Førsteårsprojekt. Thoriumreaktor. Liquid Fluorid Thorium Reactor. Skrevet af: Kristian Høier Mike Lauge Casper Lillegård Madsen Morten From Teuber - PDF\nDownload "Førsteårsprojekt. Thoriumreaktor. Liquid Fluorid Thorium Reactor. Skrevet af: Kristian Høier Mike Lauge Casper Lillegård Madsen Morten From Teuber"\n1 Førsteårsprojekt Thoriumreaktor Liquid Fluorid Thorium Reactor Skrevet af: Kristian Høier Mike Lauge Casper Lillegård Madsen Morten From Teuber Termodynamik og projekt Niels Bohr Institutet Københavns Universitet 10. april 2011\n2 Indhold 1 Indledning 4 2 Fission Liquid-Drop modellen Fission beskrivelse Udregning af energifrigivelse Energifrigivelse for U Ba Kr Thorium Med kemisk udtrækning fissibelt produkt β henfald Uden kemisk udtrækning Ikke fissibelt produkt LFTR Vs. Nuværende uran baserede værker, traditionelle reaktorer (TR) 7 4 Molten Salt Reactor Experiment (MSRE) Sådan fungerede den Hvordan gik det MSRE Hvad man fik ud af MSRE MSR i dag LFTR Udvinding af uran og thorium fra jordskorpen Uran i skorpen Thorium i skorpen Det radioaktive affald Transuranic waste, TRU High level waste, HLW, og oparbejdning af spent nuclear fuel, SNF Low level waste Deponering og planlægning Risici ved atomkraft Affald og våbenplutonium Nedsmeltning Tjernobyl og Three Mile Island Tjernobyl Three Mile Island Økonomi Generation III+ atomkraftværk Vindmøllepark LFTR Konklusion Appendix 19 A Figurer 19 B Udregningsfaktor for energifrigivelse 21 C Energifrigivelse for fission af U 21 C.1 Energifrigivelse for U Xe Sr D Energifrigivelse for fission af U 22 D U Xe Sr D U T e Zr\n3 E Uran fra Havene 23 E.1 Mængden af uran E.2 Udvinding fra havet F Referencer 24 3\n4 1 Indledning Vores verden står overfor en stor udfordring. På jorden bor der 6.8 milliarder mennesker og dette tal stiger hastigt, samtidig med vi lever et liv hvor vores energiforbrug er stigende. Disse to ting sammen stiller enorme krav til vores energiforsyninger. Flere forskere har påvist at hvis fossile brændstoffer skal dække dette energibehov, så har jorden ikke en fremtid. Vind-, vand-, bio- og solenergi vil ikke med deres nuværende effektivitet være tilstrækkelige. Derfor mener vi, man skal kigge på en gammel idé, som ikke forurener på samme måde som kulkraft og de nuværende kernekraftværker. LFTR - Liquid Fluoride Thorium Reactor, er en reaktor der bruger thorium som brændstof, et materiale der er relative store forekomster af her på jorden (der er cirka 3 gange mere thorium end uran). Hvis beholdningen alligevel skulle løbe tør i en fjern fremtid, så er der store mængder thorium at hente på f.eks. månen. Denne reaktor producerer termisk energi til en pris, der er meget mindre end kulkraftværk og alle andre energikilder. I LFTR opløses thorium og uran som så cirkuleres i en tank, dette gør det muligt at tilføre mere brændstof og udskille affaldsstoffer løbende. I 1960 erne havde man succes med en testreaktor i Oak Ridge National Laboratorium. Man kan ikke lave atomvåben med en LFTR og reaktoren kan ikke overophede og løbe løbsk. Samtidig er der kun brug for luft afkøling, hvilket giver flere muligheder for placering af værker. Med 1 MT thorium er det muligt at producere 1GW pr. År. 4 reaktorer i denne størrelse vil kunne dække Danmarks el-forbrug. Samtidig med at det kun producere under 1% af det affald de nuværende kernekraftværker producere. LFTR kører under atmosfærisk tryk og der er derfor ikke brug for at bygge store, dyre konstruktioner der kan holde på trykket, som det ellers er på andre værker. Teknologien er allerede udviklet, så hvis vi beslutter for at gå LFTR-vejen vil det være muligt inden for få år, at have en fungerende reaktor. I denne rapport vil vi kigge på LFTR s fordele og ulemper. Hvorfor vi mener at denne reaktortype er den verden bør satse på. Vi vil kigge på hvad det helt præcis er for en fission der finder sted i en LFTR og hvilke affaldsprodukter der forekommer. Vi vil i den forbindelse se nærmere på den reaktor man byggede i Oak Ridge National Laboratorium. 2 Fission Indledningsvis vil vi beskrive hvad der sker rent fysisk i en fission proces i et fission-baseret atomkraftværk. Fission handler om at splitte atomkerner ad i mindre atomkerner, i modsætning til fusion hvor man sammensmelter 2 atomkerner til en større atomkerne. Fission fungerer ved at en atomkerne rammes af en neutron, hvorefter den deler sig(fissionerer), hvilket medfører at der udsendes yderligere 2-3 neutroner som så kan ramme 2-3 nye atomkerner som så fissionerer osv., altså en kædereaktion. Det er dog ikke alle atomkerner hvor det energimæssigt kan betale sig med fission, faktisk skal man have en atomkerne med et højt atomnummer, som fx Uran, men for at forstå hvordan fission fungerer skal Liquid-Drop modellen først forklares. 2.1 Liquid-Drop modellen Den stærke kernekraft, herefter benævnt som kernekraften, holder atomkernen sammen, hvorimod den elektromagnetiske kraft forsøger at splitte atomkernen ad. Kernekraften er som navnet antyder stærk, stærkere end den elektromagnetiske kraft, det er det der gør at atomerne bliver holdt sammen. Men jvf. betegnelsen Liquid-Drop modellen så kan atomkernen opfattes som en dråbe, som hvis den udstrækkes for meget kan deles. På samme måde kan en atomkerne blive så udstrakt at den når en kritisk deformation, da kernekraften kun virker over en relativ lille afstand, og derefter fissionerer i 2 mindre atomkerner. Dette gælder for de meget store atomkerner, som fx U og Th, hvor beskydningen med en neutron kan få atomkernen til at deformere så meget at kernekraften ikke længere kan holde atomet sammen. Den 4\n5 elektromagnetiske kraft kan nu trække de 2 dråber(atomkernen) fra hinanden, herved opnås fissionen idet den ene atomkerne splittes i 2. Når atomkernen rammes af en neutron kan den få tilført så meget energi at den overstiger den energibarriere der holder kernen sammen så den splittes. På Figur 1 ses en grafisk fremstilling af denne energibarriere. Figur 1: Herover ses en hypotetisk graf for den potentielle energi mellem fissionsprodukterne under spaltningen. For at atomkernen kan komme op til tilstand III, og derved deformere så meget at den kan fissionere, så skal der minimum tilføres en energimængde fra neutronen lig med differencen mellem E III og E I, også kaldet aktiveringsenergien. Herefter vil de 2 fissionsprodukter, nye atomkerner, via coulombfrastødningen frastøde hinanden så de kommer til tilstand V, samtidig vil den potentielle energi falde og blive frigivet i form af kinetisk energi. En analogi til Liquid-Drop modellen kan være at forestille sig en atomkerne som en elastik som holdes i begge ender af en person. Kernekraften er selve elastikken og den elektromagnetiske kraft er personen der holder i hver ende af elastikken. Hvis man trækker let i elastikken(atomkernen rammes af en neutron) vil den blive udstrækt(deformation af atomkernen), men da man trækker ganske let i elastikken vil elastikken trække sig sammen til udgangspunktet (kernekraften trækker atomkernen sammen fra deformation). Hvis man derimod trækker tilpas hårdt i begge ender af elastikken vil man på et tidspunkt have strukket den så langt ud, at elastikken sprænger (atomkernen er deformeret så meget at kernekraften ikke længere kan overvinde den elektromagnetiske kraft). I Appendix A kan en grafisk fremstilling ses i Figur 6, 7 og 8 af situationen hvor atomkernen først fissionerer, herefter i 2 tilfælde hvor den ikke fissionerer. 2.2 Fission beskrivelse Beskrivelsen vi tager udgangspunkt i, i denne generelle beskrivelse af fission omhandler fissionen af Uran-235. Fremover benævnes isotoper som U, hvor 235 angiver nukleontallet (summen af protoner og neutroner) og 92 antallet af protoner. 5\n6 Ved fussion af U deler kernen sig i en tung og en lettere kerne, og to af de hyppigste er: U + 1 0n Ba Kr n (1) U + 1 0n Xe Sr n (2) I Appendix A kan ses en graf over fissionsprodukterne for U og U i Figur 9. Frigivelsen af energi findes ved at trække massen af produkterne fra massen af reaktanterne. Umiddelbart skulle man tro at dette giver 0. Det gør det ikke, noget af massen må altså være omdannet til kinetisk energi, da masse ikke kan forsvinde, som følge af Einsteins E = mc 2, hvor der kan benyttes at 1u c 2 = 931.5MeV/u(Redegørelse for dette findes i Appendix B), hvorved at vi udfra masserne angivet i det periodiske system kan udregne den frigivede energi ved fissionsprocessen. Udregningen af frigivelsen af energi kan udføres ved at tage massen af reaktanterne subtraheret med massen af produkterne og derefter gange med 931.5M ev/u. Af reaktionskemaet i (1) og (2) ses også at der frigives 2 eller 3 neutroner ved fissionsprocessen, som igen kan fissionere et nyt atom. Der sker altså en kædereaktion, som er den grundlæggende egenskab i atomkraft. Man ønsker at styre denne kædereaktion så processen ikke løber løbsk. 2.3 Udregning af energifrigivelse Energifrigivelsen ved fissionsprocessen kan udregnes ved at at addere den fissible isotops atommasse med en neutrons masse. Herefter subtraheres dette tal med de 2 fissionprodukters atommasse og massen af 2 eller 3 neutroner, alt efter hvor mange neutroner der frigives for den individuelle fissionsproces. Denne forskel i masse mellem reaktanter og produkter, massedefekten, er den masse der er blevet frigivet som energi. Resultatet ganges med 931.5MeV/u hvorefter man har frigivelsen af energi i MeV. I næste afsnit ses en udregning af energifrigivelsen for at kunne se det som et taleksempel. Udregning af energifrigivelsen for de andre relevante fissionsprocesser kan ses i Appendix. 2.4 Energifrigivelse for U Ba Kr Udregning af energifrigivelsen for følgende reaktion: Massedefekt for ovenstående reaktion: Energifrigivelse: U + 1 0n Ba Kr n (3) m defekt = u u (4) u u 3 ( u) = u (5) u MeV u = 173.3M ev (6) 2.5 Thorium I det følgende vil vi beskrive hvordan anvendelsen af thorium adskiller sig fra normal uran-baseret fission. I LFTR er det fissible materiale faktisk ikke thorium, men uran isotopen: U. Årsagen til thorium kan bruges i en fission-reaktor er at det udnyttes at radiotaktive isotoper af et grundstof kan henfalde til en isotop af et andet grundstof, under optagelse af en neutron og β henfald. Først gennemgås den process som anvendes i et LFTR-design, hvor thorium efter den har optaget en neutron og er henfaldet til proactanium, udtrækkes via en kemisk proces og genindføres i reaktoren, efter proactanium-isotopen er henfaldet til uran. 6\n7 2.6 Med kemisk udtrækning fissibelt produkt T h + 1 0n (7) T h (8) β P a (9) β U (10) Bemærk at man foretager en kemisk udtrækning af P a som opbevares seperat fra reaktoren, for derved at undgå en neutronindfangning, da man ved en neutronindfangning vil ende med en ikke-fissibel uranisotop som det ses i afsnit 2.8. Når P a har foretaget et β henfald, har man den fissible U-isotop, som så genindføres i reaktoren. Det er altså ikke T h i sig selv der bliver fissioneret, men produktet U som er det fissible materiale. Det ses at der er brug for en neutronkilde til at give det fissible produkt, og en egnet neutron-kilde er her U. I næste afsnit forklares hvad et β henfald er. 2.7 β henfald β henfald er en transformation af en neutron ved følgende process n 0 p + + e + v e (11) Resultatet giver altså en proton, elektron og en antineutrino. Ved et β henfald bliver en neutron omdannet til en proton ved udsendelse af en elektron og en antineutrino. Nukleonantallet forbliver uændret for en atomkerne. β henfald sker for kerner hvor neutron-til-proton forholdet er for stort til stabilitet. Helt generelt kan man udregne om et β henfald kan lade sig gøre hvis atomkernens masse, som man forventer af et β henfald til, er mindre end start atomkernens masse. For den omdannelse af T h P a U, er masserne således (masserne under brøkstregen): T h u P a u U u 2.8 Uden kemisk udtrækning Ikke fissibelt produkt I dette afsnit kan man se hvad der sker hvis man ikke laver en kemisk udtrækning af proactanium. Her er slutproduktet U, en ikke-fissible uran-isotop. (12) T h + 1 0n (13) T h (14) β P a + 1 0n (15) P a (16) β U (17) 3 LFTR Vs. Nuværende uran baserede værker, traditionelle reaktorer (TR) De reaktordesigns der i dag er aktive verden over, blev udtænkt i en tid hvor det umiddelbare mål var at udvinde materiale til atomvåben. Derfor tænkte man ikke helt så meget over hvor effektive de var i forhold til produktionen af elektricitet, eller hvilket affald man endte med, da man valgte designs. Tiderne har dog ændret sig, i dag er værkernes primære formål at producere elektricitet, dette ændrer på forudsætningerne man bør vælge reaktordesignet ud fra. Derfor vil vi prøve at sammenligne de reaktorer vi har i dag, med LFTR som vi mener er et godt bud på fremtidens reaktordesign. 