Ureviderede oplysninger i årsregnskabet for en virksomhed i regnskabsklasse A | erhvervsstyrelsen.dk\nUreviderede oplysninger i årsregnskabet for en virksomhed i regnskabsklasse A\nDette notat fra den daværende Erhvervs- og Selskabsstyrelsen blev til på baggrund af flere henvendelser vedrørende medtagelse af ureviderede oplysninger i årsregnskabet for en virksomhed i regnskabsklasse A.\nSeneste opdatering 1. juni 2010\n'Regnskab 2.0 - Basis' på Virk\n'Regnskab 2.0 - Special' på Virk\nBeskrivelser af den generelle problemstilling\nBaggrund for styrelsens udtalelse\n1Beskrivelser af den generelle problemstilling 2Styrelsens udtalelse 3Baggrund for styrelsens udtalelse\nSpørgsmålet er, hvorvidt det vil være en overtrædelse af årsregnskabsloven m.v., hvis en virksomhed omfattet af årsregnskabsklasse A, der ikke er underlagt krav om revision, men frivilligt lader årsregnskabet revidere, medtager frivillige, ikke-reviderede oplysninger i årsregnskabet.\nder kan eksempelvis være tale om en andelsboligforening, der i henhold til vedtægterne har krav om revision, og som ønsker frivilligt at gengive reviderede budgettal i en særskilt kolonne i den ellers reviderede resultatopgørelse. Budgettallene kan omfatte både det år, der aflægges regnskab for, og det kommende år.\nDet er styrelsens opfattelse, at en virksomhed i regnskabsklasse A, der ikke efter loven er pligtig til at lade årsregnskabet revidere, men frivilligt har valgt dette, kan medtage ikke-reviderede oplysninger i årsregnskabet. Følgende betingelser skal dog være opfyldt:\nDer er en klar og logisk opdeling i, hvilke oplysninger der er revideret og hvilke, der ikke er revideret.\nDet skal tydeligt fremgå af årsregnskabe hvilke dele, der ikke er revideret (typisk ved en overskrift til den pågældende kolonne/oplysning). oplysningen skal gives hvert enkelt sted, hvor ikke-reviderede oplysninger indgår i ellers reviderede elementer ( fx i resultatopgørelse, balance eller noter).\ndet skal tydeligt fremgå af revisors påtegning hvilke dele af regnskabet, der ikke er revideret.\nSådanne ureviderede oplysninger kan naturligvis også indgå i ledelsesberetningen.\nDet fremgår af årsregnskabslovens § 135, stk.1, at en virksomhed, der har pligt til at udarbejde årsrapport efter reglerne for regnskabsklasse B, C eller D, skal lade sit årsregnskab (og et evt. koncernregnskab) revidere af én eller flere revisorer. Det gælder dog ikke virksomheder, der er undtaget fra revisionspligt efter stk. 1, 2. pkt.\nDet er således for disse virksomheder hele årsregnskabet, der skal revideres. Årsregnskabet kan således ikke lovligt indeholde ureviderede oplysninger. Oplysninger, der placeres i ledelsesberetningen, vil derimod alene være omfattet af revisors såkaldte 'konsistenstjek'\nStyrelsens har i nærværende udtalelse vedrørende virksomheder i regnskabsklasse A lagt vægt på, at kravet i ÅRL § 135 alene retter sig mod de virksomheder, der er pligtige til at lade årsregnskabet revidere.\nÅrsregnskabslovens § 18, der retter sig mod virksomheder i regnskabsklasse A, kræver alene, at en eventuel påtegning af revisor - afgivet i forbindelse med en frivillig revision - skal indgå i årsrapporten. Bestemmelsen regulerer derimod ikke hvilke dele af årsrapporten, der skal være omfattet af erklæringen.\nIfølge årsregnskabslovens § 13, stk. 1, nr. 1, skal en årsrapport udarbejdes på en klar og overskuelig måde\nStyrelsen har i sin vurdering overvejet, hvorvidt medtagelse af reviderede oplysninger i et ellers revideret regnskab vil kunne siges at være så forvirrende for brugerne, at det vil stride mod kravet om klarhed i årsregnskabslovens § 13, stk. 1, nr. 1, . dette må naturligvis konkret afvejes i forhold til de fordele, regnskabsbrugerne kan få ved at lade virksomheden medtage ikke-reviderede oplysninger i selve årsregnskabet.\nFordelen for brugerne ved, at der medtages visse ureviderede oplysninger i årsregnskabet, kan bl.a. være, at ledelsen vælger at medtage flere relevante oplysninger, som den ikke ville medtage, hvis disse blev underlagt revision. der kan eksempelvis være tale om en sammenholdelse af resultatopgørelsen med de 8ureviderede) budgetterede tal for perioden\nModsat kan der argumenteres for, at det bliver mere uklart hvilke oplysninger, som er revideret, og hvilke, som ikke er.\nDet er en forudsætning, at det klart fremgår hvilke oplysninger, der ikke er revideret, og at der er en logisk adskillelse/opdeling mellem disse og e reviderede oplysninger. Et helt tilfældigt valg af poster og/eller noter, der ikke revideres, må således ikke forekomme. Der kan således ikke fravælges revision af visse noter til årsregnskabet, fx om eventualforpligtelser.\nDet må også forudsættes, at der er kontinuitet med hensyn til hvilke oplysninger, der revideres.\nStyrelsen har også set på bestemmelserne i erklæringsbekendtgørelsen og vurderet disses betydning, da der kan være et vist samspil med årsregnskabslovens bestemmelser.\nIfølge erklæringsbekendtgørelsens § 3, stk. 2, skal der i et årsregnskab eller et koncernregnskab, der er revideret, indgå en revisionspåtegning, der omfatter alle de revisionspligtige dele af årsrapporten. Da kravet alene omfatter de revisionspligtige dele - og årsregnskabet for en virksomhed i regnskabsklasse A ikke er revisionspligtigt - har bestemmelse ikke betydning for udtalelsen.\nDer er på baggrund af ovenstående styrelsens opfattelse, at det er i overensstemmelse med lovgivningen at medtage ureviderede oplysninger i et årsregnskab for en virksomhed i regnskabsklasse A, der ellers er revideret. Dette er dog betinget af, at det tydeligt fremgår af både revisors påtegning og af årsregnskabet hvilke dele, der ikke er revideret, og at der er en logisk adskillelse mellem de reviderede og de ikke reviderede oplysninger i årsregnskabet.


