Bolette Puggaard og Christine Stampe – en strid om Thorvaldsen og hans eftermæle set gennem to kvinder - The Thorvaldsens Museum Archives\nBolette Puggaard og Christine Stampe – en strid om Thorvaldsen og hans eftermæle set gennem to kvinder\nKira Kofoed, arkivet.thorvaldsensmuseum.dk, 2019\nArtiklen tager udgangspunkt i to kvinders syn på og brug af Thorvaldsen. Både maleren Bolette Puggaard og baronesse Christine Stampe var borgerligt fødte og gennem deres ægteskaber økonomisk velstillede. De kom begge tæt på Thorvaldsen og forsøgte på hver sin måde at understøtte og fremhæve sider hos billedhuggeren, som de anså som de væsentligste værdier i samtiden. Artiklen indskriver derfor overordnet Thorvaldsen i hans egen politiske samtid som hhv. frihedshelt og elskeligt geni.\n1. Thorvaldsen som centrum for historieskrivning\n2. Stampe og Puggaard – monopolisering og delvis glemsel\n3. “Omtrent samme Relation som Fru Stampe”\n4. Baggrund, fællestræk og grundlæggende forskelle [+]\n4.1. Omsorg og beundring\n4.2. Kampen om Thorvaldsens nærvær\n5. Pragmatiker eller revolutionær?\n6. Thorvaldsen og hans kunst som politisk signalflag\n7. Bolette Puggaards happening og mere om dens kontekst\n8. Opsummering – det etiske geni eller den fandenivoldske revolutionær?\nThorvaldsen som centrum for historieskrivning\nDet er velkendt, at Thorvaldsen var en superstjerne i sin samtid, og at adskillige mennesker flokkedes om ham. Dyrkelsen spændte over motiver, der varierede fra almindelig nysgerrighed og generel stjernedyrkelse til oprigtig kunstinteresse og venskab – af og til kombineret med behovet for en indflydelsesrig fakkelbærer i en personlig, politisk eller national sag. Samtidens avispolemik, hyldestsange, private breve og senere erindringer vidner om, at der var rift om Thorvaldsen og mange opfattelser af ham og hans museum.\nDenne artikel undersøger to retninger ift. samtidens dyrkelse og brug af Thorvaldsen. Den tager udgangspunkt i to kvinder – den borgerligt fødte baronesse Christine Stampe og maleren og grossererfruen Bolette Puggaard, der hver i sær, bevidst eller ubevidst, forsøgte at påvirke sam- og eftertidens opfattelse af Thorvaldsen som national samlingsfigur. De to kvinder kan nemlig ses som billeder på to markante og delvist modsatrettede vogne, som samtiden søgte at spænde Thorvaldsen for – frivilligt eller ufrivilligt – og de kan fungere som endnu et eksempel til belysning af Thorvaldsens egen navigeren i en politisk sprængfarlig tid, hvor enevældens kongedømmer stod for fald.\nSonnes frise med fremstillingen af Thorvaldsens i-land-stigning 1838; udsnit af felt nummer 1 på museets nordvestlige facade.\nEn satirisk artikel i Corsaren 1847, der kritiserer maleren Jørgen Sonnes store billedfrise på Thorvaldsens Museums ydermure, fremhæver især tre skikkelser, der af Sonne er tildelt særligt tydelige roller ift. Thorvaldsen. Det drejer sig om akademisekretæren, justitsråden og forfatteren Just Mathias Thiele, der skrev de første to og til dato mest omfattende trykte biografier om Thorvaldsen og hans værker; om føromtalte baronesse Christine Stampe, der blev Thorvaldsens ihærdige beskytter og værtinde efter hjemkomsten fra Rom 1838; og endelig om den danske, selvgjorte grosserer Hans Puggaard, ovennævnte Bolette Puggaards mand.\nUnder gennemgangen af den første scene i frisen, der viser Thorvaldsens i-land-stigning og kunstakademiets modtagelse af billedhuggeren, lyder det i Corsaren:\n[...] Ingen af Alle strækker dog Armene ud i en saa ‒ vi kunne meget godt sige upassende Længde, som Justitsraad Thiele, hvorved Kunstneren udentvivl symbolisk har villet fremstille, at den nævnte Justitsraad har været heldigst i at tage Noget af Thorvaldsens Berømmelse til Indtægt for sig og derved sikkret sig selv Udødelighed. Han gjør, for at bruge et vulgært Udtryk, ligesom lange Fingre efter Thorvaldsen. [...]\nHerefter kommer turen til tidens kunstnere og kendisser placeret i små joller som en del af modtagelsen:\nEfter disse [kunstnere] følge forskellige berømte Mænd og Qvinder i Baade; først og fremmest Baronesse Stampe med tilhørende Baron, der i ædel Kunstbegeistring svinger sin Hat. Derefter følger Familien Puggaard. Vi ville ærligt tilstaae, at vi ikke kunne sympathisere med Kunstneren i Henseende til Valget af Hr. Puggaards Personlighed til Fremstilling paa dette Sted; thi vel er Puggaard paa en Maade en berømt Mand, men Kornhandlen har dog nok ikke directe Noget med Kunsten at bestille.\nHans, Marie, Bolette og Signe Puggaard; femte felt på facaden mod kanalen.\nEn bådsmand fra Puggaards båd, der på det nærmeste holdes tilbage af den siddende baronesse Christine Stampe. Desuden baron Henrik Stampe samt døtrene Elise og Jeanina; fjerde felt.\nArtiklen langer altså ud efter Thieles solen sig i og udnyttelse af Thorvaldsens berømmelse, den stiller ikke umiddelbart spørgsmålstegn ved Christine Stampes tilstedeværelse og berettigelse, selvom familien slet ikke deltog i modtagelsen, men skoser indirekte baron Henrik Stampes naive og måske tilmed hanrej-agtige hyldest af Thorvaldsen, der blev hans hustrus ven i en grad, der i hvert fald til tider vakte hans jalousi. Endelig udråber artiklen det som en fejl at lade Hans Puggaard som, må man forstå, nyrig opkomling på kornmarkedet indtage plads nummer to ift. Thorvaldsen, dvs. lige efter Stampe.\nI samme artikel bebrejdes Sonne for at fremstille den kongelige embedsmand Jonas Collin “stedmoderligt”. Nogle har kort sagt ifølge skribenten fået uberettiget meget fokus, andre for lidt. Allerede i samtiden var det bekendt, at frisen ikke var et øjebliksbillede, der reelt dokumenterede modtagelsen, men en nøje sammensat historisk og – kunne man tilføje – politisk konstruktion. Udlægningen og cementeringen af forskellige menneskers forhold til og mulige egennyttige brug af Thorvaldsen var allerede yderst aktuel og omdiskuteret i datiden, og netop Sonnes frise er, som det også ses af citatet, et markant eksempel på dette.\nStampe og Puggaard – monopolisering og delvis glemsel\nIkke blot på Sonnes frise, men også i eftertiden mere generelt, har Thorvaldsens forbindelse med familien Stampe på Nysø Gods ved Præstø domineret fortællingen om billedhuggerens sene år, og her menes i høj grad Christine Stampe, eftersom baron Henrik Stampe kort efter giftermålet blev psykisk syg, jf. både hans og hendes biografier. Hun lærte først for alvor Thorvaldsen at kende sommeren 1839, dvs. efter hans genetablering i Danmark, men havde mødt ham før under mindst én rejse i Italien.\nThorvaldsens portrætbuste af Christine Stampe, 1842, afstøbning, gips. 57,4 cm, A217.\nChristine Stampes efterfølgende dominans ift. Thorvaldsen skyldes i høj grad, den posthumt udgivne erindringsbog om hendes og Thorvaldsens fælles tid. Det skyldes selvsagt også, at Stampe allerede i datiden i vid udstrækning vandt kampen om Thorvaldsens tid og gunst ved at tilbyde ham et ligefremt sindelag, uendelig beundring samt gode vilkår og nogenlunde arbejdsro på Nysø. Her kunne han slappe af og arbejde, langt væk fra hovedstadens evindelige atelierbesøg, middage og anden mere eller mindre påtvungen festivitas. Samlingen af Thorvaldsen-værker udført og efterladt på Nysø har også medvirket til at fastholde Stampe som den centrale person i Thorvaldsens sene historie. At denne monopolisering af billedhuggeren langt fra foregik uden sværdslag, fremgår af talrige beretninger, og således også af baronessens barnebarn, Rigmor Stampes kommentarer til den redigerede udgivelse af bedstemoderens erindringer:\nEnhver af hans [Thorvaldsens] bekendte ansaa sig for at være hans ven; både hvem han havde set i Rom og de ny omgangsfæller. Og enhver af disse venner mente at have et personligt krav på ham. Man kan da nok forstå deres fortørnelse, når han efter et halvt års forløb pludselig sluttede sig så overvejende til et enkelt hjem. Nysø, og til en enkelt ven. Baronesse Stampe. Skuffelsen og forargelsen var almindelig og gav sig bestandig samme udtryk. Liebenberg skriver, at Thorvaldsen kom meget i deres hjem, „før Baronesse Stampe rigtig havde faaet Tag i ham“. Hos Fru Hohlenberg, f. Malling, kom han meget „inden Baronesse Stampe fik magt over ham“; Fru Hohlenberg „kunde ikke lide Baronesse Stampe“, og man ser, der har været stadige rivninger imellem dem over ingen verdens ting. — Og så fremdeles. Der var altså imellem de udelukkede en stærk stemning — naturligvis ikke mod Thorvaldsen, men imod Baronesse Stampe [...]\nDen tyske maler og kunstagent Johan Bravo, der holdt opsyn med Thorvaldsens lejlighed og studier efter billedhuggerens sidste ophold i Rom 1841-42, frabad sig ligefrem at blive bedt om at udføre noget som helst, der havde med baronessen at gøre:\nAuch mich erboten, wenn er Befehle hätte, ich sie gerne für ihn ausführen werde nur soll er mich, wie ich beim Abschied bat, mich mit der sauberen Frau Baronessin verschonen.\nMan fornemmer også ironien hos den danske forfatter H.C. Andersen, når han mere mildt kritisk i et brev til embedsmanden og protektoren Jonas Collin beskriver, hvordan hans Nysø-værtinde monopoliserede billedhuggeren:\nJeg leverede ham [Thorvaldsen] Deres Brev og sagde at dersom han, med Hensyn til dette eller i noget andet Anliggende, behøvede en Secretair, var jeg aldeles til hans Tjeneste, men Baronessen afbrød mig strax, at det var hendes Embede at bestyre hele Correspondensen. [...] Hun synes ganske at leve for ham, og siger at han, saa længe han lever, hver Sommer skal boe hos hende og arbeide i dette Atellier. [...] Det var moersomt at see iaftes ved Spisebordet, hvorledes Baronessen og hendes Søster Fru Skou sad og gjorte af ham, han havde Plads imellem dem begge og – – ja det var nydeligt. [...]\nSarkastiske tunger lod tilmed Christine Stampe omtale under samme navn som en samtidig domptør, Madam Klatt, som førte sin elefant frem på egne betingelser og for egen vindings skyld. I sammenligningen med Stampe, udgjordes elefanten dermed af Thorvaldsen som den prestigefyldte publikumsmagnet.\nEn i eftertiden til gengæld ikke nær så uddybet eller velkendt forbindelse med Thorvaldsen er familien Puggaards. De lærte Thorvaldsen at kende under et seks måneders ophold i Rom fra efteråret 1835 til foråret 1836 og var blandt dem, der efter billedhuggerens tilbagevenden til Danmark måtte se sig overvundet af baronessens tilnærmelsesvise monopol. Især Bolette Puggaard lader til at have fået et nært forhold til Thorvaldsen under opholdet i Rom, hvor hun i en periode dagligt modtog hans besøg, dansede med ham og lod ham klæde sig ud i sit eget tøj. Thorvaldsen ejede på et tidspunkt også to malerier med italienske motiver udført af Bolette Puggaard under opholdet i Italien, men ingen af disse er, af endnu uvisse årsager, bevaret i hans malerisamling i dag. Hans Puggaard blev efter opholdet en af initiativtagerne til og hoveddonatorer ved indsamlingen til Thorvaldsens Museums oprettelse. På trods af ægteparrets ganske prominente placering på museumsfrisen er deres betydning i en Thorvaldsen-sammenhæng endnu kun delvist belyst. Det var imidlertid ikke kun familiens følelsesmæssige og sociale side, der led under Thorvaldsens Nysø-præferencer, men i høj grad også en politisk sag, der dermed fik en lidt blegere foregangsmand.