Prinsessen slapper af……..\nMin udsigt fra 7. etage på Patienthotellet………….\nAftensmad den første kemo-dag på Odense Universitetshospital (OUH)…………\nFrokost på Patienthotellet……..\n…….efterfulgt af frugt……..\nFriske forårsruller med sprøde rejer……..\n……..og lækker sushi fra Umashi…….\nDesserten var lækre hjerter fra Summerbird……..\nIndlagt på Kolding Sygehus, på enestue og med stor fladskærms TV………\nAftensmad den første aften……..\nFrokost inkl. daglige risengrød…….\n…..endnu en omgang frokost…….\nBesøg af lille, lækre Clara og hendes skønne mor……\n….man kan altid lige tage en bid af mors lår……\nHun er fræk er hun……..\nNem og lækker pastaret. Opskriften findes HER…………..\nMin nye kørestol……..\nEndnu en omgang kylling med grønne peberkorn…….\nTirsdag i sidste uge kørte kæresten mig atter til Odense Universitetshospital (OUH), så jeg kunne få taget blodprøver, inden kemo-start om onsdagen. Vi ventede en lille times tid på at blodprøverne blev taget, derefter gik vi over til patienthotellet, så jeg kunne få mit værelse. Jeg fik et værelse på 7. etage denne gang, sikke en god udsigt og værelset var lidt mere opdateret end dem eg tidligere har haft. Bl. a med en badebænk i badeværelset, hvilket jeg var glad for. Efter at have fået lidt t spise og lidt TV-kiggeri var klokken de at være 21.30 og det var tid for kæresten at køre hjem igen og jeg gik i seng.\nJeg sov temmelig dårligt om natten, givetvis pga nervøsitet for samtalen med lægen om onsdagen. Jeg tænkte også meget på hvor slem bivirkningerne ville blive, ved denne 3. omgang kemo, som jeg er blevet advaret i mod at tage imod. Nu var jeg lige ved at vænne mig til at have det godt. Den sidste uge herop til var god og det er svært at skulle påføre sig selv at få det elendigt igen – og måske endda værre end jeg nogensinde har haft det.\nEfter morgenmaden gik jeg selv over på R (onkologisk afdeling) for at mødes med lægen kl. 09.00. Lægen jeg kom ind til var noget mærkelig synes jeg og det er lidt svært at forholde sig til en ny læge hver gang, dette er den 5. eller 6. læge jeg taler med på R, det er altså lidt noget rod. Jeg skal ligesom starte forfra hver gang og det koster altså kræfter. Men han kunne overhovedet ikke se hvorfor jeg ikke skulle tage den 3. omgang kemo. Mine blodprøver fra dagen før var fine og han kunne slet ikke forstå at jeg ikke fik kemo-kuren i sidste uge, for selvom jeg ikke havde de bedste tal, så mente han at jeg fint kunne have fået kemo. Vi talte lidt om bivirkninger, især om kvalme. Men da han sagde om jeg ikke bare kunne stoppe med mine Cipralex i et par dage, tabte jeg alt for ham eller tænkte i hvert fald mit. Jeg får Cipralex mod depression og har fået det i en del år efterhånden, det reddede mig fra det selvmord jeg var på vej imod, da jeg blev syg med fibromyalgi, førtidspension og tab af erhvervsevne. Jeg har altid fået at vide at hvis jeg engang skulle ud af det, skal der nedtrappes langsomt og jeg har prøvet at glemme dem i et døgn og har fået det virkelig elendig – og så sidder han der og siger om jeg ikke bare kan stoppe et par dage??? Det gjorde mig meget forvirret og jeg sagde, at det troede jeg altså ikke var så godt. Jeg er ikke interesseret i også at skulle kæmpe med psyken, samtidig med bivirkningerne af kemoen.\nMen altså vi kom frem til at jeg skulle køre på med den 3. omgang kemo, så jeg også kan få midtvejsscanningen. Det er ligesom den hele min fremtid kommer til at afhænge af. Min kemo-kur bliver lavet på bestilling og fordi den ikke var bestilt, kom vi ret sent i gang med den. Jeg kom ind på en 2 mands-stue og fik en seng, fordi det er så mange timer jeg skal være der – 6½ time. Tiden gik egentlig meget godt, det meste bruges jo på at jeg går frem og tilbage på toilet. Ud af sengen, tage fat i drop stativ, ud på gangen, ud på toilet, tilbage op i seng og sætte stikket i dropstativet igen – sådan forgår de 6½ time jeg er der. Jeg får så meget væske sammen med noget stærkt vanddrivende, som sørger for at jeg er godt beskæftiget. Enkelte gange har jeg været heldig at være på en stue hvor der er eget toilet til og det er altså en skøn luksus, i stedet for at skulle gå ud på gangen hver gang.\nNår man får kemo på dagsafsnittet på R (som hedder Q-gangen) får man ikke tilbudt frokost, selvom man er der længe. Jeg havde ikke helt taget højde for det, for jeg havde kun taget vindruer med og det holdt ikke helt. Jeg begyndte at blive ret skidt tilpas, så en sygeplejerske forbarmede sig over mig og fandt et stykke sødmælksfranskbrød med (pap)ost, til mig, men jeg blev nu ret glad for bare at få noget at spise 🙂 Da vi kom sent i gang, blev jeg selvfølgelig også sent færdig, så sygeplejersken kom og fortalte mig at de jo lukkede afdelingen kl. 15.30 og derfor skulle jeg flyttes. Jeg ved godt at det er en lille bitte ting men jeg ville ønske at de havde lagt mig ind på den stue jeg skulle til, lige fra starten af for nu skulle jeg til at samle alle mine ting sammen. Tage støvler og jakke på og traske hen til en ny stue og ny seng. De valgte så oveni købet at ligge mig ind til en der lå med høj feber og en grim hoste – og jeg var så bange for at det var noget der smittede!! Det skal dog siges at jeg på den nye stue fik eget toilet 😉 Jeg lyder nok utaknemmelig og noget besværlig men de havde tomme stuer, så jeg da jeg gik hen på den stue jeg skulle være på og det ville bare have været dejligt med lidt fred og ro – og ikke at skulle forholde sig til et andet, fremmed menneske………..igen. Jeg oplever mig selv som værende så ked af sådan nogle ting, som jo i det store billede er småting, men som frustrerer mig helt vildt. Jeg føler mig så sårbar og helt ude i tovene som jeg aldrig har været før, derfor bliver jeg så ked af at opleve sådan nogle ting, som jeg føler bare burde glide. Er jeg virkelig besværlig?? Er det for meget forlangt?? Tro mig, jeg ved godt at de stakkels sygeplejersker gør ALT hvad der står i deres magt og at de løber hurtigt hver dag, for at følge med. Jeg ved godt at de er pressede til deres absolut yderste og at de jo ikke kan gøre for det politikerne pålægger dem. MEN – og det er et stort men her, synes jeg. Jeg er også presset til mit absolut yderste og det samme er de andre kræftpatienter der ligger der, er jeg sikker på. Vi kæmper alle for vores eksistens, for vores liv. Vi kæmper for at holde hovedet oven vande, for at finde op og ned på det hele – og nogle sygeplejersker forstår det – også selvom de er pressede og stresssede. De gør alt hvad de kan for at alt skal forløbe glat, de tænker forud hvad der kan opstå af ting og forsøger at styre udenom det. De er klar med et smil, en beroligende bemærkning eller bare lige at sidde ½ minut og holde ens hånd. Det er de sygeplejersker jeg ELSKER og som gør det hele så meget nemmere, på de dumme, dumme kemo-dage og når jeg ellers er indlagt. Så er der dem – som der desværre er alt for mange af på R – dem som ser lige igennem en, som ikke siger hej, som har et stenansigt og ikke tillader sig selv at smile, som udfører deres job professionelt og ikke mere. Som ikke tænker frem og lader sig overraske af alt hvad der sker – dem som jeg frygter skal passe mig når jeg bliver rigtig syg og ikke længere kan protestere. Det er tanken om dem der gør at jeg bliver bange og utryg og jeg håber inderligt at jeg ikke møder dem alt for meget på min vej gennem systemet……..\nNå, men jeg altså jeg blev flyttet ind til hende den syge og skulle så ligge der den sidste 1½ times tid. Efter at have lagt der lidt, fik jeg heldigvis besøg af en af sygeplejerskerne fra afdeling D6 (gynækologisk afdeling), en af mine absolut yndlingssygeplejersker og som har alle de kvaliteter som jeg synes en sygeplejerske skal have. Det var så dejligt at se hende og tale med hende, hun var det positive indslag på min lange, kemo-dag. Ved 18-tiden var jeg færdig og blev kørt tilbage i kørestol, til patienthotellet. Jeg tog et par forskellige salater med op på mit værelse og så gik jeg ellers på hovedet i seng. Jeg var helt færdig efter en lang dag. Jeg spiser ikke varm mad efter kemo, fordi det bare ikke er det jeg lige har mest lyst til, alene duften af det er nok til at få mig til at flygte langt væk.\nJeg skulle meget tidlig op om torsdagen. Jeg havde en tid på M (medicinsk afdeling) kl. 8.15, men de ringede og rykkede det til 7.30, så jeg var allerede oppe kl. 06.15!! Jeg blev hentet kl. 07.15 og blev kørt i kørestol over på M. Jeg er glad for at jeg bestilte transport, for der var langt. Mit blodtryk er alt for højt og har været det længe, så jeg er nu i behandling og fik og føjet endnu en pille til den stak jeg indtager hver dag. Jeg blev pænt kørt tilbage igen og så hvilede jeg mig lidt inden jeg fik besøg af Mette. Mette er en af mine læsere, som arbejder lige overfor OUH og hun har besøgt mig nogle gange efterhånden. Det var super hyggeligt og hun havde en lækker snegl med til os og en kop choko-kaffe 😀 Da hun var gået hvilede jeg lidt igen – jeg havde jo været tidligt – oppe og kl. 12.45 havde jeg aftalt med R at de skulle hente mig på patienthotellet i en kørestol. Jeg havde lavet en aftale med Hanne – som har bloggen Kunstnerkram – om at vi skulle spise sushi sammen efter min behandling og at vi skulle mødes på R. Klokken 12.55 sendte jeg en sms til Hanne om hun ikke kunne spørge dem om de havde glemt mig, for jeg havde stadig ikke set skyggen af nogen – og det havde de faktisk!! Klokken 13.05 bad jeg patienthotellet om at ringe derover igen, for at rykke, jeg var stadig ikke blevet afhentet. Endelig klokken 13.15 kom der en for at hente mig, men hun havde ingen kørestol med. Så vi måtte på jagt efter en, inden jeg kunne blive transporteret derover – og jeg var grædefærdig. Jeg græd og følte mig elendig til mode – igen, igen! Det er bare ikke nogen rar fornemmelse ikke at kunne møde til tiden og føle at folk er ret ligeglade med en. Jeg var også dødtræt, fordi jeg ikke havde sovet særlig meget, så det var bare prikken over i’et. Hvis bare jeg ikke var så svimmel efter kemo så kunne jeg selv gå over på R, for der er ikke mere end få hundrede meter, men jeg tør simpelthen ikke gå selv. Da jeg endelig kom derover var klokken næsten blevet 13.30 og jeg burde faktisk være ved at være færdig, for kemo varer kun ½ time på 2. og 3. dagen.\nEndelig kunne jeg hilse på Hanne og jeg må med skam indrømme, at det var en grædende (og forgrædt) Newyorkerbyheart hun mødte. Det er lidt pinligt at møde et så – forholdsvis – fremmed menneske på den måde. Sådan helt nøgen og sårbar, men det var altså sådan det var den dag. Det er dog ikke noget jeg har det særlig godt med, at vise den side frem i så offentlig et forum. Der var også en anden af mine læsere derovre, som jeg kom til at sidde på stue sammen med, så hun mødte mig med et forgrædt ansigt. Jeg ved godt at det er noget pjat, men det er jo trods alt ansigtet folk ser først og et forgrædt ansigt er bare ikke det fedeste indtryk at efterlade. Jeg ved godt at jeg ikke er et kendt menneske, men alligevel tager jeg nogle gange mig selv i at tænke om nogen måske genkender mig – og jeg kan føle mig helt pinlig berørt. Måske fordi at når man får kemo er man helt “nøgen” og meget skrøbelig.\nNæsten 1 time forsinket, fik jeg min kemo og det var derfor også ret sent inden Hanne og jeg fik den sushi, som Hanne havde medbragt. Heldigvis var der et køleskab i opholdsstuen, hvor vi kunne opbevare sushien, imens jeg fik kemoen. Hanne havde købt sushi hos Umashi og det var noget lækker sushi vi fortærede på mit værelse bagefter. Jeg spiste min portion af det Hanne havde købt, men måtte opgive at spise desserten. Hanne havde taget noget lækker chokolade med fra Summerbird, men sådan et kunne jeg altså ikke spise, så jeg gemte det til senere. Hanne har også skrevet om hendes besøg på hendes blog, I kan læse det HER, hvis I har lyst………….\nHannes besøg blev afløst af min samtale med præsten, Solveig. Jeg værdsætter vores samtaler så meget, jeg føler mig så rolig når jeg taler med hende. Denne gang talte vi om begravelse eller i mit tilfælde at blive kremeret. Jeg fortalte lidt om mine tanker omkring det og hvor svært det havde været for mig at planlægge min egen begravelse. Hun giver mig en uendelig ro og har sådan en dejlig tilgang til al ting. Hun er også så dejlig menneskelig. Hun kan godt forstå at jeg kommer til at bande af og til, selvom jeg prøver på ikke at gøre det, men som hun siger så er det nødvendigt nogle gange. Vi talte kun sammen en time denne gang, fordi jeg havde skubbet vores aftale lidt pga al forsinkelsen og hun havde et møde. Men bare det at se hende var dejligt. Jeg hvilede en lille times tid efter hendes besøg og så gik jeg ned efter lidt salat til aftensmad, men jeg spiste nu ikke så meget. Sushien mættede mig stadig. Jeg gik tidligt i seng for jeg var godt og grundig TRÆT efter en meget begivenhedsrig dag.\nFredag skulle jeg være på R kl. 9 og jeg blev afhentet til tiden denne gang. Jeg skulle have endnu en samtale med en læge – og endnu engang var det en ny læge – jeg er meget imponeret over at de kan blive ved med at finde en læge jeg ikke har mødt. Men hende jeg mødte denne gang var virkelig sød og som den første undersøgte hun mig. Hun spurgte til hvordan jeg havde det og var lidt bekymret over at jeg beskrev at jeg oplevede en stor forskel på min højre og venstre side af kroppen. Efter at have undersøgt mig, valgte hun at indlægge mig efter jeg havde fået kemo og jeg kunne ikke engang få lov til at komme over og pakke mine egne ting, hvilket jeg var ret ked af. Det er ret grænseoverskridende, synes jeg, at få sine ting pakket ned af vildt fremmede mennesker – eller er det kun mig der synes det?? Hun besluttede også, at jeg skulle have scannet mit hoved for at se om kræften evt. havde spredt sig til hjernen – hvad jeg inderligt håbede ikke var tilfældet. Jeg fik min kemo, fik en seng og derefter blev jeg kørt ned til scanning. Da jeg kom tilbage op på afdelingen kunne jeg ikke få en stue pga overbelægning, så jeg blev placeret på gangen. Det slog mig helt ud og jeg begyndte – igen, igen – at græde. Føler efterhånden at det her indlæg ikke handler om andet end mig der græder, men jeg synes også at det var en hård omgang. Al den stress og uro der er på gangen på sådan en travl afdeling som R (onkologisk) afdeling, er altså ikke noget for en der lige har været igennem en hård kemo-behandling. Efter sådan en omgang kemo har man brug for fred, ro, hvile og absolut INGEN stress. Her bankede mit hjerte derud af og jeg var helt udkørt. Det blev ikke bedre af at jeg prøvede at få fat i en sygeplejerske for at få lidt mad og selvom jeg stod lige foran hende og talte til hende, så hun lige igennem mig, for derefter at gå udenom mig og forsætte det hun var var i gang med. Hun svarede mig ikke engang!! Jeg fik slæbt mig hen til køkkenet og fik da lov til at få lidt brød, et æble og lidt at drikke.\nPå afdeling R har de den uhensigtsmæssige regel, synes jeg, at de lukker halvdelen af afdelingen hver fredag. Det betyder at alle senge i den ene afdeling skal flyttes over i den anden afdeling. Der ligger man så, som meget syg kræftpatient og skal forholde sig til at få tildelt et nyt værelse og nogle gange en ny værelseskammeret. Det kan godt være at det virker til at være en lille ting og det er det helt sikkert også for raske mennesker, men for mennesker som er igennem hårde kemo-behandlinger og mennesker som kæmper for deres liv hver dag, da er det virkelig en træls og trættende ting. De har nogle af de mest syge patienter på hele sygehuset, liggende på R og så ligger de og flytter rundt på patienterne hver evige eneste fredag og tilbage igen hver mandag – og alting er total KAOS. Jeg har prøvet at skulle møde ind en mandag morgen og det er virkelig kaos og stress, der hersker på afdelingen og det er bestemt ikke rart.\nNå, men tilbage til fredagen, som efterhånden var ved at udvikle sig til noget af et mareridt. Jeg græd og var helt ude af den og vidste ikke hvem jeg skulle ringe til, hvem der kunne komme og berolige mig lidt og give mig et knus. Jeg vidste, at kæresten var på vej over til mig, så ham ville jeg ikke ringe til. Hvis jeg ringede til ham, grædende, ville det bare gøre ham urolig og det skulle han ikke være. Så jeg kom i tanke om Solveig (præsten). Heldigvis var hun på sygehuset og ikke så langt væk og hun kom så hurtigt hun kunne. Jeg fik et stort knus, hun sad og holdt mig i hånden og fik mig beroliget. Jeg besluttede også at jeg ikke kunne ligge på OUH, jeg ville til Kolding, hvor jeg har en åben indlæggelse. Dvs at jeg kan komme når som helst og blive indlagt. Jeg ringede til dem og heldigvis kunne de godt tage mig, hvis jeg fik lov til det af OUH. Den samme læge som havde undersøgt mig, kom og fortalte mig, at der ikke var noget at se på scanningsbillederne. Kræften havde ikke spredt sig og det var jeg virkelig lykkelig for. Jeg fik også lov til at tage på Kolding Sygehus, hvilket glædede mig næste lige så meget 🙂 Jeg var så glad for at Solveig sad hos mig indtil kæresten kom, TAK Solveig. Kæresten gik over på patienthotellet for at hjælpe med at pakke mine ting sammen, men de var næsten færdige da han kom, så han kom hurtigt tilbage med mine tasker. Meget mærkelig fornemmelse at have andre til at pakke ens ejendele.\nJeg blev afhentet af en ambulance og kørt til Kolding Sygehus liggende, hvilket var rart for så kunne jeg rigtig hvile hele vejen og det trængte jeg til. Kæresten kørte selv og var lige ankommet til Kolding Sygehus da jeg kom trillende på båren. Sygeplejersken var ved at redde min seng da vi kom og jeg fik mit eget værelse, hvilket er en af de største plusser på Kolding Sygehus, sammen med at sygeplejerskerne er så søde og rare. Jeg fik pakket ud og kom op i min seng og langsomt kunne jeg mærke hvordan roen begyndte at indfinde sig. Jeg havde rigtig meget kvalme og lægen kom for at se hvad hun kunne gøre og for at høre lidt om hvordan jeg havde det. Ud over kvalmen var jeg meget svimmel og uendelig træt, fordi jeg heller ikke havde sovet særlig godt natten før. Sygeplejerskerne puslede om mig og fik mig til at falde til ro, hvilket jeg i den grad trængte til.\nGynækologisk sengeafsnit på Kolding Sygehus er sådan et behageligt sted at være, hvis man skal være på sygehus. Det er et meget lille afdeling med 8 senge, tror jeg og næsten kun enestuer. Det ligger for enden af en gang, så der er ikke ret meget trafik, andet end dem der er indlag og personalet. Det betyder selvfølgelig at aktiviteten på gangen ikke er så stor, hvilket igen medfører den eftertragtede ro. Den anden store fordel for os er, at det er så tæt på hvor vi bor. Så kæresten kan faktisk komme ud, køre hjem og så komme igen senere – uden at det er alt for dyrt i brændstof.\nKæresten blev til sidst på eftermiddagen og resten af dagen brugte jeg bare på at slappe af. Jeg havde det ret skidt af kemoen og jeg syntes at da jeg fik kvalmestillende, blev det bare endnu værre. Jeg var så tæt på at kaste op som jeg kan være, uden at gøre det. Men det var noget af en kamp jeg udkæmpede for at stå imod. Jeg havde dog nemmere ved at tackle det fordi omgivelserne var rolige og der var ingen stress og masser af smil fra sygeplejerskerne. Jeg fik lidt risengrød til aftensmad, som jeg af en eller anden grund godt kan spise, selvom jeg har kvalme. Jeg får risengrød hver dag når jeg ligger i Kolding og sygeplejerskerne har efterhånden lært, at de skal tage en portion fra, så jeg kan få både til frokost og til aften.\nLørdag kom og gik. Kærestens søster var på besøg sammen med lille Clara, det var dejligt at se dem igen. Jeg havde det temmelig skidt hele dagen: kvalme, svimmelhed og meget, meget træt. Kæresten kom selvfølgelig også og var hos mig. Søndag formiddag fik jeg besøg af Mette, som er bedemand (eller bedekvinde, hedder det det??). Hun hjalp mig med at besvare nogle spørgsmål i forbindelse med død og begravelse og det var rigtig rart at tale med hende. Jeg har lært hende at kende gennem min kære – desværre afdøde – veninde, Anette. Det er rart at få detaljer på plads og kunne tale med en om det, som bestemt ikke har berøringsangst ved at tale om døden. Hun kunne bl. a. fortælle mig, at jeg kunne få min aske delt op i 2. Oprindeligt havde jeg besluttet at min aske skulle spredes i New York, men jeg har ombestemt mig. Jeg vil hjem, dvs jeg vil til New Hampshire, så min Mama tager den ene halvdel af min aske med sig hjem når den tid kommer. Den anden halvdel bliver begravet her i Vejen. Mettes søster har lovet at synge til min begravelse, hun skal synge “My Way” af Frank Sinatra, det er “min” sang og den passer godt på mig. Jeg har altid gjort tingene “my way” :-D. Salmerne der skal synges er indtil videre “Altid frejdigt når du går” og “I østen stiger solen op”. Jeg har også sat navne på hvem jeg gerne vil have bære mig ud af kirken, hvem jeg gerne vil have omkring min seng i mine sidste timer, hvad jeg gerne vil have med på hospice osv. Så efterhånden tror jeg at jeg har alle de praktiske ting på plads og behøver ikke at bruge mere tid og kræfter på det. Jeg håber, at jeg har klædt kæresten så godt som mulig på til når den tid kommer, så han kan koncentrere sig om at være sammen med mig og hans sorg. Jeg håber at alle de forberedelser jeg har gjort, gør det hele lidt nemmere for ham, så han ikke skal stå og tage svære beslutninger midt i det hele.\nSøndag eftermiddag kom kæresten for at hente mig hjem, det var dejligt igen at komme hjem til prinsessen og vanlige omgivelser. Jeg havde det stadig virkelig dårligt hele søndagen, men fik mig da stablet på benene til at lave en omgang pasta. Valget faldt på en ret som jeg ofte har lavet gennem årene, som er nem og som ikke tager ret lang tid at lave. I kan se opskriften HER. Jeg var meget træt søndag og det, kombineret med kvalme betød at jeg ikke spiste særlig meget og at jeg gik meget tidlig i seng. Jeg tror ikke klokken var mere end 21, da jeg lå i min seng og jeg sov til 9.30 næsten dag og var stadig ligeså træt. Mandag var jeg så træt så jeg overhovet ikke kunne holde øjnene åbne når jeg var oppe, de faldt simpelthen i og det var en fysisk anstrengelse at skulle åbne dem, noget jeg virkelig skulle tage mig sammen for at gøre. Kvalmen hærgede også i min krop, så jeg lå ned det meste af dagen og havde ondt af mig selv. På samme tidspunkt havde jeg så meget uro i kroppen, så jeg bare måtte op ret tit for at gå lidt rundt, hvilket ikke var så rart fordi jeg var svimmel – alt i alt havde jeg det ret elendigt. Sygeplejersken kom også forbi for at se til mig, men det var ikke ret meget hun fik ud af mig, for jeg sad med lukkede øjne det meste af den tid hun var her. Der kom også en fra kommunens hjælpemiddel-afdeling, for at tage mål til min kørestol og for at se om der var andet vi manglede. Den sidste der var den dag var hjemmehjælpen som kom for at vaske mit hår. Den første gang en anden skulle hjælpe mig i bad og med at vaske mit hår, var virkelig grænseoverskridende, men efterhånden har jeg vænnet mig til det. Jeg kan godt selv tage brusebad, men jeg kan ikke vaske mit hår fordi det er så tungt og tykt, så det får jeg hjælp til 2 gange om ugen. Det er virkelig en stor hjælp for mig og jeg er dybt taknemmelig for at jeg kan få så meget hjælp – ikke bare med hårvask – men i det hele taget. Det er noget af det vi taler meget om. Det kan godt være at vi betaler meget i skat, men i vores situation, får også virkelig meget hjælp og det er vi virkelig taknemmelige for.\nJeg gik også i seng kl. 21.00 mandag aften og sov igen til 9.30 næste dage. Tirsdag var en anelse bedre end mandag, men jeg havde det stadig virkelig dårligt og lå ned så meget som jeg overhovet kunne komme til, samtidig med at have meget uro i kroppen. Tirsdag hjalp vi hinanden med at lave kylling med grønne peberkorn, som er en ret vi har fået rigtig meget, som smager lige godt hver gang. Vi lavede så meget så vi også kunne få det onsdag. Onsdag vendte det hele og jeg vågnede og og følte mig som et helt nye menneske. Jeg var stadig ret træt, men kvalmen var næsten væk. Torsdag og fredag havde jeg det FANTASTISK, faktisk ligesom – eller næsten bedre – end før jeg fik min kræft-diagnose og sådan har det været lige siden. Ingen kvalme og en træthed det er til at bære, dog stadig lidt svimmel. Kæresten og jeg synes faktisk at det er et mindre mirakel at jeg har det så godt og vi kan næsten ikke forstå det. Jeg nyder hver eneste dag jeg har det sådan, men selvom jeg nyder det, så tænker jeg også meget over hvordan det kan være jeg har det så godt. Er det fordi kemoen endelig begynder at virke?? Er det fordi kræften svinder ind?? Eller er det som en tændstik der blusser op, inden den dør ud?? Jeg prøver dog virkelig på at skubbe de negative tanker væk og fokusere på det der er godt. Det er så dejlig at kunne have en nogenlunde normal hverdag og igen at kunne gå i køkkenet, som jeg gjorde i søndags. Mad har virkelig ikke sagt mig noget i rigtig lang tid, jeg har ikke haft kræfter til for alvor at lave mad og jeg har ikke kigget på opskrifter i rigtig lang tid. Nu finder jeg pludselig mig selv igen leder efter ting jeg skal lave og kigge i kogebøger, det er SKØNT 🙂\nI lørdags blev vi forlovet og var ude at spise en skøn middag om aftenen, men der kommer meget mere om det senere. Søndag kunne jeg godt mærke at jeg var meget træt, men jeg havde også været meget aktiv om lørdagen, fordi vi havde gæster til frokost. Det forbavsede mig dog alligevel at jeg ikke var mere træt. Jeg nyder virkelig ikke at have kvalme, det er SÅ befriende. Måske jeg ikke har kvalme fordi jeg får fast kvalmestillende hver dag. Jeg er glad for at jeg valgte at tage den 3. omgang kemo, som jeg var meget i tvivl om og som en læge frarådede mig. Selvom jeg var igennem helvede i de første dage efter kemoen, så har jeg det så meget bedre nu, måske miraklernes tid virkelig ikke er forbi………..\nJeg har dog fået en bivirkning og det er at jeg er begyndt at ryste på mine hænder. Det behøver ikke engang være fordi jeg har brugt mine hænder meget, det kan være bare jeg sidder med et glas som er lidt for fyldt, så begynder min hånd at ryste. Faktisk bare jeg holder min hånd op, især den højre, så ryster det og det er ret irriterende. Det gør mig også lidt ked af det, måske fordi det er et meget håndgribeligt bevis på at jeg er syg.\nJeg er også begyndt at få besøg af en fysioterapeut 2 gange om ugen, hvilket jeg nyder i fulde drag. En af goderne ved at være blevet terminal patient. Jeg er dog ikke meget for ordet terminal patient, det lyder så endeligt – hvilket jeg jo også godt ved at det er – men det fjerner ligesom al håb om at blive rask, synes jeg. Men det giver os også nogle goder, som vi ellers ikke ville have haft. Jeg får al medicin på recept gratis nu, jeg kan få al den hjælpe jeg skal bruge (dog stadig ikke til rengøring, som ellers ville være dejlig), jeg kan få fysioterapi og kæresten kan på plejeorlov. Vi har dog valgt at vi ikke vil gøre brug af plejeorloven endnu. Dels fordi kæresten vil gå ned på dagpenge, hvilket vil være ret hårdt for os rent økonomisk og dels fordi jeg har det så godt lige nu. Jeg ved heller ikke hvor sjovt det vil være at gå op og ned af hinanden 24/7 i ½ år. Vi venter og ser tiden lidt an, men den dag jeg bliver rigtig syg, da vil han givetvis tage orloven så vi kan være sammen.\nI mandags havde jeg besøg af fysioterapeuten. Hun viste mig nogle små øvelser jeg kan lave, for at se om jeg kan opbygge min muskelmasse bare en lille smule. Det er selvfølgelig ikke nogle hårde øvelser eller noget og det må ikke gøre ondt når jeg udfører dem, men det ville være rart at få bare lidt flere muskler, fordi jeg har tabt så meget muskelmasse, hvilket medfører stor risiko hvis jeg får en infektion. Hun prøvede også akupunktur på mig, hvilket var ret behageligt – bortset fra en enkel gang hvor hun ramte et eller andet der gjorde afsindig ondt – men det var rart at prøve og jeg tror at det er noget vi forsætter med.\nI går var jeg på OUH for at få lavet min midtvejs scanning og for at få foretaget mine midtvejs blodprøver. Midtvejsscanningen skal fortælle om kemoen har hjulpet og min videre behandling vil afhænge af hvad den viser. Hvis det har gjort kræften mindre og stoppet spredningen, så forsætter jeg nok. Hvis ikke, så bliver min behandling nok stoppet. Jeg ved ikke om de vil prøve en anden form for kemo, men det vil jo være noget jeg/vi skal tage stilling til, om vi evt. vil være med til. Resultatet får jeg på tirsdag, hvor jeg efter planen skal have kemo igen. Så mandag aften går turen mod OUH igen, for at få foretaget blodprøvet og så må vi se hvad der videre sker.\nI dag har jeg haft besøg af Anne Hjernøe, som har interviewet mig til Alt for Damerne. Jeg ved endnu ikke hvornår det kommer i, men jeg tror det bliver engang i marts måned. Jeg skal selvfølgelig nok fortæller jer det, når jeg ved det. Interviewet handler både om min kogebog, Newyorkerbyheart – Amerikansk Homecooking, men også om det at have kræft og mit liv i det hele taget.\n←Lun perlebyg salat med chipotle-bagte rodfrugter og tranebær + kyllingedeller med græsk krydderi og ost\nJeg er Q i denne måned……..→\nNej, jeg synes helt bestemt ikke, det er dig, der er besværlig. Jeg har været indlagt flere gange, og har også prøvet at være uheldig, endda en af de gange, hvor det var relativt slemt. Og når man oplever det, så er det, man håber og vil gøre alt for ikke at skulle igen.\nJeg var engang indlagt 4 dage, og mødte 6 overlæger!! Det er bare ikke okay. Jeg skulle som dig, også forklare og fortælle hver gang – at læse min journal var åbenbart for meget besvær. Hvordan vi er havnet her ved jeg ikke, men det er helt, helt forkert.\nRigtig god weekend og forlovelsesfest til dig.\nDet er sørgeligt at vores sygesystem er sådan. Jeg ved godt at der findes mange FANTASTISKE sygeplejersker derude, som gør alt hvad de kan for deres patienter hver evige eneste dag. Som lever og ånder for at deres patienter skal have det godt, jeg ved det for jeg har selv oplevet det. Desværre er der også nogen som – forståelig nok – ikke kan tackle al den stress der også er i jobbet. Men jeg ville ønske at de så enten søgte hjælp eller måske søgte noget andet 🙂\nDit indslag sluttede meget brat, så jeg regner med at du har mere at fortælle…. MEN jeg er uendelig skuffet over den behandling som du – og sikkert også andre kræftsyge – får på OUH (og nok også andre steder). Hvordan f….. kan man finde på at behandle alvorligt syge mennesker på den måde? Jeg bliver bare så rasende! Det er simpelthen alt for dårligt…. og nej, du er bestemt ikke urimelig! Det er systemets behandling af dig som er helt urimelig. Jeg græmmes!!!!\nJa, jeg fik ikke det hele med, var kommet til at slette det og måtte lave det hele om, men nu er hele indlægget der 🙂\nDet er træls at blive behandlet sådan på et sygehus og af mennesker som burde være professionelle, men også menneskelige.\nDet lyder bare som et rigtig træls sted på OUH. Jeg fik fjernet mit bryst i Randers. Det var den samme sygeplejerske der tog i mod mig den første gang jeg kom til mammografien, til diagnosen, da jeg kom til operationen og de gange jeg var der til efterkontrol. Kemoen fik jeg i Aarhus, 6 gange, og da var det også den samme uendeligt dejlige sygeplejerske jeg havde alle gange. Vi fik også mad under kemoen. Det er da utroligt der er så stor forskel, og det er ufatteligt ringe at de ikke er mere menneskelige på OUH.\nJeg er fuld af beundring over din måde at tackle det hele på. Hvor må det være hårdt!!!\nJeg ønsker dig alt det bedste!! Knus og tanker fra Maria\nHvor dejligt at den samme sygeplejerske fulgte dig hele vejen igenne, det må have været meget betryggende. Jeg ville ønske at de ville prioritere patienten højere på OUH.\nnej du er ikke besværlig.. Du er en syg patient som burde have det ” som blommen i et æg ” .. Hvor gør det mig ondt at du skal bruge energi på dette. Du skulle jo lægge alt din energi i at få et trygt og dejligt forløb igennem systemet. Jeg er selv udd. sygeplejerske, dog ikke i på arbejdsmarkedet i dag. Jeg beklager dybt det du oplever , for nej det drejer sig ikke om nedskæringer, men om empati og medfølelse for ens patienter, at være der for dem. Jeg håber virkelig at dagens sundhedspersonale læser med på din blog og sidder med en dårlig smag i munden !\nHåber du og din kæreste får en dejlig weekend\nJeg ved ikke om skal have det som “blommen i et æg”, men jeg ville gerne behandles med respekt. Jeg ville gerne opleve et smil fra sygeplejerskerne og måske et klem eller noget. Som kemopatient er man utrolig sårbar – eller det er jeg i hvert fald, så at opleve varme og medmenneskelighed fra et andet menneske er fantastisk.\nJeg har den dybeste respekt for dig, da du formår at holde fast i din egen integritet selvom du er syg og dybt afhængig af behandlingssystemet. Jeg er selv uddannet sygeplejerske og forestår godt dine frustrationer, fordi det var jo høj grad også med til, at jeg forlod jobbet som sygeplejerske, fordi jeg havde det svært ved ikke at kunne behandle hvert patient som de burde, nemlig med den respekt og værdighed, som de har krav på…Så svaret på dit spørgsmål i dit indlæg – NEJ for pokker, du er bestemt ikke mærkelig eller krævende, men et menneske som i høj grad har fat i dig selv og ikke vil finde dig i at behandlersystemet gør dig passiv i dit forløb…kæmp videre, og dine sindsyg gode indlæg kunne sagtens tåle at blive sendt videre i systemet for at gøre opmærksom om det er sådan man skal behandle kræftpatienter…\nJeg tror at mange sygeplejersker har det som dig. Jeg ved at de har det svært og at de gør hvad de kan, men jeg ville ønske at de ville smile lidt mere – også selvom der måske ikke er noget at smile af. Men et smil, for enhver patient, er så dejlig beroligende og gør at man føler sig velkommen 🙂\nHelt enig, smil gør hverdagen meget nemmere på en ellervanden måde :))\nDu fortjener helt sikkert den bedste behandling, der fåes og jeg håber du vil være omgivet af søde, forstående og hjælpsomme sygeplejersker og andet fagpersonale, i den tid du er på hospitalet. Ønsker dig en helt vidunderlig weekend 🙂\nJeg bliver virkelig så vred, når jeg læser om din behandling på OU. Personalet må have et utroligt dårligt arbejdsmiljø. Jeg har selv været i berøring med OU igennem min far, som var indlagt flere gange på OU, og jeg var ikke på noget tidspunkt imponeret af behandlingen eller informationsniveauet. Jeg håber virkelig at den 3. Kemobehandling har sat din sygdom lidt i stå.\nHar lige købt din kogebog idag, og den er da helt fantastisk lækker 🙂 Glæder mig til at lave noget fra den.\nJeg bliver også vred hver gang jeg oplever forskellig ting på OUH – og så bliver jeg ked af det – for det er svært som syg at skulle stå model til alt det. Jeg vil give dig ret i at informationsniveauet på OUH heller ikke er fantastisk.\nHvor er det dejligt at læse at du igen oplever at være ovenpå og føle dig godt tilpas, trods din frygtelige sygdom og dine dårlige oplevelser med kvalme, overlæger og afdeling R.\nJeg synes det er et trist og nedslående sygehusvæsen på OUH, når det er så beskåret, at det ikke engang kan tilbyde frokost til patienter, som skal tilbringe så meget tid på hospitalet at det næsten svarer til en arbejdsdag. Men nedskæringerne gælder åbenbart ikke kun frokost, men også medarbejdernes smil og imødekommenhed. Jeg håber afdeling R får hørt om dine dårlige oplevelser hos dem, så de kan ændre i deres personalekultur over for patienterne. For alle steder løber man stærkere – i børnehaver, skoler, plejehjem og selvfølgelig sygehuse. Og det skal man som medarbejder forholde sig prof til. Det er bare ikke i orden at ignorere en patient.\nForhåbentlig kommer der i sidste ende noget godt ud af dine dårlige oplevelser…bare ærgeligt at du skal være offeret som de lærer af. Dog – der findes nok mange andre som har lignende erfaringer…desværre. Men så er det god læsning at du er glad for Kolding. Håber at din ros til dem når frem, så de kan glæde sig over den.\nJeg håber din seneste undersøgelse viser fremgang og bedring til dig <3\nTak for din kommentar. Det er træls med R og især fordi jeg frygter at skulle dertil hver gang jeg skal have kemo, for hvad mon der nu overgår mig denne gang?? Det er bestemt ikke rart at have det sådan hver gang.\nJeg har overvejet at skrive til OUH, ikke som en klage, men for at fortælle dem hvad der rent faktisk foregår på deres sygehus. Du kan tro at jeg fortæller dem det på Kolding Sygehus hvor glad jeg er for at være der, hver gang jeg er der 🙂\nI region nord har de en “klagetelefon” hvor man på et bestemt tidspunkt kan ringe direkte til sygehusdirektøren og fortælle om oplevelser eller bare spørgsmål til sygehusets/afdelingers måde at behandle patienter på. Kunne det ikke være de havde sådan en i den region du bor? Synes da absolut du skal have fortalt din historie, den er jo forfærdelig. Og hvad ved en sygehusdirektør egentligt om hvad der sker på et sygehus? Håber du bliver hørt 🙂 tak for opskriftsbogen, uhm har lige fået de amerikanske cookies 🙂 hilsen en “lytter”\nIkke i din region men på ouh – ups\nJeg har aldrig før skrevet en kommentar, men har læst din blog i nogle år. Jeg kan ikke sætte mig ind i den situation, da jeg ikke har prøvet det, men jeg synes jeg blev nødt til at skrive, for det kan jo være at det kan hjælpe 🙂\nDu skriver at du taber muskelmasse og så kom jeg til at tænke på om du måske skulle prøve at genvinde muskelmasse med elektroder(eller hvad det hedder), som man kan få gjort på forskellige klinikker. Det ville jo ikke kræve nogen fysisk udfoldelse, da elektroderne arbejder med musklerne imens man ligger der.\nDet var da en god ide, det vil jeg overveje og spørge min fysioterapeut om, tak for det 🙂\nHvor er det dejligt at høre, at du har det bedre midt i al sygdomshelvedet. Jeg håber af hele mit hjerte, at det er et godt tegn. Miraklernes tid er aldrig forbi!\nJa, det er dejligt og jeg nyder det i fulde drag 🙂\nAltså jeg vil bare så gerne give dig et kæmpe kram, og så det hele forsvinder. Eller ihvertfald at tingene bliver bedre med det samme. Du er så sej.\nTak, det er sødt af dig 🙂\nSå dejligt at høre, at du har det lidt bedre 🙂 Også tillykke med forlovelsen, det fik jeg slet ikke skrevet den anden dag…Så et STORT TILLYKKE herfra 🙂\nJeg krydser både mine fingre og tæer for dig, at du må få gode svar på prøverne, Stort knus Anette\nThumbs up for din blog, der rører mig dybt.\nSom sygeplejerske tager jeg virkelig dine oplevelser på de forskellige afdelinger til mig.\nDet er ufatteligt lærerigt og tankevækkende,så hudløst ærligt at læse, hvad en patient kan tænke, hvordan hun kan have det og hvordan hun oplever livet på sygehuset.\nJeg håber der er flest gode oplevelser tilbage til dig derude 🙂\nMange tak 🙂 Det gør mig glad at du kan bruge noget af det jeg skriver. Jeg ved jo godt at I sygeplejersker har nok at se til og at I skal løbe stærkt. Men som patient så er det at få et smil, bare lige at få ½ minuts kontakt uendelig vigtig. Jeg har mødt sygeplejersker som bare tager min hånd og sidder hos mig i svære stunder og jeg kan ikke fortælle dig hvor glad jeg har været for det. Desværre er det ikke sådan noget jeg oplever på R, hvor der ellers i høj grad er brug for det.\nGud hvor jeg synes du er en sej kvinde Birthe. Du skal ikke finde dig i noget som helst. Du er syg og ikke bare lidt influenza syg – nej alvorligt syg – terminal! Så er der vidst ikke noget de kan blive meget værre. Der er ingen som kommer og takker dig og sætter blomster på din grav for at have været en sød og rar patient. De mennesker som er sygeplejersker og som ikke har nogen som helst medfølelse skulle virkelig bare have klar besked om hvad de gør ved folk. Der er ingen som kan tage fra dig hvad DU føler! Prøv at fortælle dem hvad det gør ved dig når de siger sådan til dig osv. De burde behandle folk som de selv ønsker at blive behandlet. Fuck hvor jeg synes det er nedværdigende og pinligt at der vandrer sådan nogle umenneskelige sygeplejersker rundt på vores sygehuse.\nMen samtidig hvor er jeg glad for at høre du har det så godt lige nu og jeg ønsker for dig at dumt positive resultater. Jeg blev så ked af det da jeg læste om planlægning af din begravelse og vedr. Din aske. Den var en ordentlig omgang stof til eftertanke. Egentlig har jeg det ok med døden og har det tæt inde på livet i mit arbejde. Men alle de små detaljer som skal på plads, det er for meget. Men hvor er det flot at du har fået det på plads, især for de efterladte.\nNu vil jeg slutte. Jeg glæder mig altid til til at høre om din hverdag om det er godt eller skidt. Jeg ønsker det bedste for dig.\nTusinde tak for din kommentar, som fik tårerne frem hos mig. Jeg er så glad for at føle og fornemme at det ikke bare mig der er vanskelig og forlanger for meget, men at andre rent faktisk også bliver forargede over den behandling jeg oplever. Tak for det 🙂\nDet er svært at skulle planlægge sin egen begravelse osv, men nu giver det mig noget ro. Nu er det hele på plads og jeg kan koncentrere mig om at leve det liv der er tilbage – og det glæder jeg mig til. Jeg er sikker på at det stadig venter mig gode oplevelser.\nDet er et stort chok at læse, at du er så kræftsyg som du er og det gør mig meget meget ondt. Jeg har været væk fra bloggen et stykke tid og måtte lige lægge vejen forbi og se hvordan det går med dig efter udgivelsen af din fine kogebog 🙂 men jeg havde ikke lige regnet med at skulle læse, at du kæmper mod en alvorlig kræftsygdom – du har så rigeligt med din fibromyalgi i forvejen! Jeg er trist over systemet – at man skal udsættes for den behandling på et sygehus hører ikke hjemme i et velfærdssamfund. Sygeplejersker som dem der ser lige igennem patienterne har ikke det rigtige arbejde – de skal sgu’ brænde for at gøre tiden for de indlagte så smertefri som overhovedet muligt. Det er godt du har åben indlæggelse på Kolding – kan du ikke få al din behandling der??? Jeg håber du får en god tid nu, hvor du har valgt at tage den 3. kemobehandling – kemo er barskt og noget rigtig møg at få ind i kroppen og det tærer rigtig meget på en. Jeg har ikke købt ugeblade i evigheder, men jeg skal holde øje med Alt for Damerne og læse artiklen med dig <3 Det påvirker mig meget, gør mig trist at læse om dit forløb og at du skal være så syg. Du har kæmpet for din kogebog, magter stadig at holde din blog up-to-date og du fortjener bare SÅ meget mere lykke her i livet. Jeg glæder mig over <3 at du har sådan en sød kæreste og ønsker jeg et stort og varmt tillykke med jeres forlovelse i lørdags. Du er i mine tanker …\nJa, det er ikke nogen særlig ønskværdig situation jeg er havnet i, men sådan er livet jo, der er op og nedturer. Jeg håber at regeringen vil kaste flere penge efter sygehusene i fremtiden, så patienter som jeg, får bedre hjælp og mere omsorg. Det er så vigtigt for kræftpatienter – og alle andre patienter.\nJeg skal nok skrive det, når jeg får at vide hvornår det kommer i Alt for Damerne 🙂\nDu formår at beskrive dine hospitalsindlæggelser, så jeg får en dyb forståelse for de ting du beskriver som problematiske, eks at blive placeret på gangen, ikke at blive hentet til tiden, at en fremmed pakker dine ejendele ned, osv. Det må være hæsligt! Jeg syntes du klarer det hele så flot, og du skal ikke være ked af at møde verden forgrædt. Hvem ville ikke græde i den hårde situation du er midt i lige nu?\nJeg tænker tit på dig, og ønsker dig alt det bedste!\nMangeMANGE klem, Line\nDet at jeg ikke bliver hentet til tiden burde nok ikke tage så stor fokus for mig, som det gør. Men når man føler sig så hjælpeløs og ikke selv kan komme til tiden + jeg er uendelig træt og udkørt efter kemo, så er det svært at tackle nogle gange 🙂\nJeg bliver utrolig rørt, når jeg læser din kræftdagbog. Du er et meget fantastisk menneske. Og du er IKKE en besværlig patient. Når man er så syg som du er, så bliver man tvunget ind i en verden, der kun rummer ens sygdom. Man bruger alle sine kræfter i kampen mod sygdommen og en lige så stor kamp for at kunne følge med i alle mulige medicinske udtryk, værdier på det ene og det andet, samt alle de mange nye mennesker man møder. Det er knald hårdt! Og så føles det fuldstændig urimeligt at praktiske ting ikke fungerer som de skal. Det er den berømte dråbe, men det kommer til at fylde så meget, at man bryder sammen. Søde ven, du er i virkeligheden stærkere end de fleste. Jeg er dybt imponeret af dig! Jeg glæder mig over at du har det bedre i øjeblikket. Glæder mig over, at du kan have nogle dejlige stunder med din kæreste (nej, din forlovede – og tillykke med det). Tak for nogle meget, meget rørende indlæg og tak for dine dejlige opskrifter.\nDet er nemlig rigtigt. Når man er så syg som jeg er, så skal der ikke ret meget til førend læsset vælter. Du kan tro at jeg nyder at jeg har det så godt 🙂\nDu skal på ingen måde føle at du virker ynkelig eller som en tudetøs. Den situation du (og kæresten) er igennem er utrolig hård og kræver virkelig meget af en personligt. Hvis man ikke i den situation har lov til at vise sine følelser, hvornår har man så?\nKan godt forstå at du virker overrasket over de lidt følelseskolde sygeplejesker og læger du er stødt på. Jeg blev meget overrasket da en læge fortalte mig at en ting som hverken læger eller sygeplejesker lært , var hvordan de skulle håndtere følelser og hvordan de skulle håndtere hvis patienterne græd . Det var i slut 90’erne han fortalt mig det, jeg håber virkerlig at hvis det ikke er kommet på skemaet at det så meget snart kommer.\nJeg håber også inderligt at det kommer på skemaet. Empati og medmenneskelighed er nok ikke noget man kan lære, det er noget man allerede har og nogen har det bare ikke så meget som andre 🙂\nDine beretninger fra hospitalet er meget lærerigt for mig at læse. Jeg er selv sygeplejeske og vil tage dine oplevelser til efteretning.\nJeg har for nogle år tilbage, passet min kræfsyge mor, og hun sagde til mig at jeg i mit arbejde ikke måtte vise patienterne at jeg var stresset. Det er en svær øvelse, men man kan godt blive god til det. Også sagde hun ofte inden jeg tog på arbejde på hospitalet “pas godt på de syge og gamle”. Hun havde en dejlig tilgang til livet.\nRigtig god bedring;)\nJeg er glad for at du kan bruge mine indlæg i dit erhverv. Jeg vil gerne tro det er svært og det må heller ikke være sjovt at være sygeplejerske, men det er heller ikke nem at være patient og være så afhængig af jer sygeplejersker. Det er svært for begge parter tror jeg, den ene er bare mere svag end den anden 🙂\nKære kære du.\nTak for alle dine fantastiske fortællinger midt i din vej gennem kræftkaos. Dine beskrivelser er meget værdifulde for mange mennesker. Jeg er (også) sygeplejerske. Jeg arbejder på en onkologisk afdeling, og giver kemoterapi hver dag.\nDu formår altså at formidle noget helt unikt og værdifuldt til os. Tak for det. Dine ord kommer andre kræftpatienter til gavn. Jeg har læst dine madopskrifter meget længe, men simpelthen ikke opdaget, at du var syg før forleden dag. Dine beretninger gør et meget stort indtryk, – ja, jeg lå vågen og tænkte på dig om natten.\nDet glæder mig at I er så mange sygeplejersker der læser med herind. For jeg ved jo godt at I er stressede og pressede i jeres arbejde. Men nogle gange tror jeg bare at man sygeplejerskerne ikke tænker over at bare ½ minut kan gøre en kæmpe forskel for en patient – ja bare et smil gør en verden til forskel 🙂\nHold da op, min opskriftssøgning tog lige en helt anden drejning her til aften.\nTak for mange fantastiske opskrifter, har efterhånden prøvet en del. Jeg plejer “bare” at skrive rettens navn og newyorkerbyheart, når jeg har brugt dine opskrifter. Aldrig har jeg troet, at opskriftssøgning kunne gøre så ondt i hjertet og få mig til at stortude! Men det gjorde det. For her i aften, tog jeg mig tid til at læse mere på din dejlige blog og aå opdager jeg din kamp for dit liv. Har selv fået fjernet et lymfeknude, som viste sig, at være godartet. Sidste år blev jeg “frikendt” efter to tests med celleforandringer og når jeg tænker på alle de tanker, der fløj gennem mit hoved i ventetiderne – gør mig oprigtigt ondt indeni, selvom jeg ikke kender dig.\nØnsker dig alt det bedste og håber, at du kan nyde nuet og bruge bloggen, som en slags terapi i din svære stund.\nKÆMPE cyper-kram (håber det stadig er varmt, når det når dig :-)) samt masser af tanker.\nI dyb respekt for dig.\nHvor er det bare dejligt at læse at du har det godt (bedre) lige nu. Det hjælper altså en del at der er perioder hvor tingene ser lysere ud.\nMan har lov/ret til at være ked, ligne et tudefjæs når man er så dårlig som du har været. Syntes også det er helt umenneskeligt at flytte rundt med syge mennesker og du skal forholde dig til nye læger heletiden.\nMin mor plejer at sige “det bliver bedre til foråret”, så det håber jeg passer.\nDu skrev på et tidspunkt at du var træt af at du ikke kunne nå at læse dine bøger, hvad med at få en til at læse højt for dig eller få dem som lydbøger? ved godt det ikke helt er det samme.\nJeg har en million ting og ville sige dig, men tror bare jeg vil slutte\nKnus til dig Birthe, du er så sej.\nvh Lene (har kigget din blog de sidst fem-seks år tror jeg, uden at skrive her)\nJeg skulle bare sige til dig, at jeg ved ikke om du er klar over, at du er en MEGA stærk kvinde! Du er meget mere levende end mange af de total-100%-rask mennesker jeg kender, og hvis jeg kendte dig ville jeg give dig det største knus nogensinde. Du er en super sej fighter, og jeg vil takke dig for denne dagbog. Min mor er lige blevet diagnosticeret med kræft og det har hjulpet mig virkelig meget at læse alle din erfaringer med prøver og behandling, og den måde du håndterer det. Jeg er faktisk blevet så fanget af det at jeg har nu læst om dig i timevis! 🙂 Tak, tak, tak, for at dele det med resten af verden, du har givet mig lys i en meget mørk dag. Jeg sender dig alle mine tanker og mit håb med denne besked.\nBritta Fälling Madsen\nJeg er simpelthen så stolt af dig som menneske. At kunne skrive sine følelser og tanker ned…er blot det mange af os kræft ramte nøjes med at tænke. Jeg ønsker dig og dine kære det bedste:o) Og vi mener seriøst du er en STÆRK kvinde…jeg gør i hvert fald. Kæmp med næb og klør men husk at nyde livet samtidigt :o)\nDet er først idag gået op for mig idag at du er syg og hvor bliver jeg dog inderligt ked af det på dine vegne. Jeg har i mange år nydt godt af dine billeder og indlæg på debatten og bliver helt ked af at finde ud af det på denne måde.\nDet lyder hæsligt men jeg håber det bedste på dine vegne. At din sidste tid må blive god. At det ikke bliver alt for hårdt.\nJeg ønsker dig alt det bedste. Stort knus og varme tanker,\nTak for dine beretninger fra den hverdag som vi hver dag byder patienter i dagens danmark.\nJeg er en af de sygeplejersker med stenansigter som du så fint beskriver i dit indlæg. Jeg arbejder ikke på R, men på en anden afd på OUH, hvor forholdene også er rigtig slemme, om ikke langt værre ind de er på afd R.\nJeg vil gerne forklare hvorfor jeg har stenansigt. Jeg blev uddannet for godt og vel 8 år siden og har stort set lige siden arbejdet med akut syge medicinske patienter. Hvis der er nogle patienter der behandles værre en onkologiske patienter så er det helt alm medicinske patienter. Desværre. Jeg har siden jeg blev uddannet oplevet hvordan kravene til sygeplejerskerne bare er sat i vejret gang på gang. Hvordan vi skal passe flere og flere patienter, hvordan de bliver sygere og sygere uden vi bliver flere til at passe dem. Lige som man nu kan de ikke stramme skruen mere så strammer de den lige lidt mere.\nFor at overleve som menneske og som sygeplejersker, er jeg nødt til at bevare en distance til den elendighed jeg ser. Jeg forsøger at stille en facade op så patienter ikke opdager mit stenansigt, men jeg er godt klar over at de fleste nok gennemskuer mig. Ligesom du gør.\nJeg vil gerne være et imødekommende og hjerteligt menneske, som de sygeplejersker du møder på afd D6 og på kolding, men med det tempo vi bydes er det ganske enkelt umuligt at engagere sig i sine patienter og møde dem som de gerne vil mødes. Jeg har flere gange måtte afslutte en samtale med en patient, ikke fordi jeg ønsker det, men fordi jeg har 10 andre patienter, som også skal have min opmærksomhed. Giver jeg den ene patient min fulde opmærksomhed, er der 9 andre der syltes og fx i får skiftet ble.\nPå afd D6 og sikkert også på kolding er der ikke så travlt og sygeplejerskerne har energi og hjerterum til stadig at være de sygeplejerske som alle os med sten ansigterne så gerne også ville være, hvis bare vi havde et arbejdsmiljø der gjorde det muligt.\nBirthe jeg ved godt ikke at det undskylder de oplevelser du har haft, men måske giver det dig en forklaring og måske også en ro i sindet, når du forstår at det ikke er af ond vilje at du mødes af stenansigter.\nHåber der er nogle politikere eller direktører på OUH som læser dine beretninger, for jeg vil hjertens gerne være den sygeplejerske som jeg inderst inde har gemt i mit hjerte.\nJeg forstår godt at jeres job bliver mere og mere stressende og jeg ved at I gør alt hvad I kan. Jeg ved også at I kun er mennesker ligesom jeg kun er det. Jeg forstår hvorfor I er nødt til at putte stenansigtet på, jeg ville bare ønske at det ikke var sådan – og det er jeg også sikker på at I også jolle ønske. Tag for dit indlæg, det er så fint skrevet.


