunekspressen, hvor Grenåbanen blev udrustet med fremmede lyde, dufte og anderledes klædte mennesker for at skabe fokus på det positive kulturmøde. Dette arbejde medførte etableringen af World Music Center i 1999 først som et projekt, men efter kort tid som et budgetlagt element i den århusianske kontoplan takket være fremsynede politikeres støtte. Otte etniske musikere inden for en bred vifte af fagområder har siden arbejdet som fastansatte kommunale medarbejdere med positive kulturmøder på arbejdssedlen. Mere end 6000 århusianske skolebørn har takket være Lances initiativ arbejdet med musikere med helt andre baggrunde end den danske seminarieverden. Med dans, sang og spil på trommer har WMC forandret folkeskolens musiksyn og børnenes hverdag. Der har været stor interesse fra såvel regional, national og international side omkring WMCs arbejde. Lance var en utrættelig ambassadør for WMC, var gæstetaler ved et hav af konferencer og skrev en lang række artikler i nationale og internationale medier. Lance medvirkede til, at der mange steder i Danmark, Norden og også internationalt nu er initiativer med afsæt i erfaringerne fra WMC i Århus. Senest har udvalgte skoler i Mozambiques hovedstad Maputo etableret et lokalt WMC med Lance som inspirator, drivkraft og som lærer. Midlerne er kommet dels fra Udenrigsministeriet og dels fra Den Danske Ambassade i Mozambique.\nEtableringen af et nationalt videnscenter for verdensmusik lå Lance meget på sinde og planerne har ligget klar længe. Med den energi, som WMC har leveret indtil nu, så er det et begrundet håb, at dette bliver en realitet i de kommende år. Samtidig med denne brillante karriere som verdensmusikentrepeneur, formåede Lance at holde liv i sit eget spil som pianist. Han var igennem sin karriere pianist i en lang række orkestre, hvor hans glødende, intense, meget rytmiske, men også dynamiske og klangfulde spil prægede orkestrene. Lance var også et familiemenneske. Hans kone Sanne, børnene Jan, Anne og Benjamin og børnebørnene Olivia og Laurits var omdrejningspunktet for alt, hvad Lance tog sig til. Hans ufattelige energi udsprang i familiens skød. Sommerhuset i Kjul ved Hirtshals blev det fristed, hvor Lance ladede op. Her trivedes han med gåture, badning og besøg af gode venner, som nød Lances kulinariske evner med indisk velkrydret mad og god vin. Nu er kaptajnen så gået fra borde. Men mandskabet fortsætter ufortrødent mod nye horisonter, hvor musikken og kulturmødet bygger bro mellem mennesker i et samfund, hvor stærke vinde i øjeblikket blæser i en anden retning. Æret være hans minde Lars-Ole Vestergaard Århus Musikskole\nAfdelingens mangeårige æresmedlem Karl Krauel er død. Af Lars Kiehn Efter længere tids sygdom døde vores mangeårige og meget vellidte æresmedlem Karl Krauel, 88 år gammel. Karl var alsing og havde sønderjyske rødder og sindelag, hvilket kunne høres og mærkes. Karl var stolt af sin baggrund og benyttede enhver lejlighed der bød sig til at tale rigtig sønderjysk. 19 år gammel forlod han sin fødeegn og begav sig til Aarhus for at studere på Det jydske Musikkonservatorium. Karl blev uddannet på konservatoriet som pianist og hornist. Han levede og arbejdede resten af sit liv i Aarhus. Karl var gift med Karla, der døde i 1989 - et stort tab for ham. I mange år ernærede Karl sig selv og sin familie ved i dagstimerne at spille klaver på byens danseskoler og balletskoler og om aftenen som hyggepianist på byens finere hoteller som indbefattede Hotel 3 Ege, Hotel Regina, Hotel Atlantic og Hotel Mercur. Sammen med de faste jobs her, kunne han også ind imellem spille til et privat selskab. De senere år af Karls pensionisttilværelse, da Karl var over de 80, havde han job som hyggepianist for de ældre beboere på Bakkegårdens Plejehjem en gang om ugen. Havde det ikke været for en større ombygning af Bakkegården, havde Karl nok spillet der til sine dages ende. For han elskede det job, og de elskede Karl. Han kunne det repertoire, som gjorde de ældre, og for en dels vedkommende demente beboere godt. Som hornist var Karl afløser eller assistent i Århus Byorkester (senere Aarhus Symfoniorkester) i 50érne og starten af 60érne. Men det var klaveret som forblev Karls hovedinstrument livet igennem. Udover at være en dygtig og vellidt musiker var Karl også igennem 10 år faglig aktiv i bestyrelsen i DMF Aarhus fra 1961 til 1965 som kasserer. Det var Karl der overtog kassererposten efter a fru Vivi Wahle blev offer for et brutalt rovmord i afdelingens kontor i Langelandsgade.