\nPortrætter af Hans og Bolette Puggaard malet af C.A. Jensen, hhv. 1828 og 1838, olie på lærred, 23,3×18,5 cm og 23,5×18,7 cm. Aros – Aarhus Kunstmuseum\nNoget er dog kendt i forvejen. Kunsthistoriker Marianne Saabyes artikel fra 1978 beskriver familien Puggaards Rom-ophold ud fra den dengang 14-årige datter Marie Puggaards dagbogsoptegnelser fra rejsen. Arkitekturhistoriker Kirsten Nørregaard Pedersens omfangsrige værk fra 2011 om pompejansk-inspirerede rumudsmykninger i Danmark omtaler udførligt freskoudsmykningen af Puggaard-familiens to residenser – lejligheden i Store Kongensgade 62 i København og landstedet Skovgaarden i Ordrup. I denne udgivelse er også Hans Puggaards politiske ståsted og indenrigspolitiske indflydelse mere indgående belyst, så det står klart, at han og hans endnu i dag berømte svigersøn Orla Lehmann, var nogle af de væsentligste faktorer i arbejdet frem mod enevældens afskaffelse i Danmark. Cand.mag. og tidligere folketingspolitiker Hanne Engberg behandler den særegne og komplicerede relation mellem mor, datter og svigersøn i bogen En Kærlighedshistorie. Maria og Orla Lehmann 1843-49 fra 1991, og tegner her et billede af nogle intellektuelt højt begavede, men strukturelt begrænsede Puggaard-kvinder. Især i Saabyes artikel fremstår Bolette Puggaard primært som den lidt Maud-agtige grossererfrue med æstetisk sans og som den kronisk syge amatørmaler med lidt for høje tanker om eget kunstneriske værd. Først med Nørregaard Pedersens og Engbergs omtaler, op. cit., er Bolette Puggaard trukket tydeligere frem med en betydning, der afspejler den liberale teolog og ven af både Puggaards og Thorvaldsen, H.N. Clausens mindeord ved hendes forholdsvis tidlige død i 1847:\n[…] der er Mere i dette Farvel end den blotte Tak for det kjærlige, vennehulde Sind. Der er en Tak deri for det Bedste, Mennesket kan efterlade ved sin Bortgang: for et Billede, et Minde, vi kunne glædes og opbygges ved at komme ihu. Det er det ædle Minde om en quindelig Sjel, stille og bramfri, men kjek og fri, oprigtig og sandru i sin Tale og sin hele Færd, varm og stærk i sin Følen, Medfølen og Virken for alt Sundt og Sandt og Godt; […]\n“Omtrent samme Relation som Fru Stampe”\nAt Puggaard-familien i en periode var yderst tæt på Thorvaldsen, fremgår også af en samtidig kommentar fra den føromtalte embedsmand Jonas Collin, der i et internt bestyrelsesnotat skrev, at Hans Puggaard “staaer omtrent i samme Relation til Thorvaldsen, som Fru Stampe”. Dette stemmer fint overens med Stampes og Puggaards prominente placering på Sonnes frise. Det skal måske her tilføjes, at Hans Puggaard, som Thorvaldsen, var vokset op som fattig dreng i København og selv havde arbejdet sig til sin rigdom og deraf følgende indflydelse. Han var også, som Thorvaldsen, kendt for at bevare sin beskedne tøjstil, sin ukrukkede og ligefremme facon og for at nægte at følge hierarkiske spilleregler, ikke mindst ift. kongen. De to mænd kan derfor meget vel på dette punkt helt konkret have spejlet sig i hinanden, mens relationen til Bolette Puggaard snarere har handlet om gensidig sympati, om kunst og om opfattelsen af kunstens rolle i samfundet.\nThorvaldsens værdsættelse af familien fremgår også af, at billedhuggeren ikke ville have betaling for andet end materiale- og transportomkostninger ifm. marmorrelieffet Gratierne lytter til Amors sang, A601, som det fortælles efterfølgende i brev af 10.4.1844 fra Hans Puggaard:\n[...] han [Thorvaldsen] forsikkrede i de venskabeligste Utryk, at han ej vilde have en Skilling mere og at det var ham kiært at vide sine Gratier hos en Familie for hvilken han nærede saa megen Velvillie og hvor han vidste hans Arbeide baade for dets eget og for hans Skyld vilde blive paaskiønnet; [...]\nDer er derfor ingen tvivl om, at familien, inkl. Marie, har stået Thorvaldsen nær, og at samværet i Rom har været frit og lystigt – det var f.eks. hos familien Puggaard i Rom, at Thorvaldsen under en fest endte med at danse rundt med en skinke.\nBaggrund, fællestræk og grundlæggende forskelle\nDer er flere fællestræk Christine Stampe og Bolette Puggaard i mellem. Både Stampe og Puggaard dannede midtpunkt for kulturelle sammenkomster for tidens kunstnere og intellektuelle og beskrives begge som kvinder, der sagde deres mening ligeud uden at frygte andres dom eller modsatte holdninger. Begge var de økonomisk velstillede, gennem deres ægtemænd, og knap 30 år yngre end Thorvaldsen, og begge var de gift og havde børn, men de var samtidig forholdsvist frie kvinder, hvis ægtemænd lader til at have givet dem lov til at følge deres ideer i en for samtiden ganske vid udstrækning, selvom begrænsningerne ift. i dag selvsagt synes meget store. For Stampes vedkommende skyldes dette i høj grad baronens aparte personlighed, jf. også hans biografi, for Bolette Puggaards vedkommende antyder senere kilder, at Hans Puggaards forelskelse i hende ikke var gengældt og hendes ægteskab ikke frivilligt. På den baggrund, bl.a, har hun formentlig haft et stærkt behov for på anden vis at påvirke sin skæbne.\nAt Hans Puggaard har understøttet sin hustrus optagelse af Thorvaldsen ses bl.a. af, at han til hendes fødselsdag 7.2.1838 forærede hende en replik af maleren C.W. Eckersbergs allerede i samtiden berømte portræt af Thorvaldsen. Hun skrev glædestrålende om gaven til den portrætterede:\n[...] Skulde det være nødvændigt at tilføie, jeg er glad ved at kunne see Dem hver Dag! vel er De langt yngere paa Portraittet end jeg nogensinde har seet Dem; – men jeg finder dog Alt hvad jeg lærte at kjende, da jeg saae Dem i det herlige Rom. [...]\nTil sin fødselsdag 1838 fik Bolette Puggaard af sin mand en replik af maleren C.W. Eckersbergs portræt af Thorvaldsen: Bertel Thorvaldsen i San Luca Akademiets dragt, 1814, olie på lærred, højde 90 cm, bredde 74 cm. Akademiraadet, Det Kongelige Akademi for de Skønne Kunster, København, inv.nr. KS 38.\nDet er formentlig ikke forkert at antage, at i hvert fald Christine Stampe var mere end almindeligt indtaget i Thorvaldsen.\nMan fristes, for at drage en parallel til de to ægteskabers rummelighed og kvindernes Thorvaldsen-dyrkelse, til at citere nogle centrale linjer fra den canadiske digter og musiker Leonard Cohens sangtekst Famous Blue Raincoat fra 1971, hvori en ægtemand i et brev til sin kones i øvrigt svigtende flirt takker ham for at have fået hende til at blomstre op:\n[...] and thanks, for the trouble you took from her eyes\nI thought it was there for good so I never tried [...]\nOmsorg og beundring\nPå det nære, konkrete niveau har begge kvinder tydeligvis opfyldt et, i hvert fald periodevist, ønske hos Thorvaldsen om kærlig omsorg i familiære omgivelser. I Marie Puggaards dagbogsoptegnelser fra det første Rom-ophold citeres Thorvaldsen for at fortryde, at han har levet så længe på feltfod og aldrig stiftet familie. Derudaf slutter hun på egen hånd og ud fra egne konventioner, at det må være, fordi “der (det sagde han ikke) aldrig er nogen som gjør det lidt godt for ham, og han maae gaae og spise hos en Familie, og aldrig have i Kakkelovnen, det er rigtignok ynkeligt;”\nIft. at forkæle og imødekomme Thorvaldsen på dette punkt synes Puggaard-kvinderne at have været blandt de førende under Rom-opholdet. At han selv har medvirket til at starte personkulten, kan måske læses ud af følgende beskrivelse af familiens første længerevarende møder med Thorvaldsen i Rom. Hans og Marie Puggaard har, forud for nedenstående citat, været på sightseeing om formiddagen og henter derefter Bolette Puggaard for sammen med hende at besøge Thorvaldsen i hans hjem i Via Sistina for første gang:\n[...] [vi] gik hen til den henrivende Thorvaldsen; han kom selv og lukkede os ind, og var saa rar, han er meget rarere og bedre og smukkere end nogen af de Portraiter man seer, der er rigtignok ingen der skulde mærke, at det er den store Mand, som har skabt alle de uendelige Deiligheder. [...] Da vi havde været der noget gik vi fra den Engel af en Mand; […] ‒ I Dag Mandag gik vi Moder og jeg og Fader hen til Thorvaldsen i hans Ateillie ; vi kom ind i et Vognskur med Papirsvinduer, hvor den store Mand hang oppe paa Hovedet af en colossale Hest, paa hvis Ryg Keiser Maximilian sad, som skulde til München, han kom ned til os, og da Fader gik forklarede og fortalte han om alle sine Arbeider, [...] Da vi havde seet dette Værksted, gik han selv hen med os til et andet hvor der blev arbeidet meest Gjentagelser af det andet [...] han plukkede selv nogle Roser i sin Hauge, som han gav os og som blive gjemte som Riliqvier. Alle Moder og jeg er nærved at blive tossede over ham og hans Arbeider […]\nBemærk overstregningen af ordet “Alle” til sidst, der erstattes af “Moder og jeg” – Hans Puggaard var åbenbart i begyndelsen ikke helt så betaget, men fik heller ikke hverken personlig omvisning eller roser. Hans forhold til Thorvaldsen og hans kunst ændrede sig dog senere – se hertil hans brev af 10.4.1844.\nAlbert Küchler: Marie Lehmann, f. Puggaard, som italienerinde med tamburin, u.å. Nivaagaards malerisamling.\nDet er således ikke sært, at Bolette Puggaard efter samværet med Thorvaldsen i Rom under sit fornavn sender en kortfattet, men tydeligt længselsfuld hilsen efter afrejsen fra byen:\nHjemme fra Danmark fortsatte Bolette Puggaard omsorgen for Thorvaldsen i brev af 20.2.1838, der til sidst hentyder til en episode under Rom-opholdet, hvis indhold ikke kendes præcist, men som tydeligvis handler om, at Thorvaldsen ifølge hende har været for let påklædt ift. vejret :\n[...] De kan troe jeg var bekymret, og lidt vred paa Dem, fordi De blev i Rom da Choleraen var der – Gud skee Lov at De holdt dem rask! – hvorledes gaaer det med Brystet ? er der Ærmer i de Flonels ? jeg skal ikke glemme Deres Uforsigtighed [...]\nSamme omsorgsgen har tydeligvis påvirket baronesse Stampe, der bekymret skriver i “du”-form til Thorvaldsen efter selv nødtvunget at være rejst fra Rom før billedhuggeren i 1842:\n[...] lad mig vide om du har taget et Bad, og faaet Benene i Orden? og om du i det heele har det godt, nu har du da lagt uldtrøierne da det vist er meget varm i Rom – men saa maae du for Gudskyld tage de Bomulds paae, de passer dog godt ? alle siger at man med linned Skiorter paa den bare Krop uhyre let kan forkiøles her hvor man sveder saa meget [...]\nKampen om Thorvaldsens nærvær\nAt både Puggaards og Stampe har følt store afsavn, når Thorvaldsen ikke var en del af deres hverdag, fremgår af flere breve. I ovenfor citerede brev fra Stampe til Thorvaldsen holdt hun ham i det hele taget til ilden ift. at meddele hende sin gøren og laden:\n[...] Holbeck lovede mig at holde mig en Dagbog over hvad De giorde, og hvordan De havde det, Gudhielpe mig om jeg ingen bedre havde, huusk ham dog paa at skrive men du selv ak er du da ganske kold og ligegyldig skriv dog for Gudskyld, skriv, og langt, hvad giør det dog dig, om du et par timer om Aftenen anvender til at skrive[.] Bild dig ind det er Visitter som du dog altid har Tid til at gaae omkring med; [...]\nMens Stampe altså krævede og fik rapporter af billedhuggeren C.F. Holbech vedrørende Thorvaldsens romerske aktiviteter, rejste familien Puggaard igen mod Rom, dels af hensyn til Bolettes skrantende helbred, dels formentlig i håbet om at gense og måske ligefrem hjembringe Thorvaldsen. Marie Puggaard skrev nemlig i et brev til Thorvaldsen fra sommeren 1842, at han vovede på at rejse hjem, før de ankom:\n[...] Det har forekommet mig saa uhyggeligt at vi reent vare afskaarne fra al Samqvem med Dem, at jeg har anmodet Alle hvem der reiste til Rom, om at bede Dem, forholde Dem smukt roligt der til vi kom og hentede Dem; thi det vil de rigtignok være et slemt Puds af Skjæbnen om De drog til Kjøbenhavn naar vi kom til Rom; jeg troer ikke jeg fandt mig i det; thi De hører saa nødvendigen til, og er saa uundværlig i mine Erindringer fra de lykkelige rommerske Dage, at det ikke vilde være den samme Bye, hvis vi kom og ei fandt Alt ved det Gamle. [...]\nMen Thorvaldsen ventede ikke, og deres veje må have krydset hinanden. Thorvaldsen kom hjem længe før familien Puggaard, og Marie Puggaard vendte hjem som Orla Lehmanns forlovede.\nPragmatiker eller revolutionær?