Historien om udseende af aubergine i Rusland - Nødder\nBadrijan (Solanum melongena), en art af flerårige planter af Solanaceae-familien. Stammen er stabil, op til 100 cm høj og mere; bladene er store i en ung alder med lilla indeslutninger; blomster lilla, ensomme eller samlet i en børste. Frugter - bær er runde, pæreformede eller cylindriske, gule med brune striber, hvide, grønne eller lilla; vejer 0,4-1 kg. B. er en varm og fugtelskende plante. Den bedste temperatur til vækst og udvikling er 20-30 ° C, den optimale jordfugtighed er 80% af dens fulde fugtighedskapacitet. Fundet i naturen i Sydøst. Asien (Indien, Burma osv.). Det opdrættes i tropiske og subtropiske zoner. I Sovjetunionen dyrkes burgere udendørs hovedsageligt i de sydlige regioner: i de transkaukasiske republikker, i den sydlige del af RSFSR og den ukrainske SSR, i den moldaviske SSR og onsdag. Asien. Til mad bruges frugt i den tekniske modenhedsfase; de indeholder (i%): tørstof 7.1-11, sukker 2.72-4, proteiner 0.6-1.4, fedtstoffer 0.1-0.4 samt salte af calcium, fosfor, jern osv. B. er en værdifuld type vegetabilsk råmateriale til konservesindustrien (aubergine kaviar, sote osv.), Frugterne er stegte, stuvede, syltede osv..\nProduktiviteten af B. er 15-30 tons pr. Hektar. De mest udbredte sorter er Delicacy 163, Donskoy 14, Long violet 239, Simferopol'skii 105, Canned 10 osv. I lande med et subtropisk og tempereret klima dyrkes B. som en årlig plante af kimplanter. Frø sås i drivhuse eller hotbeds 45-60 dage før plantning. I jorden er afstanden mellem planter i træk 35-40 cm og mellem rækker 70 cm. Pleje består i at løsne jorden, en hylde med ukrudt, vanding, gødning, bekæmpelse af sygdomme og skadedyr. B. dyrkes til frø på samme måde som til mad. Før høst udvælges frøplanter omhyggeligt og fjerner syge. Udbyttet af frø er 0,5-1,5 centners pr. Hektar. Bug skadedyr: feltbug (se Bedbugs), Medvedki osv. Sygdomme: tør rådne, Phytophthora, visning osv..\nLit.: Gazenbush V.L., aubergineogos, i bogen: Sorter af vegetabilske afgrøder fra Sovjetunionen, red. D. D. Brezhnev, M. - L., 1960.\nSenere i artiklen finder vi ud af, hvad en aubergine er - er det en bær eller en grøntsag eller måske en frugt? Vi fortæller dig, hvilken familie den tilhører, og hvad er dens oprindelse, samt giver råd om dyrkning og brug.\nAubergine tilhører nattskygge-familien sammen med tomat, kartofler og tobak. Ligesom mange medlemmer af denne familie er frugten af en aubergine et bær. Fra et kulinarisk synspunkt klassificeres det imidlertid som en grøntsag. Svaret på et spørgsmål, der interesserer mange, afhænger derfor af sammenhængen..\nAubergine (eller mørkfrugtet natskygge) er en flerårig urt. Spredt busk, op til 150 cm høj. Blomstrende natskygge forekommer normalt om sommeren. Frugtmodning forekommer som regel 100-150 dage efter spiring.\nFrugten er en kompleks bær på grund af dens botaniske egenskaber. Vægten af sådanne bær når 2 kg, og farven kan være forskellig og afhænger af sorten: de kan have den sædvanlige lilla farve (se foto), hvid, gul og mørkegrøn. Inde i frugten er der små, afrundede frø, der modner i sensommeren eller det tidlige efterår. Frugterne indtages i fasen med teknisk modenhed - inden frøene modnes. Auberginebusk har et kraftigt rodsystem, dens diameter kan nå 2 m.\nDu skal ikke koge aubergine for meget, fordi dens papirmasse har tendens til at akkumulere fedt og kræftfremkaldende stoffer..\nVigtig! Overmodne ægplanter er dækket af brune pletter, de har et overskud af frø, stilken ser rådnen ud. Mindst af alt solanin i hvid aubergine.\nAlgoritme og egenskaber ved dyrkning\nDyrkning af aubergine er ikke en let opgave, selv for en erfaren landmand. Denne plante har en lang vækstsæson (100-150 dage), så såning skal ske i begyndelsen af februar. I betragtning af den sydlige gæstes lunefulde natur bliver du nødt til at bruge frøplantemetoden og plante en plante i et drivhus.\nPlant frøene i jorden 2 cm, vand og dæk med folie.\nGlem ikke fordelene ved mulching. Det fremskynder modning i en hel uge, øger udbyttet med 30% og vigtigst af alt - beskytter planter mod de skadelige virkninger af det ydre miljø og skadedyr. Barkflis kan være organisk (hø, græs, nåletræer) og uorganisk (polyethylen, tagmateriale). Du kan også bruge unødvendigt papir og pap til mulch. Barken er jævnt fordelt mellem buskene..\nNår frugten har en karakteristisk blank glans, er det tid til at høste..\nHvis du ikke er begyndt at blive involveret i dyrkning af ægplanter med egne hænder eller ikke har denne mulighed, bør du kende reglerne for valg af dem, når du køber. Undersøg fostrets krop omhyggeligt: der bør ikke være skader, buler eller mistænkelige pletter på det. Selve grøntsagen skal være fast nok. Tag ikke bløde frugter: sandsynligvis er de overmodne eller rådne.\nDer er mange forskellige typer aubergine retter. Du kan gøre hvad du vil med dem: lave mad, stege, gryderet, tørre, grille, salt. Den mest populære skål fra denne grøntsag i vores land er aubergine kaviar..