7\n8 Det første man meget naturligt kunne se på, er forekomsten af fissionsmaterialet. Uran, som er det man bruger i en TR, forekomsten på jorden er ca. 0.2%, hvoraf kun 0.7% af uranen er 235 U. Hvor indholdet af thorium, som er udgangspunktet i LFTR er ca. 0.5%, her er 232 T h den eneste naturlige, og netop denne isotop som man bruger i fissionen. Her er der ikke tale om den store forskel, så udelukkende på udvindingen kan man ikke fremhæve LFTR som fremtiden. Denne lighed stopper dog ved ressourceudvindingen. For hvor thoriummet når det er udvundet er klar til brug i reaktoren, så skal uranen først beriges (øge koncentrationen af 235 U), hvilket i sig selv koster energi. Her skal det dog nævnes at for LFTR kan startes, er man nødt til at have en vis mængde 233 til at sætte fissionscyklussen i gang. Men det er i selve fissionen, den store forskel viser sig. Effektiviteten i LFTR er meget højere end i en TR, da temperaturen i en LFTR vil ligge omkring 1200K, hvor man i en Trykvandsreaktor (PWR) som er den mest almindelige reaktor type kun har en temperatur på omkring 615K. Dette gør at LFTR er langt mere effektiv. Endeligt så er der forskellen i det affaldsmateriale man ender med, når processen er færdig. TR reaktorer bruger 235 U og 239 P u, som har henholdsvis 1:6 og 1:2 som capture-to-fission værdier. Dette medfører at der skabes mere spildmateriale end i LFTR, hvor capture-to-fission værdien er 1:10. I en TR ender man med 238 U, 235 U, plutonium og nogle fissionsprodukter, som alt sammen skal opbevares i meget lang tid, grundet lange halveringstider. I LFTR ender man derimod med et affaldsprodukt hvoraf 83% efter kort tid er stabilt og er ufarlige efter 10 år. De sidste 17% skal opbevares i 300 år. I Appendix i Figur 10 kan ses en sammenligning af LFTR vs. TR. Når man kigger på de to reaktores opbygning er der også en markant forskel. De reaktorer vi bruger i dag, benytter vand til at overføre varmen fra det 1. kredsløb, men da der er op til 615K i en reaktor, er man nødt til at skabe et vis tryk for at undgå at vandet fordamper. Dette er ikke nødvendigt i LFTR, da der ikke er vand indvoldveret i 1. kredsløb, hvilket tillader processen at køre under atmosfærisk tryk. Der er en økonomisk ulempe i at have det store tryk i en reaktor. Selve konstruktionen af reaktoren er meget dyr, fordi man er nød til at bygge et system som kan holde til det store tryk, også i tilfælde af en ulykke. Et væsentlig punkt at sammenligne er hvad der sker i tilfælde af en ulykke. I MSRE afsnittet, afsnit 4, er der beskrevet ulykkesforløbet for LFTR, men en af de væsentlige ting er at 135 Xe og andre gasser, bliver fjernet fra reaktoren løbende. I TR er fissions materialerne på fast form, hvilket betyder at det ikke er muligt at fjerne de gasser der opstår under fissionen, specielt 135 Xe er et problem, da den absorbere neutroner ret kraftigt og derved nedsætter effektiviteten af fissionen. Gasserne bliver fjernet når reaktoren lukkes ned for vedligeholdelse, men sker der en ulykke hvor reaktoren eksplodere, hvilket er muligt grundet det meget høje tryk, så vil disse radioaktive gasser sprede sig ud i atmosfæren. Dette var netop det der skete ved ulykken i Tjernobyl. 4 Molten Salt Reactor Experiment (MSRE) MSRE var et forsøg på at lave en reaktor hvor hele fissions processen foregik på væskeform. Forsøget startede med udgangspunkt i normalt beriget 235 U, men endte med at vise lovende resultater med materialet thorium. Eksperimentet var en efterfølger til The Aircraft Reactor Experiment (ARE). Med ARE forsøgte man at udnytte muligheden for at skalere denne reaktortype, så man kunne bruge den i fly, på daværende tidspunkt for at transportere bomber over længere distancer via fly, ARE blev dog overhalet indenom af missilprogrammer, som gjorde det muligt at bombe mål langt væk, uden behovet for at transportere bomben med fly. Det lykkedes dog med ARE at lave en thorium reaktor der var fuld funktionel, som kørte i 100 timer med den højeste opnåede temperatur nogensinde omkring 1150K. Da ARE blev lukket, opstod MSRE da flere forskere fra ARE havde fået øjnene op for mulighederne i en MSR. MSRE havde hjemme i Oak Ridge National Laboratory, hvor eksperimentet kørte op gennem 60 erne. Idéen var at lave en simpel og pålidelig reaktor, for at vise teknologien virkede, med samme effekt som de allerede eksisterende atomreaktorer. Derudover skulle den stadig var sikker, pålidelig og man skulle 8\n9 kunne vedligeholde den uden store driftforstyrrelser som kendetegnede de eksisterende reaktortyper. 4.1 Sådan fungerede den Figur 2: I reaktorkernen blev 235 U eller 233 U opløst i det flydende salt, efterhånden som fissionen forløb. Der blev udviklet varme og frie neutroner, som i thorium versionen (forklares senere) optages af thorium der henfalder til 233 U (se fissions afsnittet). Den varme væske blev sendt rundt af en brændstofpumpe i det 1. kredsløb, hvor det udvekslede varme via et radiator lignede system til et nyt kredsløb. Denne brændstofpumpe var bygget så den lod 135 Xe slippe ud af saltet, hvilket gjorde at mængden af neutroner der blev indfanget af Xenonen i fissionsprocessen blev væsentligt nedsat. Det 2. kredsløb, der bestod af flydende salt, men ikke radioaktivt, fungerede kun som et mellemled, hvis formål var at opvarme det 3. kredsløb. Det 3. kredsløb indeholdte helium der blev varmet op og drev en turbine til en generator der producerede el. Alt metal der var i kontakt med saltet var lavet af Hastelloy-N, da dette kunne modstå oxidation fra saltet, ved temperaturer under 1100K. Alle rør og ventiler i de to første kredsløb var forsynet med elektroniske varmeapparater for at holde saltet flydende når reaktoren ikke var aktiv. I radiatorsystemet mellem kredsløb 2 og 3, var der installeret døre som lukker for gas gennemstrømningen, hvis gennemstrømningen af saltet stopper, for ligeledes at undgå saltet stivner, da gassen afkøler det. I de to første kredsløb er der implementeret sikkerhedssystemer. Sikkerhedssystemet består i en Freeze Plug, en klump salt der holdes afkølet og dermed i fast form af et kølingssystem der konstant løber koldt luft gennem. Hvis det skulle ske at reaktoren løber løbsk og overopheder, så ville denne prop smelte, alt det flydende salt vil så løbe ud af reaktoren og ned i en nødtank, derved vil fissionsprocessen afsluttes og en nødsituation vil være afværget. Det samme ville ske ved en strømafbrydelse da pumperne i kølingssystemet så igen vil slå fra. Skulle strømmen vende tilbage eller man på anden vis erfarer at der ikke længere er nogen risiko, er det muligt at varme saltet op igen og pumpe det tilbage i reaktoren. 9\n10 4.2 Hvordan gik det MSRE Designet af MSRE startede i sommeren 1960, 18 måneder efter startede fabrikationen af Hastelloy-N komponenterne. Det viste sig at være problemer med at producere grafitten til kernen, men i 1963 var alle komponenterne klar til at samle reaktorkernen. Påfyldningen af saltet blev færdig i sommeren 1964 og MSRE kunne dermed påbegynde den eksperimentelle del af projektet, som kørte frem til I den periode lykkedes det at opnå alle de mål der på forhånd var blevet sat for forsøget. Inden man kunne afprøven reaktoren med radioaktivt indhold, gennemgik man omkring 1000 timer forudgående tests af systemets holdbarhed. I Juni 1965 var man klar til at starte testreaktoren med radioaktivt indhold. På dette tidspunkt brugte man beriget 235 U, thorium var altså ikke en del af processen. Efter at have testet systemet uden at udvinde energi fra reaktoren, blev den lukket ned for at gøre de sidste forberedelser, inden at energi produktionen kunne startes. I Januar 1966 forsøgte man at teste reaktorens fulde potentiale. Kun få timer efter start måtte reaktoren lukkes ned, da ventiler og filter i off-gas systemet 1 blev tilstoppet. Det viste sig at skyldes olie der var sluppet ind i off-gas røret, hvor det var blevet varmet op og udsat for stråling, for derefter at stoppe filteret. Man løste dette ved at installerede et større partikelfilter, et stykke længere nede i røret, for at fjerne partikler det var store nok til at tilstoppe det lille filter. At finde fejlen og derefter udvikle samt bygge et bedre system, tog næsten 3 måneder, men så var man igen klar til at forsøge igen. Man havde yderligere nogle få problemer, imens trinvis øgede kraften fra reaktoren. Grunden til den trinvise fremgang var, at man ønskede at kunne overvåge processen og holde styr på hvordan Xe opførte sig, og hvordan saltets kemi eventuelt ændredede sig i takt med kraften blev øget. Det viste sig i de sidste trin at, varmeudvekslingen mellem 2. og 3. kredsløb ikke var så god som man først have forventet, hvilket betød at den maksimale energiudvinding, for at undgå overophedning af reaktoren, blev nedsat fra de forventede 10 MW til 8 MW. I maj 1966 opnåede man fuld kraft. Kort efter blev reaktoren lukket ned, da kontrolsystemer viste at der var en læk ud i atmosfæren. Undersøgelser fandt dog ingen lækage og reaktoren forsatte på fuld kraft. I juli måtte man øjeblikkeligt lukke ned for reaktoren igen, da hovedblæseren i kølesystemet gik i stykker. Dette blev direkte og indirekte årsag til en længere lukning af reaktoren, da fejlen på blæseren også viste sig at være tilstede på reservedelene, så man måtte anskaffe sig helt nyproducerede blæsere. Ventetiden udnyttede man til at erstatte flere slidte og videreudviklede nye dele. Under denne vedligeholdelse blev brændstofpumpen, ved et uheld, overfyld med salt, som løb ud i off-gas røret og frøs til. Dette skulle vise sig at skabe en del problemer. Da man i oktober fik den ene af to nye blæsere, og igen startede reaktoren, skabte off-gas røret problemer grundet rester at salt der stadig sad i røret. Man lukkede igen reaktoren ned, rensede røret ved at varme det op og denne gang sendte denne gang tryk igennem for at få saltet ud. I mellemtiden var den anden blæser blevet klar, og blev installeret. Da reaktoren igen blev startet op, var det med forventninger om indenfor kort tid at ramme fuld output. Endnu en gang måtte man dog lukke reaktoren ned grundet off-gas røret. Denne gang valgte man at åbne røret, hvor man fandt salt steder hvor varmeapparaterne ikke havde været effektive nok. Dette blev fjernet og reaktoren var igen klar. Midt december 1966 startede man igen reaktoren op på fuld kraft i 30 dage, hvorefter man foretog et planlagt eftersyn af de nye blæsere da de ramte 1000 timers kørsel. Under dette eftersyn blev enkelte dele udskiftet, da man havde udviklet bedre alternativer, samtidig tilføjede man endnu et partikelfilter til off-gas røret. Ved opstart af reaktoren i januar 1967, viste det sig at man nu havde fået has med de problemer som gentagne gange havde skabt forsinkelser i sidste halvdel af Reaktoren kørte nu gennem de næste 15 måneder, hvor den var aktiv 80% af tiden, kun afbrudt af planlagt vedligeholdelse og eksperimentelle undersøgelser. Ud af de 15 måneder var 6 af dem uden afbrydelser, da man tilsatte 18 kapsler 235 U svarende til 1527g, for derefter ikke at tilføje yderligere de næste 6 måneder. Dette var for at få et indblik i 235 U capture-to-fission værdi. Den 26 marts lukkede man reaktoren ned, hvilket blev enden på driften med 235 U. Man havde opnået de mål man havde sat for MSRE i forhold til 235 U. 1 Et system der lader gas slippe ud af brændstofpumpen. 