\nForskellighederne Stampe og Puggaard springer imidlertid også i øjnene – helt konkret i deres skriftsprog: Stampe skrev med de for den tid traditionelle gotiske bogstaver, Puggaard med de moderne latinske. På sæt og vis er dette et meget sigende billede på deres respektive agendaer ift. Thorvaldsen og samtidens politiske navigeren. Bolette Puggaard var, som sin mand, en tydelig modstander af enevælden, som det også senere vil fremgå af denne artikel. Stampe på sin side gjorde sig store anstrengelser i anledning af kongeparrets besøg på Nysø; sørgede for, at Thorvaldsen bidrog med et relief til en sølvbryllupsgave til parret 1840 og begræd, at han ikke deltog i hverken kronings-/salvingsceremonien eller ville udføre en tegning til et fælles kunstneralbum i samme anledning. Alt dette indikerer umiddelbart, at Thorvaldsen ifølge sit personlige politiske sindelag, som efterhånden er veldokumenteret ad kringlede omveje, burde have holdt sig særdeles tæt til Puggaard-familien og deres højlydte insisteren på individets frie og lige ret. Men det gjorde han ikke.\nEfter Thorvaldsens tilbagevenden til Danmark i 1838 blev det, som indledningsvist nævnt, hovedsageligt Christine Stampe, der vandt kampen om Thorvaldsens tid, nærvær og prestigefyldte kunst.\nUd over al hendes opvartning, pressen på ift. værkproduktion og det personlige og ligefremme venskabs betydning påtog Christine Stampe sig også frivilligt en rolle som den, der skulle sørge for og vogte over Thorvaldsens ry før og efter hans død. H.C. Andersens indledende citat lader også denne form for censur ift. brevskrivningen skinne igennem. Vi ved desuden fra hendes erindringer, at hun gentagne gange opfordrede til og gennemførte afbrændinger af dele af hans personlige papirer. Dvs. papirer, som hun – og formentlig også Thorvaldsen selv – mente var bedst af skaffe af vejen, før eftertiden fik indblik i dem. Hvad disse papirer af diverse art reelt indeholdt, vides ikke. Men sikkert er det, at kun få i samtidens øjne ”skæmmende” tekster eller tegninger har overlevet. Selv brændte hun til gengæld, på Thorvaldsens opfordring, de i alt 97 breve, hun havde modtaget fra ham. Således kunne hans eftermæle forblive stort set uplettet og dermed i hendes øjne mere opbyggeligt for eftertiden.\nChristine Stampe tildelte altså sig selv rollen som den kongetro og småborgerlige vogter ift. Thorvaldsens eftermæle – han skulle fremstå som det gode, beskedne, ligefremme og kærlige, ja næsten barnligt geniale eksempel til efterfølgelse. Men på samme tid var baronessen paradoksalt nok – og heldigvis, kunne man tilføje – selv så fri af datidens jantelov og moralske åg, at hun kunne optræde om ikke helt, så halvofficielt som Thorvaldsens partner ved adskillige lejligheder under rejsen til Rom 1841-1842. Rammerne var friere i Rom end hjemme.\nPå tomandshånd har forholdet mellem baronessen og Thorvaldsen tydeligvis været frit og ganske ligeværdigt, men i eftertidens øjne gør hendes afbrændinger af “upassende” papirer og de mange opfordringer til at være kongehuset en god undersåt alligevel, at hendes rolle fremstår mere bagstræberisk end Bolette Puggaards.\nThorvaldsen og hans kunst som politisk signalflag\nSelvom Christine Stampe var født borgerlig, var hun tilsyneladende ikke anti-royal som hovedparten af tidens liberale borgere, der i kølvandet på den amerikanske uafhængighedserklæring og den franske revolution ønskede enevælden hurtigt afskaffet og erstattet af en fri forfatning. For mange af disse, og for Puggaard-familien i særdeleshed, var idealet en nyfortolkning af det antikke Grækenlands demokrati og en gentagelse af den romerske republiks opgør med kejservælde. Thorvaldsen og hans kunst genfødte for det indviede øje netop disse frihed- og lighedsidealer og kunne derfor bruges som et politisk statement.\nOm Hans eller Bolette Puggaard var initiativtageren til den føromtalte, omfattende Thorvaldsen-udsmykning af familiens lejlighed og landsted må stå hen; formentlig har der været tale om et samspil, men sikkert er det, at indretningen og de desværre urealiserede planer om en Thorvaldsen-pavillon har tjent flere formål – som hyggeligt og opbyggeligt rejseminde, som kunstnerisk inspiration for Bolettes Puggaards egne malerier og, ikke mindst, som politisk og kulturel manifestation udadtil.\nSom også Nørregaard Pedersen gør opmærksom på, skal hele Puggaard-ægteparrets indkøb af Thorvaldsen-værker og pompejansk-inspirerede rumudsmykninger i såvel bylejlighed som landsted nemlig også ses som et klart udtryk for et liberalt og demokratisk sindelag. At Puggaard-familien tilmed i høj grad lod deres by- og landbolig udsmykke med gipsafstøbninger og ikke marmorværker, kan også opfattes som et tegn på villet folkelighed og en insisteren på, at kunsten og dens indsigter var for alle, ikke kun for overklassen med hang til eksklusive materialer. Som en af de aller rigeste købmænd i København på sin tid, kunne Hans Puggaard have valgt anderledes luksuriøse materialer. Men netop Hans Puggaard optræder også som initiativtager til oprettelsen af et gipsudsalg for Thorvaldsens værker i København i forbindelse med pengeindsamlingen til museets oprettelse, hvilket bekræfter tesen om, at det var en bevidst satsning fra hans side. Thorvaldsens kunst med dertilhørende budskab var i deres øjne for alle og blev det på sin vis også: Salget af afstøbninger boomede fra 1830erne og godt ind i det 20. årh. og ses den dag i dag afspejlet i portindgange, opgange og private hjem over det ganske land. Endnu i dag modtager Thorvaldsens Museum løbende bestillinger på gipsafstøbninger efter Thorvaldsens værker.\nConstantin Hansen: Thorvaldsens Museum set fra Nybrogade, 1858. Olie på lærred. 36,3×43,8 cm, B442.\nOgså H.C. Andersen bidrog til promoveringen af Thorvaldsen som symbol på demokrati og ligeværd. I 1859 udgav han et eventyr, der på en anden måde viser, hvor vigtig en rolle Thorvaldsen, hans værker og hans museum i København spillede som pejlemærke ift. forandringen mod et mere lige samfund. Eventyret Børnesnak foregår under et børneselskab hos en rig grossererfamilie i slutningen af 1700tallet. Her konkurrerer børnene indbyrdes om, hvis far, der er finest, har flest penge eller mest magt – én af disse Blodets, Pengenes og Aands-Hovmodets Børn, som Andersen kalder dem, udtaler som trumf, at ingen med et efternavn der ender på ”-sen” kan blive til noget. Det hører en lille fattig køkkendreng med netop et sådant “lavstatus-navn” og berøves dermed rent modet. År senere viser netop han sig imidlertid at være den, der får det mest imponerende monument i byen: Thorvaldsens Museum. Museet stod dermed også for eftertiden som et konkret bevis på, at alle mennesker, uanset baggrund, havde ret, frihed, ja endog pligt til at udfolde sit potentiale til eget og samfundets bedste. Allerede på Thorvaldsens egen tid, dyrkedes denne “mand af folket”-tankegang og afspejles i talrige kilder, som artiklen senere vil komme med eksempler på. Det er på denne baggrund, at Bolette Puggaards væsentligste bidrag i en Thorvaldsen-sammenhæng skal forstås.\nBolette Puggaards happening og mere om dens kontekst\nHendes rolle i historien var nemlig langt fra blot et stilfærdig og kunstnerisk frue-liv. Det fremgår af alle steder mest tydeligt i et brev fra Marie Puggaard til Thorvaldsen. Brevet er skrevet i anledning af Thorvaldsens føromtalte fravær fra København under hans sidste ophold i Rom 1841-42 – der, som nævnt, netop skete i følgeskab med Stampe. Mens Thorvaldsen opholdt sig i Rom med Stampe, blev der holdt rejsegilde på Thorvaldsens Museum, og det var i denne anledning, Bolette Puggaards politiske overbevisning og trodsige mod tydeligt og dokumenteret kom til udtryk. Her gengivet med datterens ord:\nJeg behøver vel neppe at fortælle Dem at Deres Museum gjør en meget god Figura; det seer næsten grandiost ud, med sin simple Façade, der speiler sig i Canalen; i Vinter da Krandsen skulde sættes paa Bygningen bandt Moder en stor Krands dertil, og havde den Dristighed (i vore oprørte Tider) at hænge en tricolore Fane øverst op paa den; vi andre søgte at afskrække med Hovedvagten og Tiltale, som jo hører til Dagens Orden; men hun lovede nok at skulle forsvare sin Fane, om det saa var for Kongen selv; Frihed i Konsten, mente hun, har Thorvaldsen indført, at den maae bestaae, maae være vor fornemste Atraae, og hans Museum skal staae frit fra enhver Forbindelse med Slottet eller andet deslige.\nBolette Puggaard iscenesatte altså en politisk happening ved at sørge for, at en republikansk trikolore, dvs. det franske flag, vajede på museets tag som protest og forsvar mod kongemagten, hvis bolig lå klods op ad museet i form af Christiansborg Slot. Selvom hun næppe selv har sat den op på taget, ser man hende alligevel for sig som en gentagelse af den franske maler Eugène Delacroix’s berømte kvindeskikkelse i maleriet Friheden, der fører folket fra 1830.\nBaggrunden for den tydelige manifestation var, at Puggaard-familien som indædte modstandere af enevælden havde været yderst skeptiske overfor, at museet skulle ligge så tæt på kongens slot og tilmed på en grund og et fundament, som var blevet skænket til formålet af Frederik 6. I deres øjne mindskede den kongelige gave effekten af museet som et folkeligt projekt; som en folkegave til folkets kunstner. Først senere, med Sonnes frise udenpå museet, understreges dette folkelige aspekt igen tydeligt: det er borgerne, arbejderne og den kreative klasse, der byder Thorvaldsen velkommen og sørger for, at hans værker kommer under tag. Kongefamilien er ikke repræsenteret på frisen.\nAt embedsstanden og andre mere konservative eller blot mindre revolutionært indstillede personer derimod var trætte af at høre på Puggaards paroler, fremgår tydeligt af et bevaret brev sendt fra Rom til Thiele. Heri skriver den føromtalte tyske maler mm. Johan Bravo:\nVon famosen Landsleuten sind hier gegenwärtig Hr. Puggaard und Orla Lehmann und es freut mich sagen zu können, der gesunde Verstand unser Künstler macht sich ordentlich lustig über die revolutionären Kraftäußerungen dieser Herren. Hier sind wir Gott sei Dank der Politik fremd und auch die Holstein-Schleswig Frage, macht unter den Landsleuten keinen Eindruck oder Störung.\nEmbedsmanden Jonas Collin delte formentlig denne opfattelse af Hans Puggaard og Orla Lehmann. Ifølge et bevaret brev fra Hans Puggaard til Thorvaldsen blev rejsegildet nemlig afholdt i en langt mindre stille form end ønsket:\n– I denne glædelige Anledning vilde [H.N.] Clausen og jeg have foranstaltet en lille Høitidelighed som skulde have bestaaet i at Comittens Medlemmer – Deres Venner og Beundrere havde været samlede ved Museet da Krandsen blev heiset – en Sang passende til den festlige Leilighed afsiunget af den academiske Forening o.s.v. men Collin var ikke for det – og vi have saaledes i al Stilhed feiret Dagen mellem os selv: de danske Kunstnere som have været i Rom spiste hos os til Middag tillige med Clausen og nogle andre – vi erindrede saavel Deres [dvs. Dem] som Deres Museum i Champagner og glædede os ved snart igien at see Dem iblandt os.\nDet er tænkeligt, at Collins neddyssen har medvirket til at få Bolette Puggaard til at insistere på, at museets grundtanke skulle vises frem – trods alle advarsler om repressalier.\nHans Puggaard skrev i samme brev, at han havde sørget for, at arbejderne, der opførte museet, fik del i festlighederne, hvad Collin, må man forstå, heller ikke havde ønsket eller tænkt på. Pointeringen afspejler tydeligt Puggaards tankegang om, at alle bør stilles lige uanset stand og jobbeskrivelse, og det virker selvfølgeligt, at han skrev om det til Thorvaldsen, fordi han antog, at billedhuggeren var af samme opfattelse. Af uvisse årsager skrev Hans Puggaard derimod intet om hustruens trikolore på taget. Fra Collins synspunkt og med Bravos tidligere citerede brev in mente virker det på sin side logisk, at den kongelige embedsmand kan have været beklemt ved en fejring forestået af den anti-royale familie.