\nRåd. I dette tilfælde vil farven vise sig at være naturlig. Hvis du vil have en rigere rød farve, skal du tilføje noget ketchup eller tomatpuré på scenen sammen med den revne tomat. Også for farve kan 1 tsk tilsættes til klassisk aubergine kaviar. malet rød paprika.\nAubergine er en ekstremt interessant plante. Dens frugter er bær, men det er kogt som en grøntsag. Det har et lavt kalorieindhold, men samtidig en høj næringsværdi på grund af dets høje fiberindhold, bekæmper kolesterol og højt blodtryk, styrker blodkarrene og hjælper med at tabe sig.\nMen først og fremmest er "blå" dem elsket for deres fremragende smag og mange måder at lave mad på. Hvis du vil forkæle dig selv og din familie med en skål lavet af denne udsøgte grøntsag, skal du kun vælge hårde frugter uden pletter eller skader..\nHistorien om aubergine oprindelse\nAubergines hjemland er Sydøstasien - Burma og tropiske regioner i Indien, hvor planter findes i naturen. Det antages, at aubergine blev introduceret til kultur i Indien i det første årtusinde f.Kr. I begyndelsen af vores æra, fra Indien, trængte han ind i nabolandene. Gradvist spredte aubergine kulturen sig til Kina, Japan og Nordafrika. Ifølge vidnesbyrd fra arabiske forfattere blev aubergine i det 9. århundrede dyrket på det område, der nu er Algeriet og Egypten.\nGamle grækere og romere kaldte ægplanter for "raser æbler" og mente at spise dem fører til galskab. Denne fordomme har længe forsinket udbredelsen af kultur i Europa..\nDen blev kun dyrket der i middelalderen. Men først blev plantens dekorative egenskaber anerkendt. Aubergine blev dyrket af hensyn til originale frugter med glat, skinnende hud af hvid, gul, men oftest mørk lilla farve. Først med opdagelsen af Sydamerika, da de opdagede, at indianerne med succes dyrkede og spiste den allerede velkendte grøntsag kaldet "badidjan", begyndte europæerne at dyrke den som et fødevareprodukt..\nAuberginer kom til Rusland fra Centralasien og Kaukasus. Det kan antages, at perioden for deres indtrængen i den sydlige russiske slette går tilbage til det tidlige 18. århundrede. Forskere af plantehistorien (S. Gmelin, V. Tatishchev) skrev, at de i 1770 i Astrakhan "i stort antal opdrætter de Badynzhana eller demianoks." Den første beskrivelse af disse grøntsager på russisk findes i A. Bolotovs værker. Den velkendte teoretiker og udøver af russisk havearbejde N. Kichunov påpeger (1910), at der blev opdrættet to sorter af ægplanter i det sydlige Rusland: tidlig Odessa modning 1. juli og bulgarsk halvlang - inden 1. august. De blev sået i to perioder - i slutningen af januar og 20. februar. I anden halvdel af det 20. århundrede, med den aktive udvikling af vækst af drivhusgrøntsager, begyndte varmekærende afgrøder gradvist at erobre det centrale Rusland. I dag findes aubergine i grøntsagsavlernes tomter og i mere nordlige regioner..\nHvor kommer aubergine fra\nPlantens specifikke epitel - melongena kommer fra sanskriten vatin ganah, som gav navnene på denne frugt på andre sprog: persisk بادنجان ("badinjian") og arabisk باذنجان ("baz̄injan", med den bestemte artikel - "al-baanz̨in." Fra det arabiske sprog kom ordet på spansk som alberengena ("alberenchena"), og derfra overgik det til fransk som aubergine ("auberchine"). På latin og italiensk skiftede bazinjan til henholdsvis melongena (melongena) og melanzana (melanzana), som fejlagtigt blev fortolket som mela insana, "skørt æble". På portugisisk blev denne grøntsag kaldt bringella ("brinjella"), og takket være den aktive handel med Portugal med Indien "vendte" dette navn tilbage til sit hjemland, men i form af "brinjal". I Vestindien er det portugisiske navn ændret til brown-jolly ("brown jolly"). \nDen russiske "aubergine" stammer sandsynligvis fra det tyrkiske patlıcan ("patlydzhan", som igen er lånt fra det persiske sprog) eller tadsjikisk "باقلجان / boқlaҷon".\nAubergine kaldes undertiden armensk agurk (ikke at forveksle med armensk agurk - en melonsort).  Den berømte rejsende A. B. Clot-Bey, der rejser rundt i Egypten og beskriver haveplanter, bemærker, at der skelnes mellem to typer armensk agurk i dette land - hvid (Bidinjan abad) og lilla (Bidinjan esuet) .\nNogle gange oversættes navnet melongena som "generering af sorthed" (fra de græske melas - "sort" og den græske oprindelse - "oprindelse"). Denne fortolkning er baseret på frugtens farve - den er så intenst lilla, at den virker næsten sort. [kilde ikke specificeret 136 dage]\nAubergine voksede vildt i Mellemøsten, Sydasien og Indien. Det er der, du kan finde de fjerne forfædre til aubergine, der vokser i naturen. For første gang begyndte de at tamme aubergine for mere end 1500 år siden i disse regioner, hvilket det fremgår af de gamle sanskrittekster. Denne grøntsag spredte sig takket være araberne, der bragte aubergine i det 9. århundrede. til Afrika. Europæere blev bekendt med aubergine i midten af det 15. århundrede, men de begyndte at dyrke denne afgrøde meget senere - først i det 19. århundrede.