10\n11 I mellemtiden havde man i flere måneder haft gang i idéen om at bruge 233 U som brændstof i MSRE, hvilket havde været hele grundidéen i ARE, så MSRE blev udvidet til også at omhandle 233 U. Man ville teste 233 U evne som erstatning for 235 U i reaktoren, samtidig med at opnå et bedre kendskab til 233 U s nukleare egenskaber. Det var muligt at genbruge faciliteterne, det var dog nødvendigt at erstatte saltet fra 235 U forsøget, med nyt salt der ikke indholdt nogle affaldsprodukter. Det tog et par måneder at få gjort MSRE s reaktor klar, da det var nødvendigt at sørge for der ingen efterladenskaber var fra de tidligere forsøg. I Oktober 1968 blev MSRE den første reaktor der brugte 233 U som brændstof. Under de første test, hvor man ikke udvandt energi af processen, blev de forudsete neutronegenskaber for 233 U bekræftet. Dog konstaterede man at saltets fysiske egenskaber blev ændret, så der opstod mere gas i brændstofpumpen end man før havde oplevet. Få at undgå at denne gas blev sendt rundt i kredsløbet, blev løsningen at sætte hastigheden ned på pumpen. Efter at have løst disse problemer, kørte reaktoren på fuld kraft i flere måneder. Det gav også en god mulighed for at undersøge 233 U s capture-to-fission ratio i denne reaktor, hvilket var grunden til man havde forlænget MSRE. De sidste måneder af MSRE blev brugt til at kortlægge og undersøge fjernelsen af xenon, aflejringer af fissions produkter og tritiums adfærd. I December 1969 blev reaktoren endeligt lukket ned og sat på standby i omkring 1 år. Forskerne på projektet forsøgte at finde investerings partnere, men da det ikke lykkedes lukkede man endegyldigt MSRE. 4.3 Hvad man fik ud af MSRE Den største og nok også vigtigste konklusion var, at MSR var en brugbar og levedygtig reaktor. Den løb af flere omgange, i hvad der kan betragtes som længere perioder uden stop eller problemer. Derudover var vedligeholdelsen sikker og man oplevede ikke store forsinkelser. I forhold til selve opbygningen af reaktorer, fik man også afklaret flere vigtige spørgsmål. Man viste at saltet ikke tog skade af strålingen, samtidig med at det ikke gjorde skade på grafitten. Man kunne udskille ædelgasser via et spray-system hvilket medførte at man kunne nedbringe 135 Xe forgiftningen med en faktor 6, mens hovedparten af spaltningsprodukterne forblev stabile i saltet. Tilsætningen og udtagning af uran var nem og uden komplikationer. Man fik samtidig bekræftet flere af de forud beregnede værdier og fandt 233 U, når det absorbere en langsom neutron, havde 92% chance for at fissionere, hvilket gav en capture-to-fission værdi til at være 1:10, mod 235 U s 1:6 og 239 P u s 1:2. En af overraskelserne var at man fandt revner og krakeleringer i flere af de metalflader der var i kontakt med saltet. Dette var meget kritisk for hele projektet, men der blev dog fundet en løsning, ved at tilføre lidt titanium til Hastelloy-N legeringen. At reaktoren formåede være aktiv i 80% af tiden, over 15 måneder, var yderst bemærkelsesværdi sammenlignet med andre reaktorer på samme udviklingsniveau. Det viste sig at der ikke var de store problemer i at håndtere det smeltede salt, hvilket var et af de punkter som skeptikere ellers havde understreget ville udgøre et problem med datidens teknologi. Selvom man gennem MSRE fandt flere muligheder for forbedringer, så viste de vigtigste komponenter sig at virke upåklageligt. 4.4 MSR i dag LFTR Siden MSRE har man ikke bygget flere MSR, men der er blevet udviklet teoretiske reaktorer på idéen, specielt med henblik for at lade reaktoren køre på thorium. Disse reaktorer er blevet kaldt LFTR. Princippet er det samme som i MSRE, men her er det thorium der bruges som brændstof. Der skal blot bruges 233 U til at starte fissionen. Selvom designet har ikke ændret sig markant, har man dog fundet på forbedringer. Rørene er i dag mulige at bygge så det inderste lag, altså den flade der er i kontakt med saltet er grafit, hvilket betyder at man undgår de kritiske krakeleringer der blev observeret i MSRE. Udenpå grafitten ligger et lag keramik som fungerer som isolation. For at kunne bære den relativt tunge salt, er der uden på keramikken den 11\n12 Figur 3: Flow Diagram over LFTR som den ville se ud i dag. HastelloyN legering som også er kendt fra MSRE. Tilsidst er røret omsluttet af microtherm 2 for at isolere yderligere. Der er som sagt ikke bygget en hel fungerende LFTR, men man har i Frankrig lavet et eksperiment, hvor man testede effektiviteten af det 1. Kredsløb i en LFTR, med fokus på effektiviteten af varmeledningen fra 1. til 2. kredsløb. Her noterede man, at med de nye rør var der kun et varmetab på 0.013% i det 1. kredsløb. Derudover er idéen at man tilslutter et kemisk renseanlæg, til det 1. kredsløb hvor man så kører indholdet igennem ca. hver tiende dag, for at udskille affaldsstoffer og på den måde forlænge levetiden markant. 5 Udvinding af uran og thorium fra jordskorpen Uran og thorium er begge kandidater til brug som brændstof indenfor atomenergi, og her vil vi gerne beskrive forskellen mellem udvinding af uran og udvinding af thorium. 5.1 Uran i skorpen Uran findes i jordskorpen i koncentrationen 2,7 g/t skorpe. Af denne meget lille koncentration er ca. 99,3% uran-isotopen 238 U og 0,7% 235 U. Den isotop, som eksisterende reaktorer skal bruge er som nævnt tidligere 235 U, det vil sige at der er meget lidt uran til brug i disse reaktorer i skorpen. For at udvinde uranen af skorpen, skal der fjernes enorme mængder jord, i forhold til en lille gevinst af uran. De mest udbredte former for udvinding er den åbne mine og en udvaskning af uranen via lange bor ned i undergrunden, på engelsk kaldet in situ leaching. Af de to metoder skaber den åbne mine den største mængde af spild-materiale i form af al det ekstra materiale der går til bearbejdningen. Det kan undgås ved udvaskningen, som kemisk opløser uranen mens den er i jorden, for derefter at pumpe den op til et samlingsværk. Det, at metoden beror på at pumpe kemikalier ud i jorden gør, at der er skarpe krav for hvilke områder teknikken kan bruges og i hvilke den ikke kan, for at undgå forurening af grundvandet i det nærliggende område. Der er altså ulemper og fordele ved begge metoder: den åbne mine forurener ikke jorden unødigt, hvorimod udvaskningen ikke udsætter mandskabet for samme risiko for radioaktiv stråling. Når uranen er blevet udvundet fra jorden, skal den videre til et berigelsesværk, for at hæve procentdelen af 235 U, til omkring 20%. 2 Isolerings materiale. 12\n13 5.2 Thorium i skorpen Koncentrationen af thorium i skorpen ligger på omkring 10 g/t, altså omtrent 3 gange så høj som uran s. Af denne mængde er 232 T h den eneste naturligt fremkommende isotop, hvilket er præcis den isotop der kan bruges i en LFTR. Der er altså ikke behov for en berigelsesproces som der er for uran, når vi ser på thorium. Udvindingen af thorium foregår blandt andet fra tungtsandsforekomster af monazit, som kan indeholde op mod 9% af thoriumforbindelsen T ho 2. Ydermere er der kendskab til 3000 ton thorium som er blevet deponeret i Nevadaørkenen, og professor emeritus i geologi Henning Sørensen skrev i en artikel til Politiken d. 10/ at der er en fremkomst på mindst ton thorium i Narsaq området i sydgrønland, hvis energiindhold svarer til i hvert fald 200 milliarder ton olie (det estimeres at vi har ca 170 milliarder ton olie tilbage på globalt plan). Desuden estimerer han at der kan være mulighed for at udvinde op mod 2 millioner ton fra området. Han kalder fremkomsten for verdens måske største. Vi kan konkludere at der er en større mængde brændstof til LFTR, end der er til uran-reaktorerne. Der er dog en forkomst af uran i havene på 4 mia. tons, hvor der på land er 20 mio. tons. Uran fra havene kan udvindes til den dobbelte pris end hvis det var udvundet fra land. I Appendix E. 6 Det radioaktive affald Et af de store problemer for samfundets accept af atomreaktorer er det radioaktive affald, da det er problematisk at komme af med. Atomaffald er inddelt i 4 klassificeringer, på engelsk benævnt ved: transuranic waste (TRU), high-level waste (HLW), spent nuclear fuel (SNF) og low-level waste (LLW). 6.1 Transuranic waste, TRU Man har defineret TRU som nuklider med halveringstider større end 20 år, atomnumre større end 92 og radioaktiv koncentration større end 100 nanocurie pr gram affald. Udstyr og brændstof der er forurenet med disse nuklider hører også under denne kategori. 6.2 High level waste, HLW, og oparbejdning af spent nuclear fuel, SNF En proces som Frankrig har udnyttet og er blevet den nation med størst indblik i er oparbejdning af deres brugte brændstof, deres SNF. Når atomkernen har stået og produceret energi så længe at uranen i kernen er mere eller mindre brændt ud, kan man tage brændstoffet og sortere trans-uranerne fra. Disse kan ikke bruges til noget videre, og bliver sendt til deponering. Hvad der så er tilbage er uran- og plutonium-isotoper, som stadig kan bruges i som brændstof i kernen, samt en masse stof som ikke kan bruges. Dette andet stof er hvad vi definerer som HLW. Eksempelvist er HLW den væske der bliver brugt under oparbejdningen, og også ethvert fast materiale brugt i processen, forudsat at materialerne indeholder fissionsprodukter fra oparbejdningen i tilstrækkelige koncentrationer. Hvornår en koncentration er tilstrækkelig høj er defineret forskelligt alt afhængigt af hvilket land eller stat man befinder sig i. Oparbejdningsprocessen i sig selv er i nogle lande dømt farlig og upålidelig, men Frankrigs resultater med processen er vellykkede, der har endnu ikke været nogen ulykker eller uheld i forbindelse med den. Ydermere hører bestrålet og/eller brugt reaktorbrændstof som ikke kan genbruges i kernen også under definitionen. 6.3 Low level waste Den sidste klassificering er LLW, hvilket er det affald som ikke hører under nogle af de andre tre. Det vil for det meste sige halveringstider under 20 år, atomnumre mindre end 92 og radioaktivitet under de 100 nanocurie pr gram affald. 6.4 Deponering og planlægning Man har diskuteret hvad der skal gøres ved alt dette affald, som vi uundgåeligt - med de nuværende reaktorer - kommer til at opbygge mere og mere af i fremtiden. Blandt andet er det blevet foreslået at 13\n14 skyde det ud i rummet, eller at sende det ned under den arktiske iskappe. Disse to metoder er dog aldrig kommet længere end til tegnebrættet, grundet de høje risici og den store finansielle opbakning der kræves til dette. At grave affaldet ned i jorden er den billigste og sikreste metode til bortskaffelse af affaldet. For USA s vedkommende er det den eneste idé der er blevet fulgt til dørs. I 1999 åbnede USA WIPP, Waste Isolation Pilot Plant, et kammer på m3, 655 meter under jorden, som ligger 41 km nordøst for en by der hedder Carlsbad i New Mexico. Dette facilitet har licens til at lagre TRU affald, og bliver hovedsageligt brugt til affald der er forurenet med plutonium. De tre andre kategorier er stadig uden en officiel lagerfacilitet i USA. Yucca Mountain blev i 2002 godkendt af USA s senat til acceptabelt område til oplagring af HLW og SNF, men efter præsidentskiftet har planerne om at konstruere et lagerfacilitet i området fået modgang, og Yucca Mountain rummer i dag stadig ingen fungerende lagerfaciliteter. Højradioaktivt affald bliver oplagret individuelt for de instanser som producerer sådant affald, i dertil egnede kamre eller containere. Ligeledes gælder det for LLW, men dette ses ikke som et større problem. Problemet med al dette affald er at de faciliteter vi bygger til dem skal holde i mere end år, da det er den tid der går før affaldet fra reaktoren ikke længere er sundhedsskadeligt, i hvert fald i tilfældet med TRU. Der er ingen konstruktioner vi har bygget der har holdt så længe, og endnu færre, der er blevet testet over så lange perioder. En måde at undgå disse lange perioder er at skifte brændstoffet over til thorium. Affaldet herfra uskadeliggøres efter ca. 300 år, en periode som er langt mere overskuelig fra et konstruktionsmæssigt og logistisk synspunkt. Man kan overveje, med perioder i størrelsesordenen år, om der kommer et kritisk punkt for vi ikke har mere plads til at grave affaldet ned, alt afhængigt af hvor meget radioaktivt affald vi producerer i løbet af den tid. Oparbejdningsprocessen mindsker kraftigt mængden af materiale der skal graves ned, men ikke desto mindre skal det stadig ligge dernede i uoverskueligt lange perioder før det er helt ufarligt. Samlet kan vi sige at TRU affald kræver ganske enkelt meget længere tid end affaldet fra LFTR, og meget mere arbejde for at kunne blive afskaffet på fornuftig vis. Med hensyn til HLW og SNF får vi langt mindre SNF fra thorium-reaktoren LFTR end fra én baseret på uran, fx light water reactor hvor brændstofforbrændings effektiviteten for LFTR ligger på mere end 95%, hvorimod den for LWR ligger på mindre end 1%. 