\nDygtigt og pligtopfyldende passede Karl afdelings bogholderi og medlemmernes dagpengeudbetalinger de næste fire år og fra 1965 til 1971 fortsatte Karl som menigt bestyrelsesmedlem i afdelingen. Fra 1980 varetog Karl kassererjobbet i Århus Orkesterforenings Stiftelse indtil sin død, et hverv han udførte med største myndighed og aldrig var et komma sat forkert eller en øre regnet galt. Karl havde en ekstraordinær sans for penge og regnskaber. Derfor var kassererposterne som skabt til ham. Han var retlinet og behandlede foreningens midler med stor omtanke, som var det hans egen penge. Det var en uvurderlig gevinst for bestyrelsen og foreningen at have sådan en mand siddende og varetage opgaverne. Århus Orkesterforenings Stiftelse skylder Karl meget for den store indsats, han ydede i det regi igennem de over 30 år, han sad i bestyrelsen som kasserer. I 1990 blev Karl Krauel æresmedlem i DMF Aarhus som en anerkendelse af det store arbejde, han havde udført for musikerne og standen en æresbevisning han var stolt af. Karl deltog gennem alle årene og lige til det sidste i afdelingens generalforsamlinger, og ofte var det Karl, der fra talerstolen satte beretningen og diskussionerne i perspektiv, og ham der spurgte ind til tingene, hvis der var grund til det. Han var også manden der kunne rose og rise, hvis det var aktuelt og nødvendigt. Karl var et lunt, retskaffent og charmerende menneske med en udviklet politisk be-\nvidsthed. Karl fulgte helt til det sidste ivrigt med i afdelingens opgaver, foruden han var orienteret om hele standens problemer og den generelle politiske situation. Karl var en meget interessant og interesseret samtalepartner, og vores mange samtaler i hans køkken står for mig som et privilegium. Det var her jeg lærte Karl at kende, og det var her, vi trods den store aldersforskel udviklede et venskab, som jeg altid vil bevare i mine tanker og tænke på med et glad og vemodigt smil om munden. En stor personlighed og en sjælden slags af den menneskelige race er ikke mere. Æret være hans minde. Fra Lars Kiehn formand DMF Aarhus afdeling.\nFeriehus i Spanien Forkæl dig selv og den/de nærmeste med et skønt ophold i vores sydspanske feriehus i bjergbyen Monda. Er du medlem af Aarhus afdelingen har du mulighed for at leje huset, foreløbig frem til april 2012.\nDu kan også se, hvornår huset er ledigt og finde mere information på www.citronhuset.dk\nHuset er ikke så stort – men det er hyggeligt! Og så ligger det i den lille charmerende og autentiske spanske bjerglandsby Monda, ikke langt fra Marbella. Det kan lejes ud til 2 eller maks 3 personer. Der kan dog også være plads til et par med 2 børn.\nAftale med biludlejningsfirmaet Helle Hollis Som et ekstra plus er der indgået en aftale med et af Costa del Sol’s førende biludlejningsfirmaer Helle Hollis, som giver DMF’s medlemmer 15% rabat på billeje.\nPrisen er 800 kr. pr. uge uafhængig af sæson. Det er efter ”første til mølle” princippet muligt at booke både én eller to sammenhængende uger efter ønske. Du kan læse mere om Citronhuset på Basunens hjemmeside. www.basunen.dk\nMere information på www.citronhuset.dk\nDu kan ringe til DMF og tale med Lars Knudsen på 86 18 45 99\nEneste betingelse er at reservationen sker via DMF, som så formidler kontakten til Helle Hollis i Malaga. Følg Citronhuset på Facebook\nBo i DMF’s dejlige lejlighed i Berlin Har du lyst til at opleve Berlin i 2011, kan du kontakte Lars Knudsen og forhøre dig om der er ledige uger.\nopmærksom på, at der også lægges et depositum på 1000 kr. Du har mulighed for at søge om støtte til opholdet i Forbundet.\nI første halvår af 2011 er der nu mulighed for at byde ind på følgende uger: Uge 2 – 6 – 10 – 15 – 19 – 23.\nVi oplever, at det er meget forskelligt, hvor meget efterspørgsel der er på de uger, vi lejer lejligheden ud i. Men man må gerne byde ind på to forskellige uger, hvis man vil.\nFor tilmelding kontakt Aarhus afdelingen v/ Lars Knudsen enten på mail: lak@dmf.dk eller ring på tlf. 86184599 mandage mellem 10-18 eller tirsdage til fredage mellem 10-14.\nLejligheden er på 109 kvadratmeter, der er seks faste sengepladser og der er instrumenter og gear til rådighed, så det til en vis grad er muligt at øve i lejligheden. Tjek www.dmf-aarhus.dk.\nPrisen for et ugeophold er 2000 kr. Ugen går fra mandag kl. 17.00 til næste mandag kl. 13.00. Betaling for leje skal ske kontant på DMF-Aarhus afdelingens kontor, hvor lejeaftale samtidig underskrives. Vær\nLæs mere om lejligheden, og se billeder og videofilm dernede fra på afdelingens hjemmeside www.dmf-aarhus.dk.\nSå er der for DMF-Aarhus afdelingens medlemmer igen mulighed for at lægge billet ind på én uges ophold i vores fantastiske lejlighed beliggende i Prenzlauer Berg, Berlin.\nMusiktidsskrift for professionelle musikere i Midtjylland