\nAubergine er en urteagtig plante med en højde på 40 til 150 cm. Bladene er store, alternative, stikkende, ru, i nogle sorter - med en lilla farvetone. Blomsterne er biseksuelle, lilla, 2,5-5 cm i diameter; enkelt eller i blomsterstande - halve blomster på 2-7 blomster. Aubergine blomstrer fra juli til september.\nAuberginefrugten er en stor rund, pæreformet eller cylindrisk bær; overfladen af frugten er mat eller blank. Nå 70 cm i længden, 20 cm i diameter; vejer 0,4-1 kg. Farven på modne frugter er fra grågrøn til brunlig gul. Når de er fuldt modne, bliver de ru og smagløse, så de bruges til mad lidt umodne. I umodne frugter varierer farven fra lys lilla til mørk lilla. Auberginefrø er små, flade, lysebrune; modner i august - oktober.\nI zoner med subtropiske og tempererede klimaer dyrkes aubergine som en årlig plante i kimplanter. Det opdrættes i det åbne felt i de sydlige regioner i Rusland - Krasnodar og Stavropol-territorierne og i Rostov-regionen.\nAubergine er en af de mest krævende afgrøder til vækstbetingelser. Det er følsomt over for temperatursvingninger: et fald eller en kraftig stigning i det får knopperne, blomster og æggestokke til at falde af. Den bedste temperatur for dens vækst og udvikling er + 25... + 28 ° C; optimal jordfugtighed under frugtning er 80% af den fulde fugtighedskapacitet. Frø spirer ikke ved temperaturer under +15 ° C. Ved negative eller langvarige lave positive temperaturer dør planten. Aubergine stiller også høje krav til lys. I overskyet vejr eller i stærk fortykning vokser planter langsomt og danner små frugter. Aubergine vokser bedst i lette, godt befrugtede jordarter. Den placeres efter vinterhvede, agurk, løg, bælgfrugter og kål. Pleje består i at løsne jorden, luge ukrudt, vanding, fodring, bekæmpelse af sygdomme og skadedyr.\nDe vigtigste skadedyr af aubergine er Colorado kartoffelbaglen og edderkoppemider. Sygdomme - tør rådne, sen rødme og visne.\nOpdrættere har opdrættet de mest forskelligartede i form, størrelse og farve af auberginesorter. Deres form spænder fra cylindrisk og pæreformet til næsten sfærisk. Auberginevægt varierer også markant - fra 30 g til 2 kg. Aubergine kan ikke kun være blå eller lilla. Frugterne af sorten "Hvidt æg" ligner virkelig kyllingæg i deres form og farve. Briterne kalder disse ægplanter "påskeæg". Frugterne af sorten "Golden Egg" er ovale og gule. De adskiller sig i tidlig modenhed, vægt og mængde frugt og, hvilket er vigtigt, i smag. Thailændere foretrækker småfrugtede lilla lilla auberginer; i Rusland er mellemstore mørke lilla frugter traditionelt værdsat.\nsamt salte af calcium, kalium, fosfor, jern, caroten og en stor mængde B-vitaminer. Grøntsager er rige på fiber.\nAuberginer bruges aktivt i madlavning i mange lande i verden. De koges, steges, bages, stuves, grilles, marineres, bruges til at lave auberginesalater og kaviar og spises rå..\nAubergine er også en værdifuld type bærråmateriale til konservesindustrien (aubergine kaviar osv.).\nOvermodne ægplanter anbefales ikke at blive spist, da de indeholder meget solanin. Unge frugter i fasen med teknisk modenhed bruges til mad.\nI øst kaldes ægplanter "grøntsager med lang levetid." På grund af indholdet af kaliumsalte, som har en gavnlig virkning på hjertets aktivitet, anbefales ægplanter til brug af ældre og dem, der lider af hjerte-kar-sygdomme. Aubergine stoffer nedbryder fedt godt; disse grøntsager anbefales til vægttab og åreforkalkning. På grund af sin kemiske sammensætning er denne grøntsag i stand til at opretholde syre-base balance i kroppen på et optimalt niveau. Regelmæssigt forbrug af aubergine retter har en gavnlig virkning på saltbalancen. Derfor anbefales det at overholde aubergine diæten i tilfælde af metaboliske lidelser, især med gigt. Auberginer hjælper med at bekæmpe lever- og nyresygdomme, mave-tarmkanalen, de er også nyttige til forstoppelse.\nAubergines historie strækker sig tilbage til os (jeg mener moderne mennesker) fra Sydasien og Indien. Endvidere begyndte aubergine i begyndelsen af vores æra at trænge igennem alle nærliggende lande. Og grøntsagen begyndte at dyrkes i lande som Kina, Japan og Nordafrika. Ifølge gamle arabiske forskere blev ægplanter allerede dyrket i det 10. århundrede med succes i Egypten og Algeriet..\nForresten betragtede romerne og grækerne i gamle tider aubergineplanten som "raser æbler". Og de troede faktisk, at denne grøntsag var årsag til vanvid (galskab). Derefter vidste folk ikke, at ægplanter kun skulle spises i umoden form. Ellers akkumulerer grøntsagen det skadelige stof "solanin". Dette øjeblik forsinkede spredningen af grøntsagen i hele Europa i lang tid..\nAubergines historie i Rusland\nEt eller andet sted i X V I I I århundrede, når hele verden allerede er erobret, kommer aubergine endelig til Rusland. Hvor den store russiske videnskabsmand Boltov henleder opmærksomheden på ham. Og som for første gang på russisk beskriver aubergineplanterne. Bemærk, at der i 1910 i Rusland allerede var to sorter af aubergine: Odessa tidligt og bulgarsk halvlang.\nDisse sorter er skabt til de sydlige regioner. Det centrale Rusland, aubergine begyndte først at erobre efter midten af X X århundrede.