Kirstine Mielcke Grønbæk - Gymnastikhøjskolen i Ollerup\n”Når man går på Ollerup, kan man ikke se at man bliver dygtigere. Der sker måske noget med dialekten, man møder nye mennesker, og man vokser med det. Det er ikke optimering, men det… måske udstikker man bare en sund kurs for sig selv”\nKirstine er den yngste af 4 søskende, og 15 år yngre end den ældste i søskendeflokken. Måske fordi hendes familie flyttede mellem Holstebro, Århus og sågar et par år på Grønland, har Kirstine helt fra starten lært at være social – et rigtigt familiemenneske. Udover at have trænet sportsakrobatik, redskabsgymnastik, have været 3 år på det Kongelige Teaters Balletskole og på rejse med Verdensholdet, læste Kirstine historie i Århus. Hun elsker nemlig fortællinger. Bevares, årstallene var ikke så fede, men de store sammenhænge, man oftest først kan se bagefter, var fascinerende.\n”Jeg lavede en masse ballet, og der blev man altid spurgt, hvad man skal ’bagefter’, fordi man går på pension som 35-årig, cirka. Jeg svarede altid noget med gymnastik, og så sagde min far, at jeg skulle på Ollerup. Min farmor gik der i 1942, og det var der, hvor ’man lavede gode gymnaster’, og så startede jeg ellers. Jeg vidste intet om stedet”\nKirstine drømte aldrig om at blive lærer, før hun opdagede, at hun var det. Som 12-årig startede hun som instruktør, og hun har altid nydt at: ”give folk små erkendelser”. Og selvom hun selv nyder at se de store sammenhænge, er hun dygtig til at spotte de små – især ved sine elever. Det gør, at Kirstine kan få eleverne til ikke at gå den lige vej, for den bliver man sjældent klogere af. Det gælder både i bevægelse og i et alment dannelsesperspektiv.\nMødet med det nye og fremmede er vigtigt for Kirstine – og især for hendes elever, som gerne skal opleve, at man ikke er så forskellige alligevel. På højskolen lever man i et fællesskab, der ikke bliver sat på pause, når skoledagen slutter, og den socialt intense hverdag bliver man både ærlig og bedre af. I takt med at skuldrene falder ned og man opdager, at det ikke er nødvendigt konstant at præstere, skaber man plads til at være det hele, fantastiske menneske, man i virkeligheden er.\n”Der er sådan et citat, jeg elsker: ‘Happiness is so amazing, it doesn’t matter whose it is’. Man skal virkelig ud og dele ud af sig selv, det skaber så meget glæde! Du er jo så sindssygt fedt og lækkert et menneske, og hvis du bare holder dig for sig selv, går verden jo glip af dig.”\nMød Kirstine her