7 Risici ved atomkraft I lyset af ulykker som Tjernobyl of Three Mile Island så er det helt essentielt også at omtale de risici der er ved drift af et atomkraftværk. I tidligere afsnit har der været omtalt affald og våbenplutonium, som også er væsentlig risicis der skal overvejes ved atomkraft. Dels skal der tages en fornuftig beslutning om affaldshåndtering til de langlivede radioaktive affaldsstoffer og der skal også vurderes hvordan man vil undgå spredning af potentiel våbenplutonium enten til atombombeproduktion eller til en beskidt bombe 3. Med den nuværende ulykke på Fukushima i Japan, så er vi klar over at ulykken er sket, men på nuværende tidspunkt er det svært at beskrive forløbet udover det er forårsaget af et af de mest voldsomme jordskælv nogensinde registreret og en efterfølgende tsunami. Selve forløbet er stort set umulig at beskrive da medierne i øjeblikket er fyldt med sporadiske meldinger som er i modstrid med tidligere oplysninger, og selvudnævnte eksperter der gætter på hvad der sker og ikke sker. 7.1 Affald og våbenplutonium For affaldet fra en MSR så er 83% af det ufarligt efter 10 år. De resterende 17% skal opbevares i omkring 300 år. Det er også her værd at bemærke da der 100% effektivitet af det brugte brændsel, naturligt thorium. Så hvis der bruges 1 ton Th, så er der 1 ton affald. For de eksisterende reaktortyper, så er der en meget stor affaldsmængde. Ud af 250 tons naturligt uran, som så først skal beriges så det kan bruges i reaktorene. Så er der af 250 ton kun 35 tons reaktoregnet materiale tilbage, og 215 tons radioaktivtaffald som allerede her er ubrugeligt og direkte skal deponeres. 3 Detonation af sprængstof omgivet af radioaktivt materiale, således at radioaktivt materiale spredes udover et stort område med medfølgende strålesyge og død 14\n15 En helt væsentlig fordel ved LFTR-designet er at det ikke er våbenplutonium indvoldveret i fissionprocessen da der som der ses tidligere i projektet i beskrivelsen af fissionprocessen for LFTR kun er 233 U og 232 T h. Våbenplutonium produceres udfra 235 U og 238 U. 7.2 Nedsmeltning 7.3 Tjernobyl og Three Mile Island Tjernobyl Ved ulykken i Tjernobyl var det en eksplosion i reaktoren der var årsag til ulykken. Her er fordelen ved LFTR at der ikke er noget højt tryk i reaktoren, hvilket betyder den ikke kan eksplodere. Derudover så er det en stor fordel at man i LFTR ikke bruger vand som moderator, da der ved høje temperaturer kan udvikles knaldgas 4, som er let antændeligt, og dermed kan sprænge reaktoren. Det var hvad der skete i Tjernobyl. Tjernobyl s reaktor var en såkaldt RBMK reaktor, hvor der, allerede da designforslaget blev fremlagt, var flere advarelser fra internationale eksperter om at reaktortypen var særlig risikabel og havde stor risiko for uheld. Der er stadig tvivl om hvad uheldet skyldtes, da oplysninger stadig tilbageholdes af Sovjets. Der er dog ingen tvivl om at adskillige sikkerhedssystemer blev tilsidesat, men også selve RBMK designet var særdeles riskikabelt. RBMK har en meget høj positiv void koefficient, hvilket gør at hvis kølevæsken forsvinder eller temperaturen stiger, så stiger antallet af fissionreaktioner, hvilket gør at hvis kølevæsken forsvinder gør det problemet endnu værre, kædereaktionen løber løbsk Three Mile Island Ved Three Mile Island startede problemerne i kølesystemet. Kølevandet kunne ikke længere holdes koldt, så reaktoren påbegyndte automatisk nedlukning. Da turbinerne samtidig stoppede med at køre, kunne den eksisterende varme fra reaktoren ikke ledes væk, derfor begyndte kernen at blive endnu varmere. Derefter slog reserve-systemet til, men her var der pga. vedligeholdelsesarbejde lukket for sprinklersystemet der skulle nedkøle reaktoren (Ifølge vedligeholdelsesprocedurene skulle reaktoren være lukket ned under en vedligeholdelse af backup-systemet, hvilket ikke var sket). Derefter steg trykket i reaktoren, hvilket fik en nødventil til at åbne, for at lette trykket. Pga. en mekanisk fejl, lukkede denne ventil sig ikke automatisk igen, dette betød at kølevandet blev ved med at fordampe, og derfor ikke kølede kernen. Herefter så var der nogle fejlagtige målinger der fik teknikkerne til at tro at kernen nu var ordentlig nedkølet, disse målinger fik dem til at slukke for nødkølingsanlægget. Kernen nedsmeltede delvis, og den stråling som omgivelserne blev udsat for var ikke mere end ved en røngtenundersøgelse ved en tandlæge. En af de store frygter ved atomkraftsreaktorer hvor vand fungere som moderatoren er at man kan miste vandet. Når temperaturen stiger så fordamper vandet, og der er intet til at moderer kædereaktionen, og temperaturen stiger endnu mere, hvorved at kædereaktionen løber løbsk. Her er fordelen ved LFTR at freeze-plug en i bunden af reaktoren ved en tilpas høj temperatur simpelthen smelter, hvorved hele kernen flyder ud igennem bunden, til er et passivt nedkølingskar. Allerede ved at kernen løber ud og der er tale om fissionen sker i en flydende medie, så bliver der større afstand mellem det fissible-materiale. Derved kan det sikres at en nedsmeltning ikke kan ske, og temperaturen vil automatisk falde. Hvis der ikke er placeret nogen freeze-plug i bunden af reaktoren, så kan reaktoren slet ikke startes op. Fordelen er at man har et passivt sikkerhedssystem, som ikke kan være deaktiveret. 4 hydrolyse af vand 15\n16 8 Økonomi For at LFTR skal kunne konkurrere med henholdsvis Generetaion III+ og alternative energikilder, såsom vindmøller, er det ikke nok at udbyttet, miljøvenligheden og sikkerheden er på lige fod. LFTR skal også være med økonomisk. Vi vil se på generation III+ værker og vindmøller, da de er de største konkurrenter til LFTR. LFTR og generation III+ er meget ens i deres ydre, men reaktorkernerne er forskellige. LFTR har den fordel at det ikke benytter vandkøling og det er langt mere skalerbart i størrelsen. Dette medfører at LFTR har flere muligheder for placering end et Generation III Generation III+ atomkraftværk At bygge et atomkraftværk kræver en stor investering. Vi vil se på AP1000, lavet af Weestinghouse Electric Company, da det er det første generation III+ design der er blevet godkendt af NRC 5. I Florida, USA, er der blevet investeret 13 milliarder dollars* i at bygge 2 AP1000 kraftværker. Denne investering er den fulde pris, dog uden sikkerhed mod eventuelle forsinkelser. Det bliver altså en pris på 5650$/KW, hvilket er højere end prisen på tidligere atomkraftværker. AP1000 forventes at have en forlænget levetid på op til 60 år, hvilket er 20 år længere end generation III værker. I Kina arbejder man på en videreudvikling af designet hvor prisen anslås til at komme helt ned på 1000$/KW. 10% af de 5650$/KW går til O&M 6. Disse omkostninger indebærer brændstof der skal udvindes, beriges og transporteres; sikkerhed, der er en utrolig vigtig faktor. Atomkraftværker er oplagte mål for terror af åbenlyse årsager og beriget uran kan sælges for en høj pris pga. anvendelsen i atombomber og beskidte bomber. Udover disse ting skal der også et personale til at drive og vedligeholde værket. 8.2 Vindmøllepark Prisen for en off-shore vindmøllepark er i Danmark på cirka 21 millioner kr per MW. Dette svarer til 3950$/KW. Denne pris er inklusiv alt så vindmølleparken er klar til brug. Prisen er et overslag vi har fået fra Vindmølleindustrien. 20% af prisen går til O&M. I modsætning til atomkraftværker skal vindmølleparkerne ikke bruge brændstof, dette bliver jo leveret gratis af vejret. Behovet for sikkerhed er også minimal, da vindmøller langt fra har samme destruktive potentiale som atomkraftværker og materialet vindmøllerne indeholder, er besværligt at afsætte i forhold til den pris det har. Levetiden for en sådan park forventes at være på 20 år. 8.3 LFTR Det forventes at LFTR kan bygges og drives for 2/3 af prisen for et generation III+, hvilket bringer det ned på 3770$/KW. Denne pris er både konkurrence dygtig med AP1000 og vindmølleparker. LFTR skal ikke bruge det samme trykkammer som en TR, hvilket gør at der en masse penge at spare. Da LFTR ikke bruger vandkøling og er langt mere skalerbart end AP1000 betyder det at LFTR har mange flere muligheder for placering. Derudover er der ikke et lige så stort behov for sikkerhed da der ikke produceres våbenplutonium, samt at reaktoren ikke er optimalt mål for terror. For at holde værket kørende skal der kun bruges 1/3 af personalet der skal til for at drive AP1000, hvilket igen giver store besparelser. Protoypen der blev bygget i 1964 havde også en anden fordel; man kunne stoppe og starte reaktoren på kort varsel hvilket gør vedligeholdelse og inspektion ikke påvirker 5 Nuclear Regulatory Commision, U.S. 6 Operating and Maintenance, drift og vedligeholdelse. 16\n17 driften i samme grad som normale reaktorer. LFTR forventes ligesom AP1000 at havde en levetid på op til 60 år. Den forventede levetid for AP1000 og LFTR er dog kun gisninger, det er sandsynligt at deres levetid vil være på 40 år som nuværende atomkræftværker. Figur 4: Denne graf viser $/KW igennem 120 år for de 3 forskellige typer. På Figur 4 ses det tydeligt at LFTR vil være det åbenlyse valg økonomisk. Fra start af kræver LFTR en mindre investering end både AP1000 og en vindmøllepark. De første 40 år følges AP1000 og vindmølleparkerne, men parkernes korte levetid gør at de stiger hurtigere end AP1000. Hvis levetiden på vindmøller kan forøges kan de blive utrolig effektive konkurrenter, men som de er nu kan de ikke betale sig. AP1000 kræver mere personale, sikkerhed og specifikke lokationer, samt dyrere dele, trykkammer m.m., hvilket gør det dyrere end LFTR. Denne graf er selvfølgelig langt fra endelig. 120 år er lang tid specielt når man ser på den eksponentielle teknologiske udvikling. Den nye negative holdning til atomkraft kan betyde at vindmølleindustrien vil få ny fremdrift, så vindmøller bliver langt mere konkurrencedygtige. Hvor fx Vestas aktien er steget med 4.3% under krisen i Japan. Generation IV er også på tegnebrættet og der vil der være mulighed for at bruge thorium, hvilket gør det til en stor konkurrent til LFTR. Desuden bygger disse tal på en prototype. Selvom denne prototype var velfungerende er det stadig ikke nok til at komme med et præcist bud på hvordan LFTR ville fungere kommercielt. Som thorium bliver mere og mere anvendeligt vil prisen på materialet ændre sig, hvilket kan betyde at det bliver dyrere at få brændstof til LFTR. På papiret virker LFTR ikke blot som en konkurrent, men nærmere en erstatning til kommercielle atomkraftværker, men det er endnu ikke blevet sat i praksis. 17\n18 9 Konklusion Vi har langt større mængde tilgængeligt thorium end uran. Thorium er nemt at finde, der er store mængder på jorden og skanninger viser der lige så findes store mængder på månen. Det er naturligt mindre radioaktivt end uran, hvilket gør det sikrere at udvinde. LFTR producerer højere netto energi og de har højere effektivitet end fx en LWR, der opererer på uran. Des højere effektivitet der er, des mindre bliver mængden af affald efterfølgende. Dette mener vi vil gøre at LFTR vil vinde frem i meningsmålingerne fra samfundet, og har en mulighed for at smide samfundets frygt for radioaktiv energi væk. En højere brændstof effektivitet gør også at der er mindre affald til deponering, hvilket bare gør reaktoren mere elskelig. LFTR er nøglen til at producere vores energi vha. atomdrevne elværker, uden at rejse befolkningens vrede mod radioaktiviteten. Der er store diskussioner om hvorvidt atomenergi er det rigtige at satse på når man står konfronteret med CO 2 problemet, men vi har vist at energimæssigt såvel som prismæssigt kan LFTR bedre betale sig end en generation III+ reaktor. LFTR kan endda konkurrere med prisen for vindmølleparker, mens den tilbyder en konstant energiforsyning. Vi har sammenlignet sikkerhed med tidligere forudlykkede værker og pointeret da LFTR ikke behøver vandkøling, samt er meget fleksibel mht. dens størrelse, udgør en minimal fare. Dette skyldes blandt andet at LFTR er mere alsidig med hensyn til placering så man kan undgå eventuelle naturkatastrofer. MSRE viste at der mulighed i at udvinde vores globale energi fra disse reaktorer. Teknologien eksisterede for 50 år siden, så med nutidens forskning samt forbedrede materialer skulle det være muligt at optimere de gamle planer og få endnu mere ud af teknologien. Som der ser ud er det en mulig fremtid med konstant energiforsyning der samtidig er økonomisk rentabel. Vi er alle spændte på hvorvidt LFTR teknologien kan leve op til drømmen fremstillet med denne rapport. Med mængden af brændsel tilgængeligt samt den lovende effektivitet virker LFTR som et oplagt alternativ, men vi frygter at den seneste politiske drejning kan sætte en kæp hjulet for fremtidigere invisteringer. Som den forfærdelige ulykke i Japan kom i globalt søgelys, fik EU en hård dagsorden imod atomkraft. Alle atomreaktorer i EU skal lukkes. Denne plan virker meget ekstrem og hvordan den vil realiseres er stadig uklart. Mange lande i EU bruger atomkraft og med de alternativer vi har i dag virker planen urealistisk, hvis man samtidig vil mindske CO 2 udslip. Vi håber dog at man i fremtiden vil få øjnene op for potentialet i LFTR og indse at hvis vi skal have ren, billig og pålidelig energi, så er atomkraft, specifikt LFTR, øjensynligt vores bedste mulighed! 18\n19 10 Appendix A Figurer Figur 5: Herover ses en forklaring til de symboler der bruges i Figur 6, 7 og 8. Figur 6: Herover ses en atomkerne som rammes af en neutron, hvor atomkernen så efterfølgende deformere til kritisk deformation. Atomkernen fissionere herefter i 2 mindre kerner med udsendelsen af 3 neutroner. Figur 7: Herover ses en atomkerne som rammes af en neutron, atomkernen deformere så efterfølgende en smule og udsender gamma-stråling, efterfølgende trækker kernen sig sammen under udsendelse af gamma-stråling. 19\n20 Figur 8: Herover ses en atomkerne som rammes af en neutron, hvor atomkernen så efterfølgende deformerer en smule, herefter trækker den stærke kernekraft atomkernen sammen igen uden at fissionerer, men under udsendelse af en neutron som ramte kernen. Figur 9: Herover ses det procentvise udbytte for fission af U-233 og U