\nHvad er en aubergine: en grøntsag, bær eller frugt?\nEn lækker 3000-årig historie med den mest mystiske natskygge\nAubergines oprindelse, en lille historie\nHvad er aubergine? Kalder vi det, vi spiser korrekt?\nFostrets beskrivelse og egenskaber\n5 af de nemmeste og mest lækre aubergine retter\nNår man diskuterer emnet for, hvad aubergine kan tilskrives, er det vigtigt at huske, at der er flere klassifikationer. For eksempel kaldes aubergine i botanik et bær, det kulturelle videnskabelige navn er mørkfrugtet natskygge eller Solanum melongena. Kulinariske eksperter bruger det som en base for vegetabilske retter og snacks. Så hvilken slags "frugt" er denne aubergine?\nOprindelsen af aubergine, en lille historie\nFostrets beskrivelse og karakteristika\nHistorisk set var skæbnen for den nuværende populære grøntsagskultur (for nu, lad os udpege aubergine på denne måde) ikke let.\nInteressant! De tidligste omtaler af "lilla bær" findes i 1. årtusinde f.Kr. i Indien. Disse er de vilde forgængere for den moderne aubergine..\nPå samme sted omkring det 5. århundrede e.Kr. blev den dyrket, hvorefter den lilla grøntsag vandrede til Østasien til kineserne, derefter til Afrika og allerede blev bragt til Europa af araberne. Af alle europæiske nationer blev det kun fortæret af de gamle romere og grækere. Sandt nok fik aubergine der hurtigt et dårligt ry og blev glemt i lang tid indtil det 19. århundrede..\nAubergine på scenen for teknisk modenhed\nForresten var det i Europa, at de blå frugter begyndte at blive kaldt frugt, mere specifikt "raseriets æble". Man mente, at folk, der spiste mere lilla grøntsager, blev flydende og aggressive, sådan mad kunne føre til "skør" opførsel. Måske er årsagen til dette det høje indhold i plantens kemiske sammensætning af et giftigt stof (alkaloid solanin), som giver "natskygge" bitterhed..\nVidenskabeligt set er aubergine en urteagtig flerårig af slægten Nightshade, tilhører familien Solanaceae. Det er den rigeste familie med mere end 1600 arter. Den nærmeste slægtning er tomat. Ikke underligt, at nogle sorter af dekorative aubergine ligner en spiselig tomat meget. Det er almindeligt at dyrke aubergine som en årlig plante ved hjælp af kimplanter eller frø..\nI hverdagen og i landbruget er det sædvanligt at kalde en aubergine en grøntsag, selvom frugterne af lilla nattskygge tilhører en bær af dens struktur. Funktioner ved denne type frugt: tynd skorpe, saftig papirmasse og mange små frø indeni. Også i botanik kaldes bær tomater, vandmeloner, bananer, kiwi.\nBemærk, at grøntsags-frugt-divisionen er mere anvendelig til madlavning. Lad os bare sige - dette er en generelt accepteret, ikke en videnskabelig klassifikation. Fra dette synspunkt er aubergine utvivlsomt en grøntsag. Vi plejede at kalde søde frugter af buske og træer frugt, ikke urteagtige planter..\nHvad er en aubergine: en frugt eller en grøntsag, eller er det et bær? I hverdagen og madlavning - en grøntsag. I botanik er det et bær.\nBeskrivelsen af aubergine som en kultur findes i gamle sanskritskrifter for over 1500 år siden. I biologiske egenskaber kaldes aubergine en busket flerårig plante med et kraftigt rodsystem. Når de dyrkes i kimplanter, har rødderne fibrøs form. Hvis du dyrker natskygge fra frø, vokser taproot i jorden til en dybde på 1,5 m.\nEn ret tyk urteagtig stamme, efter 2 måneder fra plantningstidspunktet, lignificerer til midten, den grønne farve fortyndes med lilla pletter.\nAubergineblomsten har en blå-lilla nuance, ligesom de fleste af dens frugter, selvom der også findes hvide æggestokke.\nAuberginefrugten ligner en stor, aflang oval bær. Den kan nå en længde på 70 cm. Der findes også sorter med runde små frugter op til 3 cm i form af en pære og en cylinder. Bær vejer fra et par gram til 2 kg.\nI havebrug er det sædvanligt at dyrke sorter af lilla og hvide blomster. Sidstnævnte har en rig, sødlig smag, mere saftig pulp. Hvide sorter indeholder ikke solanin, så de har ikke den bitre smag, der ligger i det lilla søskende..\nModen aubergine, "blå"\nTornet natskygge grøn\nFrugter spises på det tekniske modenhedsstadium - op til 20 cm i længden med en blød saftig inderside og små frø. Farven på en moden aubergine, afhængigt af sorten, kan være lilla, lysegrøn, hvid eller lys lilla.\nAlt om aubergine - i programmet Elena Malysheva\nInteressante fakta om aubergine, dets oprindelse og egenskaber:\nVilde aubergine findes i hjemlandet for den mørke natskygge, Myanmar (tidligere Burma).\nNavnet på den lilla smukke mand lyder helt anderledes på nogle sprog. På arabisk høres det som "bazinjan", på spansk - som "alberenchena". I Italien - "melanziana", som en gang fejlagtigt blev forvandlet til mela insana, som bogstaveligt talt oversættes som "skørt æble".\nMest sandsynligt var forfædren til det russiske ord "aubergine" det tyrkiske navn "Patlydjan" eller det tadsjikiske navn "boklachon".\nDuften af den rå repræsentant for natskygge svarer til svampe. Kogte grøntsager, stegt eller stuet, kan smage som kalv eller kylling.