At flytte ud af byen er det nye sort: Rejsegilde for lejeboliger i landsby - sn.dk - Ringsted\nPå toppen vajer dannebrog ved rejsegildet.\nArtiklen: At flytte ud af byen er det nye sort: Rejsegilde for lejeboliger i landsby\nAt flytte ud af byen er det nye sort: Rejsegilde for lejeboliger i landsby\nRingsted - 03. maj 2021 kl. 17:40\nPløret sætter sig godt fast i skoene, når man går en runde på byggepladsen. Vinden river og flår i de dunede jakker.\nEn gruppe håndværkere og en stribe interessenter stimler sammen på den forblæste byggeplads for at afholde et kombineret første spadestik og rejsegilde for 31 nye almene lejeboliger.\nDet er først nu, Corona tillader fejringen.\nDe nye trætagrygge knejser forskudt fra hinanden. Tæt på naturen, skolen og børnehaven.\nVi er dog langt fra alfarvej, brolagte gader og den læ, som findes i større byer, hvor der normalt bygges lejeboliger.\nDe 31 lejeboliger er nemlig ved at blive opført i landsbyen Nordrup, ni kilometer sydøst for Ringsted. Her trækker byens 244 indbyggerne gerne i et par røjsere, når de skal ud og gå en tur.\nBorgmester Henrik Hvidesten (V) får symbolsk lov at stikke spaden i den lidt knoldede jord. Bagefter holder han tale og fortæller, at da hjulene kom i gang igen efter finanskrisen, ville ingen bo på landet.\n- Stort set alle investeringer i store byggeprojekter skete i helt store eller større byer. Det var dér, man ville bo, unge som ældre. Der var en kraftig urbanisering i hele landet. Der var en mangel på lyst til at flytte ud i landområderne, som her i Nordrup.\nBygherre: PAB (Postfunktionærernes Andels-Boligforening)\nTotalentreprenør: SB Entreprise\nAntal enheder: 31 familieboliger – opføres som rækkehuse med egen terrasse:\n9 stk. 2-rumsboliger\n17 stk. 3-rumsboliger\n5 stk. 4-rumsboliger\nMdl. husleje kr. 4.680/6.120/7.560\nFolk vil ud i naturen\nDet har ændret sig nu - måske hjulpet på vej af corona:\n- Interessen for at komme ud at bo i landområderne er tiltagene nu igen. Måske har et år med corona, hvor vi har været vant til at arbejde hjemmefra, været med til at skubbe til den udvikling. Jeg hører meget om interesse for at flytte ud af byen og helt tæt på naturen og blive en del af landsbyernes fællesskaber, siger Henrik Hvidesten.\nNikolaj Jørgensen er formand for boligselskabet PAB (Postfunktionærernes Andels-Boligforening), der bygger lejeboligerne. Han er begejstret for projektet i Ringsted Kommune og for det faktum, at selskabet nu tør rykke uden for København, når man bygger.\n- At komme til en kommune som det nye boligselskab og blive mødt på den her måde, er helt fantastisk, pointerer han og fortsætter:\n- Corona har lært os mange ting. At randområder er fantastiske. At flytte ud af byen er det nye sort. At arbejde hjemmefra i stedet for at belaste miljøet er måske også godt. Jeg er ikke spor i tvivl om, at corona har været medvirkende til at skabe en anden indstilling.\nÆblehave og blommetræer\nTorben Eriksen, der er direktør for totalentreprenøren SB Entreprise gav i sin tale Ringsted Kommune kredit for at handle hurtigt, da der var brug for ændringer undervejs i byggefasen.\nDet eneste, der syntes at ærgre forsamlingen var, at adressen bliver for Æblehaven, når det er blommetræer, der står ved grunden.\nBlandt talerne var desuden ingeniør Thomas Hansen og formand for Nordrup-Farendsløse Lokalråd Lars Vang, som heller ikke sparede på lovordene, inden hele selskabet gik til den traditionsrige menu, som ethvert rejsegilde byder på: Pølser og brød.\nDe 31 boliger forventes at stå færdige den 1. februar 2022.


En januardag fyldte 38-årige Charlotte Skelmose baren op med colaer for første gang på restaurant Dronning Louise, der ligger i Esbjerg. Forud var gået 11 mislykkede praktikker andre steder, der alle var endt med, at hun gik ned med stress. En tilstand som har forfulgt hende, siden hun for syv år siden fik stress i sit arbejde som kontorassistent.\nHver gang Charlotte er startet på noget nyt, har Lis haft et halvt øje på hende hele tiden. Hun har holdt øje med, hvordan det er gået, og om der er noget, hun skulle hjælpe med. Er Charlotte for eksempel gået i stå i kassen, har Lis sommetider taget over. Andre gange har hun givet Charlotte ro til at tænke sig om en ekstra gang og få regningen slået ind ved at overtage en anden opgave, for eksempel lave drikkevarer til et bord. Og sommetider er det Charlotte, der har sagt: Kan du lige splitte regningen i to? Så løber jeg med kaffen og rydder borde af. Det er især sket, hvis hun har været træt i hovedet efter et par timer i restauranten.


Forside / Barbering / Mühle Barbersæt: DE-Skraber, Pure Badger Barberkost og Holder, Rytmo, Sort Resin (1 sæt)\nDen personlige pleje til mænd er noget anderledes i dag end for ganske få år siden. Man kan vist roligt kalde det unormalt, når mænd brugte plejeprodukter til sig selv, og man blev hurtigt udsat for lidt lettere mobning. Hvis man dengang , gik op i at bruge Mühle Barbersæt: DE-Skraber, Pure Badger Barberkost og Holder, Rytmo, Sort Resin (1 sæt), var det nærmest uhørt. men historien har jo vist, at de bare lidt mere på forkant end andre. Det er ikke sådan i dag, og der er en hel del mænd, der bruger Muhle Shaving i deres pleje hver dag. Forskellen på mænds og kvinders hud er ikke stor, og som med kvinder så hjælper det også at pleje for mænd. Invester noget tid og øknomi i at pleje dig selv, det både ses og mærkes, og din omgangskreds vil opfatte dig som et overskudsmenneske.\nMühle Barbersæt: DE-Skraber, Pure Badger Barberkost og Holder, Rytmo, Sort Resin (1 sæt) ligger i toppen af listen med bedst sælgende varer i webshoppen i den populære kategori Barbering. Når du bestiller her får du lovpligtige 14 dages returret der giver dig en god sikkerhed, hvis du alligevel ikke skal bruge din vare. Mange er udmærket klar over, at man køber din Mühle Barbersæt: DE-Skraber, Pure Badger Barberkost og Holder, Rytmo, Sort Resin (1 sæt) i den kendte webshop Made4men, der har forstået vigtigheden af at have de rigtige varer på hylden. Her i online shoppens kæmpe udvalg finder mange det de leder efter, som jo fx kan være dette produkt. Købes der ind i online webshops er priserne mere attraktive end i butikkerne- når webshoppen sparer de penge som en almindelig butik bruger, så kommer det dig til gode.


Streaming: Chernobyl på HBO anmeldelse | Vild Med Krimi\nHjem » Anmeldelser » Streaming: Chernobyl på HBO\n7. juni 2019 i Anmeldelser tagged anmeldelse / Chernobyl / HBO / serie / streaming / Tjernobyl / tvserie by Rebekka Andreasen\nAnmeldelse: Miniserien Chernobyl på HBO er en af de mest skræmmende og suveræne serier, jeg har set længe. Det er ikke en krimi, men et gysende dokudrama, der bygger på virkelige begivenheder og personer. Dansk/svenske Daniel Dencik har en lille rolle som Sovjetunionens sidste leder Mikhail Gorbatjov. Se den og bliv klogere. Og virkelig skræmt.\nStreaming: Som en årgang 1973 er jeg vokset op med frygten for atomkrig. Når jeg besøgte min mormor i København, sendte jeg blikke mod atomkraftværket Barsebäck i Sverige, der kun var placeret sølle 20 kilometer fra hovedstaden.\nDa katastrofen, der er den værste ulykke i atomkraftens historien, indtraf, var det ikke fra det sydlige Sverige, at en sky af radioaktivt materiale dryssede ud i atmosfæren og med vind og nedbør blev fordelt ud over store dele af Europa og nåede helt til det østlige USA.\nDet går galt den 26. april 1986\nReaktor fire på atomkraftværket Tjernobyl eksploderede den 26. april 1986 knap halvanden times tid efter midnat og oplyste himlen over byen Pripyat i det tidligere Sovjetunionen, det nuværende Ukraine. Jeg var 13 år og på lejrtur med min klasse på Djursland sidst i april 1986, da vi hørte om ulykken. Når jeg genkalder mig situationen, får jeg stadig en fysisk reaktion og kan på min krop mærke, at selv så mange år efter husker kroppen den angst, ulykken skabte i min teenagehjerne.\nDengang havde jeg – og mange andre – slet ikke begreb om omfanget af katastrofen, og hvor voldsomt tæt verden var på en endnu mere omsiggribende katastrofe – at forureningen ville brede sig til drikkevand i hele Europa. I dag er Tjernobyl stadig, så mange år efter katastrofen, det mest forurenede område på Jorden.\nKom med de hvide titler på job\nI fem afsnit går Chernobyl helt tæt på begivenhederne, helt ind i kontrolrummet på værket, og det er en dyster, mørk, gribende og dramatisk serie om, hvordan de sovjetiske myndigheder undervurderede og fortiede ulykken og dens konsekvenser for omverdenen. En fortælling om, hvordan fejl på fejl i propagandaens og bureaukratiets navn, fik fatale konsekvenser for tusindvis af mennesker. Som seer ved vi, hvad de mange æstetisk smukke nærbilleder af støv i luften signalerer: Død og livstruende sygdom.\nChernobyl er en fortælling om løgnens høje pris. Forsimplet kan man sige, at det var en test, et kompliceret fysikforsøg, der gik galt – en vigtig test af systemet, man havde udsat i årevis for at få atomkraftværket færdigt.\nMange mennesker døde på grund af radioaktiv forurening, ligesom antallet af kræfttilfælde eksploderede i Ukraine og Hviderusland. Blandt de første ofre var de brandmænd, der uden at være blevet advaret om faren ved så gigantiske mængder stråling, uvidende blev sendt mod de 150 meter høje flammer på atomkraftværket. Men kan man overhovedet slukke en brændende reaktor?\nUlykkens omfang var meget større, end de sovjetiske magthavere ønskede, at nogen skulle vide, og blandt andet derfor blev beboerne i området evakueret alt for sent.\nSuveræne Stellan Skarsgård og Jared Harris\nMed undtagelse af få bygger seriens figurer på virkelige personer. Jared Harris spiller afdæmpet rollen som den kæderygende atomforsker Valery Legasov, der sammen med den øverstkommanderende Boris Shcherbina, spillet dæmonisk af Stellan Skarsgård, får til opgave at udarbejde strategier for oprydningsarbejdet.\nOgså svenske Fares Fares, som danske biografgæster især kender for rollen som Assad i filmene om Afdeling Q, medvirker i en lille rolle. Han spiller den russiske soldat Bacho, der får til opgave at aflive kæledyr i den forbudte, forurenede zone.\nDe trøstesløse grå-i-grå-på-den-sovjetiske-måde kulisser er nærmest farverige klatter i forhold til de kulsorte konsekvenser, ulykken fik. Mere end en halv million mennesker blev tvangsudskrevet til arbejde i zonen omkring værket. F.eks. arbejdede 400 minearbejdere døgnet rundt for at afværge en nedsmeltning kort efter katastrofen – med stor fare for deres eget helbred.\nOfficielle dødstal er 31\nJeg sad med en kæmpe klump i halsen, da jeg så serien. Den gør indtryk. Selvom jeg lige skulle sluge, at russerne i serien taler britisk. Og selvom serien indimellem sænker tempoet, indimellem måske overdramatiserer, så er det en stærk oplevelse. Jeg har lært chokerende nyt om Tjernobyl-ulykken. Faktisk burde Chernobyl være obligatorisk for alle over 15 år, for den fortæller en vigtig historie. Man kan kun håbe, at verden lærer af de katastrofale valg, politikerne i Sovjetunionen dengang traf.\nMed sin fiktive karakter, forskeren Ulana Khomjuk, repræsenterer skuespilleren Emily Watson alle de forskere, der efter katastrofen desperat arbejdede på at få myndighederne til at være åbne omkring ulykken for at forhindre en endnu større katastrofe, men statens officielle forklaringer var svære at rokke.\nI dag er det officielle dødstal efter Tjernobyl-katastrofen 31! Nogle mener, at tallet nærmere er 95.000.\nPS: Hvis du er blevet nysgerrig efter at vide mere, så kan du lytte til The Chernobyl Podcast hvor manden bag serien, Craig Mazin, fortæller om det enorme researcharbejde, der er gået forud for filmoptagelserne. På HBO kan du også se dokumentaren Life after Chernobyl, hvor to forskere er taget tilbage til Tjernobyl for at dokumentere de konsekvenser, som ulykken medførte for mennesker, dyr og natur.\n← Anmeldelse: Kniv af Jo Nesbø


Vi isolerer hende. Hun ved godt, at hun er syg, og at der ikke må komme nogen hjem. I de dårlige perioder siger hun ’av’, når hun trækker vejret.\nchILD står for children's Interstitial Lung Disease og er en gruppe af sjældne lungesygdomme, som forekommer hos spædbørn, børn og unge.\nSygdommen er kendetegnet ved svær kronisk irritationstilstand i lungerne, som ubehandlet kan ende med arvævsdannelse og i nogle tilfælde være livstruende.\nPåfaldende hurtig vejrtrækning, manglende trivsel og tilbagevendende lungebetændelser er blandt symptomerne på chILD.\nBehandling med binyrebarkhormon giver de bedste resultater hos de fleste patienter.\nVi ved ikke, hvor gammel hun bliver. Der er ikke nogen læger, der kan eller vil sige noget om, hvor gammel hun bliver.\nVictoria hygger sig i en hængekøje i Børnehuset SIV i sommer. Siden da har hun været hjemme. Foto: Privatfoto\nHun er en glad og en dejlig pige. Man kan ikke se på hende, at hun er syg, og det kan nogle gange være lidt svært. Men det er også en god ting.