Mariesvej 37, Trend, 9670 Løgstør\nHJØRNEGRUND I DET NATURSKØNNE SOMMERHUSOMRÅDE TREND\nHer er muligheden for at opføre drømmefritidshuset på 1615 m2 stor, regulær og velbeliggende hjørnegrund på Mariesvej i det naturskønne sommerhusområde Trend. Afstand til den børnevenlige strand 700 meter via veludviklet stisystem. Her er kun 100 meter til fællesareal med bold- og petanguebane.\nDer er ikke betalt tilslutningsafgifter til el og vand. Der skal etableres nedsivningsanlæg på grunden(tilladelse skal søges hos Vesthimmerlands Kommune).\nAfstand til indkøb: Trend Camping ca. 2.500 m, Overlade 5 km.\nAfstand til golf: Gatten, Løgstør og Hvalpsund 15 km. og Aars 20 km.\nAfstand til større byer: Løgstør 13 km., Farsø 13 km., Aars 20 km. og Viborg 50 km.


Axcite Sales - Nemmere håndtering af salgsordrer\nBedre styring af salgsordremodtagelser og bekræftede leveringstider\nStærk tillægsløsning, der effektivserer salgsordreprocessen\nAxcite Sales er en udvidelse af standardfunktionaliteten til salg i Dynamics 365 Supply Chain Management, og består af en række smarte funktioner, som effektiviserer hele salgsordreprocessen.\nLøsningen gør det nemmere at arbejde med modtagelse og indlæsning af salgsordrer. Ordrer, der modtages som regneark, indlæses ved hjælp af en specialfunktion, så man undgår tastearbejde. Desuden bliver det nemmere at få overblik over og styre bekræftede leveringstider med en udvidet Available To Promise-funktion (ATP).\nHør mere om Axcite Sales\nDine muligheder med Axcite Sales\nAxcite Sales er en række funktioner, som effektiviserer salgsordreprocessen ved at gøre det nemmere at modtage ind- og udgående dokumenter samt beregne mere præcise leveringstider.\nMere præcis leveringstid\nStandard ATP-funktionen i Dynamics 365 SCM/AX er udvidet med ekstra datofelter. Med udvidelsen får virksomheder en mere præcis angivelse af den bekræftede leveringsdato, som ikke kun tager højde for en given indlagringstid på en tilgang, men også sikrer, at leveringsdatoen løbende genberegnes og opdateres på baggrund af ny viden; eksempelvis at forventede tilgange bliver forsinkede eller eksisterende lagerbeholdninger er beskadigede.\nFleksibel import af salgsordrelinjer\nHvis en ordre sendes som regneark, kan den nemt indlæses direkte i ERP-systemet via en en smart funktion i modulet. Løsningen slår automatisk interne og eksterne varenumre op i databasen og validerer disse, både antal i forhold til minimum og multiplum inkl. oprunding og tjek af varens salgspris. Systemet kan ligeledes informere om supplerende varer. Hvis der forekommer uoverensstemmelser, informeres sælgere om det. Funktionen overflødiggør manuel indtastning.\nKonsolidering af salgsordrelinjer\nDu kan nemt konsolidere salgsordrelinjer, så du kan håndtere dem som én stor samlet leverance eller som flere små leverancer til kunden. Denne konsolideringsfunktion giver også en særlig fordel i forhold til frigivelse af pluk, da man lettere kan overskue om varerne skal plukkes og sendes samlet.\nAxcite Sales gør salgsordreprocessen nemmere ved at sikre dig et bedre overblik og mere præcise leveringstider.\nBedre kundeservice, da I aktivt kan gøre kunderne opmærksomme på eventuelle ændringer i bekræftede leveringsdatoer\nMulighed for at korrigere det opgivne leveringstidspunkt på basis af ny viden efter, at ordren blev oprettet\nMulighed for at indlæse ordrelinjer fra regneark\nProcessen automatiseres, så fejlkilder ved manuel indtastning elimineres, arbejdsgangene optimeres og tid spares.\nFor salgsschefen betyder det:\nBedre kundeservice: I kan proaktivt give kunderne besked om leveringstiden, hvis den ændrer sig, efter at ordren er afgivet.\nBedre prioritering af tiden: Dine medarbejdere sparer indtastningstid, som kan bruges på kundeservice og salg.\nOptimerings af arbejdsgange: Fejlkilder ved manuel håndtering reduceres, da dele af processen automatiseres\nFor ordrebehandleren betyder det:\nSlip for indtastning: Muligheden for at importere ordrelinjer fra regneark sparer dig for en masse indtastningsarbejde.\nKunderne kan få klar besked: Med udvidelsen af ATP-funktionen bliver det muligt for dig at opdatere leveringtidspunktet på basis af ny viden og give kunden besked om ændringen.\nHer er nogle af vores tilfredse kunder, der har valgt Axcite Sales\nVil du se funktionaliteterne og høre mere om, hvordan Axcite Sales kan hjælpe din virksomhed?\nVil du høre mere om, hvordan Axcite Sales kan hjælpe dig?


I WOW-Park får I uforglemmelige minder på både en sjov og sund måde. Vi er en legepark højt oppe i træerne, på jorden og under jorden. Der er sjove aktiviteter for hele familien uanset alder. Udover sjove aktiviteter har vi en hyggelig cafe med lækker mad og bålpladser rundt omkring i hele parken, til fri afbenyttelse, hvor du bl.a. kan grille og lave snobrød.


Træning For Børn - Cirkussjov Og Akrobatik | Pole Republic\nSjov og anderledes cirkustræning for børn\nHvad er Aerial Kids?\nNæste sæson: August 2022\nPris for August – December : 1298,- DKK\nHver Onsdag, opstart uge 33\n7 – 9 år, fra kl. 17 – 18.\n10 – 12 år, fra kl. 16 – 17.\nHver Mandag, opstart uge 33\nHver Fredag, opstart uge 33.\n10 – 12 år, fra kl. 15.30 – 16.30\nPole fitness stammer fra pole dance, men i pole fitness, også kaldet sports poledance, fokuseres der udelukkende på det sportslige, på at få aktiveret kroppen, styrket motorikken og balancen samt at lege med kreativiteten. Aerial Silk og Aerial Hoop er ofte kendt fra cirkus, hvor akrobater svinger sig fra loftet i lange silke-snore eller store hulahop-lignende ringe. Det samme gør vi! Til vores Aerial Kids hold har vi en stor, lys legesal med 12 polestænger, 6 aerial hoops og 6 aerial silks. På en time vil der skiftevis blive undervist i pole fitness, hoop og silk. Vi sørger altid for at varme op og køle ned omkring træningen.\nVores undervisere er Maibrit og Othilie. Maibrit har en baggrund i gymnastik og dans, og har igennem flere år undervist børn i både spring- og rytmegymnastik, før hun startede med at træne pole fitness. Hun underviser i både København og Odense. Othilie har en lang baggrund indenfor aerial og har undervist børn i cirkusakrobatik i flere år. Othilie underviser i aerial i Odense.\nInstruktør på Aerial Kids\nPå Aerial KIDS holdet træner vi ikke bare – vi har det sjovt, griner, danser, hopper, drejer rundt, vender på hovedet og gør træning til en leg. Vi bruger aktivt polestangen, aerial hoop’en og silken, som kreative, akrobatiske redskaber til at styrke musklerne og smidigheden. Ligeledes vil både fin- og den grovmotorikken blive optimeret og fremmet. Når vi træner på denne måde, styrker vi kreativiteten ved at bruge kroppen på en måde, som vi ikke er vant til. Vi får bevæget os, brugt energi og vi laver sjove øvelser og tricks, som man kan blære sig med i skolegården.\nHvis poledance skal være en fast del af sportens verden, skal der talentudvikles.\nEn polestang var det, jeg ønskede mig allermest i julegave.\nHer går børn til pole dance\nBørneleg og poledance klinger umiddelbart akavet, ja, nærmest ubehageligt i samme sætning. Ikke desto mindre udbyder Pole Republic på Frederiksberg et dansehold for børn.\nCirkusakrobater in spe og klatretøser mellem syv og tolv år kan fra august gå til poledancing og "silk" i Odense.\nPoledance for børn kommer til Odense\nEt nye studie i Odense vil fra august undervise børn i poledancing - eller areal fitness, som det også kaldes. I sidste uge åbnede hold for voksne.