\nAubergine er meget gavnligt for gigt og åreforkalkning. Det rigelige indhold af kalium bidrager til det harmoniske arbejde i hjertemusklen og genoprettelsen af vandbalancen i den menneskelige krop. Det menes, at hyppigt forbrug af lilla bær fremmer udskillelsen af urinsyre, normaliserer kolesterolniveauer og fordøjelseskanalen..\nPå grund af dets lave kalorieindhold betragtes en slægtning til tomat og kartoffel som et diætprodukt med et ret højt proteinindhold. Energiværdien af en grøntsag er ikke mere end 25 kcal pr. 100 gram.\nFor at fjerne bitterheden fra auberginen, sug den i saltet vand inden kogning.\nLækre sunde vegetabilske retter\nSå når vi besvarer spørgsmålet "hvad er en aubergine - en bær eller en grøntsag", finder vi ikke en entydig definition. Det vigtigste er, at enhver klassificering ikke påvirker dens smag på nogen måde. Aubergine forbliver altid en regelmæssig madlavning og en af favoritgrøntsagerne til tilberedning af enkle og sofistikerede retter - aubergine kaviar, vintersalater og lækre grøntsags snacks.\nBlå: fra Kina via hebraisk til Rusland\nModerne ægplanter er naturligvis meget forskellige fra deres historiske forfædre. Og holdningen til dem ændrede sig også. Generelt er aubergine hjemmehørende i Indien. Og europæerne kunne i lang tid ikke forstå, hvordan man spiser det korrekt. Nogle blev forgiftet og kaldte aubergine, derefter "besættelsens æble" (på grund af hallucinationer) og blev derefter betragtet som en kærlighedsdrink. Så indtil det 19. århundrede blev det ikke brugt seriøst til mad..\nMen da vi smagte, spiser vi, vi kan ikke stoppe. Det nye program "Mad er i live og død" er dedikeret til ægplanter, hvor værten Sergey Malozemov og jeg forsøgte at forstå fortiden og nutiden af dette produkt.\nInteressant nok kaldes aubergine i Amerika "ægplanten" - ægplante. Dette skyldes, at de første sorter der kom der var hvide og gule i farve. Og i form ligner en lille aubergine virkelig et gåseæg..\nI Rusland dyrkes ægplanter især intensivt i Astrakhan-regionen. De høstes her flere gange før den første frost. Og det kommer ud 100 ton pr. Hektar. Der er også en sort opdrættet af Astrakhan opdrættere, der ligner æg. Institut for Irrigeret grøntsags- og melondyrkning i Kamyzyak forsøger generelt at diversificere vores kost. Og de skabte de mest usædvanlige ægplanter - "banan", "panter", "ægformet", "krydderi", "lilla", "istap", "sømand", "svane", "albatross"...\nAlt gøres for skønhedens skyld samt muligheden for at bevare hele ægplanter - læg dem i en krukke sammen med andre grøntsager. Desuden er forskere ikke flov over, at kulturen bliver mindre og mindre "blå".\nForresten, hvor kom dette navn fra - "lille blå". Ifølge den populære version handler det ikke om farven. Det er bare, at aubergine kom til Odessa fra Kina. Selvfølgelig ikke direkte. Men han syntes at være kinesisk. Og på hebraisk kaldes Kina סִין (sin). Derfra angiveligt og "lille blå".\n- Faktisk, selv i dag, - siger jeg til journalister, - når du er kommet til Privoz, kan du købe disse meget blå (som de kaldes i Odessa). Ja, sandsynligvis også over hele det sydlige Rusland.\nDen vigtigste ændring, som opdrættere har foretaget i de senere år med aubergine, er at slippe af med moderne sorter af bitter solanin. En gift, der også er karakteristisk for grønne kartofler og andre nattskygger. Dette skyldes solaninen, før ægplanterne altid blev gennemblødt inden madlavning. Nu har du som regel ikke brug for at gøre dette. Selvom der undertiden er "forældede versioner" til salg.\nHvordan genkender du dem? Til dette tager vi en aubergine. Vi vender toppen mod os selv og ser på dens farve. Hvis den er grøn, er papirmassen grønlig og indeholder bitterhed. Den hvide top giver papirmassen en snehvid farve..\nDet er selvfølgelig umuligt at blive forgiftet med corned beef fra aubergine, hvis du ikke spiser flere kg på én gang. Og i sin rå form - varmebehandling ødelægger giften. Forresten spises moderne sorter undertiden uden madlavning overhovedet. For eksempel er disse "lavendel sky" ægplanter. De opdrættes af landmænd i Moskva-regionen.\nVidenskab kæmper også for at sikre, at ægplanter ikke er bange for kulden. For eksempel blev der i Novosibirsks centrale botaniske have opdrættet et hybrid "sibirisk argument", som er i stand til at producere afgrøder selv i de sværeste klimaer. De dyrker det der og kombinerer beskyttet og åben grund.\nI mellemtiden bringes ægplanter til os fra syd. Selv om vinteren lykkes det for eksempel i Aserbajdsjan at få friske grøntsager. Desuden ændres deres smag ikke..\nMen vi taler om smag senere. I mellemtiden - om fordelene. Der er meget af hende her. Og kalorieindholdet er lavt og en masse sporstoffer. Og jern og vitaminer og fibre. Men det største plus, som det fremgår af en nylig undersøgelse af amerikanske forskere, er tilstedeværelsen af klorogen syre. Det er en stærk antioxidant. At spise mad med det kan føre til en lavere risiko for hjerte-kar-sygdomme. Antioxidanter ser ud til at helbrede celleskader. Hvilket reducerer sandsynligheden for for eksempel åreforkalkning.