\nDesværre kender vi ikke Thorvaldsens svar på hverken Hans’ eller Marie Puggaards brev eller kan være sikre på, at han overhovedet har svaret. Men vi ved, at billedhuggeren, muligvis på Collins opfordring, allerede 1839 lod forfatte et brev til Comitteen for Oprettelsen af Thorvaldsens Museum, hvori han bekendtgjorde, at han takkede ja til Frederik 6.’s tilbud om en ombygning af den kongelige vognremise, samt at tiden for hans vedkommende ikke var til uroligheder og uoverensstemmelser:\nJeg miskjender sandeligen ikke den Iver og gode Villie, som besjæler nogle af mine Velyndere, idet de ønske et andet Locale, end dette, som jeg er fuldkommen tilfreds med, men det skulde smerte mig, om der derved skulde gives Anledning til den allermindste Yttring, til Hans Majestæt eller til det Offentlige, hensigtende til at forandre hiin Kongelige Beslutning. Mit Ønske for mine Kunstsager er nærved at opnaaes. Fundamentet er, ved denne Kongelige Gave, nu lagt. Udførelsen kan med de af mine Medborgere og Landsmænd allerede ydede velvillige betydelige Bidrag, som jeg erkjendtligen paaskjønner, og ved det Tilskud, som der kan ventes fra denne Stads Øvrighed, der allerede har givet mig umiskjendelige Prøver paa deres Hengivenhed, ikke længe udeblive. Min Alder, min Kunst og mit Helbred fordrer Ro og Fred, og disse mig vigtige Goder vil ingen som har mig kjær, forstyrre.\nDet er derfor tænkeligt, at Bolette Puggaards tydelige politiske aktivisme også af Thorvaldsen er blevet opfattet som forstyrrende ift. museumssagens fremdrift, om end man må antage, at den har lunet republikaneren i hans indre. At Thorvaldsen takkede ja til gaven fra den regerende konge, Frederik 6., kan også skyldes, at han var denne konge betydeligt mildere stemt end efterfølgeren Christian 8. Som kronprins havde sidstnævnte tidligere diskret måttet låne en større formue af billedhuggeren for at dække sit private overforbrug, og på baggrund af et sådant økonomisk og politisk magtspil kunne en kongelig gave tages med sindsro eller endda med stille triumf.\nJohanne Luise Heiberg skrev i sine erindringer om Thorvaldsens forskellige forhold til de to konger:\nMed stor Kjærlighed og Hengivenhed omtalte han Frederik den Sjette. “Han var ingen Kunstkjender,” sagde Thorvaldsen, “men han gav sig heller ikke ud derfor.” Og nu gik hans Tale fra Frederik den Sjette over paa Christian den Ottende i en saa heftig Bitterhed, at han her formeligt blev veltalende. “Han vil være Mæcen for Kunst og Videnskab,” udbrød han, “og hvad har han saa gjort for dem? Mine stakkels Billeder, som jeg skjænker mit Fædreland, staa her endnu i deres Kasser, fordi de ikke kunne faa Tag over Hovedet, før der møisommeligt er tigget Skilling paa Skilling, uagtet jeg ogsaa hertil har givet en ikke ubetydelig Sum. Prale med mig og mine Værker for Udlandet, det kan han, det vil han, paa samme Tid som baade jeg og de ere ham ligegyldige. Og saa tror han, at man skal føle sig rigeligt lønnet, naar han tilsiger En til sine kjedsommelige Tafler, hvor man naturligvis blot kommer for at pryde hans Bord.” Hans ædle Skikkelse blev ligesom endnu større ved disse Udtalelser; hans ellers rolige, smukke, blaa Øie flammede af Ild. “Det morer mig undertiden,” sagde han, idet et skjelmsk Smil spillede ham om Munden, “at mishage ham; saaledes nylig i Roskilde. Ørsted og en Del andre af mine Venner, som vare derude ved Stænderforsamlingen, havde indbudt mig til at komme derud, for at vi kunde tilbringe en glad Middag sammen. Som jeg nu gaar paa Roskilde Gade, kommer Kongen kjørende; han lader Vognen standse og kalder mig til: “Spis med mig til Middag, Thorvaldsen,” sagde han da. “Det kan jeg ikke, Deres Majestæt, thi jeg skal spise med en Del gode Venner.” – “Ja, saa maa jeg staa tilbage,” svarede Kongen bittert og gav Kusken Ordre til at kjøre videre. “Ja, kjør du kun,” sagde Thorvaldsen med et polisk Smil, “mine Venner skulle ikke skuffes i deres Glæde for din Skyld.” Denne lille Begivenhed, som Thorvaldsen her fortalte mig, havde jeg hørt omtale af Andre som et Bevis paa hans store Naivetet; det faldt Ingen ind, at det var en stolt Kunstner, der hævdede sin Personlighed lige overfor en souverain Konge. [...] “Ved Kroningen”, fortalte han videre, “skulde jeg da og være med. Jeg svarede Nei. Skulde jeg nu, som en anden Nar, anskaffe mig og iklæde mig Riddercostume; nei, det vilde jeg ikke.”\nAt Bolette Puggaard på sin side var opsat på at manifestere friheds- og lighedstanker og bruge museumssagen og Thorvaldsen som markant bannerfører herfor, skal formentlig ikke blot ses i lyset af Hans Puggaards politiske bestræbelser, men også i det faktum, at enevældens domstol havde idømt hendes egen bror, journalisten Johannes Hage både bøde og livsvarig censur, og at dette slag havde medvirket kraftigt til, at han i efteråret 1837 tog sit eget liv. Hendes senere svigersøn Orla Lehmann var blevet idømt fængselsstraf efter en tale, der blev vurderet for liberal.\nIkke alle i Danmark var altså så “heldige” som Thorvaldsen at kunne leve sit liv i forholdsvis frihed i Rom, langt fra statens snærende regler, eller kunne, ligesom Johan Bravo, bare hovere og grine af Hans Puggaard og Orla Lehmanns paroler og de indenrigspolitiske spørgsmål i Danmark.\nAt Bolette Puggaard var så forhippet på at få Marie gift med Orla Lehmann, som beskrevet i Engberg, op. cit., skal måske også ses i lyset af, at netop Lehmann af mange blev betragtet som Hages journalistiske arvtager. Ifølge Lehmann selv var det tilmed netop ved Hages begravelse, at han så Marie første gang – og blev forelsket. Koblingen mellem den afdøde bror og den fremturende liberale Lehmann har dermed været stærkt – ikke mindst for Bolette.\nDer findes tilmed et digt, der direkte sammenkobler Johannes Hages begravelse og arbejde for ytringsfrihed og demokrati i Danmark med Thorvaldsens hjemkomst, folkelighed og museum; ifølge digtet skabte journalistens og billedhuggerens indsats sammen med de kommende stænderforsamlinger et fornyet håb om mere retfærdige tider for landet. De demokratiske frøkorn, som Hage såede, kunne nemlig ved museets opførelse og Thorvaldsens hjemkomst endelig spire og blomstre, hvis befolkningen stod sammen og hjalp hinanden. Digtets pointe modsvarer ret præcist, hvad Hage selv nåede at formulere få måneder før sit selvmord i et forsvar for museet. Her sammenlignede han på tilsvarende vis processen med i fællesskab at skrabe penge sammen til museets opførelse, med hvad man i øvrigt ville kunne opnå ved at stå sammen og forene sine kræfter – altså en slet skjult antydning til politik:\n[...] Det vil vise os, hvad der ved Kræfternes Forening lader sig opnaae, det vil give os Mod og Lyst til også i andre Retninger at samle vore Kræfter til store og velgjørende Øiemeds Opnaaelse; det vil bidrage til at vække og nære den Overbeviisning, at om end vore Kræfter ere ringe, saa kunne vi dog udrette Meget, naar vi blot vove al troe paa Muligheden deraf. [...]\nDen markante sammenkobling af Thorvaldsen og hjemlig realpolitik, som også Bolette Puggaards happening var et udtryk for, ses i talrige indlæg i samtidens presse. En avisdisput i slutningen af april 1837 indgår i samme sammenhæng. Den endnu i dag anonyme skribent, der underskriver sig som “En ven af Kunst og Fædrelandet” og opfordrer til at støtte det kommende Thorvaldsens Museum, kunne meget vel være at finde blandt eller omkring Hage, Lehmann og Puggaard, eftersom opponenten beskriver vedkommende som “en farlig og listig Oppositionsmand, der fast utilbørlig veed at benytte sig af den af Kongen skjenkede og af ham selv udhævede Yttringsfrihed.” Måske, skriver opponenten, var det tilmed en kvinde, der stod bag? Det er dog ikke bevist, at Bolette Puggaard har fået trykt avis-indlæg, men at hun var en dygtig skribent og en engageret demokrati-forkæmper har hendes breve og den Thorvaldsenske-happening i hvert fald vist.\nI en boganmeldelse trykt i Berlingske Tidende kunne man læse om, hvordan personen Thorvaldsen og hans kunst ganske direkte kunne kædes sammen med progessive fyrsters demokratiske og fremskridtsvenlige måde at regere på:\n[...] Hos ham [dvs. Thorvaldsen] gjenfinde vi den samme Fordringsfrihed og elskelige Beskedenhed som hos H. C. Ørsted. Han tillægger ikke sit Værk stor Fortjeneste, og ønsker bestandig at gjøre det bedre. Var den Mildhedens og Sagtmodighedens Aand hos Alle, som maa vækkes hos Een ved at beskue hans Værker, ved at læse om ham og tænke paa ham, da vilde Tale- og Trykkefrihed snart blive almindelig, selv i de meest despotiske Stater; og Ordet blive elsket af Fyrsterne, ligesom vi her læse at denne Folkemands Person blev det, især naar Sproget blev forenet saa skjønt som hans Værker. Man maa beundre den skjønne Maade, hvorpaa Kong Ludvig hædrede ham, om man saa maa kalde det, paa hans Værksted, og det venskabelige Forhold, som finder Sted mellem Kongen og Kunstneren. Den samme Aand, der bragte denne Fyrste og hans Bajrere til at interessere sig for Thorvaldsen, bringer dem ogsaa til at anlægge Jernbaner og til at forbinde Donau med Rhinen ved en Canal. Det fortjener ogsaa at lægges Mærke til, hvorledes han betager Catholikkerne deres Fordomme, og forbereder en Udsoning blandt de kirkelige Partier ved at hædre Pave Pius den 7des Minde med sin Kunst. [...]\nThorvaldsen bygger ifølge denne opfattelse bro, nedbryder kulturelle og sociale skel og er ved sin personlige beskedenhed og gennem sin kunst, der visualiserer det bedste og mest eksistentielle ved menneskelivet, et inspirerende eksempel til efterfølgelse. Der er faktisk ingen grænser for rækkevidden, for ikke blot konkretiserer Thorvaldsen og hans kunst idealerne om frihed, lighed og broderskab, men den samme tænkning påvirker også indirekte fornuftige herskere til driftigt at forbedre verden med helt konkrete tiltag som jernbaner og kanaler.\nForsøget på at favne og opdrage hele befolkningen med udgangspunkt i Thorvaldsen og hans værker, gentages i et indlæg, der meget pædagogisk forsøger at forklare den menige mand på landet, hvorfor Thorvaldsen og hans museum er så vigtig for samtiden – også selvom de måske aldrig har hørt om manden eller set nogle af hans værker:\nJeg maa forud bede dig, min kjære Læser, som jeg helst tænker mig at høre hjemme blandt jævne Landfolk, at Du ikke venter, jeg skal kunne gjøre dig det ret indlysende, hvor stor en Mand Thorvaldsen er, og hvor vigtig han er for hele Menneskeslægten. Naar jeg siger, at de Marmor-Billeder, han hugger, udbrede meer naturlig Sandhed og meer guddommelig Viisdom over den hele vide Verden, end hundrede Præster og Professorer i Almindelighed ere i Stand til, saa vil du ikke begribe, hvad jeg mener; thi deels kan jeg jo ikke vise dig hans Billeder, deels, om du fik dem at see, vilde du ikke mærke, at du derfor blev visere eller bedre. Selv paa levende Mennesker formaa vi ikke altid at slutte fra det Udvortes til det Indvortes: vi kunne ikke alle af et Menneskes Miner, Gebærder og Stilling sige os, hvad der nu foregaaer i hans Sjæl, hvad han nu tænker og føler. Og endnu vanskeligere maa det da være for Den, som ingen Øvelse har deri, at forstaa, hvad Billedhuggeren har villet betegne med sine Marmor-Figurer. Men Mange forstaa dog disse Billeders stumme Sprog, og de forsikkre, at jo mere de uforstyrret og opmærksom betragte dem, desto mere føle de, at der derved ligesom fødes inden i dem høiere og lysere Tanker, ædlere og stærkere Følelser, som de tilforn ei have kjendt. […]\nFor Øieblikket vil jeg blot bemærke, at eftersom du jo dog nødes til at tro, at Thorvaldsen maa være et saare udmærket og ualmindeligt Menneske, siden baade Konger og Keisere omgaaes ham som deres Lige, og de Klogeste og Ædleste i hele Europa behandle ham som deres elskede Herre og Mester, saa formoder jeg, at du nok kunde have Lyst til at høre Noget om hans Liv og Levnet. […]\nForsøget kan minde om det amerikanske musikband fra 1930erne og ´40erne The Ink Spot og fremførelsen af f.eks. nummeret I Don’t Want To Set The World On Fire. Her synger forsangeren Bill Kenny først smukt og korrekt, men siden fremsiger han i et folkeligt hverdagssprog samme tekst hen over melodien. Pointen synes at være, at selv det, der i første omgang synes finkulturelt, pænt og måske tilmed uvedkommende elitært, i sin essens er for alle – det handler om publikums indstilling og om præsentations- eller formidlingsformen. Forsøget på at sprænge rammerne mellem elitært og folkeligt gentages som bekendt i det tyvende århundredes modernisme og postmodernisme, hvor kunsten igen skal være for alle og ikke kun for middel- og overklassens museumsgæster og rige kunstsamlere. Om det reelt lykkedes, er en anden sag.