"VERDENS DÅRLIGSTE VENINDE" - SIGNE MØRKEBERG SJØSTRØM\n3 MÅNEDER GAMMEL OG SIN FØRSTE VACCINE\nUden at vide hvad der var i vente for hende, charmede hun verden mens hun er skide dejlig ud!! Min\n“VERDENS DÅRLIGSTE VENINDE”\nOkay jeg har lige trukket verdens dårligste veninde kortet, og jeg har SÅ dårlig samvittighed\n– er det bare enhver mors lod i livet!?\nOven på en bekymrede nat med mange vågne øjeblikke, vel og mærket ikke fordi kærlighedsvæsnet var vågn, men fordi jeg var ved at dø af bekymring, havde mareridt og skulle tjekke om hun stadig var i live – hvilket hun selvfølgelig stadig er THANK GOD! Min lille pige fik sin første vaccination i går ( læs mere her ), og hun sov fra kl.17.30 til kl.02.00 hvilket er meget unormalt! Hendes pande var svedig og hænderne kolde, det bekymrede mig – hun havde og har stadig feber, ikke så højt som hun har skreget hele dagen i dag. Ja, hun er et stk. utilpas lille fis, hvilket passer ekstremt dårligt med at min barndomsveninde i dag skal forkæles med babyshower!!! OMG!!\nJeg har prøvet alt, og virkelig håbet at det ville blive bedre i løbet af formiddagen MEN nej ingen fremgang, andet end en lille pige som kun vil hive i hendes mors bryster. Som jeg derudover mistænker mindst hænger 1,5 cm mere efter idag!! Jeg kan nærmest ikke kommet ud af sengen, kærlighedsvæsnet vågner så snart jeg rejser mig og skrigeriet starter forfra, Tobias fungere ikke – hun kan ikke snydes, han har ingen mælk! Og jeg har trukket verdens dårligste veninde kortet, har aflyst at deltage i min bedste venindens babyshower – FLOT SIGNE din lorte veninde!!\nFyldt med dårlig samvittighed føler jeg mig sgu som en lort, but the end of the day er hun jo den vigtigste og det ville ikke have været hyggeligt for nogen af os 🙁\nNÅR ENS VENINDE SKAL GIFTES O...\nOMG TIGERSPRING NO.4\nMon ikke din veninde forstår når hendes baby kommer til verden ❤\nDu havde helt ret Tina, hun er så forstående og fantastisk – bare mig der har lidt dårligt smag i munden <3\nMon ikke der dukker andre dejlige stunder op med din veninde? Sygdom kan man ikke holde for, og det har alle vel fuld forståelse for?\nJo du har helt ret – de kære børn kommer jo i første række <3 Og tak!\nUden at vide hvad der var i vente for hende, charmede hun verden mens hun er skide dejlig ud!! Min lille lækkerhed er nu 3 mdr gammel …