\nKlorogen syre er også et godt vægttabshjælpemiddel. Det tvinger kroppen til at bruge subkutant fedt under træning og ikke noget andet..\nI mellemtiden ønsker forskere at give ægplanter endnu flere fordele og udvikler især mørke sorter med et højt indhold af anthocyaniner. Som også gendanner beskadigede celler i vores krop. Her er den livsforlængende aubergine.\nSamlet set er produktet utroligt sundt. Og dens kulinariske plasticitet gjorde det muligt at skabe hits fra forskellige køkkener i verden. Programmet bad fire kokke om at vise det bedste, de har af aubergine. Nuretdina fra Tyrkiet, Mananu fra Georgien, Yakov fra Israel og Stefanos fra Grækenland. Se denne auberginefest.\nDen vigtigste israelske auberginefad er en kold forretter kendt som baba ganush eller hatsilim. To ting er vigtige i denne skål. Den første er at bage, så den bliver brændt. Saml alt, hvad der er muligt, fra det brændte skræl, men så det brændte skræl ikke kommer ind i det. Og det andet er at justere mængden af hvidløg.\nBagt aubergine knuses i en homogen masse med tilsætning af olie, krydderier og sesampasta - tahini. Yakov siger, at den karakteristiske røgfyldte smag kan opnås på et gaskomfur til hjemmet. Enhver flamme, der forkullet aubergine, vil gøre. Derefter skal du forsigtigt skrabe den ømme papirmasse ud.\nMen for eksempel en traditionel georgisk skål - ajapsandal. Dette er i det væsentlige en vegetabilsk gryderet. I Georgien er dette sommerens hit. Hver anden dag, siger Manana, tilbereder vi ajapsandal i Georgien. Det kan spises både koldt og varmt. Vi tilføjer koriander, persille og rød basilikum til det. Det vigtigste i madlavningsprocessen er at lade aubergine absorbere aromaerne og saftene fra alle ingredienserne, der omgiver den..\nKokken fra Tyrkiet Nuretdin behandler den med damp for at slippe af med den olie, der er gennemblødt i aubergine under stegning. I 15-20 minutter for et par går al olien ud af det. Og derefter kan aubergine bruges til den traditionelle skål med imam-bayaldi. Hvad betyder litterær oversættelse "imam besvimet"? Det er fra smagen af disse aubergine "både" fyldt med ris og grøntsager.\nForresten er aubergine venlig ikke kun med grøntsager, men også med kød. Et eksempel er den græske moussaka. I Grækenland tilsættes søde krydderier, som andre steder ikke sættes i kød - kanel, muskatnød. Dybest set er det en puff pie lavet af hakket kød, grøntsager og hvid béchamelsauce..\nSå hvorfor elsker kokke og husmødre over hele verden aubergine så meget? Tilsyneladende først og fremmest for ømhed, for hvilken en kartoffel for eksempel ikke ville være ude af stand. Aubergine giver volumen, form og smag. Det ser ud til, at kun han er i stand til dette. Han absorberer grådigt alt det bedste, der er i nærheden. Og så deler han generøst med os, hvad han har akkumuleret. Tilføjelse til dette sine egne smagsnoter og smagsstoffer med sundhedsmæssige fordele.\nEn af de mest populære planter dyrket i haven er aubergine. På samme tid er det ikke klart, om aubergine er en grøntsag eller et bær.?\nFrugt, bær eller grøntsager\nKulturen vokser i en busk, der når ca. 50-70 cm i højden.\nDens frugter er store, cylindriske, dækket af en mørk, blank skræl udenfor. Inde er let papirmasse.\nPlanten er modstandsdygtig over for klimaændringer og har høje udbyttesatser. Alt dette giver dog ikke et nøjagtigt svar på spørgsmålet om, hvad en aubergine er: en frugt eller en grøntsag. Auberginefrugten ligner en stor bær..\nFrugten er defineret som den spiselige frugt af et træ eller en busk. I teorien kaldes enhver frugt en frugt, men i nogle moderne ordbøger er der en afklaring - "sød". Efter dette kriterium kan aubergine ikke betragtes som en frugt..\nDen spiselige del af planten eller den faste plantemad blev kaldt en grøntsag. Den kulinariske definition af en grøntsag blev givet til frugterne af planter, der spises uden varmebehandling. Denne definition gives til mange grøntsager, såsom:\nForskere har forskellige meninger om aubergine\nMen kartofler kaldes for eksempel også grøntsager, selvom de ikke accepteres rå. Men kartofler er en rodgrøntsag, så der er ingen tvivl om, at det er en grøntsag. Aubergine kan dog ikke tilskrives rodafgrøder. Så måske er auberginefrugten faktisk et bær? Eller aubergine ligner en frugt?\nDet er almindeligt at kalde en bær for en lille kødfuld frugt, der vises på grund af et sæt blomster, og en blank belægning kommer oven på den. Aubergine er fantastisk til denne beskrivelse. Men ifølge logikken i denne beskrivelse kan et bær kaldes en tomat, courgette, appelsin. Men jordbær og hindbær svarer derimod slet ikke til denne definition. Så er det muligt, at en aubergine er et bær?\nIfølge kulinariske eksperter er aubergine en grøntsag. Biologen vil benægte denne kendsgerning. På det videnskabelige område har ægplanter fået navnet Solánum melongéna (mørk frugt natskygge). Natskygge tilhører slægten Solanaceae. Og klassificeringen af denne familie henviser dem til bæret. Det vil sige, hvis du stoler på de botaniske klassifikationer, er aubergine et bær. Samtidig accepteres det generelt at kalde frugten en grøntsag..