Privat rengøring Karlsminde ⇒ Få 3 gratis og uforpligtende tilbud. Klik her!\nSkal du bruge privat rengøring i Karlsminde, så kan det give god mening for dig at indhente op til 3 gratis og ganske uforpligtende tilbud på din rengøringsopgave fra de bedste rengøringsfirmaer nær dig. Det er faktisk ganske nemt at gøre, og det tager ikke længere end 5 minutter at gøre. Vi er nemlig gået sammen med en stærk samarbejdspartner i Danmark om at indhente tilbud, og derfor kan vi tilbyde dig billig privat rengøring i Karlsminde. Du kan neden for læse lidt mere om rengøring, og om hvordan det fungerer.\nFørst og fremmest skal du starte med at beskrive din opgave på privat rengøring i Karlsminde. Du kan via knappen i toppen af denne hjemmeside klikke dig videre til vores samarbejdspartner. Her på siden skal du beskrive din opgave så godt som muligt, så de forskellige rengøringsfirmaer i Karlsminde, har nemt ved at komme med et konkret tilbud til dig. Det kommer jo også dig til gode, når du skal bruge privat rengøring i Karlsminde. Når du har beskrevet din opgave, vil du let kunne klikke indhent tilbud, og så vil der gå et par dage, før du har dine tilbud på privat rengøring Karlsminde. Det går altså rigtig hurtigt, og det skal det jo også helst, når du gerne vil have rengøring privat i Karlsminde.\nDer er mange gode grunde til at få udført privat rengøring i Karlsminde. Først og fremmest giver det dig god tid til lave alle de ting, som du gerne vil have lavet og ønsker at bruge tid på. Mange mennesker bruger rigtig lang tid på at gøre rent, og der bliver dermed mindre tid til familie, venner og så videre. Bestil nemt privat rengøring i Karlsminde i dag og få mere tid til alt det, du synes er vigtigt!\nPrivat rengøring Vesterby Sønderborg\nPrivat rengøring Terkelsbøl\nPrivat rengøring Ultved Aalborg\nPrivat rengøring Tværskov\nPrivat rengøring Grejs


Strikkebutik luger ud og får nyt navn: Vil trække strikketurister til byen | ugeavisen.dk\nStrikkebutik luger ud og får nyt navn: Vil trække strikketurister til byen\nMarie-Louise Paustian har valgt at lade haveredskaberne i butikken udgå, og i samme omgang skifter butikken navn, så den nu signalerer, at det er en ren garnbutik. Foto: Mia Harm Madsen\nButikken I sol og regn har skiftet navn til Knit Sisters Studio. Det sker i en kombination af at fokusere mere på at være ren garn-butik og samtidig tiltrække strikke-turister.\n12 maj 2020 kl. 09:17\nMiddelfart: Der er blevet mere plads til garnet i Knit Sisters Studio, der før bar navnet "I sol og regn". Dette er en del af en udviklingsstrategi, og butikkens indehaver, Marie-Louise Paustian, har fået sorteret ud i varerne i butikken. Nu kan man ikke længere finde haveredskaber, men kun garn.\n- Vi har ikke haft haveting her i et halvt år, men folk spørger stadig efter det. Så vi har skiftet navn for at melde klart ud, siger hun om butikkens nye navn, "Knit Sisters Studio".\n- Det er et navn, der peger mere udad. Det er mere internationalt, forklarer Marie-Louise Paustian, der ser et stort potentiale i de mange turister, der kommer til byen hvert år.\n- Vi har også mange følgere fra udlandet, og flere rejser specifikt efter at tage på ferie et sted, hvor der er gode garnbutikker, fortæller indehaveren, der også selv er garnturist, og blandt andet har trasket Berlin, Paris og London tynd efter de bedste garnbutikker.\n- Det ville være fint, hvis butikken kunne trække flere turister til Middelfart. Det er i hvert fald helt reelt. Sådan er det inden for strikkeverdenen, siger hun.\nDet er to år siden, at butikken I sol og regn, åbnede i Middelfart. Marie-Louise Paustian er glad for beslutningen om at have åbnet i Middelfart. Hun har i mellemtiden lukket sin butik af samme navn i Aarup for at koncentrere sig om det stigende salg og aktiviteter i Middelfart-butikken. Foto: Mia Harm Madsen\nByen skal vinde over centre\nFor to år siden åbnede hun butikken i Middelfart, og det lukkede hullet efter butikken Garniture, der lukkede for omkring to år siden.\nDen beslutning er hun glad for, og det viste sig, at Middelfart var et godt sted at åbne en garnbutik. Butikken var oprindeligt en søster-butik til en butik af samme navn i Aarup, men den er sidenhen lukket for udelukkende at fokusere på butikken i Middelfart, der har haft den vækst, som det var planlagt fra starten - indtil corona ramte landet.\nCoronasituationen har selvfølgelig lagt en dæmper på mange ting - også på strikkeaktiviteterne.\n- I april er jeg vækstet 10 procent mindre, end jeg skulle. De 10 procent svarer til de kurser, jeg skulle have afholdt, og det salg, der følger med efter et kursus. Der går et stykke tid, inden jeg kan indhente det, men jeg satser på, at tingene ser mere normale ud til efteråret, siger hun.\nMarie-Louise Paustian har holdt butikken åben under hele corona-perioden, og hun forstår ikke, hvorfor alle andre butikker i byen ikke har gjort det samme. Hun har mødt kunder, der ikke troede, at nogle af byens butikker var åbne\n- Det er nu, man som handelsby skal vinde over storcentrene, siger hun.