Funkis typehus – Færdigsyede gardiner bilka\nAugust 6, 2014 August 6, 2014 Noah\nDetaljer som murkrone med zinkkant og skjulte nedløbsrør forstærker det minimalistiske og eksklusive udtryk. Vi bruger den tid der skal til for at tegne netop jeres løsning og derefter opfører vi drømmen til aftalt tid. Særligt plans huse er vi førende indenfor. FUNKISHUSET ER EN DANSK KLASSIKER.\nDer var tale om et brud med tidligere byggetraditioner, hvor helt nye stilmæssige ideer såsom lys, luft og rene linjer blev sat i fokus.\nVælg det hus, der passer dig bedst. Vores funkis kommer blandt andet med arkitektoniske linjer, rene linjer samt store vinduespartier. Alt nybyggeri af funkishuse hos Visuel er lavenergihuse, der opfylder alle nye energikrav, hvilket gør os til et godt valg af typehusfirma til dit kommende typehus. Der er mange penge at spare . Formgivningen med det flade tag giver boligen et meget enkelt og moderne udseende. Lad Khuset tage sig af hele processen med at bygge dit nye hus.\nVi ved hvad det betyder at skulle bygge nyt. Se vores referencer og hør deres historier.\nMed et funkishus får I et funktionelt, fleksibelt og nutidigt typehus , med rummelighed og godt lysindfald – og masser af plads til hele familien. Et funkis hus er bygget med flad tagkonstruktion, der giver et enkelt arkitektonisk udtryk. Eksklusive funkis typehus , der bliver skrædder syet til jeres behov. Besøg os her og få inspiration eller et uforpligtende tilbud.\nEt hus i funkis-stil – også kendt som et bokshus – giver jeres hjem et eksklusivt, rent og minimalistisk udtryk. I denne type huse er der lagt vægt på flydende overgange og store, lyse fællesrum under et tag, som syner helt fladt. Funkis typehus med fladt tag. Med sin høje funktionalitet og rene linjer, får du en ideel bolig. Bokshus I et bokshus forenes funkis og kubistisk stil i et moderne møde.\nEt typehus til dig, der vil have rene linjer og fri vilje, fordi du kan skubbe rundt på husets kasser, som du har lyst til. Gør dit hjem til din legeplads. Hvis du vælger et typehus med ensidig taghældning, er der udgang til haven fra alle . Men funkis typehuse får I et praktisk og arkitekttegnet hus. Med et funkis hus fra Danhaus får du et enkelt og stilrent hus med funktionalitet og personlighed i højsædet.\nHusene er arkitekttegnede huse, tegnet af Kim Utzon og Jeppe Utzon. Princippet for husene er, at de individuelt tilpasses hver kunde.\nMed en fleksibilitet der gør, at I selv har mulighed for at sætte individuelt præg på boligen, kan I se frem til at få jeres helt egen arkitekttegnede kvalitetsbolig – til typehus pris. Vores huse er delt op i fire hustyper: BOX er vores svar på funkishuse i skarpt design, KVADRO repræsenterer det klassiske typehus i . For mange danskere kan udvalget af boligtyper være overvældende, når man skal ud og kigge efter ny bolig og samtidig forestille sig, hvordan man i fremtiden har lyst til at bo. Når byggegrunden er købt, så vælger flere at kigge efter en villa i stilen funkis.\nRullegardiner til udestue