\nKulturen har et højt indhold af næringsstoffer og vitaminer, der er nødvendige for kroppen.\nMagnesium, vitamin C, B3, B6, K, kobber, folsyre, kalium er alle til stede i denne plante. Det er nyttigt for kroppen som forebyggelse af sygdomme og simpelthen som bærer af mange vitaminer.\nAubergine er også nyttig til at tabe sig: dette bær har et lavt kalorieindhold. Det kan hjælpe med at opretholde en figur, mens den forsyner kroppen med næringsstoffer, hvilket er gavnligt for at tabe sig. Der er mange varianter af madlavning af denne frugt, men det er stuvet aubergine, der kan forbedre nyre og fordøjelse..\nKulturen er krævende, og for at få en årlig høst skal du være omhyggelig med at passe på kimplanterne. Vanding sker 2 gange om ugen i vækstsæsonen. I den varme årstid skal kimplanterne vandes oftere hver anden dag. Hyppig fodring med mineralgødning op til frugtperioden vil også være til fordel for kimplanterne. Gødning begynder efter 2-3 dages plantning i åben grund. Når kulturen har bundet, tilsættes nitrogen-phosphatforbindinger.\nJorden skal være åndbar for god rodudvikling; i tung jord er der risiko for roddød. Overskydende kalium i jorden fører også til at kimplanter dør.\nDet er vigtigt at beskytte kulturen mod vind og svær frost. Til denne kultur skal du vælge deres eget temperaturregime, for hvis temperaturen er for lav, vil kimplanterne udvikle sig dårligt.\nHvorfor aubergine er godt, og hvor kom det fra\nIndtil for nylig ville ingen have tænkt sig at prøve få høst af aubergine på vores uvenlige Ural-land.\nMen tiden gik, nye sorter og hybrider af aubergine dukkede op, nye teknologier begyndte at blive anvendt, og disse eksotiske frugter i vores haver blev en realitet..\nDet er det selvfølgelig ikke gulerødder (selvom der også er behov for pleje af dem), og jeg indrømmer, at du bliver nødt til at gøre en stor indsats, men selv i den værste sommer vil ægplanter med ordentlig pleje glæde dig med en god høst. Naturligvis taler vi ikke om store plantager, da hver centimeter drivhuse er guld værd. Men en auberginehøst, der er for stor, er ikke påkrævet: de holdes ikke friske længe (i køleskabets nederste rum i højst 10 dage), og de fjernede frugter skal behandles straks. Derfor planter jeg et dusin eller et halvt (hvordan det bliver) buske, og vores familie har faktisk nok af dem.\nAubergineplanter, der er eksotiske for os, kan transformere udseendet ethvert drivhus. Majestætisk med kraftigt løv og en "trælignende bagagerum" forbløffer de med de forskellige former og farver af deres frugter. Hvis der tidligere i vores grøntsagsforretninger om efteråret dukkede op strengt lilla frugter af auberginer i en standardform og tydeligt tilgroet og derudover med en tvivlsom smag i vores grøntsagsbutikker, kan du i din have få helt forskellige (både i udseende og smag) frugter.\nOg dette vil tvinge dig til radikalt at ændre dine synspunkter på den praktiske værdi af denne grøntsag. Men hvad man skulle sige, før vi faktisk ikke havde nogen idé om, hvor velsmagende ægplanter kan være (det er ikke for ingenting, at de er yndlingsgrøntsagen for mange sydlige befolkninger), og vi så helt ligegyldigt på, hvad handlen tilbød os. Ja, og jeg selv begyndte engang at plante ægplanter for eksotismens skyld, og først da indså jeg, hvor velsmagende de er, og hvor nyttige.\nAuberginefrugter skal være faste og faste, huden skal være skinnende, og farven skal være lys.\nVi ved alle, at kaviar ofte fremstilles af auberginer (husk "oversøisk kaviar - aubergine"). Men faktisk hvilke af dem gør de ikke. Auberginer stuet i creme fraiche med tomat og hvidløg; bagt med ost og æg; stegt med tomater, løg og ris, tilbered en grøntsagsgryderet; salt og syltede agurker. Derudover er de stegte, bagt, fyldte og endda tørrede (selvom jeg ikke har prøvet denne mulighed).\nHvor er du fra, fabelagtig aubergine?\nI modsætning til de fleste andre aftenafgrøder, der er hjemmehørende i Amerika, kom aubergine til os fra de tropiske regioner i Sydøstasien. Indtil nu kan vilde former for denne plante findes i Indien, Burma, Pakistan, Indokina og på øer tæt på dem. Imidlertid var det indianerne, der introducerede det i kulturen (ifølge videnskabelige data så tidligt som 1.000 f.Kr.), og først derefter fra Indien bragte de persiske købmænd aubergine, først til Kina og derefter til Nordafrika. Og først på næste trin introducerede araberne europæerne for aubergine. Og det skete omkring XIV-XVI århundreder i Italien og Spanien. Derefter spredte aubergine sig meget hurtigt over hele Sydeuropa..\nFrugt y aubergine kan have en bred vifte af former - fra en flad og sfærisk dorr, pæreformet og cylindrisk. Og der er ingen grund til at tale om farvning.\nAubergine trængte ind i Rusland ca. i det 17.-18. Århundrede fra Centralasien og Kaukasus. Allerede i begyndelsen af det 19. århundrede blev det aktivt dyrket i Astrakhan og Krim. I dag er store og skinnende auberginefrugter bredt kendt over hele verden..