Hvis vi selv kunne vælge, lugtede alle vores parfumer af bacon, men Den minder lidt om en toiletrens, men på den gode måde. 5/6 . LÆS OGSÅ Sådan har hun aldrig fået den før: Få din skeptiske kæreste med på porno Få vores gratis nyhedsbrev og få alt det gode fra casperson.eu direkte i indbakken. Top Parfume til mænd - efterårets bedste parfumer. Se de mest populære herredufte , og bliv inspireret til den perfekte gaveidé til ham. Made4men Magazine har lavet en parfume guide til dig, så du som mand En god ide er at finde et par forskellige parfumer, en til hverdag (der er . Grøn, En lettere udgave af Cypre, hvor der er elementer af klippet græs. Vil du vide vide hvordan du bedst kan forfører din mand |Er det den naturlige duft, den sofistikerede parfume eller hvad falder han egentligt for|Læs med her. var som den eneste madduft ganske appetitlig på den gode måde. Mænd bør anvende parfumen til mænd og kvinder den til kvinder, uanset seksuelle præferencer. . Passion Feromonparfume er en god og billig feromonparfume i forhold til mange . Tiltrækker man virkelig fmere mænd pga. en parfume?!. Hvilke dufte tænder mænd mest på, på kvinder? Læs med her og få alle svarene!.\nGratis porno klip gode parfumer til mænd - handle dating\nHvordan kunne vi overse det? Endvidere børster han tænder mindst to gange i døgnet. Selv om kvinderne godt kan selv, eller måske netop fordi de godt kan selv, så elsker kvinden, når manden gør noget for hende.\nRoyal: Gratis porno klip gode parfumer til mænd\nKøbmandsgården flensborg tyskland luksus escort piger Kvinder vil ikke have nærige mænd! Danskernes ønske om udvisninger blev svigtet Samfund 43 min. Skede-parfume Vulva Original er et produkt med duft af Flået af podiet for rullende kameraer: Endvidere børster han tænder mindst to gange i døgnet. Dette er den lugt bævere bruger til at markere deres territorier med. Det gjorde jeg selv, da jeg var alvorligt træt af skiftende kæresteforhold, og resultatet var, at jeg mødte den kvinde, jeg giftede mig med og fik barn sammen med!\nTOP THAI MASSAGE ESCORTSEX CB I Hate Perfume's In The Library dufter nemlig af gamle, hengemte bøger Synes Rema s timing er dårlig. Ungpigedufte der minder for meget om 'High School tiden' var ikke populære. Vi anvender cookies for at forbedre din oplevelse med Coolstuff, samt for at kunne give tilpassede markedsføringsbudskab til dig. Jeg nød virkelig opmærksomheden.\nGratis porno klip gode parfumer til mænd En maskulin duft, fuld af drive og power, der er skarp med en varm base. Perfekt til dig, der gerne vil tiltrække en vampyr. Klik her for at se en række videoer med eksempler på parterapi. Det er en af de vigtigste elementer i en parfume, vigtigheden ved en base note kan ikke overdrives. Din internetbrowser er desværre uddateret.\ngratis porno klip gode parfumer til mænd 05.06.2016 05.06.2016\ngratis porno klip gode parfumer til mænd says:\nSexy secret rikke solskin\nCity hair næstved glædespiger\ngratis porno klip gode parfumer til mænd on Gratis porno klip gode parfumer til mænd


Jens Svendsen ~ Margrethe Andersdatter, Volstrup – Geneablog\nJens var søn af Sven Jensen og Margrethe Jensdatter fra gården Graverhuset i Volstrup by. Han blev døbt 18. marts 1739 i Volstrup Kirke.\nMargrethes oprindelse er uvis. Ifølge flere kilder var hun født omkring 1736-37. Hun er ikke fundet født i Volstrup Sogn og heller ikke i nabosognet Hørby.\nMargrethes far hed Anders Jensen. Han fik 1759 fæstebrev på en gård i Volstrup by, som han på det tidspunkt havde beboet i nogle år. Gården i Volstrup hørte under hovedgården Sæbygård, og det er sandsynligt, at Anders (og datteren Margrethe) stammede fra en anden gård under Sæbygård. Foruden Volstrup og Hørby sogne havde Sæbygård også jord i Understed Sogn. Kirkebøgerne i Understed starter desværre først i 1752.\nGårdfolk i Volstrup\nJens fik fæstebrev på en gård i Volstrup i februar 1767. Gården overtog han fra Margrethes far, Anders Jensen. I fæstebrevet står der, at Jens ville ægte Anders’ datter, og at Anders skulle på aftægt hos Jens.\nJens og Margrethe blev trolovede en måned senere, og de blev viet i Volstrup Kirke i oktober samme år.\nGårdens størrelse i hartkorn var angivet til 3 tønder, 3 skæpper og 3 fjerdingkar.\nGårdfolk på en mindre gård i Volstrup\nEfter otte år fæstede Jens i 1775 i stedet en lidt mindre gård i Volstrup på 2 tønder og 4 skæpper hartkorn. Det er uklart, hvorfor Jens og Margrethe flytter til den mindre gård i 1775.\nFørst i 1783 får den store gård en ny fæster. Af fæstebrevet fremgår det, at der er tale om den gård som Jens Svendsen pga. armod og fattigdom blev entlediget. Det tyder altså på, at Jens ikke havde evner til at drive gården, og derfor blev sat fra bestillingen herremanden på Sæbygård.\nI fæstebrevet fra 1783 står der desuden, at gården var i så dårlig forfatning, at den nye fæster slap for at betale indfæstning.\nFra husfolk til fattige daglejere\nJens og Margrethe blev kun på den mindre gård i Volstrup i halvandet år. I 1776 byttede Jens med sin bror Peder, så Peder fik gården i Volstrup, og Jens fik et lille husmandssted på 4 skæpper hartkorn.\nMen heller ikke det lille husmandssted lykkedes det dem at få succes med. Ved folketællingen i 1787 bor parret til leje hos broderen på den gård i Volstrup, som de var nødt til at opgive i 1776. I folketællingen står der, at de er fattige Dagleiere.\nAftægtsfolk og fattiglemmer\nI 1799 blev datteren Johanne gift med en gårdmand i Store Ørtoft, og Jens og Margrethe flyttede med og kom på aftægt hos svigersønnen.\nDe boede der stadig ved folketællingen i 1801, hvor de er anført som Fattiglemmer.\nMargrethe Andersdatter døde på svigersønnens gård i Store Ørtoft i august 1807, ca. 70 år gammel.\nVed sin død er Margrethe beskrevet som enkekone, og Jens må derfor være død i perioden 1801-1807. Men han er ikke fundet død i Volstrup Sogn.\nHvad mon der skete\nDet er ikke helt klart, hvordan Jens og Margrethe i løbet af en periode på ca. ti år kunne gå fra at have en gård af en pæn størrelse til at modtage fattighjælp.\nSvaret findes muligvis i fæstebrevene, men disse er ikke studeret i detaljer.\n← Previous Previous post: Mads Nørgaard ~ Kirsten Olufsdatter, Ellidshøj\nNext → Next post: Christen Damsgaard, Understed\nJens Svendsen (1739-eft. 1801) og Margrethe Andersdatter (ca. 1737-1807) er mine tip5oldeforældre på farmors side.\nSvend Jensen ~ Margrethe Jensdatter, Volstrup\nAnders Jensen, Volstrup\nSven (1768-1852) [ane 190]