Motorsporten.dk - Citroen SAXO Cup - Saxo #27's endeligt\nSaxo #27's endeligt\nJeg var den første til at køre ud på den meget våde bane, og jeg havde ikke lige tænkt over at der i den normale linie på Jyllands-Ringens langside i bremsezonen, er nogle fordybninger til begge hjul, som samler en "flod", og der kunne jeg så akvaplane af, ud i sandkassen.\nDet var ret harmløst, og bilen endte med at puffe en gang til dæk væggen. Der var absolut intet sket med bilen eller mig, ikke engang kosmetiske skader på bilen kunne jeg se.\nJeg var dog lettere rystet over hva' fa'en der egentligt skete, og var meget bange for at blive ramt i nakken af en mere der stod af. Hvis jeg kan, kan en af de andre sgu også, tænkte jeg.\nPuha, jeg fik reddet mig væk, uden der skete noget, og så stod jeg ellers der i regnen og gik ud fra at man var så professionel at man lige tog safetycar'en ud på en omgang, så min Saxo kunne komme fri, både for at få den væk fra det meget dårlige sted den var placeret, men så kunne jeg stadig nå at køre med om pole.\n4 - 5 omgange senere sker det uundgåelige.\nEndnu en Saxo smutter af i samme linie som jeg selv...\nHold da op et skrald det gav, da jeg vendte ryggen til og gik væk fra det jeg bare ikke kunne bære se ske.\nSaxo #27 var molesteret, færdig, død.\nMan må henstille til at Jyllandsringens medhjælpere og dommere ikke har travlt med at komme hjem, i stedet for at vise os kørere og vores biler den respekt der skal til.\nDet var tydeligt at man var pinligt berørt over situationen, og med god grund, men lærer man mon af det?\nJeg tør slet ikke tænke tanken færdig, hvis jeg nu havde siddet i bilen da det skete.\nVi kan ikke nå at genopbygge bilen til næste løb, selvom vi har en ny karrosse stående.\nHar du nogensinde spekuleret på hvor lang en Citröen Saxo er ?\nNæ vel. Her har i den korte udgave, hvor selv "Smart"-bilen bør være misundelig.\n(Foto: #27 Saxo Cup)\nAlle brugbare dele sælges snarest. Salgsliste vil blive annonceret på www.saxocup.dk hvor man bl.a. vil kunne få del i følgende nye, eller lettere brugte dele, der er 100% i orden, som bilen var det:\nAgergaard motor af specielt udvalgte dele, yder lovligt 154 HK, 168 NM\n2 komplette gearkasser\nSprit nye støddæmpere\nDæk og masser af fælge\nVi har kun én karrosseri del der er uskadt, højre dør, og så den nye karrosse.\nJeg havde selv satset på en slutplacering som nr. 3, og jeg havde den også indtil dette skete(med 2 afdelinger trukket fra), men sådan er der jo så meget. Jeg håber at kunne bevare min 5. plads til slut, opnået med point i hele 12 ud af 20 afdelinger. Ellers må vi jo ud og leje en bil til den sidste weekend.\nTidligere #27 Saxo Cup