\nHvad angår det opnåede udbytte, skal det huskes, at aubergine har et lidt andet forhold mellem vegetative og generative dele på planten. Hvis tomatplanter bogstaveligt talt kan strøes med frugt, overstiger andelen af blade og stængler i ægplanter betydeligt andelen af blomster og frugter. I gennemsnit dannes 5-7 frugter på planten, ja, hvis du formår at få 10-15 frugter, er dette bare et mirakel.\nDet er ikke bare en lækker grøntsag!\nAubergine er virkelig ikke kun en lækker grøntsag, men også værdifuldt lægemiddel (al medicin ville være så velsmagende!). Og der er ikke noget overraskende i dette, fordi deres frugter indeholder næsten en tredjedel af det periodiske system og på samme tid tilhører mad med lavt kalorieindhold (den mest lækre diæt for dem, der ønsker at tabe sig). Det menes, at ægplanter bidrager til helingen af hele kroppen, forbedrer stofskifte og blodegenskaber, normaliserer hjertets, nyrernes, leverens og tarmens funktion.\nDe indeholder mange vitaminer B1 og C, caroten, jernsalte, cobalt, kobber. Og det optimale forhold mellem kalium- og natriumsalte og tilstedeværelsen af pektiner bidrager til en mere komplet eliminering af kolesterol fra kroppen. Derfor er ægplanter meget nyttige til åreforkalkning og anæmi. Tilstedeværelsen igen af en stor mængde kalium øger hjertets arbejde og fremmer eliminering af væske fra kroppen.\nTilgroede ægplanter i frugterne akkumulerer i store mængder den potente gift solanin. Dette er en af grundene til, at frugt på frømodningens stadium ikke skal spises..\nPektinsubstanser indeholdt i ægplanter i betydelige mængder har bakteriedræbende egenskaber, forbedrer udskillelsen af skadelige stoffer, og phenoler og anthocyaniner forhindrer udvikling af tumorer og øger absorptionen af fedtstoffer.\nDet viser sig, at ikke alle ægplanter er så sunde.!\nLigesom et antal andre grøntsager er det sædvanligt at skelne mellem teknisk (forbruger) modenhed og biologisk modenhed i ægplanter. Aubergine i teknisk modenhed har en lys farve karakteristisk for sorten og en skinnende overflade. I biologisk modenhed mister de deres glans, bliver bitre og ru, desuden helt uegnet til mad.\nDet er disse grimme frugter, som vi har set i mange år på hylderne i vores "rigelige" grøntsagsforretninger. Derudover skal normal auberginefrugt kun have en grøn stilk. En brun og tør stilk indikerer, at aubergine er blevet plukket i lang tid. Der er ingen brune pletter på frisk aubergine, og selve frugten er ikke blød og glat. Auberginehuden skal ikke være krøllet og tør. Alle ovenstående faktorer indikerer gamle, overmodne frugter, som ærligt talt generelt er uspiselige..\nForresten, om skræl og blanchering. Vi har ganske vist en meget udbredt opfattelse af, at ægplanter skal skrælles og blancheres for at slippe af med den angiveligt "obligatoriske" bitterhed inden madlavning. Faktisk gælder denne erklæring kun for overmodne ægplanter. Vi blev imidlertid "fodret" gennem den post-revolutionære periode med netop sådan.\nDette er sandsynligvis grunden til, at sådanne anbefalinger blev vist i kogebøger. Selvom det er værd at anerkende det faktum, at de heterotiske auberginehybrider, der for nylig er dukket op, for det meste er genetisk blottet for bitterhed. Aubergine dyrket og plukket til tiden med egne hænder har ingen bitterhed, og de kan straks sendes til stegepanden..\nBronkitis er en betændelse i bronkiernes slimhinde, hvilket er ret almindeligt og ekstremt trættende. Den stress, som kroppen oplever på samme tid, er meget stor.\nLungebetændelse (lungebetændelse) - en infektiøs betændelse i lungevævet.\nHver person drømmer om smukke og sunde tænder, men ikke alle kan holde sig sund emalje. Sagen er, at mange fødevarer dagligt har en negativ effekt på emaljens tilstand og skader tændernes sundhed..\nLychee hvilken slags frugt\nHvad har kroppen brug for fiber til - 7 fakta om fordele og skader


Irsk setter - den elegante fuglehund - Knæk & Bræk!\nIrsk setter er en tiltalende og elegant setter med udpræget stor jagtlyst og energi. Racen er blandt de hurtigste i gruppen og søger utrætteligt efter fugl. Dens store søg gør den velegnet til de åbne vidder, såsom stubmarker, heder og på fjeldet, men den kan også anvendes til jagt primært i åben skov. Racen tager resolut stand og er en pålidelig apportør efter skuddet. Som ung er racen ikke udelukkende interesseret i fuglevildt, men også hårvildt. Det ensidige fokus skal altså indlæres, men så er racen også virkelig en specialist i jagt på typisk hønsefugle.\nRacen klarer hårdt terræn med udpræget overskud og kan følge jægeren på krævende jagt flere dage i træk, hvor de tungere racer og kontinentale stående hunde ville være kørt trætte. Racen kan trænes som apporterende hund, også fra vand, men den anvendes langt overvejende som stående hund.\nIrsk setter optræder både i jagtlinjer og som selskabshunde\nRacen har på grund af sit indbydende væsen og ydre i høj grad været præget af avl til selskabshunde, så man skal være særlig opmærksom på at finde jagtlinjerne forud for køb. Til gengæld får man så også en stående hund i absolut topklasse.