7 gode grunde til at anvende influencer marketing - Yohype\nHelt kort fortalt, er en influent i klassisk teori for købsadfærd, en person hvis mening, har indflydelse på hvorvidt et givent produkt skal købes eller ej. I 2018 er begrebet “influent” blevet synonymt med en person, som får sin indflydelse via de sociale medier, hvor influenten har mulighed for at påvirke en større kreds af følgere.\nInfluencer marketing er en af de mest moderne former for marketing i år 2018. Alene på instagram influenter blev der brugt for mere end 400 millioner i år 2017, og dette forventes at stige i takt med at mediernes indflydelse også øges.\nInfluencer marketing, kan måske bedst sammenlignes med en moderne form for product placement, hvor virksomheder benytter indflydelsesrige personer til at promovere deres brand og produkter på de sociale medier.\nHvordan kan influencer marketing hjælpe dit brand?\nDen primære grund til at virksomheder i stigende grad vælger at bruge influencer marketing, er forbrugernes tillid til influenterne. Som udgangspunkt har forbrugerne langt mere tillid til rollemodeller og idoler de følger på de sociale medier, end til tilfældige reklamer produceret af virksomhederne selv. Præcis derfor er influencer marketing så effektiv, da følgerne stoler på influenternes dømmekraft når de anbefaler et produkt.\n7 gode grunde til at anvende influencer marketing\nVed hjælp af influenter, kan du som brand ramme præcis den målgruppe dine produkter henvender sig imod. Influenternes følgere, er ofte meget homogene og deler typisk de samme præferencer. Derudover befinder de sig typisk også i samme stadie i livet rent aldersmæssigt.\ninfluencer marketing er godt for din SEO\nOmtale og links fra influenter, hjælper din hjemmeside med at få en bedre placering på søgemaskiner som eksempelvis google. Influenter i form af eksempelvis bloggere har stor værdi for din hjemmesides linkbuilding.\nForbrugere har mere tillid til influenter end virksomheder\nForbrugernes parader er altid højere oppe, når virksomheder reklamerer for sig selv og deres produkter. Influentens tætte bånd til følgerne gør, at paraderne sænkes i langt højere grad end når virksomheden selv forsøger at få budskabet igennem.\nGlobale eller lokale influenter\nSom virksomhed har du mulighed for at anvende influenter, som har indflydelse i præcis det geografiske område hvor dit produkt skal markedsføres.\nSpecialister i sociale medier\nEn successful influent, er per definition specialist i anvendelse af sociale medier. Influenterne ved præcis hvilke virkemidler de skal anvende for at fange deres følgeres opmærksomhed. Derudover har influenterne ofte helt styr på de nyeste trends.\nInfluenter er kreative og dygtige til at tænke ud af boksen, når de skal fremvise og promovere produkter for deres følgere.\nNye vinkler på dit produkt\nInfluenter har evnen til at se på dit produkt med nye øjne, hvilket ofte resulterer i helt nye vinkler og måder at anvende produktet på.


Fra Lysabildskov til fangenskab i Frankrig\nChristen Jørgensens efterladte erindringer.\nChristen Jørgensens medlemkort i DSK. Foto: Lysabild Sognearkiv.\nGrodno på Østfronten i efteråret 1915. Foto: Internettet.\nDen sprængte højbro i Grodno, som Christen Jørgensen så på sin vej til lazarettet i Pommern. (Foto: Internettet).\nLazarettet på Sønderborghus. (Privatfoto).\nTyske soldater taget til fange af de franske styrker. Foto: Internettet.\nChristen Jørgensen og hans brors registreringskort som krigfanger. Som det fremgår kom brødrene hjem med samme skib.\nEfter at have været fransk krigsfange fra oktober 1916 til april 1919 gik turen hjem med dampskibet "Sct. Thomas" - til en heltemodtagelse i Danmark. (Foto: Internettet).\nDøvstumme Hans (th.) i Lysabildskov havde hejst flaget, da Christen og Peter Jørgensen endelig kom hjem. (Privatfoto).\nJacob Duus fra Fjelby var med da Christen Jørgensen var i Lokstedter Lager for at afregne med tyskerne. Foto: Medlemskort DSK, Lysabild Sognearkiv.\nChristen Jørgensen fejer gårdpladsen på "Skovgård" i december 1975, hvor han fyldte 90 år. Foto: Lysabild Sognearkiv.\nChristen Jørgensen blev født den 02.12.1885 på ”Søgård” i Lysabildskov som søn af gårdejer Hans Jørgensen og hustru Kirstine Marie Jørgensen, født Lausen.\nChristen Jørgensen gik i Lysabildskov Skole. Som voksen fulgte han et regnskabskursus for landmænd.\nChristen Jørgensen blev den 14.07.1911 gift med Anna Cathrine Hansen, Nybøl.\n”Skovgården” blev 1906 overtaget af Christen Jørgensens far og derefter forpagtet ud, indtil Christen Jørgensen efter planen skulle overtage gården i 1913/14. Men så kom 1. Verdenskrig, og han fik først gården i april 1919.\nChristen Jørgensen holdt god orden på sin gård, som han i 1946 overdrog til sønnen, Peter Jørgensen. Herefter flyttede Anna Cathrine og Hans Jørgensen ind gårdens aftægt, hvor de boede sammen i 32 år.\nSit sidste år levede Christen Jørgensen på Sydals Plejehjem, og han døde i marts 1979 som enkemand.\nChristen Jørgensen var i 19 år tillidsmand for foreningen for danske krigsdeltagere DSK. – ”Fra Lysabildskov til fangenskab i Frankrig” er hans efterladte erindringer fra tiden som soldat for en fremmed magt.\nHistorien er samlet i forbindelse med sønnen Peter Jørgensens 60-års fødselsdag den 29.01.1980, og er redigeret af skoleinspektør Viggo Vandkær Thomsen, Lysabild.\nChristen Jørgensen har også skrevet om to rejser til København i bogen " .. Men træet har dybe rødder," udgivet af Lysabild Sognehistoriske Forening i 1986.\nHer er Christen Jørgensens beretning:\n- " Jeg blev indkaldt til militærtjeneste den 13. april 1915 for at blive uddannet til Den store Verdenskrig, da jeg ikke før havde været soldat.