Vestergade 56D, 1., Aarhus C\nSags nr. LL4561\nUdefra (8) Indefra (37) Området (0) Plantegninger (1) Video Kortvisning\nLys og luksuriøs lejlighed i historisk pakhus\nSjælden og eksklusiv midtby-perle med stort, åbent leverum og egen p-plads.\nAt bo i hjertet af en pulserende og livlig by som Aarhus kan sagtens være forbundet med fred, ro og privatliv. Den påstand får du hurtigt bekræftet i denne lejlighed, som på alle måder emmer af overskud. Lejligheden ligger i et smukt og velholdt pakhus fra 1895 – omgivet af nogle af byens ældste ejendomme – i en privat baggård, tilbagetrukket fra hyggelige Vestergade. Det er som et hemmeligt helle midt i byen forbeholdt de få. Du har din egen parkeringsplads i gården tættest på indgangen, og i lejligheden på første sal bliver du mødt af et imponerende syn i form af det store leverum med høje og brede sprossevinduer og de oprindelige træbjælker. Velkommen hjem.\nAARHUS C – Vestergade er indbegrebet af Aarhus-charme med hyggelige caféer, skønne spisesteder, stemningsfulde barer, inspirerende gallerier og spændende butikker. Gaden fører direkte ned til Lille Torv og Store Torv med Domkirken, hvorfra du har hurtig adgang til Latinerkvarteret eller byens øvrige gågader. Du har ligeledes kun få minutter til Åen, hvor du finder et endnu større udbud af alt det, der gør livet i byen lidt sjovere, med inspiration fra hele verden såvel som det lokale islæt.\nGadebilledet fortæller også byens historie med de mange charmerende bindingsværkshuse og Vor Frue Kirke, der blev opført omkring 1250. Alt dette skaber en helt særlig atmosfære og sætter en enestående scene, som du kan træde ind på, når lysten melder sig. Vestergade danner desuden rammen om en årligt tilbagevendende endagsfestival kaldet Vestergadefesten med musik, aktiviteter og ekstra højt humør i gaden.\nPrivat baggård med egen p-plads\nDenne ende af Vestergade er ensrettet og er for nylig blevet omdøbt til cykelgade. Med din fjernbetjening kan du åbne den flotte snedkerport til nummer 56 og køre din bil ind i den hyggelige baggård, der ligeledes er flankeret af historiske bygninger. Baggården er rummelig og består desuden af en grøn fælleshave, hvor du kan tænde op i grillen en lun sommeraften sammen med dine gæster eller bare nyde solens stråler på plænen. Haven og gårdmiljøet bliver holdt pænt, og du skal derfor ikke bekymre dig om noget. Som ejer har du også eksklusivret til et depotrum i gården, som giver dig praktisk opbevaringsplads til alt det, du ikke ønsker at opbevare i lejligheden.\nDu har ligeledes en tinglyst parkeringsplads lige ved døren ind til opgangen i det stilfuldt renoverede pakhus, hvilket er noget af et privilegium på denne centrale beliggenhed. Det er en luksus, du hurtigt vænner dig til, og den fornemmelse forstærkes kun, når du kommer op i lejligheden på første sal.\n144 indflytningsklare kvadratmeter\nNår du træder indenfor, åbner den helt unikke lejlighed sig for dig med det samme. Wow-effekten bliver ikke mindre med årene, når du vender hjem til rammer som disse, der stilmæssigt trækker internationale tråde til storslåede newyorkerlejligheder.\nDet enorme leverum med køkken, alrum og stue i ét får sin helt særlige karakter af de mange velvalgte og veludførte elementer. De store, sprossede vinduer mod gården, som giver et fabelagtigt lysindfald det meste af dagen. De brede douglas-planker fra Dinesen, som går igen i hele lejligheden – undtagen badeværelset – med gulvvarme overalt. Den snedkerlavede køkken-ø i røget eg, der synes at svæve på sin sokkel. Rækken af nøje udvalgte birkestammer i forskellige former, farvenuancer og højder langs endevæggen, som bringer naturen ind i byen. Og så er der de originale træbjælker, der står som to smukke skulpturer i rummet med al deres patina, der på en og samme tid gør historien visuel og mærkbar.\nFra alrummet kan du desuden træde ud på den sydøstvendte altan, hvor udsigten til Domkirkens spir minder dig om, at du befinder dig midt i byen. For herinde – tilbagetrukket fra Vestergade – er byen blot en fjern summen. På altanen kan du nyde solen, til den forsvinder bag de omkringliggende bygninger. Og som mørket falder på, får leverummet en ny dimension, når den diskret indbyggede belysning tager over og sørger for den helt rette stemning til din aften.\nOverskud på alle fronter\nBelysningen understreger, at der er tænkt over detaljerne, kvaliteten og de formfuldendte løsninger overalt. Det ser du eksempelvis også i dørkarmenes elegante alu-profiler og fraværet af ledninger. I køkkenet gemmer den snedkerlavede skabsvæg bl.a. på integrerede hvidevarer – herunder induktionskogepladen og emhætten. Skabslågerne kan desuden skydes væk, så du har fri bevægelighed til såvel store som små gastronomiske armbevægelser. Og i det rummelige badeværelse udgør en formidabel glaskonstruktion den stilrene bruseniche. Også herude er hvidevarerne – i form af vaskemaskine og tørretumbler – diskret gemt af vejen til fordel for den luksuriøse spa-fornemmelse, rummet fremkalder.\nLejlighedens øvrige kvadratmeter består af to gode værelser – placeret i hver sin ende af alrummet. Du kan bruge det ene til overnattende gæster, kontor, børneværelse eller noget helt fjerde. Soveværelset med smukt kig til et grønt areal bag ejendommen har adgang til et rummeligt walk-in-closet, hvor du har rigeligt med plads til hele garderoben og lidt til. Også her fornemmer du således det store overskud, hele lejligheden emmer af, og som smitter af på dig, der bor her.\nEn perle i Midtbyen til den kvalitetsbevidste køber, som gerne vil bo helt centralt. Indflytningsklare og gennemførte rammer præget af eksklusive og nøje udtænkte løsninger. Et unikt hjem med en helt særlig atmosfære, som kun sjældent ses til salg.\nEjerudgifter pr. md.4.123


Globalt Fokus - Anti-korruption i de danske civilsamfundsorganisationers udviklings- og humanitære arbejde\nAnti-korruption i de danske civilsamfundsorganisationers udviklings- og humanitære arbejde\nTorsdag 23 November 2017, 08:30 - 16:00\nUM og Transparency International Danmark inviterer til seminar for danske humanitære og udviklings-CSOer om anti-korruption og International Anti-Corruption Conference 2018\nTorsdag d. 23. november 2017 kl. 8:30 – 16:00 i Eigtveds Pakhus, Sal II, Asiatisk Plads 2, København\nEr vi bevidste nok om de risici, vi står overfor i lande, hvor korruption er en del af hverdagen?\nLaver vi den rigtige afvejning af korruptions-risici i forhold til vores mål? Hvordan afvejer man målet om at redde liv eller fremme udvikling med nødvendigheden af at undgå korruption?\nEr der en modsætning mellem godt partnerskab og behovet for at sikre sig mod korruption og snyd?\nDer er spørgsmål nok, både dagligdags og strategiske, når man opererer i områder med udbredt korruption, hvad enten man arbejder humanitært, med langsigtet udvikling eller i nexus mellem de to.\nOp til det danske værtskab for International Anti-Corruption Conference (IACC) i 2018 ønsker Transparency Internationals (TI) afdeling i Danmark og Udenrigsministeriet at sætte fokus på den store udfordring, som korruption er for civilsamfundsorganisationernes udviklings- og humanitære arbejde. IACC vil i 2018 netop fokusere på udviklings- og det humanitære samarbejde i lyset af SDG 16.5 om bekæmpelse af korruption.\nVi inviterer derfor danske civilsamfundsorganisationer til seminar i København torsdag d. 23. november, hvor der vil blive lejlighed til at blive klogere på en række af de spørgsmål, som korruptionen rejser, og diskutere dem. Desuden vil seminaret lægge op til at inddrage civilsamfundsorganisationerne i udformningen af programmet for IACC 2018.\nSeminarets første del vil se på, hvordan danske civilsamfundsorganisationer arbejder og kan arbejde med anti-korruption, både for at bekæmpe korruption i det globale syd og for at forebygge, at organisationernes midler går tabt i korruption og andre uregelmæssigheder. Oplæg fra bl.a. TI Norge vil blive efterfulgt af panel- og plenum-diskussion.\nI seminarets anden del vil TI’s direktør for IACC, Roberto Perez-Rocha, indlede om IACC 2018 og om det globale call for proposals, som TI udsender her i oktober for at indkalde ideer til sessioner og indslag på IACC 2018. Indkaldelsen er ikke mindst møntet på civilsamfundsorganisationer. Derefter vil en workshop give mulighed for at snakke sammen indbyrdes og udvikle ideer og emner, som organisationerne kan byde ind med til IACC enten enkeltvis eller sammen, og/eller som de i øvrigt kan samarbejde om for at skærpe deres fokus på anti-korruption og compliance. Vi håber, at vi med seminaret kan inspirere til begge dele.\nTid: 23. november 2017 kl. 8:30 – 16:00\nSted: Eigtveds Pakhus, Sal II, Asiatisk Plads 2, København\nEt detaljeret program for seminaret er klar ultimo oktober.\nI kan allerede nu melde jer til seminaret her: Eventbrite\nKontaktperson i Globalt Fokus: Andreas Dybkjær-Andersson, ada@globaltfokus.dk


Hvorfor mærker Coop ikke plastikemballage bedre, så det er nemmere at genbruge, spørger en læser.\nVi sorterer vores affald - herunder selvfølgelig også plast. Vi har lige købt en pakke Salami Extra. Om emballagen står der, at bakken skal sorteres som hårdt plast, men på vores genbrugsstation er det ikke nok. Her skal det i forskellige beholdere 1, 2, 3 osv. eller efter bogstaver PS, PT og lignende. Det står der ikke noget om på jeres emballage. Numrene står normalt i en trekant. Er det noget, I vil tage op?\nAllan Kramer, Solbjerg\nDe kildesorteringstekster, vi skriver på emballagerne på Coops varer, har vi udviklet i samarbejde med Teknologisk Institut. Desværre er det sådan, at der er forskel på, hvordan de enkelte kommuner håndterer kildesorteringen. Vi har i vores kriterier forsøgt at ramme bredest muligt, så vores anbefalinger passer med det, der gøres i flest kommuner. Vi overvejer løbende, om vi skal ændre vores kildesorteringsanvisninger.\nSigne D. Frese er kommerciel CSR-chef i Coop. Hun arbejder blandt andet med at sikre udbud af ansvarlige varer, og at Coop handler ansvarligt i forhold til blandt andet madspil, miljøpåvirkning og lignende.\nSe, hvad vi ellers skriver om: #genbrug, #ansvarlighed og #emballage