Tog Savona - Marseille | Køb billige togbilletter og find togtider | Trainline\nTog fra Savona til Marseille\nDen gennemsnitlige tid at rejse fra Savona til Marseille med tog er 7t 29m over en afstand på omkring 273 km. Der kører normalt 12 tog om dagen fra Savona til Marseille, og billetter starter fra 35 €.\n35 € - 210,45 €\nTogtider fra Savona til Marseille\nTjek de næste tog, der afgår fra Savona til Marseille for den tir 20 apr. For den fulde togtidsplan eller for at søge efter et senere tidspunkt eller dato, klik her.\nBillige togbilletter fra Savona til Marseille\nPrisen på togbilletter fra Savona til Marseille starter ved 35 € envejs for en Standard Class-billet, hvis du bestiller på forhånd. Reservation på dagen er normalt dyrere, og prisen kan variere afhængigt af tidspunktet på dagen, ruten eller klassen.\ngennemsnitlig enkeltpris55,42 €\ngennemsnitlig enkeltpris58,77 €\nDe fleste af togselskaberne i Europa frigiver deres billetter omkring tre til seks måneder i forvejen, og mange af dem kan være billigere, jo tidligere du reserverer dem. Hvis du ved, hvilke datoer du vil rejse på, vil du muligvis kunne få fat i nogle billigere togbilletter fra Savona til Marseille.§\nVil du vide mere om din rejse fra Savona til Marseille? Vi har samlet nogle af vores kunders oftest stillede spørgsmål for at hjælpe dig med at planlægge din rejse.\nHvor lang tid tager toget fra Savona til Marseille?\nDen gennemsnitlige rejsetid med tog mellem Savona og Marseille er 7 timer and 29 minutter, og der er ca. 12 tog om dagen. Rejsetiden kan være længere i weekender og på helligdage, så brug vores rejseplanlægger på denne side til at søge efter en specifik rejsedato.\nHvad er den hurtigste rejsetid mellem Savona og Marseille med tog?\nDen hurtigste rejsetid med tog fra Savona til Marseille er 6 timer and 3 minutter.\nHvor meget koster toget fra Savona til Marseille?\nTogbilletter fra Savona til Marseille starter fra kun 35 €, når du forudbestiller dem og er normalt dyrere, når de købes på selve rejsedagen. Priserne kan også variere, afhængigt af det tidspunkt på dagen, den rute og den klasse du bestiller.\nEr der et direkte tog fra Savona til Marseille?\nNej, der er ingen direkte togforbindelser fra Savona til Marseille. En rejse fra Savona til Marseille med tog vil kræve mindst 2 skift.\nHvornår afgår det første tog fra Savona til Marseille?\nDet første tog fra Savona til Marseille afgår kl. 04:58. Tiderne og tjenesterne kan variere i weekender og på helligdage.\nHvornår afgår det sidste tog fra Savona til Marseille?\nDet sidste tog fra Savona til Marseille afgår kl. 07:27. Tog, der afgår i de tidlige morgentimer eller meget sent om aftenen, kan være sovevogne, og tiderne og forbindelserne kan også variere i weekender og på helligdage.\nHvad er afstanden mellem Savona og Marseille med tog?\nTog fra Savona til Marseille tilbagelægger en distance på ca. 273 km under rejsen.\nMed tog, selvfølgelig. Se tog fra Marseille til Savona.\nOplysningerne er beregnet ud fra rutetog tjenester for Savona til Marseille for en typisk ugedag ved hjælp af tidsplandata for 20.04.2021. I weekender, helligdage eller andre ekstraordinære tider kan færre tjenester være ledig. Billetprisen er fundet af vores kunder på Trainline på 05.04.2021 til rejser på 16.12.2020 og til voksne billetter på økonomi, rabatkort og busrejser udelukket.