Hvem er Peer Fischer Holm\nHvem er Peer Fischer Holm ?\nBilleder af mig selv\nSe hvor jeg bor\nSe mit liv på 1 minut\nJeg er en meget aktiv pensionist, årgang 1932. Min søde kone hedder Bente.\nHer kan du se billeder af mine børn og børnebørn.\nVi bor i den skønne Mols Nationalpark, direkte ved Begtrup Vig, Særbækvej 19, 8420 Knebel, Danmark. Du kan se på Krak´s kort, hvor huset ligger. Du kan også se, hvordan huset ser ud.\nFør jeg blev pensionist, arbejdede jeg i 25 år som økonomidirektør for Nordisk Wavin A/S i Hammel. En meget spændende, international virksomhed med et godt arbejdsklima. Her kan du finde mit CV, der fortæller om min erhvervserfaring.\nVi elsker at rejse i udlandet, og at lære andre kulturer at kende. I begyndelsen var det særligt det lille land Gambia i Vestafrika er vi faldet for. Der har vi været 25 gange. Siden har vi været mange andre spændende steder. Du kan se mine film derfra her.\nI mit job har jeg haft mulighed for at "lege" med computer, siden den kun var hulkort, en sorteringsmaskine og en lille regnemaskine. Det kan jeg slet ikke undvære, så nu har jeg flere, som jeg bruger flittigt til E-mail, videoredigering, slægtsforskning, billedbehandling, internetsøgning, og naturligvis også til at lave disse hjemmesider.\nJeg har været formand for Århus Videoklub i 8 år, og stadig medlem. Jeg var formand i Centerrådet i Lyngparken i Knebel i 10 år, hvor jeg nu underviser i IT, Internet og Smartphone. Jeg var også medlem af grundejerforeningens bestyrelse i mange år, en del af tiden som formand.\nFoto og senere film har altid haft min interesse. I 1947, da jeg var 15 år gammel, købte jeg mit 1. fotografiapparat.\nMin interesse for film begyndte med smalfilm i 1967. I 1982 købte jeg en Sony Betamax SL-F1 videobåndoptager. Siden 1999 har jeg optaget mange film med digital videokamera, redigeret filmene på PC og lagt dem på DVD,Blu-ray skiver og Internet. Det kan du læse mere om her.\nJeg har heldigvis også andre interesser: hus, have, badminton, svømning, naturvandring og ikke mindst samvær med børn, børnebørn, venner og familie.\nHvis du er interesseret i at se hele mit livshistorie, kan du se den herunder:\nAlle links fører til fotos eller et filmklip fra stedet. Min livshistorie er opdelt i disse afsnit.\n5. Hjem til Aarhus\nPeer Fischer Holms Livshistorie\nJeg blev født på Fødselsanstalten i Århus 12. juli 1932. Mine forældre boede dengang i Ny Munkegade 73 i Aarhus.\nJeg blev døbt Peer med 2 e-er. Da jeg var 2 1/4 år gammel, fik jeg en lillesøster, hun hedder Anne-Lise.\nDa jeg var 4 år, flyttede familien til Nyborggade 2, 3.sal, tv. Det var en stor 3 værelses lejlighed, men "dagligstuen" blev kun brugt, når der var gæster. Her voksede jeg op og blev kendt som en meget aktiv dreng, der var initiativtager til de fleste af de drengestreger, der fandt sted i kvarteret. En af mine kammerater var Max Hedemann. Ham og hans kone kommer vi stadig sammen med.\nMin mor hed Helga og var født og opvokset i Gørlev på Sjælland. Hun blev uddannet syerske i Kalundborg. Her lærte hun min far at kende, da han var projektleder i byen. Hun flyttede med min far til Århus, hvor hun blev guvernante ved direktørfamilien på Østergades Hotel i Aarhus. Hun var flittig og livsglad. Hun sang altid derhjemme, det var tidens revyviser, hun kendte alle versene udenad. Hun sang dem så mange gange, at jeg stadig kan huske melodierne og nogle af teksterne.\nHun levede fra 1903 til 1987 og blev 83 år gammel.\nMin far hed Aage, han blev født i 1898 i Århus. Han var udlært tømrer og havde læst til konstruktør, I sine uge år havde han rejst rundt i Europa som naver. Jeg ville ønske, han havde skrevet sin livshistorie ned. Min far var vittig og livlig og fløjtede meget. Han levede kun fra 1898 til 1948.\nHan var leder af arkitektkontoret ved Post- og Telegrafvæsenet da jeg blev født.\nHan tog mig tit med på sin cykel til morgenbadning på Herrernes Badeanstalt på Strandvejen. Han lærte mig at svømme, først under vandet, så over vandet og til sidst at dykke ned til bunden.\nJeg begyndte i Fjordsgade skole, da jeg lige var fyldt 7 år, det var i 1939, kort før 2. verdenskrig startede. Skolen interesserede mig ikke så meget som fritiden. Under krigen var der alt for mange spændende ting at opleve for en dreng med hang til udfordringer. Jeg kan tydeligt huske tyskernes indmarch i Aarhus med fuld musik i Hans Broges Gade. Det så meget imponerende ud. Det stod mig hurtigt klart, at krigen og tyskernes besættelse var en alvorlig sag. Der blev sat sorte mørklægnings gardiner for alle vinduerne, og når luftalarmen hylede om natten, skulle vi hurtigt op af sengen og ned i beskyttelsesrummet i kælderen. Det var nu meget sjovt, for vi kunne spille forskellige spil dernede. Det var nu træls, når det skete flere gange på en nat. Min far var luftværnsleder på posthuset i Kannikegade, og havde et blåt armbind på, så han måtte cykle derned. Ellers ville tyskerne ikke tillade ham at være ude under luftalarmen.\nDet blev for farligt for fragtskibe at sejle på havet, så al import stoppede.\nMange varer slap op, og vi fik udleveret rationeringsmærker, som vi kunne købe lidt for. Min mor manglede sukkermærker, for hun syltede meget, men så byttede hun med smørmærker, det fik vi alligevel skrabet tyndt på brødet. Kaffe var der meget lidt af, derfor blev det blandet op med kaffetilsætning. Det hed Richs eller Danmarks, og der var et billede i hver pakke. Dem samlede jeg på og klistrede ind i bøger.\nJeg kom en del på Aarhus havn, det var spændende, at se skibene komme og gods blive lodset og lastet. Under 2. verdenskrig var det mest tyske krigsskibe, men derefter fra alle andre lande. Jeg samlede på frimærker og spurgte tit søfolkene, om de havde nogle frimærker til mig. Engang var der nogle finske søfolk, der tilbød mig en finsk dolk for et sukkermærke. Jeg lånte et af min mor, solgte dolken for 2 sukkermærker, købte 2 dolke, solgte den ene for 2 sukkermærker, som jeg gav min mor. Jeg havde stadig en flot dolk tilbage.\nBrændsel var der også for lidt af, så der var meget koldt i stuerne om vinteren. Der blev fyret med tørv i ejendommens centralfyr, vandet drev af det, så det var ikke godt. Der var dog også fordel ved brændselsmanglen, skolerne holdt tit lukket, fordi man ikke havde mere brændsel.\nDet faldt desværre sammen med, at vi i vinteren 1939-40 og de 2 efterfølgende vintre havde meget hårde isvintre. Nedløbsrørene fra køkkenvaskene sad dengang uden på husmuren, så de frøs til og måtte pilles ned for at blive tøet op. Det var koldt i alle rum og der var et tykt lag is indvendig på ruderne, så vi ikke kunne se ud af dem.\nGas var også rationeret, men vi fik en lille brændeovn i køkkenet. Den kunne vi lave mad på, og den gav også varme i køkkenet. Jeg samlede kul op mellem togskinnerne på havnen, det var vi mange der gjorde. Min mor var meget bange for, at det var ulovligt, men det varmede dejligt. Kranfolkene var flinke til at "tabe" noget, når de tømte skibene.\nDe 3 hårde isvintre under krigen gav også meget sne. Der var kun hestevogne til at køre det væk, og de lavede en god forretning.\nDet gav mig en ide til at tilbyde husejerne at køre det væk på trækvogn til en lidt billigere pris.\nJeg var kun 9-12 år gammel, men gadens mindre drenge hjalp med, og tjente også lidt ved det. Vi lånte flere trækvogne og ladcykler, så det blev en rigtig god forretning.\nFor overskuddet købte jeg en rejsegramofon. Den skulle trækkes op med et håndsving, så kunne den spille den ene side af en 78-plade.\nDerudover husker jeg bedst spildindsamlingerne, og at jeg fik slået pløkker under mine sko og støvler, for ikke at slide på læderet. Det gav mig øgenavnet Pløk.\nMin far havde ansvaret for postbygningerne i Midt- og Nordjylland, derfor havde han en bil til rådighed. Når jeg havde fri fra skole, tog han mig tit med på sine ture. Så havde vi god tid til at snakke sammen. Det nød jeg meget.\nDen 4 maj 1945 kl. 20:35 fortalte radioavisen at Tyskland havde kapituleret. Min mor råbte det glade budskab fra vinduet til os børn, der legede i gården. Jeg var knap 13 år gammel, men husker stadig tydeligt, hvordan vi styrtede ud på gaden, og så folk rende jublende omkring. Folk brændte store bål med mørkelækningsgardinerne.\nNæste dag så vi stikkere, nazister og værnemagerne blive arresteret af frihedskæmperne. "Tyskertøser" blev klippet skaldet.\nDen 8. maj kørte engelske tanks ind ad Skanderborgvej under folks store jubel. Jeg havde lavet Royal Air Force mærker af rødt, hvidt og blåt glanspapir og en knappenål til at sætte dem på jakken. Dem solgte jeg til en virkelig høj pris til folk, medens vi ventede på de engelske tanks.\nNår jeg tænker på min barndom, og sammenligner den med børns liv i dag, burde jeg slet ikke have overlevet.\nMin barneseng og resten af lejligheden var malet med terpentin- og bly-baseret maling. Min far var storryger, så jeg har været passiv ryger hele min barndom. Der var ingen børnesikring på medicin- og giftflasker, døre eller skabe, og når jeg cyklede, havde jeg ingen hjelm på.\nJeg var ofte i slagsmål med andre drenge, og fik sommetider tæv af dem der var større, jeg spiste brød med smør, drak sødmælk og sodavand med sukker i, men blev aldrig overvægtige, fordi jeg altid var ude at lege.\nJeg brugte mange timer på at bygge borge og sæbekassebiler af gamle kasser, og ræsede i fuld fart ned ad bakken uden at kunne bremse.\nJeg klatrede i de højeste træer og sprang fra isflage til isflage i Aarhus havn.\nI de hårde isvintre gik vi langt ud på Aarhusbugten for at se isbryderne lave sejlrende til færgerne.\nVi lavede selv kanonslag af hjemmelavet krudt, og legede med efterladte tyske patroner. Senere borede jeg min knallert med rulletræk, så den kunne køre 60 km i timen. Jeg lærte hvad der var farligt, derfor lever jeg stadig. Vi kendte ikke til "Curling forældre" der fjernede alle udfordringer fra børnene, så de ikke lærte at passe på sig selv.\nJeg havde mange venner, og jeg lærte at løbe en risiko og tage en chance. Det blev man kreativ af. Jeg lærte at passe på mig selv, løse problemer, se muligheder og få nye ideer. Det har jeg haft stor glæde af resten af livet.\nJo, jeg havde en meget, meget spændende barndom, og jeg savnede ikke mobiltelefon, TV, PC, computerspil eller Internet.\nVi lærte at sætte pris på naturens skønhed. Vi vidste, at vi skulle passe godt på den. Derfor smed vi aldrig papir eller andet affald i naturen. Når vi forlod en teltplads sørgede vi altid for, at alt affald blev fjernet, så kun lidt fladt græs viste, at her havde stået et telt. I dag er moralen helt anderledes. Når man ser billeder af en forladt teltplads i dag ligner det en lodseplads, det gælder også når en festival, der kalder sig "Smukfest" forlades.\nPå strøggaderne flyder det med affald, selv om man har ansat folk til at fjerne det, nogle ikke gider komme det i affaldsbeholderne. På strande og i havet flyder det med plasticaffald.\nIkke alle er skyld i denne forandring, men der må være mange, der ikke har lært at passe på naturen.\nJeg har dyrket flere forskellige sportsgrene. Spillet fodbold i AGF og FDF, bordtennis på et soldaterhjem, judo og jiu-jitsu, motocross og orienteringsløb i bil og senest badminton, men svømning har jeg været glad for hele livet. Jeg tog den stor frisvømmerprøve da jeg var 12 år, og svømmer stadig 500 meter daglig, så snart vandtemperaturen tillader det.\nDe fleste sommerferier tilbragte vi ved min mormor og morfar i Gørlev på Sjælland.\nDe havde et lille hus, som min morfar selv havde bygget.\nDer var to små stuer, et soveværelse, to små kamre på loftet og et stort køkken med et stort komfur.\nToilet var et skur med et bræt og en spand under, mændene kunne stå bagved skuret til de små ærinder. Vand fik man fra en brønd midt i gården.\nDe have 11 børn, den yngste blev født i 1924, da var min mor 21 år og boede stadig hjemme.\nJeg kan ikke forstå, hvordan der blev plads til den store familie i det lille hus.\nDet var dejligt, at være på ferie der. Der var en ganske særlig stemning i det lille hus. I week-enden kom børn og børnebørn hjem, børnene legede sammen, kvinderne sludrede og mændene spillede kort.\nJeg var medlem af FDF 2. kreds og deltog ivrigt i alle FDF´s aktiviteter. Hver sommer var jeg med på Bogensholmlejren på Mols. Vi cyklede dertil eller tog båden til Skødshoved og gik over Mols Bjerge til lejren. Vi var på lange vandreture i Mols bjerge. Jeg elskede at gå rundt alene i den smukke natur med lyng og enebærbuske.\nTirsdag den 4. juli 1944 kl. 13:47 stod jeg og andre FDF'er på Trehøje og så ind over Aarhus.\nDa så vi et kraftigt lysglimt over byen, lidt efter hørte vi et højt brag og så en røgsøjle over havnen. Vi vidste ikke, at det var et tysk ammunitionsskib, der var sprængt i luften med 34 dræbte og 250 sårede Aarhusianere og meget omfattende skader til følge.\nJeg var også med på den store landslejr i Hørhaven Marselisborg skoven i 1947, og flere lejre på Sletten ved Silkeborg.\nJeg vandt flere præmier ved at sælge flest lodsedler til velgørende formål. Om sommeren arbejdede jeg bl. andet i et gartneri for 1 krone i timen, endvidere var jeg efter skoletid bydreng for en købmand.\nLektierne blev der derimod ikke tid til. Mine karakterer var kun gode i regning, træsløjd, gymnastik og tegning, fag der ikke krævede hjemmearbejde. Lærerne var meget strenge og spanskrør og lussinger blev flittigt anvendt. Lærerne troede dengang, at lærdom skulle bankes ind i eleverne.\nJeg klarede ikke optagelsesprøven til realskolen efter 5. klasse og blev flyttet fra Fjordsgade skole til Ingerslevs Boulevards skole. Mine forældre troede dog så meget på mine evner, at de fik skaffet mig ind på den private Forældreskolen, hvorfra man kunne tage mellemskole- og realeksamen uden at have bestået optagelsesprøven. Den skole blev jeg meget glad for.\nMin mor var uddannet syerske, og supplerede indkomsten ved at sy for forretninger og private.\nHun var især god til at sy gammelt tøj om og turneringskjoler til dansere.\nDa jeg var 15 år, kom min far på hospitalet for 2. gang med tuberkulose. Han døde året efter, den 19.10.1948, kun 50 år gammel. Jeg havde meget svært ved at komme over det dødsfald, og havde i lang tid ikke lyst til at more mig med mine kammerater. Jeg ville helst være alene, men mine kammerater hjalp mig ud af sorgen.\nFor de penge jeg fik til min konfirmation købte jeg mit første fotoapparat. Det kunne tage billeder i 6 x 6 cm størrelse i sort/hvidt.\nSelv om jeg gik meget på danseskole, var jeg meget genert overfor piger, en svaghed der dog fortog sig med årene. Jeg bestod mellemskoleeksamen i 1949, men ville ikke gå i skole et år mere for at få realeksamen.\nEfter sommerferien kom jeg i lære "på prøve" hos købmand Worsøe Laursen i Frederiksgade 54-56. Det var en af byens "fineste" forretninger. Købmanden var formand for Aarhus Købmandsforening. Jeg var kun bydreng og skulle bl. a. bære 50 og 75 kg sække på ryggen til Østergades Hotel og andre institutioner. Jeg var dengang 17 år gammel. I dag må unge under 18 år ikke bære ting over 12 kg. Jeg skulle tappe saltsyre og andre farlige væsker på flasker og sortere flasker i kælderen. Det var grov udnyttelse af, at lærlinge var den billigste arbejdskraft, man kunne få. Da jeg pressede på for at få lov til at ekspedere mere, blev jeg opsagt.\nJeg kom i lære hos købmand Bernhard Madsen på Ingerslevs Boulevard 21, den 1.2.1950, hvorfra jeg blev udlært juli 1953. Det var en lille forretning, hvor jeg lærte meget, bl. a. fordi købmanden var lam efter børnelammelse, så jeg måtte tit passe forretningen alene.\nDer skulle jeg kun slæbe ølkasser med 50 stk. på 4. sal, men det var naturligt dengang.\nI læretiden fik jeg konstateret tuberkulose. Da havde man heldigvis lige opfundet 2 lægemidler mod sygdommen,\nstreptomycin og PAS. De kunne give skade på syn og hørelse mm, så det blev kontrolleret ugentlig. Vi var også hver uge til gennemlysning. Vi var en halv snes patienter inde til gennemlysning samtidig. Det var nu sjovt, at stå og se hinanden indvendig. Det var overlæge Otto Lassen der gennemlyste os.\nVi lå 5 unge mennesker på stuen, vi havde det vældig sjovt sammen. Der blev fortalt utallige historier, og vi lavede sjov med hinanden og sygeplejerskerne. En af patienterne hed Rudolf og hans kone Sonja, dem kom vi sammen med i mange år.\nJeg blev udskrevet efter 4½ måned og erklæret rask. Jeg skulle dog gå til jævnlig kontrol i mange år efter. Man vidste ikke, hvor farligt røntgenstråler var, for der blev også taget i hundredvis af røntgenbilleder af mine lunger.\nDet blev stoppet, da man var bange for, at jeg fik for mange stråler i kroppen. Nu ved man, at røntgenstråler er kræft fremkaldene..\nPå hospitalet fik jeg hver eneste dag besøg af Inge. Vi havde lært hinanden at kende på danseskolen, hvor hun blev min faste partner på et af de mange hold jeg gik på. Vi begyndte også at komme sammen ved andre lejligheder. Vi blev ringforlovet, da jeg kom hjem fra hospitalet.\nEfter min tuberkulose måtte jeg ikke udføre hårdt arbejde. Min mor var bange for, at min tuberkulose skulle bryde op igen, hvis jeg cyklede. Man vidste ikke bedre dengang. Vi købte derfor en Diesella knallert i fælleseje med min søster. Den tunede jeg, så den kunne køre 60 km i timen. Det var ikke forbudt dengang.\nJeg var vild med motorcykelsport. Jeg var medlem af Århus Motor Klub, og tog tit på tommelfingeren til motorløb. Især motocross havde min interesse.\nJeg var også medlem af Aarhus jiu-jitsu klub, hvor jeg lærte en masse tricks til at forsvare mig. Det styrkede i høj grad min selvtillid.\nJeg tog Handelsmedhjælpereksamen med udmærkelse i juni 1953 og fik præmie fra Handelsstandsforeningen, fordi jeg havde den højeste karakter i Aarhus det år. Det var købmand Worsøe Laursen, der måtte overrække mig præmien, det morede mig.\nDet betød et vendepunkt i mit liv. Det gav mig selvtillid og lyst til at gå i skole igen, og jeg tog den 1-årige Handelseksamen med udvidet tysk og engelsk i juni 1954. Den gav adgang til at læse til HD.\nGennem Handelshøjskolen fik jeg job som kontorassistent i Aarhus Tømmerhandel A/S, men jeg befandt mig ikke godt i det meget gammeldags og snobbede firma. Da konsulen fik at vide, at jeg søgte andet job, blev jeg fyret til fratrædelse, når jeg havde fundet et andet job. En mærkelig opsigelse, men man rejste ikke frivilligt fra det fornemme firma.\n30.12.1954 blev jeg gift med Inge, da var jeg kun 22 år gammel. Vi fik 3 dejlige børn, Jan, Lene og Nina. Vi boede først hos Inges forældre, men fik så en 2-værelses lejlighed i min farmors ejendom på Skovvejen 19B (se lille film) i Aarhus. Her blev Jan født 19.12.1957.\nLejligheden lå på 2. sal, der var intet badeværelse, men et WC på bagtrappen, fælles med naboen. Der var en kakkelovn i hvert værelse, men vinduerne i det ene var så utætte, så det ikke kunne bruges om vinteren. Koks til ovnen måtte vi slæbe op fra kælderen.\nVi brugte kun det ene værelse, der havde en rimelig god kakkelovn. Vi havde en sovesofa, og her stod også Jans seng. Han sov fint, selv når vi havde gæster og holdt fest. Gæsterne røg i stuen, men vi var ikke klar over, at passiv rygning kunne være skadelig.\nI 1955 begyndte jeg at læse til HD i Regnskabsvæsen på Den Jydske Handelshøjskole, der dengang lå i Hans Broges Gade i Aarhus. Det foregik dengang om aftenen og alle lørdage. Så kunne man samtidig have et fuldtidsarbejde, der dengang var på 48 timer. Studiet varede 4 år. Med mange lektier var der ikke meget fritid.\nFor at kunne nå det hele købte jeg en 150 kubik Jawa motorcykle\n15.1.1956 fik jeg job som bogholder ved Volvoforhandleren i Aarhus. Firmaet lå dengang i Havnegade. Lønnen var ikke høj, men det var et spændende og lærerigt job, og der kunne tjenes ekstra penge ved at hente nye biler i Frederikshavn og køre dem til Århus. På togturen til Frederikshavn kunne jeg ordne mine lektier til HD-studiet. Vi kunne også købe brugte biler til indkøbspris, det benyttede jeg mig af.\nMin interesse for motorcykelsport blev nu til bilsport. Jeg blev medlem af "Kongelig Dansk Automobil Klub", KDAK, der arrangerede mange orienteringsløb. Både den lille Fiat 500 og senere min Volvo PV444 blev brugt til løb. Vi var 2, der skiftedes til at være kører og observatør. Det var mest spændende om vinteren på isglatte veje.\nJeg var glad for at være hos Volvo, men selv om Volvo-firmaet ekspanderede meget hurtigt, og alt gik godt, ville man ikke give lønforhøjelse. Jeg sagde derfor op og søgte efter et bedre betalt job.\nDet fik jeg som leder af kontor og regnskabsafdelingen hos Fællesbageriet A/S i Studsgade i Århus til den dobbelte løn. Der begyndte jeg 1.2.1959. Det var en stor ledelsesmæssig udfordring. Jeg var kun 26 år, den tidligere leder skulle blive i firmaet, og alle kontorfolkene var over 50 år og klart imod et lederskifte. 3 unge kontorelever ville gerne have fornyelse, og de hjalp mig gennem begyndervanskelighederne. Der blev hurtigt et godt arbejdsklima, og firmaet tjente mange penge. I juni 1959 fik jeg min HD eksamen og blev udnævnt til fuldmægtig.\nFamilien flyttede i 1959 til Heibergsgade 15, Aarhus, men i juni 1962 blev der råd til at købe et hus på 98 m2 på Lemmingvej 7 i Stautrup. Udbetalingen blev lånt i banken, men blev hurtigt tilbagebetalt ved ekstra timer som aftenskolelærer på Handelshøjskolen i Århus. Det var en lykkelig tid med mange venner og fester. Her blev Lene født 18.9.1962.\nFællesbageriets formand var senere borgmester Orla Hyllested, ham var jeg blevet gode venner med. Vi havde engang delt værelse på en konference. Vi morede os meget over, at vi skulle sove i dobbeltseng. Han opfordrede mig senere til at søge et ledigt job som kontorchef i Århus Brugsforening, der dengang havde hovedkontor i Åbogade. Det fik jeg pr. 1.9.1963. Det var et lærerigt og spændende job med studierejser i Tyskland og sammenslutning af brugsforeningerne, først i Midtjylland. Senere blev næsten alle butikker i Danmark samlet i Brugsforeningen HB. Det hedder i dag Coop.\nI juni 1965 bestod jeg, som den første i Danmark, eksamen i Elektronisk Databehandling.\nDen nye ledelse i Coop opdagede, at jeg havde lavet et velfungerende budgetsystem, som man gerne ville anvende i hele Danmark. Jeg accepterede at gennemføre projektet ved at arbejde på hovedkontoret i København i 4 dage om ugen, og samtidig passe mit job i Århus om fredagen. Jeg blev behandlet meget fint. Fik stort, fint kontor med gulvtæppe, kunst på væggene og friske blomster. Jeg kunne selv vælge, hvilket hotel jeg ville bo på, og gå til alle de forlystelser jeg ville, så jeg så både premieren på Hair, Dirch og Daimi i Cirkusrevyen, ABC-teatret og meget andet.\nEfter et halvt år blev jeg tilbudt en stilling som budgetchef. Med en kraftig lønforhøjelse og andre goder accepterede jeg jobbet, og familien flyttede i 1966 til et dejligt hus i Hareskovby, med direkte adgang fra haven til Hareskoven.\nJeg begyndte med en budgetafdeling med 5 medarbejdere, men efter et par år var jeg også chef for regnskabs- og rapportafdelingen. Jeg var nu chef for over 200 medarbejdere. Det var et hårdt job med stort ansvar og konstant overarbejde. Selv om alt gik godt på arbejdet, gik det ud over privatlivet.\nJeg følte, at jeg havde alt for lidt tid til at være sammen med børnene. Lene og jeg gik dog tit tur i Hareskoven, hun var meget videbegærlig om alt i naturen.\nNina blev født 12.2.1967 og Jan og Lene havde fundet nye venner. Familien faldt dog aldrig til i København. Vi savnede familie og venner i Århus, og var næsten hver weekend på besøg i Århus. Jeg begyndte derfor at søge job i Århus området.\nDen 1.7.1970 flyttede vi til Klokkerfaldet 71 i Århus. Da havde jeg fået job som økonomichef på plastrørsfabrikken Nordisk Wavin A/S i Hammel. I 1973 blev jeg udnævnt til økonomidirektør.\nBørnene var kede af, at de skulle flytte fra kammeraterne, men det hjalp, da de fik lov til at få en hund. Det blev en Golden Retriver, der fik navnet King.\nDen 1.5.1974 blev jeg separeret fra Inge og flyttede sammen med Bente til Digterparken. Hun var direktionssekretær ved Wavin og underviste mig i engelsk.\nVed skilsmissen blev huset i Hasle belånt maximalt. Inge fik obligationer, indbo, en sommerhusgrund ved Øer nær Ebeltoft og en billig lejekontrakt i huset. Jeg overtog huset i Hasle og en sommerhusgrund med et lille hus ved Begtrup Vig på Mols. Her byggede Bente og jeg et sommerhus på 125 m2 i 1975. Børnene hjalp til, så godt de kunne.\nBørnene blev først i huset ved Inge, men da Inge fandt Otto, ønskede de at flytte i egen lejlighed i Bispehaven. Den yngste datter, Nina flyttede med dem, medens Jan, Lene og hunden King blev i huset, som Bente og jeg så flyttede ind i 15.12.1976.\nJeg købte en båd med en stærk motor, der kunne trække vandski. Den var synkefri, så den fik børnene lov til at sejle med, hvis de bare altid havde redningsvest på. Hunden King var altid med. Båden har vi stadig.\nJeg blev gift med Bente på det gamle rådhus i Ebeltoft 25.11.1978. Vi holdt meget af at rejse. De var flere gange på campingture i udlandet med børnene. Vi har været i de fleste lande i Europa. Det styrkede familiesammenholdet, og jeg nød at være tæt sammen med børnene.\nFra 1978 var vi hvert år i Gambia, hvor vi havde mange gode venner. Dem hjalp vi ved at betale børnenes skoleuddannelser og med tøj til børnene, vi har stadig god kontakt til 2 af børnrne.\n3. august 1991 Blev Lene gift med Ole. De havde lært hinanden at kende under studiet på Handelshøjskolen. Der blev holdt en stor flot fest i Juelsminde.\nJeg havde næsten 25 gode år hos Wavin. Stillingen som økonomidirektør i en stadigt voksende international produktionsvirksomhed passede fint til min uddannelse og interesse. Gennem Wavin fik jeg også andre spændende opgaver. Jeg var 2 gange i Nigeria og flere gange i Tyskland for at analyserer virksomheder, der kørte med stort underskud. Jeg var leder af et projekt, der skulle nedskære de indirekte omkostninger i alle Wavin koncernens virksomheder.\nDen mest spændende opgave var, sammen med en kollega, forhandling og etablering af et joint venture med en stor polsk plastrørsfabrik. Det var i 1990, lige efter murens fald. Forhandlingerne tog 14 måneder og aftalen med den polske stat blev underskrevet 27.3.1991. Aktiekapitalen var 142.000.000.000 Zloty eller ca. 100 mill kroner. Der var 380 ansatte, som alle beholdt deres job. Det blev en stor succes, som blev fulgt op af et lignende projekt i Litauen.\nJeg var også medlem af flere bestyrelser. Jydsk Valutarisk Forening, Wavin Metalplast-Buk i Polen, Dancco i Ungarn og Foreningen Århus Arrangementer.\nJeg var ofte foredragsholder i kommunernes erhvervsafdeling, banker, revisorforeninger og andre økonomiske foreninger om emnerne Strategisk planlægning, Investerings rentabilitet, Informationssystemer, Investering i Østeuropa, og privatisering i Bosnien i 1997. Endvidere var jeg medforfatter til bogen ”Håndbog i Budgettering”.\nIfølge Wavin´s regler skulle jeg gå på pension, når jeg blev 62 1/2 år. Det var den 31.1.1995. Jeg fik dog næsten fuld løn til jeg var 67 år.\nFor at lave en "blød" overgang til pensionist tilværelsen startede jeg som Management Consultant, men ville kun have opgaver, der gav udenlandsrejser, og som jeg fandt spændende og interessante. Det blev til opgaver i både Litauen, Polen, Italien, Schweiz, og England.\nI de første 2 år af min pensionisttilværelse brugte jeg al min fritid på at udvide sommerhuset med 25 m2 garage/bryggers og 25 m2 vinterhave. Håndværkere lagde dog nyt tag på huset. Derefter renoverede jeg det resterende hus. Bente og jeg flyttede 4.7.1997 til sommerhuset ved Begtrup Vig som helårs beboere. Huset i Hasle blev solgt pr. 1.8.1997.\nSom pensionist fik jeg hurtigt helt andre interesser. Jeg gik i gang med slægtsforskning, kunne følge mine aner helt tilbage til 1420. Derefter blev 1600 sider slægtsdata med mange billeder lagt på min hjemmeside. Min slægtsforskning holder jeg stadig a jour både på min PC og mine hjemmesider.\nGennem mange år havde jeg optaget videofilm. Nu blev der tid til at optage flere film og redigere disse film. Jeg meldte mig derfor ind i Århus Videoklub i år 2000, hvor jeg senere blev formand. Mine film deltog i flere konkurrencer og vandt flere præmier. Filmen ”Livets Gang” vandt i 2006 Europamesterskab for amatørfilm under 1 minut. Min hjemmeside blev udvidet med et afsnit med mange vejledninger om videoredigering. Fra en af hjemmesiderne er der links til de over 190 film, jeg har på YouTube, Vimeo og andre steder. Jeg lavede også hjemmesider for videoklubben.\nI 2002 fyldte jeg 70 år og Bente 60 år. I den anledning holdt vi en fest for venner og familie på Vægtergaarden i Femmøller. Vi havde fået H.C. Vartenberg til at sørge for underholdningen. Det var en dejlig fest.\nI en periode var jeg medlem af det lokale vandværks bestyrelse og formand for Dragsmur grundejerforening 2002-04. Senere var jeg igen i bestyrelsen som menigt medlem.\nI 2003 var jeg med til at starte Åbent Aktivitets Center i Lyngparken i Knebel. I 2007 blev jeg formand for Centerrådet. Da var der 25 forskellige aktiviteter, som hver uge blev besøgt af 150 pensionister fra Molsområdet. Jeg underviser nu i IT, brug af Internet og smartphone.\nI anledning af Bentes og mit sølvbryllup havde vi inviteret børn og børnebørn med til en tur til Gambia. Det var en stor oplevelse især for børnebørnene. På selve dagen 25.11.2003 spiste vi mad på en hyggelig restaurant med musik og dans.\n24. august 2004 fik Bente en ny hofte, men da hun kørte bil igen 8. december gik det helt galt. Hendes fod gled fra bremsen til speederen, så bilen rullede ned ad en skrænt og lå med bunden opad. Hun brækkede halsen, kravebenet og bækkenskå-\nlen. Hovedet måtte holdes på plads af et jernstativ i 3 måneder. Det blev til et længere hospitalsophold, men hun overlevede heldigvis.\nDen kunstige hofte gik løs, og den blev først opereret igen året efter, fordi der under operationen var kommet resistente bakterier bag hofteskålen.\nEfter lang tids hård genoptræning fik hun sin førlighed tilbage.\nSom pensionist har jeg sammen med Bente været på mange spændende rejser over hele verden. I 2008 lavede jeg en film, der viste højdepunkterne fra de rejser, vi havde været på indtil dengang. Den kan du se her.\nVi var stadig glade for at rejse. I 2009 var vi på en dejlig tur til Indien og Nepal.\nÅret efter var vi på en fantastisk god sejltur på Mekong floden fra Laos til Kina, Tibet og Shangri-la, som vort hus er opkaldt efter. Det er den bedste tur vi nogensinde har været på. Vi var kun 11 deltagere og dobbelt så stor besætning. En af deltagerne var en troubadour fra Rørvig, ham og hans kone kommer vi stadig sammen med. De\nsørgede for underholdningen.\nI april 2011 tog vi på en tur til Israel med Unitas Rejser. Det var spændende, men vore guider var meget religiøse, så for meget af tiden gik med bønner, bibellæsning og salmesang.\nJeg har været rigtig mange steder i verden, men aldrig på Bornholm. Det rådede vi bod på i sommeren 2011. Det år blev et rigtig rejseår for i den 1. oktober tog vi på en flodtur fra Moskva til Perm helt ovre ved Uralbjergene. Den hed Dostotjevskis sidste rejse efter Leif Davidsens bog af samme navn. En meget afslappende tur.\nEfter 6 år i bestyrelsen for Århus Videoklub, de sidste 4 år som formand, kunne jeg iflg. vedtægterne ikke genvælges i 2009. Det letter mig for en del arbejde og ansvar, men bruger stadig meget tid på at lave film, som kan vinde præmier og blive set på internettet.\nDen 17.2.2009, troede jeg, blev den sidste dag i mit liv. Jeg mistede bevidstheden i alt 7 gange den dag. Sidste gang var på vej i ambulancen fra Randers hospital til Skejby Sygehus. Mit hjerte fik kun få impulser til at slå, så jeg fik om aftenen indopereret en pacemaker. Næste dag blev jeg sendt hjem. Herefter kan jeg leve helt som før. Jeg var fantastisk heldig, godt at man bor i et land, hvor det kan lade sig gøre.\nI 2012 var vi på en 5-stjernet tur med veterantoget Rovos Rail i det sydlige Afrika, og i 2013 på krydstogt langs Grøndlands vestkyst til Thule\nBente og jeg er meget glade for at bo på Mols. Vi synes, at vi efterhånden har fået et dejligt hus med en vidunderlig udsigt over Begtrup Vig. Vi nyder meget den smukke natur, fredelige atmosfære og spadsereture i Mols bjerge. Vi bor nu indenfor Naturpark Mols Bjerges område. Vi elsker også samværet med venner og familie, og især vores børn og børnebørn.\nDesværre kæmper Bente nu med stærke smerter og andre skavanker. En ny operation i rygraden har ikke hjulpet, men hun får nu en stor mængde smertestillende medicin. Det betyder desværre, at hun kan ikke længere kan køre sin Huyndai bil. Den blev overdraget til Nina, der havde hårdt brug for en bil.\nJeg har heldigvis stadig mit gode helbred, så vi er stadig mobile og forsøger at få alle de glæder, som livet giver os mulighed for.\nJeg vedligeholder konditionen ved gymnastik, badminton, svømning, fiskeri og daglige spadsereture.\nHver morgen året rundt gik jeg tur med hunden Choi, men den døde i juli 2010. Vi gik langs stranden, enten ved Ebeltoft Vig eller Begtrup Vig. Nu går jeg tit turen alene. Det er altid en dejlig oplevelse. Hver dag er forskellig, men turen er altid en smuk oplevelse. Der er mange fugle ved Begtrup Vig, især knopsvaner, gråænder, edderfugle og alle mulige terne- og mågearter. Ofte ser jeg også sangsvaner, gæs og lappedykkere. Sommetider også musvåger og dådyr. Om sommeren svømmer jeg 500 meter en eller to gange dagligt i Begtrup Vig.\nDen 12. juli 2012 blev jeg 80 år. Det blev fejret sammen med Bentes 70 års fødselsdag med en stor fest på Vægtergården i Femmøller.\nNu har jeg skruet lidt ned for tempoet. Jeg er gået ud af Lyngparkens Centerråd, Grundejerforeningens bestyrelse og holdt op med badminton. Efter 12 år som formand i Århus videoklub er jeg nu kun menigt medlem.\nI Lyngparken underviser jeg stadig i EDB, smartphones og videoredigering.\nEn afslappet rejse til Jordan i 2014 og en sejltur i Kroatiens skærgård i 2015 klarede vi fint, Vi var også på en 3-ugers krydstogstur fra Dubai, gennem Suezkanalen og Middelhavet i april 2017, og i september til den græske ø Zakynthos, men de lange, hårde rejser er desværre slut. Det vil vi nu ikke klage over. Af Lonely Planets Top-10 rejseoplevelser, her vi besøgt de 7, nemlig: Angkor Wat i Cambodia, Machu Pichu i Peru, Den kinesiske mur, Tai Mahal i Indien, Gran Canyon i USA, Iguazú-vandfaldene i Brasilien og Colosseum i Rom.\nI 2009 lavede jeg en film, der hedder "Peer Fischer Holms livshistorie". Sidste afsnit blev tilføjet i 2016. Hvert af mine børn og børnebørn har fået en DVD med filmene. De har også fået en USB-nøgle med alle de fotos og film jeg har fra deres barndom samt mine hjemmesider.\nBente har efter endnu en nakkeoperation fået det værre, så jeg har overtaget flere af husets pligter. Meget tid går også med at transportere Bente til genoptræning, hospitalskontrol, læge, frisør mm. I august 2016 købte vi en vældig smart 3-hjulet kabinescooter til hende, den er hun glad for og det forbedrede situationen.\nI 2018 fik hun desværre et stort sår på skinnebenet. Det bliver forbundet 3 gange om ugen og tilset hver 3. uge på hospitalet. Hun har fået to hudtransplantation, men det løste desværre ikke problemet.\nSiden min ansættelse ved Volvo i 1956-59 har jeg været Volvo-fan.\nInden jeg rejste derfra købte jeg den første, det var en rød Volvo PV 444\nDen blev udskiftet med en gul Amazon.\nSå blev det til en 6-cylinders Volvo 164 med turbomotor\nDen næste bil blev en Volvo 245 som jeg fik som firmabil ved Wavin.\nDen blev kort før jeg rejste derfra i 1995 skiftet til en Volvo 70, som jeg købte, da jeg gik på pension. Den holdt til 2008, hvor der kom en ny model V70.\nDa man ikke kan få renter af penge, der står i banken, købte jeg i oktober 2016 en ny hvid Volvo V90. Den købte jeg med en rabat på 185 tus. kr. bl.a. ved at købe den igennem mit nystartede firma Mols IT Consult.\nDet er verdens sikreste bil, jeg nyder automatgearet og alle de andre forbedringer, især automatisk nedblænding, regnsensor og bakkamera. Når jeg slår "autopiloten" til styrer den selv bilen, medens jeg bare slapper af.\nGPSén fortæller, når jeg skal dreje, det kan bilen endnu ikke selv finde ud af. Men det kommer nok.\nMange har beskyldt mig for at køre for stærkt, men jeg ved, jeg er blevet gammel og kører nu med "Speed limit" slået til, så nu er det slut med fartbøder og klip i kørekortet. Du kan se billeder af bilerne her.\nMit kørekort gælder til jeg er 101 år gammel, så nu håber jeg bilen kan holde til den tid.\n5. maj 2018 blev Nina gift med Frank på Aarhus Rådhus. Der var stort fremmøde af venner og familie. De bor nu i hus i Tranbjerg. De har 2 børn hver, men de er nu så gamle, at de er flyttet hjemmefra.\nNu er jeg blevet oldefar til 2 piger. Den 6. december 2018 fødte vort barnebarn Kaspers kæreste, Katrine en pige, der blev døbt Lilja. De flyttede samtidig ind i et stort flot hus i Skødstrup. Den 16.05.2019 fik Gitte og Kristian en pige, der fik navnet Freya.\nSiden 1979 har vi hvert år holdt fætter- kusinefest på min fars side. De første år var vi ca. 25, og det var temmelig vilde fester. Der blev drukket 12 kasser øl, og der blev festet til den lyse morgen. Vi sov i telte, men de blev senere skiftet ud med kroophold. I 2018 var der også fest, men nu var vi kun 7 tilbage. Sådan er livets gang, men jeg har virkelig nydt disse fester, og har heldigvis film fra dem alle.\nSiden 1995 har jeg hvert år sendt julebrev til familie og venner. Her beskriver jeg, hvad jeg opfatter som de vigtigste begivenheder i årets løb. F. eks. var det i 2018 at jeg var blevet oldefar for første gang, da vort barnebarn Kasper havde fået en datter, og at Nina var blevet gift med Frank. Endvidere havde vi haft besøg af et af vore gambianske sponsorbørn, Suwaidou, der nu bor i Belgien. Hun havde sin lille søn med.\nJeg er ikke religiøs, men har siden jeg var 17 år været interesseret i religionsvidenskab. Hvorfor er vi i Danmark mest kristne protestanter? I andre lande katolikker, jøder, islamister, hinduer, buddhister eller en af de mange tusinde andre religioner der findes i verden. Hvorfor mener alle, at de har den eneste sande religion. På vore mange rejser rundt omkring i verden har jeg oplevet dagligdagen med mange af disse religioner. Der ofres virkelig mange kræfter på at dyrke dem. Hvorfor det er sådan, har jeg aldrig fundet nogen fornuftig forklaring på.\nDøden tænker jeg ikke på. Jeg prøver bare at holde mig sund og rask så længe som muligt. Jeg søger at få så meget lykke som muligt. Det får jeg især ved at glæde andre.\nDen største lykke får jeg, når jeg er sammen med vore børn og børnebørn. Det sker mest, når der er fødselsdag i familien. Det er efterhånden blevet til en stor familie, med børn, svigerbørn, børnebørn og deres kærester er vi nu 18, og Inge er også altid med. Hende er vi heldigvis gode venner med.\nHeldigvis kommer alle godt ud af det med hinanden. Det er en stor glæde for mig.\nDet fryder mig at se, alle har nogle gode karakteregenskaber, er flittige, har fået gode uddannelser og gode jobs.\nDet er også dejligt at se, at de 193 film, jeg gennem årene har lagt på Internettet, bliver set. Jeg kan se, at filmene på YouTube pr. 1.1. 2019 er set 107.314 gange. F. eks. er mine film fra Grønlandsturen i 2013 set 35 tusind gange. Filmen om fregatten Jylland er set over 13 tusind gange. Forhåbentlig har det givet glæde af at se den. Filmene ligger også på Vimeo, men her ved jeg ikke, hvor mange der har set dem.\nDe fleste af mine film kan ses fra denne hjemmeside: http://fischerholm.dk/peersfilm.htm\nJeg har gennem længere tid haft ondt i venstre hofte, men 6. september 2019 fik jeg indopereret en kunstig hofte på Silkeborg hospital. Alt gik som det skulle. Det var en virkelig god oplevelse. Alle smerter er væk, og jeg kan gå normalt igen.\nBente har desværre fået et stort sår på skinnebenet. Det vil ikke hele bl.a. på grund af nedsat immunforsvar som følge af hudsygdommen sklerodermi. Der er desværre også konstateret kræft flere steder. Det betyder mange hospitalsbesøg og sygeplejerske hver dag. En skæv ryg og store smerter gør livet svært for hende.\nHeldigvis er der kommet en helt ny behandling, som et team af læger mener kan hjælpe Bente. Behandlingen hedder Immunterapi, og skulle styrke immunforsvaret, og dræbe kræftcellerne. 1. behandling begyndte 2.1.2020. Det ser vi frem til nu.\nVi skal være glade for, at vi bor et dejligt sted og stadig kan få dagligdagen til at fungerer. Her hjælper det meget, at vi kan købe, hvad vi skal bruge over internettet, og har en god sikker bil at køre i. Jeg har altid min smartphone i nærheden. Den er en stor hjælp i hverdagen. Den holder styr på vore aftaler, temperaturen i huset, vejrudsigten og underholder os med TV, musik, lydbøger og nyheder. Her kan jeg også finde alle mine fotos, film, regneark og vejledninger. Den er også min pung, når vi er på indkøb.\nI januar 2020 hørte vi om en ny meget farlig og smitsom virus, der var startet på et marked i den kinesiske by Wuhan. Den hed Korona eller Covid-19. Det var en pandemi, der hurtigt bredte sig til hele jordkloden. Mange døde af sygdommen, især ældre mennesker.\nI begyndelsen af marts var Koronaen kommet til Danmark, og 11. marts lukkede regeringen Danmark ned for at forhindre at Koronaen ramte flere end hospitalerne kunne klare. Grænserne blev også lukket.\nVi isolerede os i vores hus, ingen besøg hverken her eller hos andre. Når vi var nødt til hospitals besøg eller varekøb holdt vi 2 meters afstand til andre og sprittede hænder inden vi satte os ind i bilen igen.\nMidt i april begyndte man at åbne op igen. Børnehaver og de mindste skolebørn var de første. Den 25. april 2020 lå 380 på hospitalet, heraf ca. 70 i respirator. 418 var døde, næsten alle over 60 år.\nDa både Bente og jeg er i den gruppe der bliver hårdest ramt af sygdommen fortsætter vi vores isolering.\nDen 21.12.20 fik jeg konstateret Covid-19. Nytårsaften fik jeg problemer med at trække vejret, og ringede til vagtlægen. En ambulance kørte mig til Randers sygehus, hvor jeg lå i 15 dage. Jeg tabte 6 kg. Det var en hård omgang, men jeg overlevede.\n2.1.21, medens jeg var indlagt døde Inge, børnenes mor, 87 år gammel.\nEfter min hjemkomst fra hospitalet gik det hurtigt fremad med genoptræningen, men 25. januar vendte koronaen tilbage med fornyet styrke. Ambulancen kørte mig igen til Randers sygehus. Med en ilt slange holdt de liv i mig.\nMin pacemaker var over 12 år gammel, men 16.3.21 blev jeg kørt til Viborg hospital og fik den udskiftet. Dagen efter blev jeg kørt til genoptræning i Tirstrup. Her lå jeg i 4 uger. Den 16. april 2021 hentede Lene mig hjem med iltmaskine, iltflasker, rullestol og rollator. Det var en lang og hård omgang, men det hjalp mig meget, at mine børn, trods korona restriktioner, var meget flittige til at besøge mig.\nNu skulle jeg selv fortsætte genoptræningen, men efter en måned kunne jeg gå med rollator uden iltslangen.\nMen det er dejligt at blive gammel, når man kan se, at alle børn og børnebørn har det godt, og tænke tilbage på et langt og lykkeligt liv med fantastisk mange gode minder. Minderne genopfrisker jeg, når jeg ser mine gamle fotos og film på TV eller min smartphone.