Da forskere fra Naturhistorisk museum i Oslo foretog DNA-analyser af kosttilskud indeholdende perikon, viste det sig, at ikke ét eneste af produkterne indeholdt dét, som stod på pakken.\nHugo de Boer og Ancuta Cristina Raclariu fra Naturhistorisk museum i Oslo har undersøgt, hvad naturmedicin med perikon egentlig indeholder. I mange tilfælde indeholdt urtepræparaterne overhovedet ikke perikon. (Foto: Ingrid Spilde/forskning.no.)\nPerikon er blevet brugt som naturlægemiddel i lang tid. Planten er blevet benyttet som universalmiddel mod alt fra betændte sår til nedstemthed, og i dag er urten fortsat meget brugt mod mild til moderat depression.\nIndtil for to år siden var perikon klassificeret som kosttilskud i Norge og kunne købes i helsekostbutikker, hvilket stadig er tilfældet i mange lande.\nMen hvad er produkterne, der er til salg på nettet og i mange europæiske helsekostbutikker, egentlig lavet af?\nIkke ét produkt indeholdt det på pakken\nAncuta Cristina Raclariu og Hugo de Boer fra Naturhistorisk museum i Oslo benyttede en ny slags DNA-analyse – DNA-stregkodning – for at tjekke indholdet i 78 forskellige produkter fra flere lande.\nPerikon, johannesurt eller St. Johns rod tilhører perikumfamilien og er en vildtvoksende plante i Europa og Vestasien. (Illustration: Wikimedia)\nForskerne konkluderede, at ikke ét eneste af produkterne indeholdt det, som stod på pakken.\n1/3 af produkterne indeholdt overhovedet ikke perikon, og i resten manglede der enten ingredienser, eller også indeholdt produkterne planter, som ikke stod anført i varedeklarationen.\n»Det kommer ikke bag på mig,« kommenterer Steinar Madsen fra den norske Lægemiddelstyrelse.\n»Vi har før set, at der forekommer meget store fejl og mangler.«\nSteinar Madsen mener, at det er et stort fremskridt, at det nu er muligt at bruge DNA-stregkodning til at kontrollere indeholdet i naturlægemidler.\nKan endelig afsløre, hvad pillerne indeholder\n»Tidligere var det svært at afgøre nøjagtigt, hvad de forskellige pulvere og piller, som bliver solgt som naturmedicin, indeholdt,« fortæller Ancuta Cristina Raclariu, der er ph.d.-studerende ved Universitet i Oslo.\nKemiske tests var i stand til at afsløre, hvor meget af visse aktive stoffer midlerne indeholder, men ikke hvilke ingredienser midlerne er fremstillet af.\nDNA-stregkodning gør det muligt at finde frem til, hvilke planter eksempelvis en pille indeholder.\n»Der kan være tale om op til 30 forskellige plantearter,« forklarer Hugo de Boer, som er lektor ved Universitet i Oslo.\nForskerne matcher det DNA, som de finder i produktet, med databaser over DNA fra forskellige arter.\nPå denne måde identificerer de ikke blot, hvilke urter midlet indeholder, men også hvede, ris eller andre ingredienser, der er brugt som fyldstof.\nForskerne kan også se, om der mangler noget.\nBåde fusk og fejltagelser\nAncuta Cristina Raclariu og Hugo de Boer mener, at der er flere grunde til, at der står så meget vrøvl i varedeklarationen på de produkter, som forskerne testede. I enkelte tilfælde kan der være tale om fejltagelser.\nPerikon, (også kaldet johannesurt eller Hypericum perforatum) er for eksempel i familie med mange lignende arter, som ikke indeholder de samme aktive ingredienser.\nProducenterne har ganske enkelt plukket forkert.\n»Men i mange tilfælde skyldes det nok bevidst svindel,« udtaler Hugo de Boer, som tilføjer:\n»De har simpelthen puttet noget i, som er billigere.«\nDet er ikke let at afsløre, hvad piller indeholder, men DNA-stregkodning kan blive et vigtigt redskab. (Foto: Ingrid Spilde/forskning.no.)\nHar tidligere oplevet fejl\nSteiner Madsen fra Norges Lægemiddelstyrelse fortæller, at man har foretaget lignende afsløringer i andre naturlægemiddelprodukter – eksempelvis ginkgo-produkter.\n»Det anslås, at der sælges ti gange så meget ginkgo, som der produceres. Producenterne fremstiller produkterne af billigere planter, men udgiver dem for noget andet, så de kan sælge dem til en høj pris. Penge og profit er motivationen.«\nSteiner Madsen understreger imidlertid, at man ikke behøver at bekymre sig, hvis man køber perikon lovligt i Norge.\nLæs også: Flere nye studier advarer mod multivitaminer\nReguleres som lægemiddel\nI Norge er perikon klassificeret som lægemiddel. Det betyder, at perikon-produkterne godkendes og testes af Lægemiddelstyrelsen, og at produkterne kun kan købes på apoteket.\nPerikon, johannesurt eller St. Johns rod tilhører perikumfamilien og er en vildtvoksende plante i Europa og Vestasien.\nPrikbladet perikon, som den også hedder, er nok mest kendt som kryddersnaps, men er også velkendt som naturlægemiddel ved nedstemthed eller depression.\nDer er ikke enighed om effekten.\nDer ses generelt få bivirkninger ved indtag af perikon, men der kan opstå farlige tilstande, hvis man kombinerer perikon med anden medicin.\nI Tyskland er perikon det mest foreskrevne middel mod depression.\n»Der er stor forskel på lægemidler og kosttilskud. Lægemidlerne undergår grundig kontrol af myndighederne, så man kan være helt tryg ved de produkter, der kan købes på apoteket.«\nKosttilskud er derimod langt mindre sikre.\n»Fødevarestyrelsen foretager med jævne mellemrum stikprøver for at kontrollere, at produkterne ikke indeholder noget, som de ikke bør. Men der findes tusindvis af produkter, og det er umuligt at undersøge dem allesammen,« fortæller Ancuta Cristina Raclariu.\nHun tilføjer, at sådanne produkter heller ikke tjekkes grundigt af europæiske sundhedsmyndigheder.\nFandt ikke farlige planter\nAncuta Cristina Raclariu og Hugo de Boer understreger, at deres analyser ikke indikerede, at perikon-produkterne indeholdt farlige planter.\n»Producenterne er påpasselige med ikke at tilsætte noget, som er giftigt,« udtaler Hugo de Boer.\nMen mange af produkterne havde kun meget lille eller ingen effekt. 1/3 indeholdt ingen perikon overhovedet, og kemiske analyser viste, at de resterende produkter indeholdt mindre perikon, end varedeklarationen hævdede.\nBør stille sig skeptisk\nAncuta Cristina Raclariu og Hugo de Boer tror, at DNA-stregkodning kan blive et vigtigt redskab, selvom metoden ikke er helt ufejlbarlig.\nDatabaserne over plantearterne kan eksempelvis mangle visse arter, og det kan medføre, at forskerne konkluderer, at midlet indeholder en lignende art.\n»Vi kan ikke være 100 procent sikre,« indrømmer Ancuta Cristina Raclariu.\nMetoden kan heller ikke sige noget om alle stofferne i en pille, som for eksempel kan være tilsat kemiske stoffer, der ikke indeholder DNA.\nLæs også: Naturmedicin er ikke, hvad det giver sig ud for\nTilsat paracetamol eller kortison\nI flere tidligere sager har det vist sig, at kosttilskud og urtepræparater var tilsat lægemidler som paracetamol eller kortison, og det kan kun afsløres i en kemisk analyse.\nFor forbrugeren gælder det om at være på vagt, tilråder Steinar Madsen fra Lægemiddelstyrelsen.\n»De fleste naturlægemidler har ingen virkning – eller ihvertfald ikke en stærk virkning. Hvis et kosttilskud reklamerer med stor effekt, bør du være skeptisk,« slutter Steinar Madsen.\nLæs også: Naturmedicin ja tak, men kontrolleret!\nHugo de Boers profil (UiO)\nAncuta Cristina Raclarius profil (UiO)\n'Comparative authentication of Hypericum perforatum herbal products using DNA metabarcoding, TLC and HPLC-MS', Scientific Reports (2017), doi: 10.1038/s41598-017-01389-w


2. division: Seje sejlerkvinder gik på scenen med sang under festmiddag i Aarhus - Minbaad.dk\nMed glæde og sang satte sejlerne fokus på de mange kvinder, der de sidste år er blevet en del af sejlsporten. Foto: Frederik Sivertsen / Sejlsportsligaen\n400 sejlere klappede med til ligaholdet #happymoms fællessang, da de lørdag under 2. divisions og X-Yacht Gold Cups samlede festmiddag satte de kvindelige sejlere i fokus. Samtidig tog kvindeholdet Team Salt stævnesejren, mens Youngsters One vinder sæsonen.\nAf Sara Sulkjær | 02-09-2021 08:48\nDen forgangne weekend blev af flere årsager en weekend i kvindernes tegn.\nI første omgang formåede et af Sejlsportsligaens mange kvindelige hold, Team Salt fra Aarhus, at holde spændingen til det sidste ved sæsonens sidste ligastævne i 2. division, hvor de i sidste flight slog Youngsters One og dermed tage stævnesejren.\nWeekenden over var de to hold á point, men en enkelt fjerdeplads til Youngsters One lørdag var afgørende, og gav lige præcis Team Salt den lillefinger, der skulle til, for at de tog hele armen.\nKvinderne tog rampelyset\nOgså Happymoms, de benhårde ladies fra KDY, viste gode takter på banen, men bestemt også til den store festmiddag lørdag aften, hvor alle vinderne fra X-Yacht Gold Cup blev hyldet.\nHappymoms er en del af Sejlsportsligaens WOW-koncept, og for at markere tendensen med et stigende antal kvindehold i liga-regi, stod de lørdag på scenen med en X-Yacht WOW-sang. Der er ingen tvivl om, at de over 400 spisende gæster nu ved, hvad WOW er.\n- Vi var super glade for at kunne gentage vores tredjeplads fra sidste år, og festen lørdag aften blev et kapitel for sig med sang fra scenen og dans med sejlerne fra X-Xacht Gold Cup. Vi glæder til næste WOW-stævne i Sundby og til at komme hjem til Aarhus i 2022, forklarer Neel Thau fra Happymoms i en pressemeddelelse.\nSæsonsejr til de unge\nDet var Aarhus Internationale Sejlsportscenter, der fik lov at lægge rammerne for såvel lørdagens festmiddag som præmieoverrækkelsen søndag eftermiddag.\nHer blev vinderne af dette tredje og sidste ligastævne i 2021-sæsonen kåret, ligesom 2. divisions samlede vindere var på scenen. En sæson, der i suveræn stil blev vundet af ungdomssejlerne fra Youngsters One:\n- Generelt har Youngsters One ikke været til at slå i denne sæson, og en enkelt tredjeplads til dette fjerde stævne kom bag på alle. Det rykker dog ikke ved den samlede placering, hvor de overlegent bliver nummer ét, fortæller Nynne Ammundsen fra Sejlsportsligaen.\nResultater - 4. ligastævne i 2. division:\n1. TEAM SALT\n2. YOUNGSTERS ONE\n3. HAPPY MOMS\nVinderne i 2. division 2021:\n1. YOUNGSTERS ONE\n3. TEAM SALT\nSe alle resultaterne på SAP Sailing her.\nSejlerkvinders fællessang til stævnet i Aarhus. Foto: Sejlsportsligaen\nTeam Salt tog sejren i Aarhus, mens Youngsters One og #happymoms tog anden- og tredjepladsen. Foto: Frederik Sivertsen / Sejlsportsligaen\nENDELIG: Sejlsportsliga 8. august i Aarhus med faste hold og håndsprit


Hvordan handler man optioner? - Nordnet - Nordnet\nHvordan handler man optioner?\nHandlen med danske optioner er normalt åben mellem kl. 9.00 og 16.50. Som kunde hos Nordnet kan du købe (indehave) og sælge (udstede) købs- og salgsoptioner (call- og putoptioner) på udvalgte aktier eller OMXC20-indekset. Du kan også handle futures på OMXC20-indekset. For at handle optioner og futures skal du først tegne en aftale (Derivataftale) gennem Nordnet og være fortrolig med, hvordan handel med optioner og futures fungerer. Handlen starter direkte med kontinuerlig handel.\nOrdrer skal afgives som limiteret dagsordre. Ordrestørrelsen er maksimeret til 500 kontrakter for ordrer via internettet. Laveste salgskurs, som er tilladt via internettet, er 0,05 kr. Vi hjælper gerne til med at manuelt formidle optionshandler større end 50 kontrakter og kombinationshandler uden ekstra omkostning.\nFor hver instrument (options-/futuresserie) findes en ordrebog oprettet for blokordrer og singleordrer. På blokordremarkedet er en handelspost 10 optioner og på singlemarkedet 1 option. Aktieoptioner handles normalt på blokordremarkedet og OMXC20-optioner handles i singlemarkedet. For handel i singlemarkedet bedes du kontakte Nordnets mæglere. Som kunde hos Nordnet handler du, hvor likviditeten er størst, dvs. Blokordremarkedet for aktieoptioner og singlemarkedet for OMXC20-optioner.\nUdnyttelse af en aktieoptionskontrakt indebærer leverance af underliggende aktie mod betaling svarende til aftalekursen. En aktieoption går til standardudnyttelse på udløbsdagen, hvis den er mere end 1 % "in-the-money" i forhold til gennemsnitskursen i den relevante aktie frem til og med eftermiddagscallen på udløbsdagen.\nOrdrer om udnyttelse skal afgives per telefon til Nordnets mæglere senest 15 minutter efter, at handlen er lukket i optionskontrakten for dagen. Hvis du har positioner i optionskontrakten på udløbsdagen, og du ikke har dækning til at indfri optionskontrakten, skal du meddele Nordnets mæglere, hvad du ønsker at gøre med din position senest 4 timer før, markedet lukker. Hvis du ikke kontakter Nordnet før dette tidspunkt, kan Nordnet lukke din position.\nUdløbsdagen for aktieoptioner er den 3. fredag i månederne marts, juni, september og december. Hvis denne dag ikke er en bankdag, bliver udløbsdagen nærmeste foregående bankdag. For optioner i OMXC20-futures og futures i OMXC20-indeks er udløbsdagen den 3. fredag i udløbsmåneden.\nIfølge Stockholmsbørsens (som rent teknisk står for handlen med danske optioner) regler, kan handler annulleres, hvis de er handlet til en fejlagtig pris, og handlen er reklameret til Stockholmsbørsen inden for 10 minutter.\nEfter 10 minutter eller senest 30 minutter efter lukning samme dag findes der mulighed for at få en fejlagtig handel korrigeret til en "rimelig" pris.