EfB - Esbjerg forenede Boldklubber - EfB fightede sejren hjem\nEfB fightede sejren hjem\nEfB hentede forårets anden sejr på Blue Water Arena, da de tre point blev fightet i hus mod gæsterne fra AGF. Nikolaj Hagelskær åbnede scoringen, inden Magnus Lekven satte en langsskudsperle ind.\nForårets anden kamp på Blue Water Arena bød på fight fra første fløjt. Spillet bar præg af en kamp om midtbanen, hvor de to holds presspil var at mærke på de mange dueller og bolderobringer. Der gik derfor der en rum tid, inden kampens første store chance faldt, men der var der så også fuld udnyttelse.\nLasse Rise trak fra højre ind i banen, hvor han spillede Ronnie Schwartz, der havde kurs ind i feltet. Schwartz’ afslutning blev blokeret, så bolden havnede hos en helt fri Nikolaj Hagelskær, der ikke havde problemer med at sætte bolden i mål til esbjergensisk føring.\nJeppe Højbjerg hev flere gange i opgøret store redninger frem. Den første kom i samarbejde med EfB-defensiven, hvor en århusiansk mulighed nær baglinjen blev afværget.\nDe mange dueller på midtbanen fik opgøret til at bølge frem og tilbage, men de mange brud gjorde, at spillet aldrig kom til at flyde. Arbejdshandskerne var i den grad taget på hos de to mandskaber.\nGæsterne fra Århus var tæt på at give esbjergenserne en kold spand vand i hovedet efter pausen. Århusianerne kom stærkt ud fra pausen og var tæt på at score i to omgange. Først ved Aleksandar Cavric, der kom igennem i esbjergensernes venstre side, men Jeppe Højbjerg afværgede forsøget mod fjerneste stolpe med en stærk fodparade.\nMed en blanding af et stærkt indgreb og den portion held, der følger med, fik Højbjerg afværget endnu et forsøg to minutter senere, da Morten Duncan kom igennem og afsluttede. Afslutningen tog stolpen, mens Højbjerg og holdkammeraterne efterfølgende fik reddet stormen af.\nI stedet var det århusianerne, der fik en kold spand vand i hovedet. Mens udligningen, trods de to store chancer, udeblev, lynede Magnus Lekven i stedet med en sand langskudsperle og sendte EfB på 2-0.\nAnden halvleg kastede en del flere chancer af sig, end den mere taktiske og fighterprægede første halvleg. AGF havde især succes med at komme igennem på esbjergensernes venstre side, hvilket kastede en række farlige indlæg og chancer af sig, hvor Jeppe Højbjerg måtte diske op med en stor redning eller to.\nDer skulle dog en dødbold til, før reduceringen faldt. Et kort hjørnespark blev efterfølgende sendt ind i feltet til en umarkerede Emil Nielsen, der ikke tøvede med at hamre bolden op i målhjørnet. Reduceringen gav gæsterne blod på tanden, men esbjergenserne formåede at afværge gang på gang.\nBjørn Paulsen var i stedet tæt på at gøre det til 3-1, da Mohammed Fellah sendte et indlæg over mod fjerneste stolpe, men Paulsens hovedstødsforsøg blev mirakuløst reddet af Alexander Juel Andersen.\nEfB forsvarede dermed statussen som ubesejret på Blue Water Arena i forårssæsonen 2016.\nEfB – AGF\n18: 1-0 Nikolaj Hagelskær\n49: 2-0 Magnus Lekven\n70: 2-1 Emil Nielsen