\nJeg stillede i Flensborg sammen med min ældre bror, Christian, og derfra blev vi ført med mange andre af vore bekendte herhjemmefra, til Slesvig, og kom til at ligge på Molthe Kaserne i rekrutendepot Landsv. , Erste bataljon Infanteri, Regiment 84, 4. Korporalskab.\nEfter at være uddannet i 13 uger afrejste jeg den 13. juli 1915 til Østfronten. Den 15. juli kl. 6 aften, ankom vi til Kohio i Rusland. Dagen efter marcherede vi til Staviski. Her blev jeg sammen med min broder Christian tildelt Landsv. Infanteri Regiment 84, 2. kompagni, 8. Arme i Østen.\nFØRSTE PAKKER HJEMMEFRA\nSamme dag gik vi for første gang i skyttegravene. 26. juli modtaget den første post hjemmefra. 30. juli fanget den første lus. Samme dag modtaget de første pakker hjemmefra.\nDen 4. august 1915 kl. 4 om morgenen, blev vi alle meget forundrede, da opdagede vi nemlig, at russerne helt stille havde trukket sig tilbage.\nNu gav de os god til at drikke vor morgenkaffe først, og så få vores få ejendele sammenpakkede, og kl. 6 begyndte vi så at forfølge russerne.\nDermed var offensiven så begyndt for os, og det blev ikke altid lige let for os. Der blev nemlig meget med at marchere, mange gange frem og tilbage.\nVi var tit så trætte, at vi mange gange er bleven glade, når vi nåede fjenden og ikke kunne komme videre, thi så kunne man få lov til at lægge sig ned og hvile.\nJeg har været med til at storme mange russiske stillinger. Men for det meste var sagen ikke så farlig, da russerne tit havde forladt stillingen, inden vi stormede deres (skytte)grave.\nDen 2. september 1915 nåede vi Grodno, og her gjorde russerne temmelig stor modstand. Vi marcherede ind i byen kl. 7 aften, der lå russiske tropper endnu i den modsatte side af byen.\nNatten forløb dog helt rolig, og vi fik lov til at sove i en stor skolebygning.\nOm morgenen blev vi opstillet langs gaderne, hvor russerne, som opholdt sig i nogle store kasernebygninger i udkanten af byen, begyndte at beskyde os, og vi søgte beskyttelse bag et bræddehegn, men det blev ikke tilstrækkelig dækning nok.\nSå fik vi fortovet ved gaden brudt op og opstillet, så havde vi bedre dækning. Et maskingevær, som russerne havde opstillet helt oppe ved kasernebygningerne, skød de ud af vinduet med, og de beskød os temmelig hårdt. To mand i min gruppe blev sårede.\nSå fik artilleriet et skyts-75 opstillet på gaden, hvor vi lå. De ville prøve, om de kunne ramme maskingeværet, som beskød os så hårdt, og da artilleristerne først havde opdaget, hvad for et vindue maskingeværet stod ved, varede det heller ikke længe, inden de havde taget sigt på det.\nDet første skud, de affyrede, gik lige ved siden af, men det næste gik direkte gennem vinduet, hvor maskingeværet var opstillet, og så var det forbi med skydningen fra den kant.\nDet var første gang, jeg var så nær i berøring med et artilleriskyts, men jeg kan just ikke sige, at det var nogen videre fornøjelse at se og høre. Vi lå nemlig lige foran kanonrøret, kun nogle få meter fra det. For hvert skud, de affyrede, blev vi overpisket med støv og snavs. For øvrigt havde artilleristerne også det uheld, at de sendte en granat ind i bræddehegnet, hvor vi lå, og sårede en af vores egne folk.\nHen mod aften blev det mere roligt, og vi begyndte at gå fremad. Jeg og nogle kammerater undersøgte nu en af de store kaserner, men ruski var løbet sin vej.\nDa så vi ud af vinduerne fik vi øje på dem, de løb langs ud på marken.\nSå skulle vi naturligvis skyde efter dem, og da en officer var med, var der jo ikke andet at gøre, end vi måtte skyde. Det var første gang, jeg skød efter mennesker. Men jeg tror helt bestemt, at jeg ingen har truffen.\nJust i det øjeblik, vi var i kasernen, blev det øsende regn. Nogle af vore kammerater lå ude i marken mellem nogle kartoffelrækker og blev rigtig godt gennemblødte.\nVi var naturligvis glade for at være under tag. En bygning ved siden af brændte i lys flamme, så vi havde det også dejlig varmt. Men det varede kun så kort. Vi skulle jo blive ved at forfølge russerne. Et stykke uden for byen gravede vi os ned, og derved havde vi Grodno bag vor front.\nTO GRANATER I SAMME PLET\nDen 5. september, da vort kompagni havde slået sig ned i æblehaven ved et hus, så vi et meget sjældent tilfælde. To russiske granater slog ned i æblehaven ved os, kort efter hinanden, lige bestemt på en og samme plet. Det er noget, som sjældent sker.\nDen 20. september 1915, som for mig blev den sidste dag ved den russiske front, gik vi kl. 5 morgen frem mod fjenden og 2. kompagni, 3. zug, hvoriblandt jeg var, gik i spidsen. Derfor kom vi den dag rigtig i ilden og havde flere døde og mange sårede.\nOmkring kl. 12 middag fik jeg en geværkugle igennem venstre arm, og dermed begyndte tilbagerejsen for mig til Tyskland.\nJeg kom gennem byerne Lida og Grodna igen, og begge steder havde jeg ophold et par dage. Og da jeg kun var lidt såret, kunne jeg jo nok få mig set lidt om.\nForholdsvis havde disse to byer ikke lidt så forfærdelig meget af krigen. Ved Grodna var en stor højbro sprængt.\nRejsen fra Lida til Grodna foregik på last-auto i 10 timer. Fra Grodna gik det ligeledes pr. lastbil til byen Augustuf. Det var naturligvis kun alle de let sårede, der blev befordret i lastbiler.\nDe hårdt sårede kom i en sanitetsbil. Den 3. oktober 1915 kl. 2 eftermiddag begyndte rejsen pr. bane til Tyskland.\nPÅ LAZARET I POMMERN\n5. oktober kl. 3 nat ankommen til Kolbjerg i Pommern, havde da kørt i toget i godt 2½ døgn for at komme dette stykke vej. Jeg, med nogle flere kammerater, blev ført til lazaret ”Viktoria”.\nDet var et stort badehotel, der var omdannet til lazaret. Vi fik straks kaffe, derefter fik vi et varmt bad, og vi fik rent tøj udleveret, og så kom vi i god seng. Det var en behagelig fornemmelse engang igen at komme til at ligge i en varm og blød seng.\nJeg blev på lazarettet til den 22. oktober 1915. Min kone havde søgt for mig, om at få mig forflyttet til Sønderborg. På rejsen fra Koldbjerg til Sønderborg overnattede jeg med mange flere i ventesalen på banegården i Neubrandenborg. Om morgenen tidlig kl. 4 var jeg med en pranger ude i en jernbanevogn for at malke en ko, som han havde stående der. Derfor fik jeg 2 glas mælk. Det var jeg jo godt fornøjet med.