Find billige, godkendte cykelhjelme til voksne og børn Find billige, godkendte cykelhjelme til voksne og børn - altima\nSkal familien til at cykle mere i stedet for at transportere sig i bilen? Så er det vigtigt at udstyret er i orden, her under sikkerheden. Og derfor skal du ud og købe cykelhjelme.\nFind de rette cykelhjelme til børnene – hvert år\nDet er meget vigtigt at du finder de rigtige cykelhjelme til dine børn. En cykelhjelm er ikke noget man køber i stor størrelse så barnet kan vokse i den, og dermed passe den i mange år.\nEn cykelhjelm skal sidde tæt om hovedet for at kunne yde den optimale beskyttelse. Og derfor er det vigtigt at du løbende holder styr på hvorvidt dit barn kan passe cykelhjelmen.\nHvis du kan se at den cykelhjelm, du har købt, er for stor til barnet, skal du bytte den til en anden model. Det er ikke givet at en bestemt model passer til alle hovedstørrelser og faconer. Derfor handler det om at prøve sig frem.\nHar cykelhjelmen taget et styrt skal den straks skiftes ud. Det er nemlig langt fra sikkert at hjelmen yder samme beskyttelsen hvis den er beskadiget.\nEndelig er det selvfølgelig vigtigt at barnet føler at hjelmen sidder komfortabelt. Ellers vil dit barn måske vælge cykelhjelmen fra når du ikke kigger. Og så er barnet ikke længere beskyttet mod hovedskader i forbindelse med et styrt eller en påkørsel.\nKøb cykelhjelm til dig selv ved samme lejlighed\nDu skal stadig huske at beskytte dit eget hoved mod skader når du cykler. Der skal kun en enkelt uheldig situation til førend det kan ende i tragedie, når du færdes på en trafikeret og asfalteret vej. Derfor skal både du og dine børn have cykelhjelme. Og disse kan du med stor fordel finde online.\nHos Cykelhjelm.dk finder du en bred selektion af flotte og solide cykelhjelme fra anerkendte brands. Se dem alle på Cykelhjelm.dk.