Sådan forbedres dine programmeringsfærdigheder\nSiden jeg begyndte at kode, har jeg altid været på udkig efter tip til at forbedre mine programmeringsevner.\nJeg læste og prøvede en masse ting, og jeg vil dele nogle af mine bedste tip med dig. Så hvis du leder efter måder at blive en bedre udvikler, er du på det rigtige sted!\nI dette indlæg vil du opdage et resumé af, hvad jeg har lært i løbet af de sidste par år med programmering.\nJeg lancerede også min YouTube-kanal for nylig og oprettede en videoversion af dette indlæg. Hvis du vil tjekke det her, er det:\nHer er mine top 5 tip til at blive en bedre programmør\n1.? Opret mål for dig selv.\nAt sætte mål kan øge din produktivitet som udvikler.\n• Hvorfor startede du programmeringen?\n• Hvad er dine programmeringsmål?\n• Hvilken drøm vil du opnå ved at blive udvikler?\nAlle har deres egne personlige mål, men jeg oprettede en lille liste med ideer til dig:\n• Opret dit websted\n• Få et nyt job\n• Arbejd som freelancer\n• Arbejd eksternt\n• Udfordr dig selv\n• Opnå bedre økonomisk sundhed\nHusk at gemme en plads til et af de vigtigste mål: det personlige projekt. For mig er det en af de mest vigtige ting i kodning. Hvis du vil lykkes og forblive motiveret, skal du oprette projekter.\nMen du behøver ikke altid at afslutte dem. Ideen er at nå små mål i dine projekter.\nJeg giver dig et eksempel. Hvis du vil lære at bruge en database, kan du starte et blogprojekt. Men hvis din interesse bare er at lære at tilføje noget til en database, kan du oprette en simpel form (en titel og beskrivelse) for at tilføje en post til databasen.\nJeg ved, det er simpelt, men når du først har gjort det, har du nået dit mål.\nDet er afgørende at bruge projekter til at nå mål, fordi det får dig til at arbejde på mere konkrete eksempler (livseksempler). Hvad kunne være mere motiverende end det?\n2.? Gør det igen ... og igen!\nNår du har valgt dine mål, skal du arbejde på dem så meget som muligt! Jo mere din praksis, jo mere lærer du.\nAt lære at kode er en færdighed, og du kan sammenligne det med at dyrke sport. Hvis du vil være god til det og klare dig godt på arbejde, skal du øve meget.\nPrøv at øve kodning dagligt, i din frokostpause eller efter arbejde. Selvom det kun er i en time, hvis du skaber en vane og holder dig til den, vil du se daglige forbedringer.\n"Gentagelse er moderen til læring, faderen til handling, hvilket gør det til arkitekt for præstation." (Zig Ziglar - Twitter)\n3.? Del, hvad du lærer / opretter.\nDet er den bedste måde at lære nye ting på.\nNogle ideer til at dele hvad du laver:\n• Skriv blogartikler\n• Deltag i konferencer eller lokale møder\n• Bed om feedback på StackOverflow\n• Tweet dine fremskridt hver dag med hashtagget # 100DaysOfCode\nLidt af historiefortælling: Ved du hvorfor jeg oprettede HereWeCode.io?\nJeg er fascineret af kode og videndeling. I løbet af de sidste par år har jeg læst mange artikler på forskellige platforme: freeCodeCamp, dev.to osv. Jeg lærte, at alle kunne dele, hvad de lærer og skaber, selvom det kun er en lille ting.\nJeg oprettede HereWeCode af nogle få grunde:\n• Del min viden for at blive en bedre udvikler\n• Hjælp begyndere med at forstå nøglebegreber\n• Opret enkle og konkrete eksempler for alle\n• At gøre det, jeg elsker og have det sjovt\nAlle kan gøre det! Jeg startede simpelt. Først oprettede jeg en lille artikel på Medium kaldet "Opdag hvad en API er!", Derefter en anden om Docker kaldet "En begyndervejledning til Docker - hvordan man opretter din første Docker-applikation" osv.\nVed at skrive for andre forbedrer du dine programmeringsevner meget. At kunne forklare et koncept, og hvordan det fungerer, er en afgørende færdighed som udvikler.\nHusk: Du behøver ikke at være domæneekspert for at skrive om noget!\n4.? Læs kode\nAlt, hvad du læser om kode, forbedrer dine programmeringsevner.\nDu opdager meget!\nHer er hvad du kan læse:\n• Kode på Github\nDu kan lære meget af andres kode. Du kan finde eksperter inden for dit felt eller bruge GitHub til at finde kode, der ligner din egen. Det er spændende at opdage, hvordan andre udviklere skriver kode og løser problemer. Du vil udvikle dine kritiske tænkningskompetencer. Er den metode, de bruger bedre end din?\nSvarende til programmering hver dag, hvorfor prøver du ikke at læse mindst en artikel eller et par sider i en programmeringsbog dagligt?\nNogle kendte bøger:\n• Ren kode: En håndbog om agil softwarehåndværk af Robert C. Martin\n• Den pragmatiske programmør: fra Journeyman til Master\n• Dybt arbejde af Cal Newport\n5. ❓ Stil spørgsmål.\nVær ikke genert over at bede for meget!\nDet kan være nyttigt, når du ikke forstår noget. Du kan nå ud til dit team eller dine venner. Hvis du ikke kender nogen, du kan spørge, skal du bruge programmeringsfora.\nNogle gange har du brug for en anden forklaring for at forstå et koncept. Det er godt at holde sig fast og søge efter et svar på internettet, men på et eller andet tidspunkt skal du spørge andre udviklere.\nUdnyt en anden persons viden for at forbedre dig selv. Og hvis du spørger en anden udvikler, er der stor chance for, at de vil sætte pris på det.\nDu kan gemme denne artikel og henvise til den hver gang du har brug for at blive en bedre udvikler.\nNu er det din tur. Hvad er dine tip til at forbedre dine programmeringsevner?\nHvis du kunne lide dette indhold, kan du følge mig på Twitter her. Jeg deler indhold om programmering, selvudvikling og tip til at nå dine mål.


Youth Voices Through Alternative Media | Mellemfolkeligt Samvirke\nFormålet med projektet er udvikle unges sociale og samfundsmæssige kompetencer samt bruge kulturen til at åbne op for diskussion og empati mellem grupper med forskellige kulturelle og sociale baggrunde (f.eks. jordanere, palæstinensere og irakiske flygtninge). Projektet, som implementeres i Zarqa området i Jordan, vil også skabe muligheder for kulturel udveksling med unge danskere.\nIdéen at bruge tilgangen som kendes fra C:NTACTs forestillinger herhjemme - nemlig at unge med forskellig kulturelle og sociale baggrunde inddrages i et fælles projekt, der tager udgangspunkt i de unges egen virkelighed og egne historier og giver dem et talerør. Igennem deltagelsen i fællesskabet og arbejdet med deres egne og hinandens historier opnår de unge en større selvtillid og en øget forståelse af deres egen identitet. Samtidig lærer de en masse om at begå sig i et fællesskab og om samfundet omkring dem. De færdige forestillinger præsenteres efterfølgende for et større publikum, som ikke blot får en flot kulturel oplevelse, men som oftest også lærer noget af de unges historier. Projektet implementeres i samarbejde med Center for Kultur og Udvikling, som også medfinansierer projektet med 625.000 kr.\nLæs mere: Flygtninge i Jordan udtrykker igennem teater, film og musik\nPeriode: 1. juni 2009 – 1. juni 2011\nIndsatsen forgår i følgende lande: Jordan\nSamlet budget: Kr. 1.375.000 (projektet er medfinansieret af Center for Kultur og Udvikling med kr. 625.000)\nLokal partner: CDC Zarqa


ITD: Infrastrukturudspil med fokus på vejene fortjener stor ros | ITD - Brancheorganisation for den danske vejgodstransport\nITD: Infrastrukturudspil med fokus på vejene fortjener stor ros\n13.3.2019 13:18:44 CET | ITD - Brancheorganisation for den danske vejgodstransport\nRegeringen og Dansk Folkeparti har sat godt 112 milliarder kroner af til en ny, langsigtet plan for dansk infrastruktur. I udspillet, som netop er præsenteret, lægges der op til massive investeringer og forbedringer i vejnettet, og den prioritering vækker stor glæde hos ITD, som længe har efterspurgt en ambitiøs og langsigtet plan målrettet vejinfrastrukturen i Danmark.\nHer godt ti år efter Infrastrukturkommissionen præsenterede den sidste store strategiplan for transportinfrastrukturen i Danmark, er regeringen og Dansk Folkeparti nu klar med dens afløser. I den ny plan, som transportminister Ole Birk Olesen, finansminister Kristian Jensen og erhvervsminister Rasmus Jarlov netop har fremlagt sammen med Dansk Folkeparti, er der afsat 112,7 milliarder kroner over de næste ti år til investeringer i landets infrastruktur, og midlerne er primært rettet mod investeringer i vejnettet. Planen vækker stor glæde hos ITD og medlemmerne i transport- og logistikerhvervet.\n- Det er en meget stor dag for transportbranchen, og vi er oprigtigt glade for at se det udspil, der nu er kommet fra regeringen og Dansk Folkeparti. Det er helt rigtigt set, at investeringerne bør målrettes vejnettet, hvor det vil give størst samfundsmæssig gevinst. For de afsatte midler vil det store motorvejs-H blive langt mere robust, og udspillet bevirker, at vi kan løse store dele af trængselsudfordringerne og samtidig fremtidssikre vejinfrastrukturen. Det er en vigtig opgave, hvis vi skal sikre vækst, beskæftigelse og konkurrenceevne i fremtiden, siger Carina Christensen, administrerende direktør i ITD.\nIfølge planen kan Nordsjælland se frem til en forlængelse af Hillerød- og Frederikssundmotorvejen, nordjyderne får en tredje Limfjordsforbindelse, der etableres motorvej på den manglende strækning fra Rønnede til Næstved samt fra Holbæk til Kalundborg. Herudover fortsætter udbygningen af E20 syd om Odense, når veststrækningen er færdigetableret, og der etableres en ny Midtjysk motorvej fra Haderslev til Give. Endelig anlægges der udvidelser af Ring 3 og 4 samt en ny Ring 5, der skal aflaste Køge Bugt motorvejen.\n- Som nævnt, rummer infrastrukturudspillet rigtig mange gode initiativer, som vi på vegne af vores medlemmer gerne ser realiseret så hurtigt som muligt. Desværre indeholder udspillet ingen konkrete økonomiske midler til den hårdt tiltrængte udvidelse af rastepladskapaciteten for lastbiler. De manglende rastepladser er til stor gene i dagligdagen for chauffører og vognmænd, og vi appellerer derfor stærkt til, at der fra puljemidlerne snarest afsættes tilstrækkeligt med økonomi til området, siger Carina Christensen.\nHun tilføjer, at det er vigtigt med en så bred politisk aftale om infrastrukturplanen som muligt, så initiativerne også er bæredygtige efter et valg.