Kenneth Dahl Knudsen - TéTé\nKenneth Dahl Knudsen er ikke bare komponist, arrangør og bassist, han er også entreprenør og verdensborger i en grad, der giver ham en særlig plads i det danske og internationale jazzmiljø. Han sætter ting igang, søger og overskrider grænser og prøver sig selv og sine ideer af. Det i sig selv er en kæmpe gave og kvalitet - uagtet om alle projekter måtte være lige vellykkede.\nMed sit fjerde album i eget navn gentænker og genføder Kenneth Dahl Knudsen sig selv - og kender man til hans forudgående udgivelser er man ikke i tvivl om, at han lykkes glimrende med netop denne del af projektet. Udtrykket er et andet, mere lyst og måske også mere energisk end tidligere.\nMusikerne er velcastede - de kommer fra forskellige lande og har således både forskellige personlige og musikalske baggrunde, men samtidig synes de bl.a. at dele normen om en meget direkte sound - En sound, der også understøttes af en stram og nærværende produktion og af nogle arrangementsmæssige kneb, der fungerer glimrende og er med til at give kvintetten en egentlig lydmæssig identitet. Sidstnævnte manifesterer sig mest i de mange unisone (tema)passager mellem hhv. piano og guitar og/eller saxofon og guitar. Særligt sammenspillet mellem Brian Massaka og Gauthier Toux er i den sammenhæng så tight, at det periodevis lyder som et helt tredje instrument - tydeligst i numre som f.eks. den indledende "Stars", balladen "Shinjuku Silence" og "A Thousand Days".\nMen udgivelsen har mange andre kvaliteter. For eksempel er det rytmiske element i både sammenspillet og kompositionerne meget stærkt. Der spilles og skiftes naturligt og overbevisende mellem taktarter og grooves og kvintetten er skarp i sin rytmiske fremtoning, hvor det bl.a. er Rodolfo Zuniga og Dahl Knudsen selv, der med stringens og energi lægger bunden for de improvisatoriske udfoldelser hos hhv. Gurvich, Toux og Massaka. De er alle instrumentalister på højt internationalt niveau og spiller med idérigdom, dynamik og periodevis gnistrende intensitet hvilket allerede slås fast med Gruvich's og Toux's soli i "Stars" samt Massakas periodevis Scofieldske solo i "Resettling".\nAlbummets dramaturgi er vellykket og bygger på en fin variation mellem numrene hvor bl.a. de to smukke ballader "Shinjuku Silence" og "Lost Hope" bryder kvintettens ellers mere robuste udtryk. Særligt den sidstnævnte ballade vidner om at Dahl Knudsens ensemble behersker mere end "blot" det potente og tighte sammenspil. Nummeret er opstået på en trist baggrund, idet det finder sit udgangspunkt i Kenneth Dahl Knudsens store tab i forbindelse med moderens død. I undertegnedes optik, er det nok det nummer på udgivelsen, der står allerstærkest - måske fordi der er mest på spil. Nummeret bygger ømt og lyrisk op med Knudsens egne smukt klingende bas og Toux's enkle og lydhøre akkompagnement i fokus og udvikler sig siden hen mod et dynamisk klimaks, hvor arrangementet "crasher" og ensemblet spiller helt frit - man kan nærmest føle den afmagt og frustration, der ligger i det at miste - og siden er der tomhed, smukt billedliggjort i midtersektionens nærmest klokkeagtige tonegentagelser, der stille og nænsomt sætter nummeret igang igen og peger frem mod det afsluttende mere stramt arrangerede tema, der trods nummerets titel faktisk synes at pege frem mod nyt håb. I dette nummer samles Knudsens åbenlyse kvaliteter som musiker, komponist og orkesterleder med kvintettens glimrende håndværk og der tales til alle musiske sanser.\n"Tété" er et glimrende album, og det ville være prætentiøst at komme med egentlig kritik - dertil er udtrykket for stærkt og stilsikkert. Derfor vil undertegnede blot driste sig ud i en udfordring til kapelmesteren om måske at lægge en anelse mindre vægt på de rytmiske og strukturelle elementer i temaerne og i højere grad udforske det melodiske parameter, da enkelte af udgivelsens melodier, med disse briller kan forekomme en anelse "konstruerede" (som f.eks. de indledende temaer i "Stars" eller "A Thousand Days"). Men det er altså et spørgsmål om vinkel og ikke om kvalitet, for med nærværende udgivelse har Dahl Knudsen skabt sit hidtil mest helstøbte album.