1 Stk / 5 Udseende: Jumperen I Store Masker (Tilstand) 2022\n1 stk / 5 udseende: jumperen i store masker\nOpmærksomhed, sweater i syne! Siden den store tilbagevenden af dronningen af strikning Missoni På forsiden af scenen og Gerard Darels snoet trøje er trøjen blevet det mode stykke, der absolut besidder. Hyggeligt, alt blødt og varmt, det giver os mulighed for at tilbringe en vinter i et behageligt tøj. Og hvis han er kendt for sin afslappede side, kan sweateren i store masker vride vores dressing i år. Vi satse\nDen store strikkede sweater eller irske trøje er lige så populær som Lady GaGa. Enhver modebruger, der respekterer sig selv, ved, at han vil være stjernens element i sit udseende, indtil de smukke dage er kommet. Allerede sidste år bragte Gerard Darel det ajour takket være en genudgivelse, der var godt tænkt på den slidte af den søde Marilyn Monroe i en af hans film. Så viste han sig på catwalks over hele verden. Virginale og XXL på Stella McCartney eller tunet til en lang, farverig og flydende nederdel på Missoni. Det er siden den smukke del af den nye kollektion Claudie Pierlot, og det piger internationale rive det ud.\nHan indpakket således i hans afslappede delikatesse Rachel Bilson, Olivia Palermo og endda Alexa Chung. Hvad angår os, vedtager vi vinteren tretten, og vi giver det uden at skinne til vores boheme, kæreste og preppy udseende. GirlsFromMainStreet.com giver dig 5 mode ideer til at bære din sweater med nonchalance og stil!\nMy Friend Irma: Psycholo / Newspaper Column / Dictation System (Juni 2022)\n1 stykke, 5 udseende, stella mccartney, rachel bilson, missoni