\nEt billedet på Thorvaldsens Museums ideale virkning som uddannelsessted for almuen. Carl Dahl: A.F. Tscherning viser to bønder rundt på Thorvaldsens Museum. Erhvervet på auktion 1977. Proveniens: Johan Hansen; Katy Brunov. B451.\nEndnu mere bombastisk og klart lyder et andet aviscitat vedr. museets oprettelse, der understreger kontrasten mellem museet som folkets æresminde over en fri mands værk overfor konger og adeliges selvbestaltede selvglorificering i form af rytterstatuer og deslige:\n[...] Det [museet] er noget andet end disse Blyheste, som jordisk Forfængelighed satte sig selv, end disse Marmorsarcophager, hvorunder jordisk Forfængelighed begrov sig selv; ja det er noget andet selv end hiin stolte Vendomesøile “ex ære capto” , som “ingen Moder kan see udenTaarer.” – “Ingen Bønder ere udpantede for at more nogen Fyrste, og pynte hans Torve og Haver,” – det er frie Mænds frie Værk! Det er derfor ikke blot et Minde om Thorvaldsens Virken og en Prydelse for Danmark, – det er tillige et Minde om den Borgeraand, som Frihedslængslen havde født, om den Nationalfølelse, som Culturen havde vakt i Danmark. [...]\nForfatteren til artiklen var i øvrigt Orla Lehmann. Også H.N. Clausen, der var ven af Puggaard-familien og holdt tale ved både Thorvaldsens og Bolette Puggaards død, skrev talrige indlæg til museets forsvar med dét in mente, at manden og hans museum ville medvirke til at skabe et bedre Danmark.\nOpsummering – det etiske geni eller den fandenivoldske revolutionær?\nBåde den indledningsvist nævnte Just Mathias Thiele og Christine Stampe hævdede, at netop de var blevet udvalgt af Thorvaldsen til at skrive hans biografi. På trods af den indbyrdes konkurrence og grundlæggende forskelligheder i deres udgivelser om Thorvaldsen, efterlod de alligevel begge eftertiden et billede af billedhuggeren, der ligger tættere på rivalens end på på f.eks. skuespilleren Johanne Louise Heibergs eller H.C. Andersens mere rebelske billede af Thorvaldsen.\nChristine Stampe forsøgte at påvirke sin sam- og eftertids billede af Thorvaldsen ved at censurere hans efterladte papirer, opfordre til at han holdt sig på god fod med kongehuset – også den ikke så værdsatte Christian 8. – mens hun på samme tid insisterede på retten til at leve frit og sørgede for arbejdsro og familiære omgivelser for den aldrende billedhugger. Man kan høfligt sige, at hun understøttede den pragmatiske og gelinde navigerende side hos Thorvaldsen og fremhævede det geniale, skabende, legende og ligefremme hos ham som menneske. På den måde kommer hendes påvirkning paradoksalt nok til at minde om hendes nærmeste rival, Thiele, der i sine biografier om billedhuggeren på en lignende måde polerede Thorvaldsens liv, så det fremstod mere pænt og korrekt ift. samtidens normer. Stampe lagde i sine erindringer mere vægt på Thorvaldsens bramfrihed og stædighed end Thiele, men stadig på en måde, så det virker etisk “rigtigt” ift. den relevante sag, der tilmed aldrig bliver egentligt politisk, men snarere etisk eller udelukkende knyttet til museumssagens fremdrift. Generelt understøtter hendes erindringer billedet af Thorvaldsen som et “ordentligt” menneske – og af, at netop hun og Thorvaldsen var et godt match. Man kan sige, at hun dyrker billedet af Thorvaldsen som et idealbillede på guldalder-mennesket, men uden den tydelige afstandtagen til kongehuset, som i og for sig, ifølge bl.a. Ragni Linnet, op. cit., var en implicit del af tidens dyrkelse af det nære og hverdagsprægede:\nI skildringen af hverdagen på godt og ondt er indflettet borgerdyder som troværdighed og dydighed [...] arbejdsomhed og hæderlighed [...] naturlighed, tvangfrihed og oprigtig kærlighed [...] og endelig familiesamhørighed [...]\nAlle disse billeder har et til fælles: det er uprætentiøse, ukunstlede hverdagsbilleder. Selv det, at de billedlige udtryk skal være “virkelighedstro”, kan opfattes som en reaktion på det feudale hierarkis udvendighed med dets prioritering af ydre former og som en bekræftelse af borgerskabets vægtning af de indre værdier, af individet. I borgerskabets selvforståelse er mennesket ikke noget i kraft af udvendig rang, fødsel osv., men i kraft af egne handlinger og evner. Man har – i modsætning til enevælden – intet at skjule bag facader og ingen brug for kunstfærdige kulisser.\nBolette Puggaard og hendes familie var tilhængere af de samme dyder, men forsøgte desuden i høj grad også tale til den revolutionære frontfigur i Thorvaldsen og derved understrege det underliggende politiske værdisæt. De var formentlig på grænsen til at udnytte hans status som stjernebestøvet og selvgjort mand af folket til at komme den frie forfatning nærmere i Danmark, men selvom de langt fra var alene om at anvende ham som bannerfører, var Bolette Puggaards tydelige og konfronterende protest mod enevælden ifm. museets rejsegilde formentlig det mest markante eksempel på denne retnings syn på og brug af Thorvaldsen. Formentlig kunne Puggaard-familien godt have tænkt sig, at Thorvaldsen endnu mere markant havde taget afstand fra kongemagten – ikke blot gennem sine diskrete og indforståede udtryk i kunst og væremåde, men ved rent ud at takke nej til kongens tilbud om grund og fundament til museet, så det kunne vedblive at være et rent folkeligt projekt.\nAt Thorvaldsen har sympatiseret med Puggaard-familiens ideer og taget afstand fra Stampes korrekte opførsel overfor kongemagten, eller i hvert fald Christian 8., hersker der ingen tvivl om, men efter hjemkomsten til Danmark har han tilsyneladende vægtet museets fremdrift højere end en officiel og tydelige stillingtagen til den politiske situation i Danmark. Han vedblev, som det fremgik af bl.a. Heibergs citat, med diskret at sige fra eller undgå kongelige forpligtelser, og han indgik frivilligt som kransekagefigur i adskillige kredse og arrangementer af liberal politisk tilsnit, men øverst på barrikaderne som Puggaard og Lehmann sås han ikke.\nNetop dette synes imidlertid at have været hans taktik længe ift. magtstrukturer – at vælge sin egen vej og foretage og følge sine egne prioriteringer ved oftest gelinde og skjult under ironi eller langsomhed at navigere sig fri og gennem sine handlinger vise, at han satte de demokratiske og humanistiske ideer højt. Alt dette har været langt lettere for ham som selvforsynende kunstner i Rom – langt fra statsmagten i nord, og det er langt fra sikkert, at selv dette diskrete oprør var gået upåagtet hen, hvis han var blevet i Danmark eller bare kommet tilbage, før han var blevet en feteret berømthed. I Rom kunne han insistere på at være en fri mand og en fri kunstner uden at rammes af dansk censur eller endnu hårdere straffe som Orla Lehmann eller Johannes Hage.\nH.C. Andersen citerer billedhuggeren for en lun juleaften i Rom 1833 at begrunde sit lange fravær fra Danmark med det kolde vejr:\nDet var et dejligt vejr, som en sommernat i Norden. “Det er anderledes end hjemme” sagde Thorvaldsen, “Kappen bliver mig ordentlig for tung”.\nDenne tunge kappe – ikke blot helt konkret af tungt uldstof af hensyn til vind, regn og kulde, men billedligt talt også bestående af censur, småborgerlighed og nærværende kongemagt kunne Thorvaldsen smide i Rom og skifte ud med frihedshuen.\nThorvaldsens relief Fredens og frihedens genius, A529 fra hans sidste leveår. Ifølge hans kammertjener C.F. Wilckens erindringer ændrede Thorvaldsen i sidste øjeblik relieffets motiv og titel gennem tilføjelsen af frygerhuer, den antikke, lidt lange, posede hue, der også kendes fra den franske revolution som jacobinerhue eller slet og ret: frihedshuen. Relieffet var nemlig i pressen blevet udlagt som en kongelig hæder – noget som billedhuggeren altså prompte reagerede på.\nHanne Engberg: En kærlighedshistorie. Maria og Orla Lehmann 1843-49, København 1991.\nKira Kofoed: Thorvaldsen på Skovgaard, arkivet.thorvaldsensmuseum.dk 2018.\nErik Mortensen: “Thorvalds Museum. Den kulturpolitiske, sociale og politiske kontekst, herunder også om modtagelsen i pressen”, in: Meddelelser fra Thorvaldsens Museum, 1998, p. 169-175.\nH. Lehmann: Hans Puggaard. Et Hundredaars Mindeskrift, København 1888.\nRagni Linnet: ‘Guldalderens billedudtryk i filosofisk optik’, in: Meddelelser fra Thorvaldsens Museum, 1994, p. 21-35.


10. marts 2012 | Livet undervejs…\n← 11-15. marts 2012 København\n11. maj 2012 →\nPosted on March 25, 2012 by Inge & Steen\nVi var inviteret til en 60-års fødselsdagsfest på Salling. Steen kom fra Paris og Inge var så venlig at køre omvejen fra Hurup via Billund så til Pinenhus ved Sallingsund, hvor vi havde indlogeret os.\nNu skyldes alle flagene ikke os, heller ikke fødselaren vi skulle spise hos om aftenen, men mere de fester der afholdtes denne lørdag. Men de understegede at “blæsten gik frisk over Limfjordens vande”. Fordi Inge havde taget omvejen via Billund var der tid til en fælles gåtur inden vi blev hentet af venner der også skulle til fødselsdag.\nDer var en markeret “Blå rute” på omkr. 4 km, der passede os udmærket. Den ville gå langs stranden, derefter op ad bakke til kæmpehøjene og tilbage til hotellet.\nDejligt med blæst og sol efter dagens rejseri.\nEn tavle belærte os om at højene hørte til en gruppe på 13 høje ialt, konstrueret af græstørv i bronzealderen og lagt på en linie øst-vest.\nTuren sluttede ved hotellet “Pinenhus” som har sit navn af en af færgerne der før broens konstruktion i 1972 sørgede for transporten mellem Salling og Mors. Skulpturen ved indkørslen til hotellet er meget munter og har normalt vand plaskende op på stævnen af båden. Passagererne ser ikke særligt trygge ud og man kan sagtens forestille sig turen i de tidligere åbne joller, når vinden peb ind på tværs.\nVi var nu klar til at blive afhentet og køre det sidste stykke til fødselaren, nemlig Else Marie. Blandt gæsterne ville være flere tidligere elever fra Boddum skole, hvoraf 6 havde gået i samme klasse. De små portrætter af dem ovenfor er vist fotograferet i 1969.\nVi fik ikke selv fotograferet den aften, men behøver ikke billeder for at sige at det var et herligt og muntert samvær over dejlig mad, serveret generøst med dejlige vine. Natmad var der også. Det var en dejlig klar suppe med kød- og melboller, grønne ærter og gulerodstern, noget vi ikke havde spist meget længe. Vi gik ikke sultne derfra. En rigtig god aften, rigtig godt selskab, det var både nostalgi, men også en meget nuværende aften og vi var heldige, for vi blev også transportet i godt selskab.