→ Farveskiftende krus med dit eget design – Personlige Gaver\nFarveskiftende krus med tryk\nForær et personligt og farveskiftende krus til ham eller hende, der skal have lidt magi ind i hverdagen. Tryk på den grønne knap, og begynd at designe dit personlige krus!\nEt magisk og farveskiftende krus, der med garanti gør din venindes eller kammerats næste kaffe-date sjovere. Lad ham eller hende hælde sin foretrukne varme drikkevare i, og se hvordan kruset stille forvandles fra sort til råhvid med dit personlige præg på!\nHvordan skal dit nye og farveskiftende krus se ud? Klik på den grønne knap, og design dit krus nu!\nMan bliver aldrig for gammel til hemmelige budskaber og sjove overraskelser. Og med dit nye krus, kan du skabe stor spænding med din næste gave til ham eller hende, der sætter pris på personlige og sjove gaver.\nTil Harry og Hermione\nMåske skal kruset være til den kammerat, bror eller veninde, der sad skuffet foran husets brevsprække på sin fødselsdag, og ikke modtog et optagelsesbrev fra en engelsk troldmandsskole. I så fald kan du nu glæde ham eller hende, ved at vifte din egen tryllestav, og forære din 'muggler' et 'mug' fyldt med personlig magi. Vores magiske krus har så fortryllende en effekt, at de lige så godt kunne have været solgt i troldmændenes spøg og skæmt-butik!\nGiv et krus til din lillesøster, storebror eller fætter, der med sikkerhed bliver det mest spændende på krus-hylden i hjemmet! Din personlige gave er en oplagt mulighed for dig at vise, at du går op i at give en helt unik og personlig gave, som også er underholdende og spændende på samme tid.\n1. OBS! Vil du gerne have skrevet en tekst på dit krus, og skal skriften være helt usynlig, før der hældes varme drikke i det? Skriv det i en besked til os på hej@personligegaver.dk. Så ændrer vi farven til lysegrå. Se ovenstående video for nærmere information.\n2. OBS! Kruset er ikke beregnet til at skjule et billede, men derimod give en sej farveskiftende effekt, så billedet ses tydeligt i de rigtige farver, når det bliver varmt. Du vil altså kunne ane billederne igennem den mørke belægning på kruset.\nFarve: Sort, skifter til råhvid\nStørrelse: Diameter 8 cm, højde 9,5 cm, hank 7 cm\nEgnet til opvaskemaskine: Frarådes\nFødselsdagsgave – Krydr fødselsdagen med lidt personlig magi.\nJulegave – Gave, der forbliver en overraskelse (selv efter udpakningen).\nGave til kæresten – Bring lidt ny magi ind i forholdet.\nGave til hende – Til hende, der vil have noget som ingen andre har.\nGave til ham – Er der en Harry Potter gemt i ham?\nGave til ven – Hvilket budskab ville din blive særligt overrasket over at få?\nGave til en veninde – Giv din veninde en personlig overraskelse.\nGave til konfirmanden – Giv konfirmanden noget overraskende (i modsætning til pengegaver).\nGave til polterabend – Overrask den kommende brud/ brudgom fra polterabend-morgenen af på en sjov måde.\nGave til skattejagt – Måske børnene møder en te-drikkende heks på en af posterne?


EIF sagde farvel til Søren Banjo | ugeavisen.dk\nSøren "Banjo" Kristian Sørensen (til venstre) var med til mange begivenheder i EIF. Her ses han sammen med tidligere målmand Leif Olsen til en sommerfest i 2007. Privatfoto\nSøren "Banjo" Kristian Sørensen fra Ejstrupholm Idrætsforening (EIF) er død, men han bliver mindet med en ny tribune ved stadion.\nEjstrupholm: Søren Banjo er et navn, der aldrig vil blive glemt i Ejstrupholm Idrætsforening (EIF). I næsten et halvt århundrede var Søren Kristian Sørensen, i daglig tale kaldet Banjo, en populær og elsket skikkelse i EIF, men den 7. januar sagde hans hjerte stop i en alder af 63 år, og idrætsklubben mistede en trofast støtte.\nAlle, der har haft tilknytning til EIF, har hørt navnet Banjo. For Søren Kristian Sørensen blev stort set aldrig kaldt andet.\nHvordan kælenavnet Banjo opstod, fortaber sig i fortidens tåger. Den mest sandsynlige forklaring er, at det er inspireret af den gamle julesang "Søren Banjomus"... og Banjo hed som bekendt Søren til fornavn.\nNogen kunne måske forledes til at tro, at Søren "Banjo" Kristian Sørensen var en berømt fodboldspiller i EIF. Men han blev ikke kendt for sine evner på grønsværen. For Banjo var handicappet.\n- Han havde problemer med bentøjet. Banjos akillessener var for korte, og han havde krumme ben og fødder. Men det begrænsede ham jo ikke, siger Tommy Pedersen, der var Banjos genbo og tidligere fodboldspiller i EIF.\nHandicappet til trods deltog Banjo i mange år som aktiv spiller med sit eget hold ved foreningens indefodboldstævner – altid med holdnavnet ”Banjo & Co”.\n- Man skulle ikke tage fejl af Banjo. Han kompenserede for de dårlige ben ved at have en meget stærk overkrop. Banjo var brølestærk, siger Karl Skærlund.\nBanjo beskrives af alle, som kendte ham, som hyggelig og munter mand, der altid var parat til en sludder og en rask diskussion.\nHan var også kendt som en stolt og stædig mand, så han nægtede at bruge rollator, selv om mange mente, at sådan et hjælpemiddel lige ville være sagen.\nMen en rollator var et køretøj for gamle mennesker, mente Banjo, så i stedet for en rollator, så brugte han en minicykel som hjælpemiddel. I mange år kunne han cykle, og da bentøjet blev dårligere, brugte han bare cyklen som støtte.\nBanjos berømte cykel deltog også i begravelsen. Foto: Karl Skærlund\nHan sled to cykler op, og den seneste cykel skal hænges op i værtshuset Stokrosen som et minde.\nFor også på Stokrosen var Banjo et kendt ansigt. Mange fredage sad han klar til at rafle med venner og bekendte... og altid klar til en kommentar og en hilsen.\nSøren "Banjo" Kristian Sørensen var en af dem, der lagde rigtig mange frivillige timer i EIF. I mange år passede han trofast kiosken i klubhuset, og han var en fast tilskuer til kampene. I en årrække var han også en uundværlig holdleder for serie 6 sammen med Per Andersen.\nHan var kendt og elsket og en god ambassadør for EIF, lyder skudsmålet.\n- Jeg husker også Søren som meget beskyttende og altid støttende for dem, som havde det svært. Han havde en stor retfærdighedssans – og han var ikke bange for at revse venner, når mobning eller taleform blev for voldsom, lyder det fra Tom Goldenbeck Hansen, der også kendte Banjo.\nVenner samlede ind\nBanjo er bisat ved faderens grav. Han forblev ungkarl hele livet og fik ikke børn, men han efterlader sig sine tre søskende - to brødre og en søster.\nI forbindelse med familiekontakt efter Søren Kristian Sørensens død erfarede de tre efterladte søskende, at en minde-indsamling for Søren var sat i gang på privat initiativ af Karl Skærlund, Tommy Pedersen, Maria Nørgaard Nielsen og Henrik Nielsen.\nFamilien ville imidlertid gerne have, at det indsamlede beløb skulle kanaliseres videre til EIF, som har betydet så meget for broderen.\nTommy Pedersen og Karl Skærlund (til højre) står her på det sted, hvor den nye tribune ved stadion i Ejstrupholm skal opføres. Foto: Peter Hald\nEjstrupholm Idrætsforening har manglet en tribune i nogle år. Søren Kristian Sørensens søskende har allerede givet positive tilbagemeldinger om, at det indsamlede mindebeløb kan bruges som startbeløb til en ny tribune.\nForberedelserne er i gang, og når tribunen er opført, vil der naturligvis blive opsat en mindeplade til ære for Banjo, oplyser Karl Skærlund.\nSøren "Banjo" Kristian Sørensen var en berømt skikkelse i Ejstrupholm, og når tribunen engang skal indvies, vil det nok tiltrække en stor skare, hvis ellers ikke der er for corona-restriktioner til den tid.\n- Og det kan da godt være, at vi skal have nogen til at spille "Søren Banjomus", siger Karl Skærlund lidt eftertænksomt.\nAf indsamlingen er der selvfølgelig brugt et pænt stort beløb til en fornem krans ved begravelsen i Ejstrup Kirke den 19. januar. Og apropos gravsted skal der hver år afsættes et beløb til pynt på gravstedet ved kirken.


Flere vil være EUX-smed og EUX-industritekniker | Østbirk Avis - din lokale avis i det østjyske\nJacob Ballegaard, den første EUX-tømrer, der fik studenterhuen på på Learnmark Horsens sammen med uddannelsesleder Morten Hougaard.\nLearnmark Horsens opretter for første gang hovedforløbshold på uddannelserne EUX-smed og EUX-industritekniker\n- Det er en klar styrke for EUX-uddannelserne i Horsens, at vi fra næste skoleår også har hovedforløbet på EUX-smed og EUX-industritekniker. Der er stor efterspørgsel på unge med et højt teoretisk og fagligt niveau også inden for metalfagene, og det får eleverne, når de vælger en EUX-uddannelse, siger Morten Hougaard.\n- Udviklingen i virksomhedernes arbejdsmetoder går i øjeblikket stærkt. Det, der i dag er manuelt arbejde, kan i morgen være erstattet af robotter og digitalisering. Derfor er det vigtigt, at vores medarbejdere kan kombinere teori og håndværk på et højt fagligt niveau, understreger Bo Ulsøe.\n- I Danmark er der mangel på ingeniører, og EUX-uddannelserne er et godt sted at starte, hvis man vil have en karriere inden for ingeniørfaget. Ingeniører, der har en faglært uddannelse, er eftertragtede i virksomhederne, fordi de både har forståelse for det praktiske arbejde og kendskab til branchen, siger Bo Ulsøe.


ZTE forbereder sit Firefox OS håndsæt til en europæisk lancering i år / Nyheder | Acailse - Tips og nyttige oplysninger om Android!\nDen kinesiske håndsætproducent ZTE forbereder sig på at lancere sin Firefox OS-drevne smartphone i Europa inden udgangen af 2013. Overgangen til Mozillas operativsystem er højst sandsynligt et forsøg på at bevæge sig væk fra at blive for afhængig af Android, som i øjeblikket kører på så mange som 90% af ZTEs smartphones.\nMens ZTE i øjeblikket er i forhandlinger med et navngivet europæisk luftfartsselskab for at bringe sin telefon over til kontinentet, er det også meget interesseret i at gøre et træk på den amerikanske smartphone markedsplads. Cheng Lixin, administrerende direktør i ZTEs amerikanske enhed, udtalte, at selskabet skal overvåge det amerikanske marked meget nøje, før der offentliggøres nogen offentliggørelser om en offentliggørelse.\nVirksomheden har allerede planlagt at investere 30 millioner dollars i amerikansk forskning og udvikling, så vi kan være temmelig sikre på, at det er seriøst at forsøge at bryde ind i det lukrative amerikanske smartphone-marked.\nFirefox OS har stadig en god vej at gå, før den kan konkurrere med Android, men det kan helt sikkert skabe en interessant konkurrence, hvis ZTEs telefoner er prissat rigtigt. Smartphone-markedet har modtaget en del opmærksomhed fra kinesiske producenter for nylig, og med mange mellemstore telefoner, der stadigvæk lader på ældre versioner af Android, er et nyt operativsystem muligvis bare en afbrydelse af aftalen, når det kommer til at tiltrække budget orienterede kunder.\n« Her er de bedste ZTE-telefoner, du kan få fat i ZTE Prestige 2 er nu tilgængelig hos Boost og Virgin Mobile for $ 80 »\nZTE vil ikke give op på det amerikanske smartphone marked


Benjamin Grosvenor (GB) - Det Kongelige Bibliotek\n> Hjem > Den Sorte Diamant > Koncerter > 2012\nBenjamin Grosvenor er 20 år, efterspurgt internationalt og har allerede kontrakt med pladeselskabet Decca. I Diamanten spiller han bl.a. Bach, Chopin og Skrjabin\nBenjamin Grosvenor (GB)\nSidst opdateret: 02-10-2012 17:44\nMusic Around - Pianister i Diamanten. SOLO!\ntirsdag 9. oktober 2012 kl. 20:00\nDen efterspurgte britiske pianist Benjamin Grosvenor er blot 20 år gammel og har allerede høstet store anmelderroser for en ”formidabel teknik og intelligent og overbevisende fortolkningsevne,” (New York Times). I oktober præsenterer Det Kongelige Bibliotek den unge pianist i et soloprogram, der kommer godt rundt i musikhistorien fra Bach til Granados.\nHan fik i 2011 eksklusiv kontrakt med pladeselskabet Decca og udgav samme år en cd i den eksklusive Decca Classics-serie med værker af Chopin, Liszt og Ravel og har efterfølgende fået flotte anmeldelser i både New York times, Gramophone og BBC Music Magazine.\nHør Grosvenor spille Chopin\nBenjamin Grosvenor begyndte at spille klaver som 6-årig. Hans mor, som var klaverlærer, fik færten af et særligt talent, da hun hørte ham spille en Chopin-vals som 8-årig med mere følelse og indlevelse end nogle af hendes 17-18-årige elever. Som 11-årig vandt han BBC’s konkurrence for unge musikere. I dag har Grosvenor en international karriere, og ud over hans overlegne teknik er det han evne til at fortolke klang og farver, der fremhæves – ”nærmest som en pianist fra en anden tidsalder” (The Times).\nBenjamin Grosvenor er uddannet på Royal Academy of Music i London og har modtaget undervisning hos bl.a. Christopher Elton, Leif Ove Andsnes, og Arnaldo Cohen. Han nævner stadig sin mor som en vigtig musikalsk inspiration.\nI Dronningesalen spiller han musik af Bach, Chopin, Skrjabin, Granados og Schulz-Evler.\nMusic Around løber i perioden 3-. 14. oktober, og der vil foregå en bred vifte af arrangementer på begge sider af Øresund: Fra renæssance- og barokmusik til symfoniske klassikere fra tiden omkring år 1900 og frem til i dag.\nKØB BILLET ONLINE Forsalg i Diamantens reception, hos Billetlugen og i Fona-butikker\nDiamantklubmedlemmer kan bestille billetter på 3313 3020. Husk medlemskort ved afhentning. Bestilte billetter skal afhentes senest 14 dage efter bestilling.\nSpar på billetten