K.E. Løgstrup (1956) - PDF\nDownload "K.E. Løgstrup (1956)"\n1 Uddannelsens navn Pædagogisk Diplomuddannelse (PD) Modul nummer Modul navn Social inklusion Eksamens termin (Januar, 2014) Antal tegn med mellemrum Den enkelte har aldrig med at andet menneske at gøre uden at han holder noget af dets liv i sin hånd. Det kan være meget eller lidt, en forbigående stemning, en oplagthed, man får til at visne, eller som man vækker, en lede man uddyber eller hæver. Men det kan også være forfærdende meget, så det simpelthen står til den enkelte, om den andens liv lykkes eller ej. K.E. Løgstrup (1956) Navn Ena Sørensen, Rikke Hoff Studienummer , Må udlånes Vejleders navn Ja Marieke N. Brinck University College Lillebælt, Asylgade 7-9, 5000 Odense C\n2 Indholdsfortegnelse Indledning... s. 3 Problemformulering... s. 3 Metode... s. 4 Børneperspektiver og børnefællesskaber (Ena)...s. 4 Pædagogens rolle og anerkendelse (Rikke)... s. 6 Refleksion... s. 9 Konklusion...s. 9 Litteraturliste...s. 10 Ena Sørensen, Rikke Hoff 2\n3 Indledning Vi arbejder begge inden for det specialpædagogiske felt, hvor synet på barnet typisk udspringer fra en behandlingsdiskurs (Bent Madsen, 2005) med fokus på individet. Vi har i børnehaven også fokus på relationer, men her tales primært om relation mellem voksen-barn. Når visitationen til børnehaven foregår ud fra et traditionelt syn på barnet, hvor blikket typisk er på diagnose og fejlfinding, hvordan kan vi da få rettet fokus mod meningsfuld deltagelse og fællesskaber? Gennem studieforløbet har vi fået blik for vigtigheden af relationer mellem børn, og dermed vigtigheden af at også børn med handicap er deltagere i børnefællesskaber (Dorte Kousholt, 2011). Vi er blevet opmærksomme på, at der er en risiko for, at vi trækker børnene væk fra hinanden i vores fokus på individet. Vi har typisk nogle andre udfordringer i specialbørnehaven, der går ud på at skabe læringsmiljøer for den enkelte. Børnene er på forskellige udviklingstrin både fysisk og psykisk, og det har typisk været styrende for vores måde at planlægge aktiviteter på. Altså med fokus på barnets behov for støtte på de områder, hvori handicappet udmønter sig. Det er vores vurdering, at i de gode læringsmiljøer, vi får skabt, er det væsentligt, at vi også får bragt de inkluderende børnefællesskaber i fokus. Inklusion som internationalt retsgrundlag er beskrevet i FN-konventionen om barnets rettigheder, i Salamancaerklæringen og i Handicapkonventionen (Bent Madsen, 2009). Ligeså har Odense Kommune formuleret en børne- ungepolitik (Sammen om de yngste, 2012), hvor visionen bl.a. er, at alle børn skal indgå i inkluderende børnefællesskaber. I Salamancaerklæringen taler man om, at alle børn uanset handicap skal kunne indgå i det almene tilbud (Salamancaerklæringen 1994). Inklusion er dermed et rettighedsprincip. Altså at alle børn uanset deres særlige behov har ret til at deltage i uddannelse og samfund på lige vilkår i institutioner og fællesskaber, der er for alle. Det betyder at det at være inkluderet og opleve sig som deltager i værdifulde fællesskaber er en ret. Derfor er vi blevet opmærksomme på, at vi i vores arbejde skal rette fokus mod de inkluderende og værdifulde fællesskaber, som har stor betydning for barnets trivsel, udvikling, læring og deltagelse.(bjørg Kjær, 2010) Dette fører os til denne problemformulering: Problemformulering Hvordan kan vi udvide børns muligheder for deltagelse i børnefællesskaber - med særligt fokus på specialbørnehaver? Ena Sørensen, Rikke Hoff 3\n4 Metode Opgaven indledes med et afsnit, hvor vi fokuserer på børneperspektiver og børnefællesskaber. Det gør vi, fordi vi anser de to begreber for værende yderst centrale i en inkluderende pædagogik. I det efterfølgende afsnit har vi valgt at have fokus på pædagogens rolle, fordi det er blevet tydeligt for os, hvor mange ekskluderende mekanismer, der kan være til stede i løbet af en almindelig dag i vores specialbørnehave. Børneperspektiver og børnefællesskaber Tre børn sidder ved et bord sammen med to voksne. To børn sidder med hver deres kasse Dublo og den tredje sidder med en kasse Postmand Per legetøj. Kasserne og de voksne er placeret mellem børnene. Mads kører en Dublobil over i Viggos kasse. Viggo kigger på Mads bil. -Bil, siger Viggo og smiler. Min bil...arbejdsmand kører, siger Mads. -Ja, det er din bil Mads, siger ENA. ENA får placeret kassen mellem drengene igen. -Mig også arbejdsmand, siger Viggo. -Viggo, du har jo dine biler, og Mads har sine, siger ENA. Viggo kigger ned. Mads får øje på Emmy, som sidder over for og putter katten i Postmand Per bilen. Mig osse kat, siger Mads. -Nej, Mads nu leger Emmy lige med katten. Du må vente til Emmy er færdig med Postmand Per kassen, siger RIKKE, som sidder ved siden af Emmy. Emmy får øjenkontakt med Mads og smiler. Emmy kører Postmand Per bilen over til Mads. Mads kigger på RIKKE lidt spørgende... Ved at anvende Dorte Kousholts (2010) teorier omkring børneperspektiver får vi muligheder for at analysere barnets oplevelser ud fra dets positioner og ståsted i konkrete sammenhænge og forskellige kontekster. Ud fra casen er Mads, Emmy og Viggos perspektiv at kunne deltage i et legefællesskab, der for dem hver især giver mening og oplevelsen af at indgå i en barn-barn relation og et inkluderende fællesskab. I casen, hvor Mads kører sin Dublobil ind i Viggos kasse, opfordrer han Viggo til samspil; han siger min bil... arbejdsmand kører og inviterer dermed Viggo. Pædagogen skal ud fra en anerkendende tilgang være opmærksom på at være i øjenhøjde. Som Charlotte Højholt (2000) siger; vi skal blive bedre til at høre og se det, der er på spil mellem børnene, og hvad der for børnene giver mening. I stedet for hæmmer pædagogen fysisk drengenes deltagelse, ved at hun i casen placerer kassen mellem drengene igen. Pædagogen har fokus på det institutionelle arrangement, som er et begreb, der peger på en særlig institutionel organisering og håndtering af aktiviteter, der får betydning for, hvordan barnet handler (Maja Røn Larsen, 2011). Det er her vigtigt at se på, hvad det er Mads og Viggo handler ind i, så pædagogen ikke kun ser på Ena Sørensen, Rikke Hoff 4\n5 drengenes handling (Højholt, 2005). Ved at handle ud fra et subjektperspektiv kunne pædagogen forsøge at forstå Mads og Viggos intentioner og handlinger, for at begribe det, der er på spil, (Højholt (2000). Mads initiativ ses ikke af pædagogen, men han gør et nyt forsøg; han får øje på Emmy. Pædagogen kunne forsøge at skabe læringsrum, der åbner for meningsfuld deltagelse i fællesskabet og samtidigt udvide fokus til Emmy, som opdager, hvad der er på spil for Mads. Her skulle pædagogerne have ageret inkluderende og set mulighedsbetingelserne for alle tre børns deltagelse i fællesskabet, (Højholt, 2000). Baes (1996) teori om voksnes definitionsmagt spiller en betydningsfuld rolle for pædagogernes intervention i casen, da det er tydeligt, at de fokuserer på relationen mellem barnet og den voksne, det institutionelle arrangement, afværgelse af eventuelle konflikter samt den individuelle læring. Pædagogerne definerer, hvad børnene tænker og føler, og de ser ikke situationen fra barnets perspektiv. Vi må derfor se kritisk på Baes (1996) optagethed af voksen-barn relation og rette vores blik mod børnenes egne perspektiver, og det som er vigtigt for det enkelte barn, og som beskrives af Kousholt (2011) som centralt, altså at kunne lege med andre børn. Vi har gennem studieforløbet fået fokus rettet mod barn-barn relation og deltagelse i børnefællesskaber. I vores pædagogiske arbejde har vi fokus rettet mod omsorg, trivsel, anerkendelse og relationen mellem barn og voksen samt fokus på børnenes generelle og individuelle udvikling og læring. F.eks. har vi tidligere haft fokus på ikke at forstyrre barnets opmærksomhed; vi vægter barnets evne til fordybelse. Set ud fra den kritiske psykologi har vi fået blik for vigtigheden af, at barnet får mulighed for at udvikle sig i samvær med andre børn (Line Lerche Mørck, 2009). Når Viggo i casen siger mig også arbejdsmand, viser han interesse for Mads og initiativ til samspil. Her er pædagogerne ikke opmærksomme på det, som børnene viser de er interesseret i, nemlig deltagelse i legefællesskabet, hvilket får en ekskluderende effekt. Vi skal have øje for, at barnet kan miste interessen for deltagelse. I casen kan vi konkludere, at Viggo giver op; han viser ikke yderligere tegn på initiativ til samspil. Vi skal undgå, at barnet føler sig ekskluderet og dermed mistrives. Der er videnskabelig evidens for, at trivsel hænger sammen men positivitet, og at positivitet udvider opmærksomheden og styrker kreativiteten. Positiviteten øger desuden tilliden og styrker sociale relationer og lysten til at deltage, (Barbara Fredrickson og Marcial Losada, 2008). I casen kunne pædagogerne gennem vejledt deltagelse (Bjørg Kjær, 2010) og intervention støtte børnenes deltagelsesmuligheder, f.eks. ved at justere eller udvide legen, pædagogen kunne sige: Vil du gerne køre bil sammen med Viggo?, så Mads og Viggo derved kunne indgå i et legefællesskab. Uden trivsel, foregår der ikke læring og deltagelse; uden deltagelse forekommer der ikke trivsel og læring, og uden læring foregår der ikke trivsel og deltagelse (Kjær, 2010). Derfor skal vi rette fokus mod børnenes muligheder for deltagelse i legefællesskaber. Ena Sørensen, Rikke Hoff 5\n6 I casen kan pædagogerne fremme deltagelsesmulighederne ved at være bevidste om, hvornår de anvender forskellige former for voksendeltagelse, (Larsen, 2009). Pædagogen kunne i casen, i stedet for at blokere for initiativer vælge at gå ved siden af Mads og Viggo, og gå ind i legen og bidrage til legeprocessen for derved at følge op på drengenes interesse for hinanden. Efterfølgende kunne hun gå bagved og iagttage deres deltagelse i legerelationen(forskellige former for deltagelse Ministeriet for familie og forbrugeranliggender, 2004), og samtidigt have øje for det enkelte barns perspektiver. Det ser i det hele taget ud til, at børns samspil med hinanden betyder mere for deres indlæring og håndtering af udfordringer end tidligere antaget. (Højholt, 2011). Mads viser vedholdenhed i sin interesse for at opnå interaktion, da han forsøger at få kontakt med Emmy. Emmy inviterer til samspil og viser i casen, at hun er interesseret i deltagelse ved at køre Postmand Per bilen over til Mads. Hun fanger måske i virkeligheden, hvad der er på spil imellem børnene. Børns samspil og deltagelse har stor betydning, derfor skal vi have særlig opmærksomhed på, at vi udfordrer vores børn noget mere i barn-barn relationer og vi skal se vigtigheden i at anerkende det, som er på spil mellem børnene. Jørn Nielsen (2012) siger, at i barnets samspil med andre, skabes der muligheder for udvikling, læring og trivsel. Udviklingen afhænger af kvaliteten af samspillet (og relation) med omgivelserne. Vi har også i specialinstitutionen et ansvar for at rette fokus mod børnefællesskaber. Pædagogens rolle og anerkendelse Vi skal have morgensamling. Tre børn og en voksen er samlet om bordet. Bjarke skal lave dagstavlen og rejser sig. Godmorgen, siger Bjarke ud i rummet. Søren har lagt sig hen ad bordet og vil ikke kigge op. -Søren, kig op når Bjarke siger godmorgen, siger RIKKE -Hvorfor er det ikke min tur, siger Søren. Fordi i dag er det Bjarke, siger RIKKE Samtidig har også Line lagt sig hen ad bordet. Hun kigger op med det samme, hun bliver bedt om det. Bjarke fortsætter med tavlen, men får sat billederne af børn og voksne forkert. -Nej Bjarke, nu driller du vist lidt? De voksnes billeder sidder i taget ved du godt, og børnenes i huset, siger RIKKE og smiler. Bjarke og RIKKE smiler til hinanden og Bjarke får sat billederne rigtigt. Så skal vi synge goddagsang, og Line synger meget højt, nærmest råber. Line, du skal synge med lille stemme, siger RIKKE. Line kan ikke rigtig få dæmpet sig og får at vide igen, at nu skal hun altså dæmpe sig. Søren synger ikke med. -Søren, hvorfor synger du ikke med? Du kender da godt sangen? Søren lægger sig hen over bordet og svarer ikke. Line lægger sig også hen af bordet og smiler til Søren. Da morgensamlingen er slut, skal børnene på badeværelset. Søren er meget hurtig, og løber ned af gangen. Søren, gå... ikke løbe, siger RIKKE. Ena Sørensen, Rikke Hoff 6\n7 For at forstå barnets reaktioner må vi kigge på pædagogens rolle og måde at anerkende på, samt prøve at forstå meningen ud fra barnets perspektiv. Helt fra fødslen er børn meningsskabende individer, og handlinger som kan se betydningsløse ud for os, må vi gå ud fra har en mening for dem (Bae, 1996). Så når Søren lægger sig hen ad bordet i casen og spørger, hvorfor det ikke er hans tur, så gør han det af en for ham betydningsfuld grund. Pædagogens reaktion i situationen er en afvisning med kommentaren: Det er ikke din tur, fordi det er Bjarkes tur, og her bliver Søren ikke forstået på en indlevende og anerkendende måde. I situationen må pædagogen reflektere både over den verbale og den nonverbale kommunikation, således at hun ikke gennem sit sprog ekskluderer ham. I casen bliver han flere gange mødt med irettesættelse, hvor en bekræftelse af Sørens kommunikation kunne have ændret situationen for ham. Bekræftelses i Baes (1996) forståelse, betyder at pædagogen får formidlet til barnet, at hun forstår hvad barnet er optaget af. Ikke ved ros og positiv feedback, men ved at gentage eller spejle deres eget udsagn, samtidig med at man formidler accept eller forståelse. Ud fra en kritisk psykologisk forståelse vil der være fokus på de involverede parters interesser, og pædagogen vil prøve at finde handlemuligheder, som tilgodeser alle parters perspektiver og interesser. Der er ikke kun én løsning, og man må som pædagog i situationen løfte sig op for at kunne se ud over ens eget perspektiv og handle ud fra det (Mørck, 2008). Det er muligt at støtte Søren i hans udsagn og samtidig anerkende hans betydning for fællesskabet ved at sige: Du synes, det er rigtig ærgerligt, at det ikke er din tur? Skal vi lige sammen finde ud af, hvornår det er Sørens tur, og hvornår det er Lines tur? I casen er pædagogen mest optaget af at gennemføre morgensamling som vi plejer og slet ikke lydhør over for børnenes kommunikation. Hun bruger sin voksenmagt til at bevare kontrollen i situationen, og det virker underminerende for barnets selvrespekt og selvstændighed. Voksenmagt skal bruges til at fremme barnets selvstændighed, tro på sig selv, respekt for sig selv og andre (Bae, 1996). Det er utroligt væsentligt at være bevidste om netop den magt, vi har i forhold til barnet, da vi som omsorgspersoner er vigtige i barnets børnehaveliv. Vi skal bruges vores voksenmagt til at fremme inklusionen frem for utilsigtet at ekskludere. Egentlig er morgensamlingen en læringssituation, men der er tydeligvis ikke tale om meningsfyldt deltagelse for børnene hele tiden, og når deltagelsen ikke er meningsfyld, er det tvivlsomt hvor meget læring, der foregår. I følge Marianne Bech Larsen (2009) vil det meningsfulde opstå i det sociale samspil med andre, herunder især barn-barn imellem. Derfor er barn-barn relationen så utrolig vigtig. I casen forsøger Line og Søren at skabe mening i aktiviteten ved at lægge sige hen ad bordet Ena Sørensen, Rikke Hoff 7\n8 samtidig, men det bliver slet ikke set af pædagogen. Det virker tværtimod forstyrrende og skal stoppes! Men hvad ville der ske ved, at pædagogen slap kontrollen og gik med på børnenes initiativer? Ved at slippe kontrollen og glemme sin egen dagsorden, kunne hun inkludere og skabe mening i situationen for de to børn. De ville så have en følelse af at være værdifulde i fællesskabet, og det er det, vi skal stræbe efter som pædagoger. Ved at holde fast i den meget fastlåste struktur i morgensamlingen, ekskluderer pædagogen allerede helt fra starten af samlingen Søren, og hans følelse af ikke at være værdifuld afspejler sig i hans adfærd gennem hele samlingen. Pædagogens intervention er altafgørende for, hvordan samlingen forløber. Igennem vores sprog og handlinger styrer vi børnenes forudsætning for at indgå i fællesskabet. Vi kan enten ekskludere ved at bruge udtryk som: Fordi jeg siger det, kig op, gå... ikke løbe, eller inkludere ved at bruge udtryk som: Jeg kan se at... du synes, det ærgerligt, at... hvad ville der ske hvis...? Hvordan er det så, vi taler til børnene? Her beskriver Charlotte Paludan (2012) meget rammende, hvordan vi som pædagoger, skal være opmærksomme. Hun hæfter sig ved to tonearter, som hun kalder det, undervisningstonen og udvekslingstonen. Undervisningstonen beskrives med vægt på indføring, forklaring, instruering og har fokus på færdigheder. Udvekslingstonen beskrives med vægt på fortolkninger, meninger, begge parter spørger og svarer og har fokus på kompetencer. I casen får Line at vide, at hun skal synge med lille stemme. Denne tone forstår jeg som undervisningstonen, da det er en instruering (Paludan, 2012). Det får betydning for, om hun bliver en værdifuld deltager i fællesskabet med deltagelse, som giver mening, eller om hendes selvrespekt og selvstændighed vil blive undermineret (Bae, 1996). Som intervention, efter sangen var slut, kunne pædagogen sammen med børnene skabe en fælles opmærksomhed på det at synge højt eller lavt. De kunne alle skråle så højt de kunne og bagefter synge stille, og så snakke om, hvad forskellen er på at synge højt eller lavt og få børnene til at reflektere. Ena Sørensen, Rikke Hoff 8\n9 Refleksion Vi er gennem arbejdet med denne opgave nået frem til forskellige bud på, hvordan vi kan arbejde med inklusion, når vi kommer tilbage til vores børnehuse. Vi er af den opfattelse, at vi har en forpligtelse til at sætte social inklusion på dagsordenen i vores børnehave. Det bliver en udfordrende proces at få sat gang i en mere socialt inkluderende pædagogik. Hvad er så det første, vi skal i gang med, når vi kommer tilbage? Forandringerne må nødvendigvis starte med os selv. Vi skal turde gå foran og reflektere højt i de situationer, hvor vi tvivler og ikke oplever, at vi lykkedes. Samtidig skal vi også have fokus på de gode eksempler. Vi skal have udbredt det nye børnesyn, vi skal have introduceret mulige redskaber for kollegaerne fx perspektiv-øvelse, og vi skal i personalegruppen finde en ny fælles forståelse af vores børnesyn. Det bliver en lang proces, som kræver en stor portion tålmodighed og meget motivation. Det kunne være en mulighed at få en ekstern underviser ud for at sparke udviklingsprocessen godt i gang og for at give et løft til vores samlede personalegruppe. Konklusion Vi ønsker at fremme inklusion i vores pædagogiske praksis. Med afsæt i den kritiske psykologi vil vi gerne have ændret vores blik fra et individorienteret fokus til et samspilsorienteret fokus i specialbørnehaven. Vi skal turde se på relationer og fællesskab, før vi ser på diagnoser. Vi skal have sat gang i en bevægelse væk fra traditionel tænkning og over på det nye børnesyn, hvor barnet ses i kontekst, og hvor vi kigger på, hvad barnet gør og er optaget af, ikke hvad barnet er. Der kan dog være et dilemma mellem på den ene side behov for individfokuseringen, da børnehaven er en behandlingsinstitution og på den anden side deltagelse i børnefællesskaber. Dette kræver et kritisk blik på den daglige pædagogiske praksis. Inklusionstoget kører og vi skal med! Ena Sørensen, Rikke Hoff 9\n10 Litteraturliste Bae, Berit (1996): Voksnes definitionsmagt og børns selvoplevelse. I: Social Kritik nr. 47. Fredrickson, Barbara & Losada, Marcial (2008): Positiv affekt og den komplekse dynamik i menneskelige trivsel. I: Lyhne, Jørgen & Knoop, Hans Henrik (red.): Positiv psykologi positiv pædagogik. Dansk Psykologisk Forlag (s ) Højholt, Charlotte (2000): Børns udvikling og deltagelse en teoretisk udfordring. Nordiske Udkast Kjær, Bjørg 2010 Professionelle og professionel kommunikation s pdf Kousholt, Dorte (2001): Børnefællesskaber og familieliv. Børns hverdagsliv på tværs af daginstitution og hjem. Dansk Psykologisk Forlag (s ). Larsen, Marianne Bech (2009): Når læring i børnehaven inkluderer og ekskluderer. I: Pedersen, Carsten (red.): Inklusionens pædagogik. Hans Reitzels Forlag. Kap 3 (s ). Madsen, Bent (2005): Socialpædagogik integration og inklusion i det moderne samfund. Socialpædagogisk bibliotek. Hans Reitzels Forlag. Madsen, Bent (2009): Inklusionens pædagogik-om at vide, hvad der ekskluderer, for at udvikle en pædagogik, der inkluderer. I: Pedersen, Carsten (2009) Inklusions pædagogik. Hans Reitzels Forlag. Ministeriet for Familie- og forbrugeranliggender (2004): Pædagogiske læreplaner i dagtilbud undervisningsmateriale (s. 5-8). Mørck, Line Lerche (2008):Anerkendende samarbejde. Tidskrift for Socialpædagogik nr. 21 (s.47-57). Mørck, Line L. (2009): Om casemetode I: Bro, K., Løw, O. og Svanholt, J. (2009) Psykologiske perspektiver på intervention. Psykologisk Forlag (s ). Paludan, Charlotte (2012): Utilsigtet forskelsbehandling af etniske minoritetsbørn. I: Liberg, Ulla (red.): Forskning i pædagogisk praksis. Akademisk Forlag (s ). Ena Sørensen, Rikke Hoff 10\nInklusion i børnefællesskaber Navn: Daniel Bagger Hagmann Studienummer: 22111098 Holdnummer: 4211 Vejleder: Helle Annette Koldegaard Censor: Greta Jo Larsen Fag: Bachelor Antal tegn: 70.800 Afleveringsdato:


Mange katteejere har indekatte, som hverken er mærket eller vaccineret. Dette er ikke uden en vis risiko for katten og dens ejere, hvis den ved et uheld skulle slippe ud af huset eller lejligheden. Man tænker ikke over, at det, der sker for nogle katte, også kan ske for ens egen kat.\nRigtig mange dyrlæger oplever at få katte ind på deres klinik, som ikke er øretatoveret/chipmærket. Typisk kommer de med Falck, fordi de er kommet til skade. Nogle kommer, fordi de er fundet og indbragt af en venlig person.\nHar katten ingen mærkning er det umuligt for dyrlægen at finde ejeren, og det betyder enten aflivning, hvis den er skadet, eller videreformidling via et af katteinternaterne hvis den er rask. Disse katte kunne være hjulpet og leveret tilbage til deres ejer, hvis de havde været mærket.\nDer er flere organisationer, der arbejder for at få lavet en kattelov i Danmark, som vi allerede har for hundene. Hvis og når det sker, skal man forvente, at der vil blive krav omkring mærkning af alle katte. Men pt. er der ingen lovkrav på området.\nHvis en indekat slipper ud ved et uheld, er der en risiko, hvis den ikke er vaccineret. Dette skyldes at den ofte vil møde andre katte, og derved kan den blive udsat for smitsomme sygdomme. Vi anbefaler derfor, at man også vaccinerer indekatte.\nSom minimum anbefales basisvaccinationen. Basisvaccinationen består af to killingevaccinationer med fire ugers mellemrum, og den første årlige vaccination. Det er dog stadigvæk helt op til den enkelte katteejer, da der pt. heller ikke er noget lovkrav omkring vaccination af katte.\nDet er op til den enkelte katteejer, om katten skal vaccineres og øretatoveres - men det anbefales.