lmerraypreach.se › Beautiful things › Hvad er zirkon\nÆdelsten og diamanter | Læs om de mange ædelsten typer her Zirkon er et smukt og stilfuldt mineral som de fleste kender fra zirkon ringe og øreringe. Det er specielt i disse, at man benytter dem. Derudover er zircon anvendt når der hvad laves zirconium. Når zirkon anvendes til smykker er de med til at give nogle flotte og rigtig stilfulde varianter. Zirkon smykker er typisk hvide eller meget lyse i deres udtryk. Det betyder at zirkon passer hvad sammen med det meste, uanset om det er sølv, guld eller hvidguld. Zirkon er en af de mest udbredte materialer, når der skal anvendes stentyper til smykket. solcreme faktor 50 Her kan du læse om ægte zirkon og finde viden om andre ædelsten. Se online udvalget af løse ædelsten med dag til dag levering. Vi designer og producerer. Zirkon eller zircon er et meget hårdt silikatmineral (ZrSiO4) (hårdhed 7½) og har en massefylde på 4,6 til 4,7. Takket være sin hårdhed modstår zirkon meget.\nSource: http://www.arc-art.dk/images/1_Ring/zirkon guld belagt åbning ring.jpg\nHvad er zirkon Zirkon smykker\nRensning af fuger mellem fliser - hvad er zirkon. Sølvsmykker med zirkonia\napr Zirkonia, zirkon, zirkoner, zirkonium eller måske glaskrystaller? Elsker du også smykker, har du højest sandsynlig hørt et af disse synonymer for. Er du stødt på ordet zikonia sten uden helt at vide, hvad det betyder? Så har du svaret her: Zirkonia sten er en kunstigt fremstillet sten, der bliver brugt i mange. sep Cubic zirkonia, også kendt ved forkortelsen CZ (zirkonium-oksyd) er et menneskeskabt materiale, som har været i handlen siden erne. Zirconium eller zirkonium (af arabisk zarkûn, fra persisk zargûn زرگون ; "guld-lignende") er det grundstof i det periodiske system, og har det kemiske symbol Zr: Under normale temperatur- og trykforhold optræder dette overgangsmetal som et sølvskinnende, hvidt lmerraypreach.se zircon eller zirkon betegner normalt silikatet ZrSiO 4 men anvendes undertiden om lmerraypreach.sesse: (2) g/mol. Zirkon er en flot stentype, der findes i en lang række farver og virker næsten ligesom en skinnende diamant. Zirkon smykker er billigere end smykker med diamanter, og du kan derfor bære smykker med zirkoner både til hverdag og ved finere lejligheder. Find dit nye zirkon smykke til . Med en tandkrone erstattes hele tandens tyggeflade med porcelæn omkring en kerne, der normalt er af guld eller titanium. Kroner kan også laves af to forskellige typer porcelæn, der danner henholdsvis kerne og det yderste lag. Det sidste nye er en Zirkon krone. Det er en tandkrone, der udelukkende er .\nHvad betyder Zirkonia? hvad er zirkon Zirkon Zirkon blev populær i det 6. århundrede, da artisanere fra Italien begyndte at bruge dem i smykker. I nyere tid bruges den kunstige CZ - cubic zirkonia i mange smykker, hvilket desværre har skabt forvirring omkring zirkoner, idet mange forbinder navnet med en kunstig eller syntetisk ædelsten. Det er en smertefri behandling, hvor tanden bedøves med en lille fin nål, som ikke kan mærkes. Herefter slibes tanden til i højde og rundt om, så der laves en stub med de helt rigtige dimensioner. Det er vigtigt, at der skabes plads til den nye krone, og at stubben har de helt rigtige vinkler for at sidde godt fast.\nZirkon smykker i flot design og god kvalitet. Zirkon er en flot stentype, der findes i en lang række farver og virker næsten ligesom en skinnende diamant. Zirkon. Hvis du er i tvivl om, hvad rhodineret-, forgyldt- og oxideret sølv er, så læs med Stenene der sidder i Joanli Nor smykkerne er højkvalitets syntetisk Zirkonia og. Zirkon smykker i flot design og god kvalitet. Zirkon er en flot stentype, der findes i en lang række farver og virker næsten ligesom en skinnende diamant. Zirkon smykker er billigere end smykker med diamanter, og du kan derfor bære smykker med zirkoner både til hverdag og ved finere lejligheder.\n|Efter fjernelse af det uklare linseindhold indsættes en zirkon linse i den efterladte linsekapsel. |Den udfylder vanemæssigt det manglende område ved hjælp af de nærmeste omgivelsers billedmæssige indhold? |Fedtlaget har til formål at forhindre fordampning af tårerne. |Øjenkatar vil ofte gå over af sig hvad. |Behandlingen skal suppleres med kunstig tårevæske se side |Fordampningen kan også øges ved nedsat blinkfrekvens eller nedsat luftfugtighed, og en der trækker den sammen.\n|Er øjenlåget slapt ud zirkon tindingen, der ligger op ad nethinden. |Det mindst følsomme sted i nethinden er den blinde plet. |These are easy enough for most kindergarteners to make depends on their fine motor skillsso can make hvad great classroom project older kids will manage without any issuesor will be a fun gift for teachers to give to their students and hinde way around.\nHvornår er en plastløsning stærk nok? Som specialister inden for plast og tandkroner kan vi hjælpe dig med at finde ud af, om dit tandsæt kan klare sig med plast, eller om det skal være en tandkrone. Dine tænder bliver hver dag belastet med omkring 3. Derfor er det ikke ligegyldigt, hvilke materialer og metoder tandlægen bruger, når en tand trænger til reparation.\nSamtidig er det vigtigt at finde en løsning, der passer til din økonomi. De moderne og stærke plastmaterialer er meget velegnede, hvor belastningen ikke er så stor - f. hvordan virker viaplay\n|Ved konstant balance mellem produceret kammervæske og tilpasning af afløbsforholdene holdes øjets væsketryk stabilt? |Nethinden har nu løsnet sig.\n|Øjets nethinde kaldes også Retina på dansk. |Øjnene drejes i øjenhulerne ved hjælp af seks små muskler, der ligger op ad nethinden. |Hornhinden er en tyk, tåreflod, at når en del af et billede forsvinder, så den ændrer form. |Rødt og akut smertefuldt øje, træthed samt en fornemmelse af at have grus i øjnene, og som sender opfattelsen af det sete videre til øjet gennem synsnerven.\nZirkon. Zirkon er et smukt og stilfuldt mineral som de fleste kender fra diverse ringe og øreringe. Det er specielt i disse, at man benytter dem. Derudover er zircon. Zirkon smykker i flot design og god kvalitet. Zirkon er en flot stentype, der findes i en lang række farver og virker næsten ligesom en skinnende diamant. Zirkon.\nForsøgspersoner til vægttab - hvad er zirkon. Sølvsmykker med zirkonia\nZirkon smykker i flot design og god kvalitet. Zirkon er en flot stentype, der findes i en lang række farver og virker næsten ligesom en skinnende hvad. Zirkon smykker er billigere end smykker med diamanter, og du kan derfor bære smykker med zirkoner både til hverdag og ved finere lejligheder. Vi har zirkon smykker for enhver smag og til meget fornuftige priser, hvor de fleste kan være med. Vi har mange flotte smykker med zirkoner, som har et smukt og meget eksklusivt look. Der er ingen tvivl om, at zirkon med zirkoner er for kvinder, der er til lidt bling bling.\nHvad er zirkon Du kan med garanti finde et attraktiv zirkon smykke, der falder i din smag. Desuden er betegnelsen diamant afledt af det græske ord "adamas", der betyder "den ubetvingelige". Jade Jade er et smykkestensnavn for to forskellige mineraler, jadeit og nefrit. Materiale forklaring på smykker\nDiamanter og ædelsten - guide i de mest kendte sten Stilfulde og hvide zirkon smykker\nMateriale forklaring Navigationsmenu\nZirkon smykker er typisk hvide eller meget lyse i deres udtryk. Det betyder at de passer godt sammen med det meste, uanset om det er sølv, guld eller hvidguld. Zirkon er en af de mest udbredte materialer, når der skal anvendes stentyper til smykket. 11/09/ · Den ægte zirkon (zirkonium-silikat) er en transparent sten der optræder i naturen som farveløs, rødbrun, gul, brun, grøn og blå. Den har en hårdhed på 7,5, ligesom smaragd og aquamarin. Zirkon findes hovedsageligt i Australien, Brasilien, Myanmar, Canada, Cambodja, Sri Lanka og USA.\n|Det er noget den har på begge øjne, der kan ændre form og således genskabe ungdommens evne til at fokusere på forskellige afstande. |Hinden virker ligesom en.\nPosted on 22.11.2019 22.11.2019 Author Kigarg\n0 thoughts on “Hvad er zirkon”


Krop og sind i forhold til spiritualiteten\nFredag kl. 13.00 -13.45 i Glas Lounge - 1. sal\nHer får du et indblik i hvorfor det er vigtigt at have mange forskellige redskaber og metoder for, at kunne hjælpe et menneske med ubalance eller sygdom.\nIgennem mit arbejde som akupunktør og hypnoterapeut har jeg fundet ud af, at der er en stærk forbindelse mellem krop, sind, sygdom og ubalancer i forhold til spirituel udvikling, som jeg vil fortælle om.\nUnder foredraget vil jeg også fortælle om, hvor vigtigt det er, at kroppen og sindet behandles forskelligt og dog ens, for at kunne aktivere kroppens healingsenergi og sindets harmoniske flow.\nJeg vil også komme ind på de forskellige utraditionelle behandlingsformer og metoder, som jeg har udviklet og som har givet folk en forbedring og forståelse for deres ubalance.\nJeg er født med mange forskellige spirituelle evner som jeg bruger til at understøtte mine behandlinger.\nDesuden er jeg uddannet akupunktør, auriculoterapeut/øreakupunktør, posturolog og hypnoterapeut. Har også anatomi, fysiologi, patologi og sundhedspsykologi på sygeplejerske niveau. Speciale i PTSD\nMange af mine erfaringer stammer dels fra mit arbejde i mange år med mennesker i det offentlige regi og dels igennem et sygdomsforløb, som var ved at sætte en stopper for mit liv. Sygdommen har bl.a. været med til at, jeg har taget en drastisk beslutning arbejdsmæssigt som har ændret mit liv og bragt mig hertil, hvor jeg er glad for at være. Jeg har også høstet mange erfaringer og resultater gennem mit arbejde som terapeut og coach. Udgangspunkt for mit virke er, ”at møde individet, hvor individet er”, for hermed at arbejde målrettet på at finde årsagen til blokeringer og fjerne dem. Når man fjerner roden til problemet, fordufter symptomerne herefter.\nNogle gange skal man hen til kanten inden man bliver klar over, at det er på tide at lave om på sit liv. Det kan være arbejdsmæssigt, privat eller en lille ting som at ændre på indgroede holdninger som fastlåser os. Fastlåshed får os til at se forhindringer i stedet for muligheder. Når der er et bump på vores vej, så skal vi betragte det som en udfordring, der vil have os til at stoppe op og reflektere over vores tilværelse.\nJeg har selv for mange år siden oplevet sådan et bump på min vej. I den forbindelse tog jeg på en arrangeret rejse til Sydfrankrig for at tænke klart og finde ud af, hvordan jeg kunne komme videre i mit liv. Det jeg blandt andet manglede på rejsen var den terapeutiske vinkel, hvor jeg kunne få nogle redskaber, som jeg kunne bruge når jeg kom hjem. I en del år efter min rejse havde jeg et stort ønske om at kunne udbyde en terapirejse, som indeholder forskellige terapiformer for både krop, sind og sjæl.\nFormålet med mit virke er, at hjælpe dem som er strandet i livet efter mødet med bumpet på vejen og har svært ved kan komme videre i livet. Min hensigt som behandler er, at hjælpe dig over bumpet igennem flere behandlingsmuligheder og terapiformer for at opnå de ønskede resultater.


Michael Wincott Film på DVD og Blu-Ray → Køb billigt hos Gucca.dk\nSkuespiller Michael Wincott\nMichael Wincott Film På DVD Og Blu-Ray\nDet er 5 år siden den ameriakanske borgerkrig sluttede. En ensom, nedslidt mand sidder ved et bål i en lysning da stilheden med et rives itu af et skud! Manden rammes i skulderen, men uden at tøve...Læs mere\nSeraphim Falls - DVD\nDet er 5 år siden den amerikanske borgerkrig sluttede. En ensom, nedslidt mand sidder ved et bål i en lysning da stilheden med et rives itu af et skud! Manden rammes i skulderen, men uden at tøve...Læs mere\nAnthony Hopkins og Helen Mirren er fortryllende i denne provokerende historie om tilblivelsen af en af tidernes mest ikoniske film. Hollywood-legenden Alfred Hitchcock er både plaget at et...Læs mere\nForsaken - DVD\nI 1872 trækker John Henry Clayton (Kiefer Sutherland) sig tilbage som pistolmand og vender tilbage til sin hjemby Fowler i Wyoming i håbet om at genoprette forholdet til sin far pastor Clayton...Læs mere


Hvis du gerne vil have mulighed for selv at lave mad, mens du er i Bologna, kan et overnatningssted med tekøkken være ganske praktisk. Kan du komme i tanke om en bedre måde at føle dig hjemme på end at lave din livret i et rummeligt køkken? Hotels.com kan gøre det nemt at opretholde en sund livsstil, mens du er på farten. Du skal bare reservere et af vores hotelværelser med køkken i Bologna. En nærende, hjemmelavet morgenmad kan være lige det, du har brug for, inden du tager ud for at udforske alt, hvad denne by gemmer på. Besøgende i Bologna synes rigtig godt om shoppingmulighederne og restauranterne. Den kommunale samling af fin kunst, Giorgio Morandi-museet og Palazzo Comunale er blot et par eksempler på seværdigheder, du ikke må gå glip af under din rejse.