\nFlere kurhoteller i Kolbjerg var omdannet til lazaretter. (Foto: Internettet).\nKl. 7 aften kom jeg til Sønderborg. Der kom jeg til at ligge på Sønderborghus, det danske forsamlingshus, som i krigstid også blev benyttet til lazaret.\nDer traf jeg igen sammen med broder Christian, som nogen tid før jeg blev såret, havde meldt sig syg ved fronten og så var blevet tilbagesendt til Tyskland.\nDagen efter kom min kone for at besøge mig på lazarettet. Det var jo ikke så slemt, nu da jeg var kommet så nær hjemmet, og næste dag igen kom mine forældre.\nMen glæden ved at være så nær hjemmet blev kun kort. Thi efter at have været i Sønderborg i 10 dage, måtte jeg den 3. november 1915 igen afsted til garnisonen i Slesvig. Jeg afrejste fra Sønderborg kl. 12.40 middag over Tingleff og var kl. 4 i Slesvig. Jeg kom til at logere i Groser Baumhof Gallberg gade. Det var et kasernekvarter, thi der var en stor sal, som var stuvende fuld. Der traf jeg straks et par af mine kammerater fra fronten.\nNu skulle jeg altså til at gøre tjeneste igen, det var jo ikke så sjovt, nu jeg havde været fri så længe.\nMen alligevel hellere det, end at blive sendt til fronten igen, og især nu, da det snart var vinter. Og så længe jeg var i G. Kompagniet, var tjenesten jo ikke så streng.\nEfter 14 dages forløb gav jeg ansøgning ind om orlov og fik 14 dage.\nDet var den 15. november 1915. Jeg rejste hjem, og den 16. november var jeg til kontrol i Neder-Tandslet stationskro.\nDen 29. november rejste jeg igen tilbage til Slesvig.\nDagen efter blev jeg indskrevet til 3. kompagni og blev flyttet til kvarter Rathausmarkt 16.\nNu begyndte det med streng tjeneste hver dag, da vi havde en streng kompagnifører, Haupmann Krause. Den 22. december 1915 rejse jeg hjem på juleorlov. Den 23.ende om eftermiddagen blev det en stærk snestorm. Amtsbanen på Als var standset i 3 døgn.\nDen 27. december afrejste jeg til Slesvig igen, da blev amtsbanen just åbnet igen.\nGottop Slot fungerede som kaserne i Slesvig. (Foto: Internettet).\nJeg forblev i garnisonen i Slesvig til den 10. april 1916, da der afgik en transport til Belgien. Fra Slesvig kl. 11. Formiddag. Kl. 3 om morgenen den 12. april kom vi til Brügge.\nVi var kommen gennem byen Løven, der kunne man se ødelæggelserne fra krigen. En transport på 500 mand fra Sønderborg, som var rejst sammen med os, skiltes fra os i Løven.\nBrügge er en temmelig fin by, og der mange flotte bygninger, men desværre blev jeg der kun i to dage. Jeg havde dog lejlighed til, den ene eftermiddag, da en kammerat og jeg var lidt ude at spadsere i byen, at høre en fin koncert på Hansa Haus. 32 musikere og alle med blæserinstrumenter. En fin koncert var det. Men jeg tror nok, det var for officerer, thi der var næsten ikke andet, men vi fik dag adgang alligevel.\nDen 14. april 1916 kl. 11.30 formiddag, gik det så til fronten for anden gang, og denne gang var det til Vestfronten.\nDet var noget helt andet end i Rusland. Kl. 3 om eftermiddagen ankom vi til Belgisk Konzin, hvor kompagnierne dengang lå, når de var tilbage bag fronten i ro. Der blev jeg tildelt 7. kompagni Reserve-infanteri Regiment nr. 215.\nSøndag den 16. april 1916 (Palmesøndag) traf jeg Peter Agerled (dengang ungkarl), fra Lysabild, som var ved samme regiment.\nDen 1. maj 1916 kl. 9 om aftenen afmarcherede vi i stillingen ved byen Wytscaete, som var fuldstændig nedskudt. Der var en godt udbygget stilling, hvor man kunne gå helt oprejst uden at være bange for at blive set af fjenden, understænderne var ikke så gode.\nMen det kunne jo endda gå, som det kunne, når blot englænderne ikke begyndte at beskyde gravene med artilleriet, men så var gemütligheden ellers forbi. Et held var det, at der var mange blindgængere iblandt, de gjorde da ikke så megen skade.\nDen 3. maj 1916 hen på eftermiddagen fik vi stærk artilleriild, en død. To granater slog direkte ned i graven, hvor vi lå. Vi søgte os straks en anden lejlighed.\nDen 30. maj om natten havde vort kompagni fire døde og tre sårede ved skansningsarbejdet. Jeg havde den lykke, at jeg ikke var med i den omgang. Dengang var jeg stationeret på lyslederstationen.\nMUSIK VED FRONTEN\nDet gik ellers meget regelmæssigt til med afløsningen ved fronten der.\nVi lå i seks dage ved forreste linje, så seks dage i anden linje og seks dage tilbage i Konzin.\nI Konzin fik vi os ordentligt badet og rent tøj på, kom også en gang til kirke, hvor vi for det meste gerne havde musik med. Musikken kom også en enkelt gang rundt ved alle barakker, hvor soldaterne lå, og spillede en times tid. Det var da altid en lille opmuntring. Der var også en kinoforestilling i Konzin, som vi besøgte en gang imellem.\nEn aften, da jeg var kommen til Konzin og forestillingen var godt begyndt, blev der stor alarm. Englænderne beskød byen med artilleri. Forestillingen blev øjeblikkeligt sluttet og enhver skyndte sig at forlade lokalet, helst ud på den åbne mark,\nSTORM kl. 5.30\nDen 2. september 1916 kl. 8 aften begyndte rejsen fra Flandern til Somme-stillingen. 6. september kl. 5.30 eftermiddag ankommet til byen Nesle.\nKl. 10 aften afsted med stormgepack, men kom dog ikke i ilden den aften. 11. september 1916 om morgenen kl. 4.30 gik vi i første linje, og der blev sagt, at vi skulle storme den franske stilling. Det var i stillingen ved byen Scholnes.\nKl. 5.30 steg vi op af vor skyttegrav og stormede løs. Men vi fik straks gevær- og maskingeværild og kom ikke ret langt. De fleste løb tilbage igen. Jeg og fire kammerater og en løjtnant nåede i granatgrav og blev liggende der til kl. 9, da kunne vi først risikere at gå tilbage igen.\nMen det var også en drøj tur at ligge i en granatgrav i 15 timer. Man kunne ikke røre sig ret meget, da vi kun var nogle få meter fra den franske stilling. En lille opmuntring var det dog, da løjtnanten, som havde en stor flaske vin med i lommen, lod den gå fra mand til mand, for at vi alle kunne få en slurk.