Wendy - Den mystiske hest af – Diverse som lydbog, mp3 hos tales.dk\nWendy - Den mystiske hest - Lydbog\nEn mystisk hest strejfer rundt i nærheden af Lindehøj og skaber store problemer både for de lokale bønder, rideskolernes turhold og trafikanterne. Man beslutter at fange den. Den bliver fanget i en kvægfold, men slipper ud, og efter at have været årsag til en trafikulykke, beslutter politiet at sende en af sine skarpskytter ud for at skyde den. Wendy bliver dybt ulykkelig og gør alt for at finde frem til hestens ejer, godt hjulpet af Jonas, søn af en tidligere bekendt til Wendys far. Bliver den mystiske hest skudt, fordi den skaber for farlige situationer? Eller lykkes det Wendy og Jonas at redde hesten? Lyt til den åndeløst spændende roman om Wendy og den mystiske hest! Wendy er Danmarks mest elskede hestepige. Rid med, når Wendy tager på farefulde, spændende og sjove eventyr sammen med Joy, Dixie, Camilla, Clara og alle de andre venner på rideskolen Lindehøj. Tag med Wendy til konkurrenceridning, på redningsaktion til et dyreinternat, ud for at finde hesten Zeus, og vær med til at opklare, hvad det er for en mystisk hest, der strejfer rundt ved rideskolen... rnrnSadl hesten og puds dine ridestøvler. Nu rider vi på hesteblæsende eventyr!\nBeskrivelse af Wendy - Den mystiske hest\nBogen Wendy - Den mystiske hest findes i følgende kategorier:


Her kan du se hvad status på en ordre betyder og hvor langt i forløbet din ordre er kommet. Nedenfor er status beskrevet:\nPending - Ordren er blevet sendt, men endnu ikke set og behandlet af sælgeren.\nUpdated - (Opdateret) Der er blevet tilføjet eller slettet dele på ordren.\nProcessing - (Behandler) Ordren er under behandling, men sælger er endnu ikke klar til at sende fakturaen ud.\nReady - (Klar) Delene på ordren er blevet godkendt, forsendelse og andre gebyrer er blevet tilføjet. Sælger sender en faktura til køberen.\nPaid - (Betalt) Betaling modtaget.\nPacked - (Pakket) Pakken er blevet forseglet, men endnu ikke sendt.\nShipped - (Sendt) Pakken er blevet afsendt men endnu ikke modtaget af køberen.\nReceived - (Modtaget) Pakken er modtaget, men køber har endnu ikke gennemgået og godkendt indholdet af pakken.\nCompleted - (Afsluttet) Pakken er modtaget, indhold gennemgået og godkendt og ordren er gennemført.\nOCR - En forespørgsel om at annullere ordre er blevet startet af køber eller sælger.\nNPB - Non-Paying Buyer Alert (Advarsel om Ikke-betalende-køber) er blevet startet af sælgeren.\nNPX - Non-Paying Buyer Alert (Advarsel om Ikke-betalende-køber) er blevet startet af sælgeren. Køber ønsker at annullere ordren og accepterer straffen.\nNRS - Non-Responding Seller Alert (Advarsel om Ikke-svarende-sælger) er blevet startet af køberen.\nNSS - Non-Shipping Seller Alert (Advarsel om Ikke-Afsendende-Sælger) er blevet startet af køberen.\nCancelled - Ordren er blevet Annulleret.\n= Køber sætter denne status.\n= Sælger sætter denne status.\n= Systemet sætter denne status.\n= Tillader at tilføje til en eksisterende ordre hvis der er en eller flere ordrer i samme butik med den status fra den samme køber.\n= Køberen må ikke sende flere ordrer mens de har en eller flere ordre i den butik med den status.\nNår status er ændret til Completed (Afsluttet), kan du ændre den i op til en uge på din Orders Placed og Orders Received sider.\nDette dokument blev sidst opdateret den Feb 1, 2011 12:43 af laksefarvet (97)


PANELET: Frygter du det digitale monster? - Erhverv København\nCarsten Harder 29. november 2018\nPeter Schjødt. Pressefoto\nAf Peter Schjødt, digital atlet og stifter af det digitale bureau Plead, Skriver til Panelet i Erhverv København.\nDet frygtløse digitale Amazon-monster sliber klingerne og vil give dansk detailhandel et dødsstød med deres Amazon Prime. Her betaler kunderne 700 kroner om året for et medlemskab, og så får de på sigt lynhurtig og fragtfri levering, adgang til mere end 41.000 film og serier, musik og to gratis e-bøger om måneden.\nAmazon er allerede populær i Danmark, og er den tredjemest benyttede webshop, men med ’Amazon Prime’, taler vi om et digitalt monster, der på få år har taget en markedsandel på 47 pct. i Tyskland. Det er også med den fart Amazon vil indtage det danske marked, og det kan smadre dansk detailhandel.\nKan det overhovedet betale sig at tage kampen op?\nNår vi taler onlinesalg, vil det kun være de store kæder/shops og enkelte nichebutikker, der har en chance, men danskerne er glade for at handle i fysiske butikker, og derfor mener jeg, at detailhandlen skal koncentrere sig om den målgruppe. Men det forudsætter at de forstår deres adfærd og krav, for 60-70 pct.af dem, der ender med at købe i en fysisk butik – er startet på digitale medier!\nLad os se på den adfærd: Jeg skal have nyt tøj til et bryllup og har besluttet, at det skal købes i en fysisk butik, for jeg vil godt prøve det. Men jeg begynder samme sted som de fleste: på Google eller Youtube, men det ændrer ikke ved, at jeg stadigvæk har brug for hjælp, så mit spørgsmål til Google bliver: hvilket tøj til bryllup?\nUd af de ti første søgeresultater, dukker der kun én op, som rent faktisk sælger tøj til bryllup (Zalando), resten er blogs eller medier, der skriver artikler som kan hjælpe mig med at finde det rette tøj. Årsagen til at der ikke dukker fysiske butikker op er, at de ikke har indhold, der hjælper mig – de viser kun produkter, farver, priser og det vil reelt set svare til, at man kommer hen i en butik og der er et skilt i døren med teksten: vi har desværre ingen sælgere, men du er velkommen til at klare dig selv. Det vil jo ikke ske, tænker du.\nMen jo – det er præcis, hvad de fleste butikker gør på det tidspunkt, hvor deres kunder starter købsrejsen og er stimuleret til at købe et produkt, og det er lige meget om de ender med at købe online eller i en fysisk butik.\nHvis butikkerne ikke forstår den adfærd, så skal de med rette frygte det digitale monster, for de kan ikke matche det med onlinesalg. Deres eneste chance er at kæmpe med deres vigtigste våben: den ekspertise de har i forhold til at hjælpe kunderne, men det kræver at de får digitaliseret den viden – altså flytter ekspedienten, sælgeren ud på de digitale medier.\nOg hvordan gør man så det i korte træk? Man samler sine medarbejdere og indkredser, hvad kunderne oftest spørger om og kombinerer det med en Google Søgeordsanalyse. Den viden kan bruges til at give kunderne svar i artikler og gerne video, når de søger efter f.eks ’ hvilket tøj til bryllup’.\nDermed får butikken nu indhold på deres site, der hjælper kunderne og dermed en større chance for at de vælger at gå ned i den fysiske butik – foruden at de nu har indhold, der kan bruges på Google og andre steder, hvor kunderne starter deres købsrejse.\nPlead hjælper danske og internationale virksomheder med digitalisering/strategi og foredrag om digitale medier.


Søgeresultat for brasiliansk jiu jitsu | aNyhed.dk\naNyhed.dk Forsiden » Søgeresultat for " brasiliansk jiu jitsu "\nSøgeresultat for "brasiliansk jiu jitsu"\nAndre Galvao - Verdens bedste BJJ kæmper\n3796 dage siden • Diskuter • fra http://bjjgi.dk\nLæs om Andre Galvao og lær om hans metoder at træne Brasiliansk Jiu Jitsu. Andre Galvao er verdens bedste BJJ udøver og derfor har BJJgi valgt at sætte fokus på ham i denne uge.\tLæs videre...\tbjj andre galvao brasiliansk jiu jitsu\nUFC verdensmesteren Lyoto Machida\n3809 dage siden • Diskuter • fra http://bjjgi.dk\nLæs her om UFC verdensmesteren Lyoto Machida, som både er elsket og hadet af publikum. Han har formået at bringe karate tilbage i ringen i stor stil, hvilket har givet ham kalde navnet for Karate Mac\tLæs videre...\tmma ufc bjj brasiliansk jiu jitsu lyoto machida\nTilmelding til Danish Open BJJ\n3812 dage siden • Diskuter • fra http://bjjgi.dk\nFra i dag kan man tilmelde sig til Danmarks største Brasiliansk Jiu Jitsu turnering i Hillerød Hallerne. Danish Open BJJ 2011 kommer til at løbe over 2 dage i år og der er spænding om hvilken klub vi\tLæs videre...\tbjj brasiliansk jiu jitsu danish open bjj bjj danish\nKan hash gøre dig bedre til Brasiliansk Jiu Jitsu?\n3818 dage siden • Diskuter • fra http://bjjgi.dk\nDen kendte Brasiliansk Jiu Jitsu kæmper Eddie Bravo ryger ofte hash, når han skal træne BJJ. Han fortæller hvordan det fremme spillet, ved at hjernen arbejder på højtryk men kroppen slapper af. Dette\tLæs videre...\tbjj brasiliansk jiu jitsu eddie bravo bjj hash\nDanmarks største Brasiliansk Jiu Jitsu site - deltag nu!\n3820 dage siden • Diskuter • fra http://bjjgi.dk\nBrasiliansk Jiu Jitsu er for alvor kommet frem i Danmark og det er præcis en af grundene til en gruppe BJJ entusiaster har skabt hjemmesiden BJJgi.dk.\nHvis man er interesseret i Brasiliansk Jiu Ji\tLæs videre...\tbjj bjj gi brasiliansk jiu jitsu rashguard bjj rashguard\nVed du hvad MMA står for?\n3834 dage siden • Diskuter • fra http://bjjgi.dk\nUtrolig mange ser UFC i fjernsynet og det er faktisk en af de udsendelser, som bliver vist mest i USA. I UFC ser man forskellige kæmpere, som alle kæmper om titlen for at blive den bedste ultimative Læs videre...\tmma ufc bjj brasiliansk jiu jitsu mixed martial arts\nSalon Melina - Hele familiens frisør i B... 5 Stemmer - 135 dage siden


Kategori: grøn bane\n19/03/2020 10/04/2020 Skrevet i corona, danmark, grøn bane, hverdag & fest, jobliv, min store dreng, staycationTagget corona, mor, skoleliv\nTorsdag var der mere dansk og mere matematik, samt natur og teknik på skemaet. Vi kører stadig efter skolens almindelige skoleskema, fordi det er det knægten kender. Det fungerer fint, han har i hvert fald ikke glemt et eneste frikvarter endnu😅\nKnægten skulle læse Elefantmanden af Fupz Åkeson. Og så gik UniLogin ned. Den slags petitesser slår ikke en garvet hjemmelærerinde ud, vi har jo E-Reolen. Bum, så lånte vi bogen der, og så kørte danskundervisningen uforstyrret videre.\nI natur og teknik handlede det om spirer, rødder og planter. Mens knægten læste om pælerødder og trevlerødder, arbejdede jeg. Jeg tjekkede hurtigt hans svar – og næste opgave var så, at man skulle lægge nogle røde bønner til at spire. Øh-bøh.. Vi har godt nok røde bønner i chili på dåse, men jeg tror sgu ikke de kan spire?!\nI skabet havde vi til gengæld mungbønner, radisefrø og kikærter. Og fra 70’erne har jeg en spirebakke, så vi har lagt frø til spiring. Til frokost spiste jeg avocado – og vi lagde også avocadostene til spiring, Jeg skrællede stenen forsigtigt, satte den fast på kanten af et glas med tre tandstikker med stilkenden ned i vand. Det var dén natur/teknik-time.\nEfter skole løb knægten på løbehjul i kvarteret med en god ven. De ville gerne ind, men det ville jeg ikke have. De må være sammen udenfor med en meters afstand, og det lykkedes de udmærket med. Jeg ringede ham hjem, da det gik op for mig, at han måtte være gået på besøg hos vennen. Han muggede lidt, men accepterede. Jeg forstår ham jo godt, men der er bare nogle ting, man må og ikke må lige nu. Det er ens for alle, og det er svært for os alle.\nJeg fik arbejdet en hel del i dag. Det var så godt, for jeg fik prøvet nogle af de mange ting, jeg har fået fortalt i min intro i sidste og forrige uge.\nJeg var på kursus i Extended DISC i sidste uge, lige før Danmark lukkede ned, og det er vildt spændende at dykke ned. DISC-analysen er et ikke-fordømmende værktøj til analyse af menneskers adfærdsstil og drivkraft. Det skaber et fælles sprog til øget selvforståelse samt indsigt i hvordan ens adfærd tilpasses andres adfærdsstil. Jeg har stadig en del opfølgning på det kursus, som jeg skal have set på, samt nogle øvelser, som jeg skal have lavet.\nSidst på dagen gik jeg en tur ned til den lokale sø. Det var usandsynligt smukt vejr med høj sol. Blomsterne pibler fem. Anemonerne og slåenbuskene blomstrer. Alting ser lysere ud i solskin.