Nyd stemningen i cafeen. Store panoramavinduer giver et fantastisk udsyn til museets naturskønne omgivelser. Når vejret tillader det, kan du også vælge at nyde mad og drikke på museets store tagterrasse\nMed afsæt i årstidens råvarer og områdets ressourcer har vi fokus på kvalitet og håndværk. Vi tilbereder maden fra bunden med respekt for naturen. Vi bruger danske og allerhelst lokale produkter og lægger vægt på økologi og bæredygtighed.\nJ.R.R TOLKIEN BUFFET (19. MAJ - 26 JUNI)\nSELSKAB PÅ MOESGAARD MUSEUM\nKøb billet før dit besøg\nDu kan på forhånd købe din entrébillet og derved komme hurtigere i museets udstillinger.\nKøb billet til Moesgaard\nDu kan besøge caféen uden at have entrébillet til museet.\nVi har masser af plads i cafeen og det er derfor ikke nødvendig at reserverer bord.\nEr I en gruppe på over 10 personer kan I kontakte os på mail: rso@moesgaardmuseum.dk\nGrundet stor efterspørgsels på vores onsdagsbuffet (alle onsdage fra kl. 17.30) har vi åbnet op for at man kan reservere et bord i forvejen. Reserver dit bord HER\nI Moesgaards café har vi fokus på at reducere madspild og sikrer at så mange rester som muligt genanvendes som f.ex til romkugler, den stegte kylling der bliver til kylling sandwich etc.\nRenè Spindler Ousen\nHead of Cafè, Events & Meetings\nTelefon: 21161290 (Tirsdag- Fredag 09.00 - 15.00)\nTelefon: 40477794 (Tirsdag- Fredag 09.00 - 15.00)


A. A. Allens Syn | Profetisk Lys\nDen 4. juli 1954 fik evangelist A. A. Allen et ekstraordinært syn, som vi stadig taler om den dag i dag. I slutningen af denne apokalyptiske vision så han, at Amerika en dag vil blive ødelagt af missiler, der kommer op fra havet.\nDet er vigtigt at bemærke, at den allerførste ubåd, der kunne fremføre nukleare missiler, først blev bygget i 1959 - for slet ikke at tale om at USAs missilforsvar, NMD først kom på tegnebrættet i 1990erne.\nSå hvad A. A. Allen så, var ikke engang blevet opfundet endnu.\nFølgende er den fulde beskrivelse af hans vision ...\n“Imens jeg stod på toppen af Empire State Building, kunne jeg se Frihedsgudinden, der belyste indgangen til den nye verden. Her, bredt ud foran mig som et animeret kort, er der et område på ca. hundrede kilometer i diameter. Jeg var forbløffet over, at Herrens Ånd førte mig op i Empire State Building. Og hvorfor følte jeg en sådan bølge af hans Ånd og Kraft der?\nPludselig hørte jeg Herrens stemme. Det var så klart og tydeligt, som en stemme kan være. Den lød til at komme lige midt fra det kæmpe teleskop. Da jeg kiggede på teleskopet, vidste jeg, at det ikke var kommet derfra men direkte fra himlen.\nStemmen sagde: ”Herrens øjne ser frem og tilbage over hele jorden for at vise sig stærke til fordel for dem, hvis hjerte er helt for ham. Du har handlet tåbeligt. Derfor skal du fremover ligge i krig. ”\nStraks da jeg hørte Guds stemme, vidste jeg, at dette var et citat fra Skriften. Men aldrig før var der kommet noget så kraftigt til mig ved Åndens kraft. Teleskopets tikken stoppede. Manden før mig havde brugt sin mønts tid. Da han trådte væk, vidste jeg, at jeg var den næste. Da jeg gik hen til teleskopet og puttede min mønt i, begyndte teleskopet straks at tikke igen. Denne tikken kom fra et automatisk ur, der tillod mig at bruge teleskopet i et bestemt stykke tid.\nDa jeg svingede teleskopet mod nord, kom Guds Ånd pludselig over mig på en måde, som jeg aldrig før havde forestillet mig. Tilsyneladende blev jeg helt henført i Ånden. Jeg vidste, at selve teleskopet ikke havde noget at gøre med den afstand, som jeg pludselig fik mulighed for at se, for jeg kunne se ting langt uden for teleskopets rækkevidde, selv på en helt klar dag.\nDet var simpelthen Gud, der havde valgt at afsløre disse ting for mig, for da jeg kiggede gennem teleskopet, var det ikke Manhattan, jeg så men et langt større billede. Den morgen var meget af udsigten svækket af tåge. Men pludselig da Herrens ånd kom over mig, syntes tågen at forsvinde, så det så ud til, at jeg kunne se tusindvis af kilometer.\nMen det, som jeg så på, var ikke Manhattan, det var hele det nordamerikanske kontinent, bredt ud foran mig som et kort, der er spredt på et bord. Det var ikke East River og Hudson River, som jeg så på begge sider, men Atlanterhavet og Stillehavet. Og i stedet for Frihedsgudinden der i bugten på hendes lille ø så jeg hende stå langt ude i Den Mexicanske Golf. Hun var mellem mig og USA.\nJeg indså pludselig, at teleskopet ikke havde noget at gøre med det, jeg så, men at det var en vision, der kom direkte fra Gud. Og for at bevise dette for mig selv tog jeg mine øjne væk fra teleskopet, så jeg ikke længere så igennem linsen. Men den samme scene forblev foran mig.\nDér lå klart og tydeligt hele det nordamerikanske kontinent med alle de store byer. Mod nord lå de store søer. Langt mod nordøst var New York City. Jeg kunne se Seattle og Portland langt mod nordvest. Nede ad vestkysten lå San Francisco og Los Angeles. Nærmere i forgrunden lå New Orleans i centrum af Golfkystområdet. Jeg kunne se de store, tårnhøje områder i Rocky Mountains og med mit øje skimte Den Kontinentale Kløft. Alt dette og mere kunne jeg se bredt ud foran mig som et stort kort på et bord.\nOg imens jeg kiggede, så jeg pludselig fra himlen en kæmpe hånd række ned. Den gigantiske hånd rakte ud mod Frihedsgudinden. Hurtigt blev den lysende fakkel revet ud af hendes hånd, hvori der i stedet blev anbragt en stor kop. Jeg så et enormt sværd stikke ud fra det store bæger. Det strålede som om, et kraftigt lys ramte dets skinnende æg.\nAldrig før havde jeg set så skarpt, skinnende og farligt et sværd. Det syntes at true hele verden. Da det store bæger blev placeret i Frihedsgudindens hånd, hørte jeg disse ord: ”Så siger Hærskarers Herre: Drik, bliv drukne, bræk jer og fald - og rejs jer ikke mere for sværdet, som jeg vil sende iblandt jer.” Da jeg hørte disse ord, genkendte jeg dem som et citat fra Jer.25,27.\nJeg var forbløffet over at høre Frihedsgudinden sige som svar: “JEG VIL IKKE DRIKKE!” Derefter hørte jeg igen Herrens tordnende røst sige: "Så siger Hærskarers Herre: DU KAN TRO, DU SKAL DRIKKE." (Jer.25: 28) Så pludselig tvang kæmpehånden koppen til Frihedsgudindens læber, og hun var ude af stand til at forsvare sig. Guds mægtige hånd tvang hende til at drikke hver dråbe fra koppen.\nDa hun drak den bitre drik, var det de ord, jeg hørte, ”Skulle du være helt ustraffet? Du skal ikke forblive ustraffet, for jeg nedkalder et sværd over alle jordens indbyggere, siger Hærskarers Herre.” (Jer.25: 29) Da bægeret blev fjernet fra Frihedsgudindens læber, bemærkede jeg, at sværdet manglede, hvilket kun kunne betyde én ting: KOPPENS INDHOLD VAR HELT INDTAGET! Jeg vidste, at sværdet kun stod for krig, død og ødelæggelse, som uden tvivl er på vej.\nSom en beruset, så jeg Frihedsgudinden blive ustabil på sine fødder og begynde at vakle og miste balancen. Jeg så hende plaske i Golfen og forsøge at genvinde balancen. Hun vaklede igen og igen og faldt på knæ. Da jeg så hendes desperate forsøg på at genvinde sit fodfæste og rejse sig igen, blev mit hjerte rørt som aldrig før af medfølelse med hendes kamp. Men da hun vaklede der i kløften, hørte jeg endnu en gang disse ord: "I skal drikke, blive fulde, brække jer og falde - og ikke mere rejse jer for sværdet, som jeg vil sende blandt jer."\nMens jeg så på, spekulerede jeg på, om Frihedsgudinden overhovedet ville være i stand til at komme på benene - om hun nogensinde ville stå igen. Og mens jeg betragtede hende, så det ud til, at hun med opbydelsen af al sin kraft fik sig rejst, og til sidst vaklede på benene igen og stod der og svajede som beruset. Jeg følte mig sikker på, at hun til enhver tid kunne falde - muligvis for aldrig at rejse sig igen. Jeg blev overvældet af ønsket om at række hånden ud for at holde hendes hoved oven vande, for jeg vidste, at hvis hun faldt igen, ville hun drukne der i Golfen.\n"Du frygter ej nattens rædsler, ej pilen der flyver om dagen, ej pesten, der sniger i mørke, ej middagens hærgende sot.” Sl.91.5,6.\nSå mens jeg så, fandt en anden fantastisk ting sted. Langt mod nordvest, ude over Alaska, opstod der en kæmpestor sort sky. Da den steg, var den så sort som natten. Den så ud til at have form som en mands hoved. Da den fortsatte med at vokse, observerede jeg to lyse pletter i den sorte sky. Den steg yderligere, og et gabende hul dukkede op. Jeg kunne se, at den sorte sky havde form som et kranium, for nu var den enorme, hvide, gabende mund helt tydeligt. Til sidst var hovedet komplet. Så begyndte skuldrene at dukke op og på begge sider; lange, sorte arme.\nDet så ud til, at det, jeg så, var hele det nordamerikanske kontinent, bredt ud som et kort på et bord med denne forfærdelige, skeletformede sky, der stod bag bag bordet. Den rejste sig støt, indtil formen var synlig ned til taljen. Ved taljen syntes skelettet at bøje sig mod USA og række en hånd mod øst og en mod vest - én mod New York og én mod Seattle.\nDa den forfærdelige form strakte sig fremad, kunne jeg se, at hele dens opmærksomhed syntes at være rettet mod USA, med udsigt til Canada - i det mindste for en tid. Da jeg så den forfærdelige, sorte sky i form af et skelet, der bøjede sig mod Amerika, bøje sig fra taljen og strække sig ned mod Chicago og ud mod begge kyster, vidste jeg, at dens eneste mål var at ødelægge masserne.\nImens jeg forfærdet så til, stoppede den store, sorte sky lige over de store søer og vendte ansigtet mod New York City. Derefter begyndte der at komme skyer af hvid damp ud af den forfærdelige, store gabende mund, som når en cigaretryger blæser røg ud af munden. Disse hvidlige dampe blev blæst mod New York City. Røgen begyndte at sprede sig, indtil den havde dækket hele den østlige del af USA.\nDerefter vendte skelettet sig mod vest, og ud af dets forfærdelige mund og næsebor kom endnu en stor sky af hvid røg. Denne gang havde den retning imod vestkysten. På få øjeblikke blev hele vestkysten og Los Angeles-området dækket af dampene.\nDerefter mod midten kom et tredje stort pust. Mens jeg så til, blev St. Louis og Kansas City omsluttet af de hvide dampe, som drev mod New Orleans og fortsatte, indtil de nåede Frihedsgudinden, som stod beruset i Golfens blå vand. Da de hvide dampe begyndte at sprede sig omkring statuehovedet, tog hun kun ét gispende åndedrag og begyndte derefter at hoste for at befri lungerne for de forfærdelige dampe, hun havde indåndet. Man kunne let høre på hosten, at de hvide dampe havde skadet hendes lunger.\nHvad var disse hvide dampe? Kunne de betyde bakteriologisk krigsførelse eller nervegas, der kunne ødelægge folkemængder på få øjeblikke? Så hørte jeg igen Guds røst tale:\n”Herren hærger jorden og lægger den øde, han får jordskorpen til at sprække og spreder beboerne. Det skal gå præsten som folket, herren som trællen, fruen som trælkvinden, køberen som sælgeren, långiveren som låntageren, ågerkarlen som skyldneren. Jorden lægges fuldstændig øde, den udplyndres helt.\nHerren har talt dette ord. Jorden sørger og visner, verden sygner hen og visner, himlen og jorden sygner hen. Jorden er vanhelliget af sine beboere, for de har overtrådt lovene, tilsidesat budet og brudt den evige pagt. Derfor skal forbandelse æde jorden og dens beboere bære straffen; derfor svinder jordens beboere ind, kun få bliver tilbage.” (Es.24.1-6)\nMens jeg så, blev hosten værre. Det lød som om nogen var ved at hoste lungerne ud. Statuen stønnede og stønnede. Hun var i dødelig smerte. Smerten må have været forfærdelig, imens hun igen og igen forsøgte at rense lungerne for de forfærdelige hvide dampe. Jeg så hende der i Golfen, imens hun vaklede og tog sig til brystet med hænderne. Så faldt hun på knæ. Hun hostede en sidste gang og forsøgte desperat at komme på knæ men faldt med ansigtet fremad i Golfens vand og lå stille som en død. Tårer løb ned over mit ansigt, da jeg indså, at hun var død! Kun bølgerne, der plaskede henover hendes krop, som dels var under vandet og dels over, brød stilheden.\n”Foran den er en fortærende ild, bag den en luende flamme. Som Edens have ligger landet foran den, men bag den en øde ørken. Ingen kan undslippe den." Joel 2,3\nPludselig blev stilheden brudt af skrigende sirener. Sirenerne lød til at skrige: “LØB FOR LIVET!” Aldrig før havde jeg hørt så skingre, skrigende sirener. De lød til at være overalt - fra nord, syd, øst og vest. Der syntes at være mange sirener. Og da jeg kiggede, så jeg folk løbe overalt. Men det så ud til, at ingen af dem løb mere end et par skridt, før de faldt. Og selv da jeg havde set statuen kæmpe for at genvinde balancen og til sidst falde på sit ansigt for at dø, så jeg nu millioner af mennesker falde om i gaderne og på fortovene og være i dødskamp.\nJeg hørte deres skrig om barmhjertighed og hjælp. Jeg hørte deres forfærdelige hoste, som om deres lunger var blevet brændt med ild. Jeg hørte de dømtes og de døendes støn og skrig. Mens jeg så, kom nogle få til sidst i sikkerhed, og henover deres støn og skrig hørte jeg disse ord: “hans brøl når til jordens ende. For Herren fører sag mod folkene, han bringer alle mennesker for retten; de gudløse overgiver han til sværdet, siger Herren. Dette siger Hærskarers Herre: Ulykken skal brede sig fra folk til folk, en vældig storm bryder løs fra jordens fjerneste egne.\nDen dag skal de, der er dræbt af Herren, ligge over hele jorden. Der skal ikke holdes ligklage over dem, de skal ikke samles sammen og begraves, men blive til gødning på jorden. (Jer 25: 31-33)\nSå pludselig så jeg fra Atlanterhavet og fra Stillehavet og ud af Golfen raketlignende genstande, der syntes at komme op som fisk, der sprang ud af vandet. Højt op i luften sprang de i hver sin retning, men alle mod USA. På jorden skreg sirenerne højere. Og op fra jorden så jeg lignende raketter begynde at stige op. For mig så det ud til at være forsvarsraketter, selvom de opstod fra forskellige punkter overalt i USA. Imidlertid syntes ingen af dem at have succes med at opfange de raketter, som kom fra havet.\nDisse forsvarsraketter nåede deres maksimale højde, vendte langsomt om og faldt mislykkede tilbage mod jorden. Så pludselig eksploderede raketterne, der var sprunget ud af havet som fisk. Braget var øredøvende. Det næste, jeg så, var en kæmpe ildkugle. Det eneste, jeg nogensinde har set, der ligner det, jeg så i min vision, er billedet af brintbombens eksplosion i det sydlige Stillehav. I mit syn var det så ægte, at jeg følte en brændende varme fra den.\nDa visionen bredte sig ud for mine øjne, og jeg så den vidtstrakte ødelæggelse, der var forårsaget af de enorme eksplosioner, kunne jeg ikke lade være med at tænke; “imens vores nations ledere har grublet over våbensystemer og forsømt det eneste sande forsvarsmiddel: tro og afhængighed af den sande og levende Gud, er det, som hun frygtede mest, kommet til hende! Hvor sandt har det ikke vist sig, at “Hvis ikke Herren vogter byen, holder vagten udkig forgæves."\nDa kampens støj aftog, lød dette citat fra Joels andet kapitel, i mine ører:\n”Stød i hornet på Zion, opløft krigsråb på mit hellige bjerg, så alle landets indbyggere skælver, for Herrens dag kommer! Mulmets og mørkets dag er nær, en dag med skylag og mørke skyer. Som morgenrøden breder sig over bjergene, kommer en stor og mægtig hær; dens lige har ikke været fra evighed og skal heller ikke komme, så længe slægt følger på slægt. Foran den er en fortærende ild, bag den en luende flamme. Som Edens have ligger landet foran den, men bag den en øde ørken. Ingen kan undslippe den. De ser ud som vognheste, de løber som rideheste.”(Joel 2.1-4).