Det periodiske system af elementer er et af de vigtigste værktøjer, der bruges af kemikere og andre forskere, fordi det opsummerer nyttige oplysninger om de kemiske elementer i et format, der viser sammenhængen mellem elementer.\nFå din egen periodiske tabel\nDu kan finde den periodiske tabel i enhver kemi-lærebog, plus der er apps til at henvise til tabellen fra din telefon. Nogle gange er det dog rart at være i stand til at have en åben på din computer, for at gemme en til din desktop, eller til Print en fra. Trykte periodiske tabeller er gode, fordi du kan markér dem og ikke bekymre dig om at ødelægge din bog.\nBrug din periodiske tabel\nEt værktøj er kun så godt som din evne til brug det! Når du er det velkendt med den måde elementerne er på organiseret, du kan Find dem hurtigere, få oplysninger fra den periodiske tabel, og drage konklusioner om elementernes egenskaber baseret på deres placering på bordet.\nMange mennesker overvejer Dmitri Mendeleev at være Far til den moderne periodiske tabel\n. Mendeleevs bord var lidt anderledes end det bord, vi bruger i dag, idet hans bord blev ordnet ved at øge atomvægt og vores moderne bord bestilles ved at øge Atom nummer. Mendeleevs bord var imidlertid et sandt periodisk tabel, fordi det organiserer elementerne i henhold til tilbagevendende tendenser eller egenskaber.\nLær elementerne at kende\nNaturligvis er den periodiske tabel alt om elementerne. Elementerne identificeres efter antallet af protoner i et atom af det element. Lige nu ser du 118 elementer på det periodiske system, men efterhånden som flere elementer opdages, en anden række tilføjes til tabellen.\nFordi det er nødvendigt at vide, hvad periodiske system er, og hvordan du bruger det, kan du forvente at blive testet om det fra skoleskolen stort set indtil slutningen af tiden. Før din karakter er på linjen, sonde dine styrker og svagheder med onlinequizzer. Du har måske endda det sjovt!\nHvad er verdensviden?\nHvor meget ved du om Parasaurolophus?\nDinosaurer på Nationalmuseet for naturhistorie


Hvor lang tid overfører en bankoverførsel fra en canadisk bank til en amerikansk bank - 2019 | Det grundlæggende\nVigtigste /Det grundlæggende /Hvor lang tid overfører en bankoverførsel fra en canadisk bank til en amerikansk bank\nHvis du har brug for at sende penge fra Canada til USA, er der et par valgmuligheder. Tiderne kan variere fra 24 timer til mere end en uge.\nAmerikanske og kanadiske flag\nDer er tre hovedmåder til at sende penge hurtigt fra Canada til USA. Disse er: via en international bankoverførsel med en online-overførsel eller et forudbetalt debetkort.\nBanker med international rækkevidde, såsom Hong Kong Bank of Canada (HSBC), tilbyder hurtige overførsler (1-2 hverdage). Både afsender og modtager skal være HSBC-klienter.\nOverførsler, der bruger online banking (f.eks. Pengeoverførsel via Interac email), kan hurtigt gøres, ofte i timer, men er begrænset til banker med partnere i det andet land, såsom Nova Scotia (Scotiabank) i Canada og Bank America, dets partner i USA\nElektroniske overførsler mellem konti i USA og Canada via PayPal er øjeblikkelige, men at tage penge ud af PayPal og deponere på enten en canadisk bankkonto eller en amerikansk kan tage 5-7 arbejdsdage.\nEn nyere mulighed er et forudbetalt debetkort, som kan sendes til en modtager i Canada eller USA (PIN-numre kan sendes separat eller via e-mail.) Et eksempel herpå er ATMCash. Hvor lang tid dette tager afhænger af postsystemet og den valgte postmetode, ExpressPost er en hurtig løsning og tager en til to arbejdsdage.\nnone: besparelse, hvor, lang, bankoverførsel, canadisk, bank, det grundlæggende |\nFolk har ofte forskellige økonomiske problemer fra tid til anden, der kan gøre det vanskeligt at tilbagebetale studielån. Det er ofte svært at få studielån afskediget og...


Traditioner - Læseskolen\nPå den første skoledag efter sommerferien mødes alle elever, forældre, lærere og ledelsen på Balletskolen i en af de store dansesale på Det Kongelige Teater. Der bydes velkommen med taler, sang og musik. Dagen afsluttes med, at eleverne på hvert klassetrin mødes med deres klasselærer og ser deres nye klasseværelse på Læseskolen.\nEn af de gode gamle traditioner er morgensang, som afholdes mandag og fredag. Her synger vi årets sange ledsaget af en musiklærer på klaver, mens elever til tider optræder med musik, sang eller skuespil. Morgensang er både en vigtig social begivenhed, men den er også vigtig, fordi det er her, at ledelsen, lærerne eller pædagogerne fra pasningen giver fælles beskeder til eleverne.\nVi går til generalprøver på teatrets forestillinger så ofte som muligt. Det er primært balletterne, vi ser, mens skuespil og opera inddrages, hvis det har faglig relevans. Generalprøverne ligger normalt i skoletiden, og der gives besked til hjemmene, hvis børnene får senere fri, end de plejer.\nI november måned mødes eleverne en sen aften til Halloween-fest. Denne uhyggelige, men festlige aften, arrangeres af forældreforeningen og foregår i festsalen på N. Zahles Gymnasieskole. Vi spiser og drikker, leger sjove lege og kårer aftenens bedste kostumer. Somme tider er elever fra Holstebro eller Odense Balletskole med til festen.\nHvert år i december måned inviterer forældreforeningen alle eleverne og deres familie til julehygge på Læseskolen. Vi spiser æbleskiver, klipper julehjerter og synger julesange.\nPå kalenderårets sidste skoledag afholder vi juleindledning i Holmens Kirke, hvor hele skolen deltager, og hvor forældrene også er meget velkomne.\nÅrets julebal afholdes altid den 22. eller 23. december på Gamle Scene. Det er en magisk og meget traditionsrig aften, som børnene hvert år glæder sig til. Alle med tilknytning til Balletskolen mødes til en festlig aften med god julemad, gaver, musik, underholdning og mange gode timer på dansegulvet på Gamle Scene - hvor der er tradition for, at de voksne dansere fra Den Kongelige Ballet kommer og danser med om juletræet.\nI februar måned holder vi traditionen tro fastelavn. Alle elever og lærere samles i en af de store dansesale. Vi slår katten af tønden, kroner årets kattedronning og kattekonge, spiser fastelavnsboller, leger og kårer årets bedste kostumer.\nLæseskolens musiklærer afholder hvert år forårskoncert med eleverne for deres familie og venner. Eleverne optræder med sang, dans og musik.\nLæseskolens billedkunstlærer arrangerer hvert år en kunstudstilling for elevernes familie og venner. Eleverne præsenterer udvalgte værker, som de har lavet i billedkunsttimerne i løbet af skoleåret.\nI juni måned arrangerer klasselærerne på Læseskolen en klasselærerdag. Formålet med denne dag er, at eleverne og deres klasselærer med ture ud af huset får fælles oplevelser, der styrker sammenholdet i klassen.\nSom et sidste punktum for skoleåret afvikles en fælles sommertur for alle eleverne samt Balletlærere, skolelærere og pædagoger.\nFester på Zahles\nDer bliver løbende inviteret til fester på Zahles, som led i et større samarbejde, med henblik på at eleverne kan få et større kendskab til skolen samt nye bekendtskaber.


Kristendom - Casthoej\nDer er ikke mange danskere, der overhovedet spekulerer på, hvorfra Kristendommens rødder egentlig stammer. Vi antager normalt at udgangspunktet og centralskikkelsen er Jesus, men det er kun delvist korrekt. Fra overtro og animisme indtrådte et led, der danner et langt bedre grundlag for alle kommende retninger. Dette led hedder Polyteisme, der fortsætter i Monoteisme og derfra springer vi til Kristendommen, der altså udspringer herfra. På vejen har den endelige version har den passeret et samarbejde mellem de abrahamistiske og jødedommens skoler.\nDer er i dag mere end 20.000 forskellige retninger i Kristendommen, så velkommen i studiekredsen. Hovedproblemet er naturligvis at de stort set alle hårdnakket påstår, at de repræsenterer den absolutte sandhed og det er desværre ikke muligt, der kan kun være en og hvem skal vi så pege på, hvis overhovedet nogen? Bare én påstand; Kan det være moralsk rigtigt at blot én person kan lade sig korsfæste og i sit sidste åndedrag tilgive alle da levende, nulevende og kommende generationers syndere? Menes dermed at alle født efter henrettelsesdagen er medfødte syndere i denne gerning? Er det derfor Kirken har så travlt med at vi hele tiden skal tilgives, fare til skriftestolen, når den dårlige samvittigheds USB nøgle ikke har mere kapacitet, og hvordan kvantificeres og klassificeres syndere? Lille synd 20 KB, større synd 200 og den slemme 1 MB? Synderne kan købe en syndsforladelse, men den er ikke gratis og er det så moralsk korrekt at den, der ikke har råd til at købe den, skal ende i helvedet?\nFor mig er de fleste af de 20.000 skoler falske og umoralske. Ingen kan sige at Gud ikke eksisterer, men kan man argumentere at der ikke er en årsag til at han ikke eksisterer? Disse to kardinalspørgsmål startede en tankerække hos verdens første filosoffer. Der er nu 20.000 mulige løsningsmodeller, som potentielle kunder kan anskaffe sig.


Vitfoss - Fugleinfluenza H9N9\nFugleinfluenzaen af typen H9N9 ses oftere og oftere og den bliver ved med at spredes. På University of Minnesota har man udført et forskningsprojekt for at fastslå, om Stalosan F er effektiv over for denne specielle virus. Produktet er allerede testet for den højpatogene fugleinfluenzavirus H5N1 og undersøgelsen viste fantastiske resultater.\nForskningsarbejdet, som blev udført af University of Minnesota, er den anden undersøgelse, som har vist, at Stalosan F også er effektiv over for endnu en type fugleinfluenzavirus - H9N9.\nProduktchefen for Stalosan, dyrlæge Ivan Gospodinov, forklarer: “Set ud fra et biosikkerhedsmæssigt synspunkt så er Stalosan F det eneste produkt i denne kategori, som har en dokumenteret effekt på to forskellige fugleinfluenzavira - H5N1 og H9N9. Vi er, som producent af dette produkt, selvfølgelig meget stolte af at kunne offentliggøre forsøg nummer 2 og de fremragende resultater, som Stalosan F opnåede’’.\nForsøget, som blev foretaget sammen med University of Minnesota, blev udført i tre eksemplarer og med fire forskellige kontakttider – fra 5 minutter til 6 timer. Alle fire kontaktintervaller i forsøgets tre eksemplarer viste næsten samme effekt af Stalosan F over for de testede organismer.\nIvan Gospodinov fortsætter, “Resultaterne viste endnu en gang, at Stalosan F fastholder sin position i kategorien og hvorfor det ofte bliver imiteret – men aldrig kopieret”.


I Chagaramas er det normalt at tage båden på land for at male bunden. Andre vælger at sætte båden på land i orkan perioden. Så tage de hjem for at tjene penge, og komme tilbage for at forsætte. Nogle mister lysten til at sejle eller opgiver af andre grunde og kommer ikke tilbage. Det skaber et marked for køb og salg af både, nogle gange meget billige både.\nSammen med to andre danskere var jeg ude at sejle med en 10 år gammel, 64 fods sejlbåd. Vi 3 var med på den første tur han sejlede med båden. En interessant oplevelse, hydraulisk storsejl, spillene var hydraulisk og 3 gange så store som på Bifrost. 12 køje pladser, 6 tv med video, aircondition, støvsuger anlæg osv.\nPå ø rundtur i en lejet bil bl.a. for at se ”The Pitch Lake” asfaltsøen. Men først skulle vi aflevere søkort og pilotbøger over Cuba, til fotokopiering inde i Port of Spain. Det er meget almindeligt at man låner søkort af andre sejlere og så fotokopier man dem. I Port of Spain var det billigt og en god kvalitet. Asfaltsøen er 40 meter dyb, 89 acres stor, ( ca. 0,37 km2) der tages 300 tons pr. dag. Og der bliver ved med at være noget, det ser ud til at søen ikke kan tømmes. I 1500 tallet brugte Englænderen Sir Walther Raleigh asfalt til at tætte sine skibe med. I dag eksporteres det til hele verden, der iblandt Danmark.\nVi var ude at gå på søen, man kunne mærke varmen og nogle steder var det meget blødt. Det stank af rådden æg, flere steder kan man se at gassen bobler op til overfladen. Ellers var det ligesom at gå på nylagt asfalt en varm sommerdag. Da vi kørte derfra tænke jeg på at de lokale veje godt kunne trænge til nyt asfalt.\nFølger man den sidste asfalt vej som er tilbage på øen, kommer man op til fyre tårnet. Her fra kan man se helt til Venezuela. De laver strøm til fyre tårnet med en generator, som køre på dieselolie. Vi fik lov at gå ind og se det gamle AGA fyre tårn, tænk en gang hvor mange skibe der har været glade for at se dette tårn dukke op i horisonten. Samme aften da vi sidder i båden, slukkes lyset i tårnet. Jeg siger med det samme til Palle at jeg ikke har rørt ved noget. Få minutter senere kan vi se lyset fra en bil som køre op til tårnet i stor fart. Efter nogle timer virker det igen.\nUSA havde flåde og luft base her under sidste krig for at beskytte olie og asfalt transporten imod tyske ubåde. De har åbenbart ikke taget det hele med hjem igen, for hele området hvor bådene ankre er fyldt med gammelt jern. Et par gange har jeg dykket ned for at befri et anker, det er ikke helt ufarligt.\nChagaramas er samtidig det sydligste punkt vi kommer på vores tur. Den 11/3 var vi klar til at sejle fra Chagaramas, mod Los Testigos en lille ø gruppe nord for Venezuela. Næste morgen ankommer vi til Isla Iguana hvor coastguard udsteder en opholdstilladelse i 48 timer. Vil man være her længere skal man sejle til fastlandet, for at få den forlænget. Los Testigos er et lille fisker samfund, i land har de dog et par grise og geder.\nSå gør vi klar til at sejle ca. 1000 sømil til Cuba. Efter et par dage opdager vi at en gannet bliver ved med at flyve rundt om båden. Den prøver også at lande oppe i masten, men det lykkes ikke. Til sidst og meget træt lander den på selve båden, om natten sidder den i cockpittet sammen med os. Og inden den flyver næste formiddag har den over skidt en store dele af cockpittet. Vi har god vind mod Cuba, en af dagene laver vi et etmål på 172 sømil (24 timer) der er selvfølgelig i med strøm på 2-3 knob.\nDa vi nærmere os Haiti forsvinder vinden så motoren må startes. Haiti passeres i ca. 5 mils afstand ved sol opgang. Og hvilket syn 20 måske 30 af de lokale fisker både med sejl, 10 – 15 sømil fra kysten.\nEn ældre fisker padler i sin udhulede træstamme hen til os, han har 2 languster i bunden af båden. Vi kan ikke snakke med ham så han får et par cigaretter. En anden båd er fyldt op med fiskeredskaber så højt, at der går lang tid inden at jeg bliver klar over at der også er en mand som styre båden. Jeg ser kun hans hoved komme frem en gang imellem, over fiskeredskaberne.