Apartamente Pallós Vendégházak i Sovata til Bedste Pris-garanti | Agoda.com\nEremitu 70, Sovata, Sovata, Rumænien, 547210 - Fantastisk placering - Se på kort\nMere om Apartamente Pallós Vendégházak\nNår du besøger Sovata, så vil du rigtigt føle dig hjemme på Apartamente Pallós Vendégházak, der tilbyder kvalitetsovernatning og fantastisk service. Herfra har gæster glæde af nem adgang til alt, hvad denne livlige by kan tilbyde. Med sin praktiske beliggenhed tilbyder dette hotel nem adgang til byens vigtigste seværdigheder.\nPå Apartamente Pallós Vendégházak sikrer den utrolige service og de fremragende faciliteter dig et ophold du ikke vil glemme. Hotellet tilbyder reception åben hele døgnet, bagageopbevaring, parkering, mødefaciliteter, grillfaciliteter for at sikre, at gæsterne nyder deres komfortable ophold så meget som muligt.\nNyd værelsesfaciliteter i høj kvalitet under dit ophold. Nogle værelser indeholder opvarmning, altan/terrasse, fjernsyn LCD-/plasmaskærm, køleskab, mikroovn, der er med til at hjælpe gæster med at få ny energi efter en lang dag. Dette hotel tilbyder hele rækken af fritidsfaciliteter, blandt andet udendørs pool, legeplads, have. Uanset hvilket formål din rejse har, så er Apartamente Pallós Vendégházak et fremragende valg, når du er i Sovata.


Hvordan ændrer jeg teksten til kommentarer i faktabaren ved kommentarer i flertal? | bloggersdelight\nSøgeresultater for faktabar\nHvordan ændrer jeg teksten til kommentarer i faktabaren ved kommentarer i flertal?\nFor at have adgang til denne funktion skal du være PLUS- eller PREMIUM blogger. Du kan læse om hvordan du blive PLUS blogger her og se fordele ved PLUS her. For at ændre teksten til kommentarer i faktabaren, ved kommentarer i flertal,\nHvordan ændrer jeg teksten til kommentarer i faktabaren ved kommentarer i ental?\nFor at have adgang til denne funktion skal du være PLUS- eller PREMIUM blogger. Du kan læse om hvordan du blive PLUS blogger her og se fordele ved PLUS her. For at ændre teksten til kommentarer i faktabaren ved kommentarer i ental, skal\nHvordan ændrer jeg teksten til kommentarer i faktabaren uden kommentarer?\nFor at have adgang til denne funktion skal du være PLUS- eller PREMIUM blogger. Du kan læse om hvordan du blive PLUS blogger her og se fordele ved PLUS her. For at ændre teksten til kommentarer i faktabaren uden kommentarer, skal du gå\nHvordan vælger jeg at vise Pinterest knappen i faktabaren?\nFor at have adgang til denne funktion skal du være PLUS- eller PREMIUM blogger. Du kan læse om hvordan du blive PLUS blogger her og se fordele ved PLUS her. OBS! det er vigtigt at du også vælger en faktabar, hvor knapperne\nHvordan vælger jeg at vise Facebook like knappen i faktabaren?


39-årige Mille fik 94-årig ven: Udvekslede numre på pizzeria - Avisen.dk\nMille har besøgt Svend Åge flere gange og kan i dag kalde ham for en god ven. (Foto: Foto: Mille Løkken Schoop/Privatfoto)\nSelvom der er 55 år mellem Mille og Svend Åge, skulle der ikke mere end et tilfældigt møde på et pizzeria til at skabe et venskab. Nu beder Mille om hjælp, så Svend Åge kan nå sine drømme.\n28. juni 2017 09:18\nVenskab har ingen alder.\nDet kan 39-årige Mille Løkken Schoop nok skrive under på.\nEn tur på det lokale pizzeria i Ballerup endte med en længere snak med den 94-årige Svend Åge og nu et venskab rigere.\nSøndag skrev Mille Løkken Schoop et Facebookopslag om episoden.\n- Jeg skriver dette opslag i håb om der er andre end mig der elsker at hjælpe andre der har udfordringer i sit liv, starter hun opslaget.\nDet kommer sig af, at hun sammen med sin søn Oliver havde ventet på deres mad på deres lokale pizzeria. Imens ser hun en ældre herre sidde alene ved et bord.\nDet fik den 39-årige Mille Løkken Schoop til at henvende sig til den 94-årige Svend Åge, og de to sludrede i de 10 minutter, det tog, indtil maden blev færdig.\n- Da vores mad var færdig spurgte jeg Svend Åge om han havde lyst til en ny ven (altså mig) der kunne komme på besøg hjemme hos ham. Han smilede over hele hovedet og sagde "meget gerne". Vi udvekslede tlf. nr og så var min søn og jeg på vores vej, skriver hun i sit opslag.\nMille Løkken Schoop har besøgt Svend Åge i længere tid, og kalder ham nu for en god ven. Men Svend Åge har en benprotese, får kun hjælp fra hjemmepleje hver 14. dag og har for nylig købt en ny lejlighed.\n- Svend Åge er meget ensom og derfor er det så skønt at besøge ham så han ikke føler sig helt alene. Elsker at høre hans fortællinger. Han er overladt til sig selv af systemet desværre . Hvor er jeg bare heldig at kunne hjælpe Svend Åge. Det er ikke kun ham der får hjælp ,det gør jeg også da han beriger mit liv med så meget glæde.\nMen nu beder hun også Facebook om hjælp til sin vens lejlighed.\nAlt fra elektriker, handy mand, rengørings mand/kvinde, vinduespudser, tv-mand eller lignende kan bruges, skriver hun.\nDesuden drømmer Svend Åge om at få hængt sin ribbe op, så han igen kan få trænet sin krop og - måske - gennemføre et orienteringsløb igen, selvom han er 94.\n"Vi taler for meget om pensionsalder og for lidt om rammerne for de ældste på arbejdspladsen"


Fem råd der gør dig fri for sukkertrang · Anette Sams\n18. oktober 2021 16. marts 2017\nOplever du, at sukker har taget magten over dig, og at egentlig nydelse af søde lækkerier er erstattet af en stærk sukkerafhængighed? Så er du langt fra den første i verden! Du bliver heller ikke den første, der erstatter sukkertrang med evnen til at nyde sødme ved særlige lejligheder.\nHelt basalt bor der i os en ’mere vil have mere’ eller en ’sødme vil have sødme’. Jo mere sukker du spiser, desto mere sødme søger du. De fleste finder det sværere at spise ét stykke sødt end at lade de søde sager passere fuldstændigt! Vi ved desuden fra studier af både mus og mand, at søde drikke får os til at både drikke og spise mere end neutrale drikke.\nDit første vigtige trin ud af din dominerende sukkertrang handler om, at du frigør dig din selvbebrejdelse. Du har ikke en svag karakter eller en rygrad som en regnorm. Du er i urfysiologiens magt, så se på dig selv som et spændende biologisk naturfænomen.\nHerefter kan du med fordel følge disse fem basale råd og efter en uge, kan du gense et naturligt forhold til sukker som nydelsesmiddel ved særlige lejligheder.\nSpis i denne uge kun tre solide daglige hovedmåltider. Lad ¾ af tallerkenen bestå af grøntsager og kål og ¼ af æg, fisk, kød, mandler, nødder, frø, syrnede mælkeprodukter, ost, olie. Bliv ordentlig mæt ved måltidet og tillad dig selv følelsen af at ’gå sukkerkold’ mellem måltider. Har du spist solide hovedmåltider mangler din krop ikke energi mellem måltiderne med mindre, du træner højintensivt i flere timer imellem måltiderne.\nErstat mellemmåltider med ’pulssnacks’. Pulssnacks er, når du får pulsen kortvarigt op, og du dermed oplever at få lidt ekstra energi helt gratis. Her laver kroppen sukker til dig og holder op med at forsøge at lokke dig til at spise sukker for energi!\nNår ugen er omme, og du nyder et lille stykke sødt – så nyd det fuldt ud – og vær bevidst om at overdøve den følgende milde sukkertrang med pulssnacks. Det kan du sagtens, for nu ved du, at sødme vil have sødme, og den vej vil du ikke nedad igen.\nHeld og lykke tilbage i et ligeværdigt forhold med sukker!\nDet prøver din krop at fortælle dig når du går sukkerkold


Nordiske Mediedager i Bergen | KLF, Kirke & Medier\nForside Nyheder Nordiske Mediedager i Bergen\nNordiske Mediedager i Bergen\nFra den 11. til 13. maj deltog KLF, Kirke & Medier i den internationale konference Nordiske Mediedager i Bergen i Norge. Her var mediefolk fra primært Norge samlet til nogle spændende dage med oplæg om aktuelle emner om programmer, medieetik, mediepolitik og mediebrug.\nI et fællesnordisk debat blev der sat fokus på, hvordan debatkulturen er i de tre nordiske lande. De store udfordringer i Danmark er, set med vores nabolandes øjne, at vi er ramt af et markant fokus på København, og at danske politikerne stort set bare er talking heads, som befolkningen har meget lidt tillid til.\nEn ny, etisk udfordring er, at de store mediehuse begynder at bruge avancerede it-systemer til at beregne, hvad der skal stå hvor særligt på de digitale platforme. En algoritme styrer indholdet på forsiden af hjemmesiderne ud fra en masse tags på historierne. Det betyder, at de mest læste nyheder får bedre placeringer på hjemmesiden, fordi systemet ser læsertal som væsentligste succeskriterie. Men er det læseren, der skal bestemme, hvad der er vigtigt? Algoritmestyring kan være en fare for visse medietyper – og særligt en fare for public service. Det kunne være interessant at høre, hvad fx DR’s nyhedsdirektør Ulrik Haagerup mener om et system som dette.\nEt af de mere underholdende indslag på konferencen var et oplæg ved Vinton Cerf, som var med til at skabe internettet. I dag arbejder han for Google og er ved at udvikle et interplantarisk netværk, så data lettere kan komme frem og tilbage mellem rumskibe. I øvrigt kom han også med denne udtalelse: ”It’s software and it’s always a miracle when software works.” (Det er software, og det er altid et mirakel, når software virker). Både Google og en uafhængig udbyder viste også den nyeste Virtual Reality-teknologi frem, hvilket var ganske fascinerende.\nEndelig var der en debat, som også er meget relevant i Danmark netop nu. Chefredaktør James Lamont fra Financial Times i London holdt et spændende oplæg om, hvordan de som gammelt avishus har ændret strategi, så de i dag ser en stor vækst på deres digitale platforme og også er i stand til at tjene penge på disse, så faldet i antal trykte aviser ikke længere truer deres eksistens. I Danmark mener mange avishuse, at vejen frem er at begrænse DR, men måske bygger det i virkeligheden på manglende ambitioner. Danske aviser kunne i stedet lære af de udenlandske, når de forstår at skabe nye forretningsområder i sig selv. Financial Times har en plan er at sikre excellent, redaktionelt arbejde, uafhængighed og integritet. Målet er at have en million digitale og betalende læsere på verdensplan i 2020.\nTidligere artikelReaktionsrapport 2015\nNæste artikelPublic service-medier kan lære af Radio 24syv


Thao Dien Boutique Hotel - C&C Travel\nForside > Lande > Asien > Vietnam > Hoteller > Thao Dien Boutique Hotel\nThao Dien Boutique Hotel er et dejligt hotel, der ligger ca. en halv times kørsel uden for centrum med udsigt til Saigon-floden. Det er en skøn beliggenhed i rolige omgivelser, og du kan komme gratis til og fra byen hver dag (morgen og aften). Stedet er bygget af C&Cs gode ven og agent i Vietnam, og det er flot omend måske en smule stilrent og upersonligt. Du bor på store, dejlige værelser og kan slappe af ved den lille pool. Nyd en rigtig god massage og prøv flere lækre - måske lidt dyre - restauranter. Vær opmærksom på, at billederne på hotellets hjemmeside ikke er up to date - det er blevet bygget om siden og er nu lidt mindre.\nLæs mere om Ho Chi Minh City\nFlot hotel med udsigt til Saigon-floden\nDe rolige omgivelser\nStore, dejlige værelser\nPool og mulighed for massage