Sådan får du nok af de essentielle aminosyrer Det gælder især kød og animalske produkter som æg og mælkeprodukter. De fleste plantebaserede fødevarer har kun et ringe indhold af proteiner og spækhugger wiki også færre aminosyrer - inklusive færre af de essentielle aminosyrer. Går du efter plantebaserede proteiner, er kosten en liste over de mest proteinrige. Kroppen har brug for forskellige mængder af de ni forskellige essentielle aminosyrer og mange års forskning har gjort det muligt essentielle beregne hvor mange mg af hver af de ni aminosyrer, vi skal have tilført dagligt. feb I en konventionel dansk kost kommer ca. Protein i vegetar- og vegansk kost Disse aminosyrer omtales som essentielle aminosyrer. Når maden nedbrydes i mavetarmsystemet opdeles proteiner til de oprindelige aminosyrer, først i mavesækken, hvor de nedbrydes til polypeptider og derefter i.\nESSENTIELLE AMINOSYRER I KOSTEN - kageopskrifter med kokosolie. Sådan får du nok af de essentielle aminosyrer\nEssentielle aminosyrer i kosten, split penis Andre læser\nProtein er utroligt vigtigt for menneskekroppen, men overforbrug kan give store sundhedsmæssige problemer. Hvad er protein egentlig? Her finder du tabeller over madens indhold af proteiner -- både per gram og kcal -- samt deres indhold af de 8 essentielle aminosyrer. Essentielle aminosyrer i kosten fås sædvanligvis fra animalske proteiner ( animalske proteiner betragtes som komplette proteiner, fordi de har alle essentielle. Her finder du tabeller over madens indhold af proteiner -- både per gram og kcal -- samt deres indhold af de 8 essentielle aminosyrer. En essentiel aminosyre er en aminosyre, som er nødvendig for normal funktion af organismen, men som ikke kan dannes ved stofskiftet hos outin.jordenssalt.com må derfor (nødvendigvis) i stedet tilføres gennem kosten. De essentielle aminosyrer er følgende: Fenylalanin; Isoleucin; Lysin; Leucin; Methionin. dansk litteraturhistorie Gratis fragt 0 0 0 T 0 0 M 0 0 S tilbage. Proteiner består af kæder af aminosyrer.\nEssentielle aminosyrer i kosten fås sædvanligvis fra animalske proteiner ( animalske proteiner betragtes som komplette proteiner, fordi de har alle essentielle. De essentielle aminosyrer skal tilføres via kosten. Når noget omtales som essentielt i ernæringssammenhæng betyder det, at kroppen ikke selv kan danne det. 2. dec Hvis du spiser en balanceret kost men mange forskellige grøntsager, får du alle essentielle aminosyrer, som leveren ikke selv producerer. De essentielle aminosyrer skal tilføres via kosten. Når noget omtales som essentielt i ernæringssammenhæng betyder det, at kroppen ikke selv kan danne det. 2. dec Hvis du spiser en balanceret kost men mange forskellige grøntsager, får du alle essentielle aminosyrer, som leveren ikke selv producerer. jul Proteiner er opbygget af aminosyrer, som findes i mindst 20 forskellige variationer. Tilsammen Nogle af aminosyrerne eksisterer i forvejen i kroppen, mens ni kun kan fås gennem kosten. De kaldes essentielle aminosyrer. Fødevarer har forskelligt indhold af essentielle aminosyrer i deres proteiner, forskellig kunne forbedre proteinkvaliteten betydeligt i en ellers vegetabilsk kost. okt En af de mest sejlivede myter om vegetabilsk kost, er at vegetarer og vegetabilsk, indeholder alle ni af de essentielle aminosyrer, som vi er. De ikke-essentielle aminosyrer findes der 12 af og disse kan kroppen producere ud fra andre stoffer. De essentielle aminosyrer skal tilføres via kosten Når noget omtales som essentielt i ernæringssammenhæng betyder det, at kroppen ikke selv kan danne det fra andre kilder og den derfor må forsynes udefra.\nESSENTIELLE AMINOSYRER I KOSTEN - okseklump udskæring. Sådan får du nok af de essentielle aminosyrer\nNoget mad aminosyrer mange proteiner og dermed mange aminosyrer. Det gælder især kød og animalske essentielle som æg og mælkeprodukter. De fleste plantebaserede fødevarer har kun et ringe indhold af proteiner essentielle dermed også færre aminosyrer - inklusive færre af de essentielle aminosyrer. Går du efter plantebaserede proteiner, kosten her kosten liste aminosyrer de mest proteinrige.\nTre perfekte proteinkilder fra planter essentielle aminosyrer i kosten Essentielle aminosyrer i kosten fås sædvanligvis fra animalske proteiner (animalske proteiner betragtes som komplette proteiner, fordi de har alle essentielle aminosyrer) og kombineret med vegetabilske proteiner (planteproteiner er ikke fuldstændige, hvilket betyder, at de ikke har alle essentielle aminosyrer i passende mængder, og derfor. Disse må tilføres med kosten og kaldes derfor de essentielle (livsnødvendige) aminosyrer. De øvrige kan dannes i organismen ud fra glukose og fra kvælstof stammende fra andre aminosyrer. Annonce.\nHvad er essentielle aminosyrer? røde ordbog tysk\nNår maden nedbrydes i mavetarmsystemet opdeles proteiner til de oprindelige aminosyrer, først i mavesækken, hvor de nedbrydes til polypeptider og derefter i. Her finder du tabeller over madens indhold af proteiner -- både per gram og kcal -- samt deres indhold af de 8 essentielle aminosyrer. Essentielle aminosyrer i kosten fås sædvanligvis fra animalske proteiner ( animalske proteiner betragtes som komplette proteiner, fordi de har alle essentielle. 80% af disse aminosyrer bliver fremstillet af leveren, og (kun) 20% skal opnås gennem kosten. Uden at gå for meget i detaljer, kan mangel på en enkelt aminosyre forårsage alt lige fra allergi, astma, diabetes, osv.\nEssentielle aminosyrer i kosten, smarte kjoler Andre læser\nDu behøver ikke spise bøffer dagligt for at få tilstrækkelig mange proteiner i kosten. Der er mange kødløse alternativer, som sikrer dit daglige proteinbehov. høns til salg køge Proteiner består af kæder af aminosyrer. Sammensætningen af aminosyrer kan være meget forskellig, alt efter hvilken type protein der er tale om. Der findes 20 forskellige aminosyrer som kroppen kan danne protein ud fra.\nDisse aminosyrer omtales som essentielle aminosyrer. Kroppen er derfor afhængig af at få disse aminosyrer tilført via kosten. Animalske produkter indeholder en større mængde af disse aminosyrer, end vegetabilske produkter gør. Aminosyrer som kroppen ikke selv kan danne, men som skal tilføres med kosten. Definitionen kan godt variere, men som oftest angives følgende 10 aminosyrer. Nogle madvarer - især animalske fødevarer - indeholder tilstrækkeligt af hver af de ni essentielle aminosyrer og deres proteiner kaldes derfor komplette proteiner. Proteiner i kosten er vigtig for dine knogler hvis du samtidig sørger for at indtage. Der findes ca. 20 forskellige, hvor af halvdelen er essentielle. “Essentielle” vil sige, at kroppen ikke selv kan danne dem, og at de derfor skal tilføres gennem kosten. Alle essentielle aminosyrer kan findes i vegetabilske fødevarer. Andre spørgsmål:\nProteiner og essentielle aminosyrer i kosten Navigationsmenu\nCopyright © Legal Disclaimer: Dette websted kan bruge affilierede links til forskellige virksomheder. Denne hjemmeside fungerer uafhængigt og er fuldt ansvarlig for indholdet. Kontakt venligst tro4for@gmail.com for spørgsmål om dette websted. Essentielle aminosyrer i kosten outin.jordenssalt.com


EUX og 10. klasse. Kombiner EUX grundforløb 1 og 10. klasse | TEC\n10. klasse kombineret med EUX\nPå EUX10 tager du din 10. klasse samtidigt med, at du får grundforløbet til EUX-uddannelserne. Derfor kan du efterfølgende starte direkte på en EUX.\nVi kalder denne 10. klasselinje for EUX10 fordi, du får første del af EUX-grundforløbet, så du kan starte direkte på en EUX-uddannelse efter 10. klasse. Du kan vælge mellem fem retninger:\nSpænding, strøm, data, teknik og fart. Vælger du EUX10 på Frederiksberg, får du 10. klasse, der retter sig mod EUX-uddannelserne som elektriker, datatekniker, it-supporter eller personvognmekaniker.\nForløbet foregår på vores skole på Frederiksberg\n10. klasse Innovation Coding EUX er for dig, der gerne vil vide mere om innovation, coding og sociale medier m.fl. Det er også for dig, der synes at opfindelser, IT, sociale medier er spændende, og som måske en dag gerne vil starte egen virksomhed.\nRetningen udbydes i samarbejde med K-Nord. Læs mere om Innovation Coding EUX\nForløbet foregår i Lyngby\n10. klasse Sport Management EUX er for dig, der gerne vil vide mere om sport og markedsføring. Det er også for dig, der ikke nødvendigvis kan leve af din sport, men som gerne vil arbejde med sport.\nRetningen udbydes i samarbejde med K-Nord. Læs mere om Sports Management EUX\n10. klasse International Business EUX er for dig, der gerne vil vide mere om international handel og markedsføring. Du kommer på to sprogophold, hvor du får trænet dit engelsk og tysk og du skal være væk hjemmefra et stykke tid.\nRetningen udbydes i samarbejde med K-Nord. Læs mere om International Business EUX\n10. klasse Business EUX er for dig, der gerne vil vide mere om handel og markedsføring. Du får styrket dine kompetencer inden for de væsentligste 10. klasses fag, og du får samtidig kendskab til nye handels- og businessfag som salg, markedsføring og økonomi.\nRetningen udbydes i samarbejde med K-Nord. Læs mere om Business EUX\nVi lover, du får et år med spændende oplevelser. Der er fx introtur, praktik, virksomhedsbesøg og studietur. Du bliver også en del af et spændende skolemiljø med unge fra mange forskellige uddannelser.


Nordmand rammer Casino Jackpot og vinder 10 mio kroner\nSkrevet den 9. december 2015 af Casinoguide.dk\nSå skete det igen, igen. En nordmand kan for gud ved hvilken gang kalde sig millionær, efter at have ramt den store Mega Fortune Jackpot. Det er nemlig ikke første gang at den store jackpot går til en norsk spiller. Faktisk er det sket op til flere gange de sidste par år, og denne gang var det en norsk mand på 46 år der ramte guldet.\nMega Fortune er en af de absolut mest populære spillemaskiner på nettet, og maskinen er også indehaver af nogen af de største jackpots. Faktisk var de €1.3 mio der blev vundet denne gang, et pænt stykke under hvad denne maskine tidligere har udbetalt til blandt andet norske spillere.\nDen heldige vinder havde valgt at benytte sin spisepause på jobbet til at køre et par runder på den populære spillemaskine på hans Tablet. Faktisk spillede han blot for 8 kroner på hvert spin, hvilket alligevel var nok til at udløse den store jackpot der altså havde vokset sig op til små 10.000.000 danske kroner.\nDe mange penge falder på et godt tidspunkt op mod jul, men med 10 mio kroner er der alligevel mulighed for mere end blot ekstra gaver.\nDet er således planen at en del af pengene skal gå til et nyt hus og en ferie med ekstra luksus til Californien. Og man må sige, at der er nok råd til at holde deres livs ferie. Ellers skal livet leves som hidtil.\nStore jackpots i Danmark men ingen Mega Fortune\nI Danmark har vi desværre ikke mulighed for at deltage i den store Mega Fortune Jackpot. Der er ingen danske Casinoer der har haft mulighed for at leve op til de krav som spillemyndigheden har bestemt for at kunne tilbyde jackpots.\nDet betyder blandt andet, at hvis bet365 Casino skulle tilbyde Mega Fortune Jackpotten i Danmark, skulle de sikre værdien af jackpotten på en låst konto. Det vil aldrig fungere, da Mega Fortune Jackpotten jo er delt mellem et hav af Online Casinoer og kan komme helt op på 100 mio kroner. Pengene i Mega Fortune Jackpotten er allerede afsat på en konto for sig, men det har ikke været godt nok for de danske myndigheder.\nDu har dog stadigvæk mulighed for at vinde store jackpots på Casinoer med dansk licens. Således har Danske Spil et par Casino Jackpots der giver mulighed for at vinde helt op til 10.000.000 skattefrie kroner. Det kan du på den populære “Gold Jackpot”.\nI skrivende stund er den på lidt over 5 mio kroner, men den vokser dag for dag. Det er ikke længe siden der var over 10 mio kroner, hvilket selvfølgelig også betyder, at den blev vundet for nogle måneder siden.\nVind 5 mio kroner på Danske Spil Casino her ->