\nDa det endelig blev så mørkt, at vi kunne begynde at krybe tilbage til vor stilling, blev det besværligt ved, at vi måtte slæbe en død kammerat med. Og endda krøb vi på alle fire hele vejen tilbage, opdagede franskmændene os endda, og begyndte at skyde, men vi slap godt tilbage.\nDet var så den første gang jeg var med til at storme ved Somme-stillingen, og vi udrettede ikke det mindste derved. Men for os var det jo hovedsagen, at vi slap derfra med livet.\nTyske soldater på vej til fronten ved Somme. De store smil tyder på at soldaterne endnu ikke ved, hvad der venter dem. Foto: Internettet.\nTAGET TIL FANGE DEN 22. okt. 1916\nDen næste gang, jeg var med til at storme, gik det ikke så let, da kom vi nemlig ikke tilbage igen.\nDet var den 22. oktober 1916 om morgenen, før end det endnu rigtigt var lyst. Vi gik fremad med stormgepack. Humøret var meget dårligt, da vi alle sammen vidste, hvad det gjaldt.\nHele tredie bataljon af regiment nr. 215 var med. Undervejs hørte jeg tilfældigt, at bataljonføreren siger til vor kompagnifører: ”Nu ved De altså besked, ifald jeg ikke skulle følge med.” - Aha, han ville knibe sig udenom, tænkte jeg. Og ganske rigtigt, bataljonføreren blev også borte.\nEn kammerat og jeg havde aftalt i forvejen, at vi ville holde os tæt sammen under stormen. Men vi var ikke kommet ret langt ind i ilden, før min kammerat var borte for mig. Han havde nemlig været hårdt såret en gang før og var temmelig nervøs.\nDa jeg så min kammerat var borte holdt jeg mig lidt tilbage for ikke at komme i det værste håndgemæng, og kunne så rigtig se, hvorledes det så ud, da de stormede frem og smed håndgranaterne, som vi alle sammen var forsynede med, ned i skyttegraven til de franske soldater. Det var et øjeblik i et ildhav langs hele linjen, som vidt som der blev stormet, og så blev der råbt hurra.\nMen franskmændene holdt tappert stand, og hele vores bataljon blev taget til fange, officererne med. Vi blev helt godt behandlet af de franske soldater, og led ingen overlast.\nMen en fransk soldat var der dog, som ikke har været rigtig god i hovedet. Det var en, der var blevet såret i den ene hånd. Han stod nemlig, da vi gik langs i den franske skyttegrav en for en og gav os alle sammen med foden et spark i bagdelen.\nDet traf sig nu sådant, at jeg var den sidste i rækken, og om manden nu har været træt, eller hvorledes, det ved jeg ikke, men jeg slap forbi, uden at han nåede mig. Nu tænkte jeg, at nu var vi da nok uden for fare, men det var vi sandelig ikke endnu.\nI FRANSKE LØBEGRAVE\nDa vi kom længere tilbage i den franske løbegrav, slog granaterne fra den tyske artilleriild ned, både til højre og venstre ved graven, vi gik igennem, men vi slap alle godt igennem.\nJeg syntes alligevel dette her var noget underligt, på én gang at befinde sig i fjendens vold, og jeg kan sige, at jeg var virkelig ikke godt tilpas.\nMen da vi først var kommet længere tilbage bag de franske stillinger og var kommet forbi det svære artilleri begyndte det at lette. Og efterhånden, som vi kom længere bort fra farerne, og igen kunne begynde at høre kanontordenen i afstand, blev jeg rigtig godt til mode, og jeg var nu glad ved, at det gik, som det gik.\nDen første nat måtte vi ligge under åben himmel. Men dagen efter blev vi flyttet længere tilbage og kom til at ligge i den store kornlade på en gård. På samme gård lå også kavaleri med deres heste. Allerede den 25. oktober 1916 fik vi lov til at skrive hjem, det vil sige, hvem der havde noget at skrive på.\nBEGRAVELSER HVER DAG\nEt hold mødte hver dag på arbejde, den ene dag i en kalklejr, den anden dag på en kirkegård, hvor vi gravede til de døde fra et stort lazaret. Der blev nogle som blev begravet hver dag. En dag, da jeg var med på kirkegården, blev der også en tysker begravet. Ham skulle vi krigsfanger hejse ned i graven.\nEn dag var kavaleristerne på gården til Apell med deres heste. Da var jeg og flere kammerater også med, med hver en hest. Der blev også tærsket korn med dampmaskiner i den tid, vi var der, og en del af fangerne kom til at hjælpe. Der var Fuglsang behjælpelig som tolk. (Hans Fulglsang-Damgaard, soldat og senere biskop i København). Men dengang kendte jeg ham ikke.\nDen 10. november 1916, middag, blev vi så forladet i et jernbanetog, og den 11. om aftenen ankom vi til Orleans. Men opholdet blev for mit vedkommende ikke ret langt. Det varede kun i tre dage.\nDen 13. november 1916 blev vi mærket med et stort "PG" foran på benklæderne og midt på ryggen, og så den 14. om aftenen begyndte rejsen til Aurillac. Vi rejste i alt 13 mand med tre vagtmænd til at beskytte os.\nDe var meget gode imod os, gav os aftensmad på banegården i Orleans, før end vi gik i toget.\nRejsen til Orleans foregik i kreaturvogne, men fra Orleans kørte vi i tredie klasse, som jo var betydeligt behageligere. Der var to mand iblandt os, en fra Kiel og en fra Lybeck, som ikke kunne et eneste dansk ord.\nDagen derefter, altså den 15. november 1916 hen på aftenen, ankom vi til Aurillac, og vagtmændene, som vi havde med, førte os straks op til det danske krigsfangedepot, (depot = fangelejr), der så i næsten 2½ år blev vort hjem.\nDANSK SPROG I FRANKRIG\nVi blev alle sammen ført ind i vagtstuen, hvor Bulansje sad og tog imod os, med de ord ”Nå, kom I nu?” Vi svarede selvfølgelig ja. Vi blev vel helt forundrede over sådan at blive modtaget på dansk, der helt ned i Frankrig. Han tog os så straks i forhør en for en, og dem, han ikke syntes godt om, kom igen hen til den dør, vi var kommet ind af.\nMen de, han ville beholde, blev henstillet til den modsatte dør, som førte ind til gårdspladsen, og dem blev jeg jo iblandt og så to mand mere. Og det var Peter Jørgensen, Rødding og Hans Hansen, Dyndved på Als.\nDet blev altså kun tre mand af de 13, der blev på det danske depot. Vi tre mand blev så vist op på den store stue, hvor vi blev modtaget af Jørgen Jørgensen. De var ellers alle gået til ro, men han kom dog op af sengen og skulle have at vide, hvor vi var fra, og så vise os en plads an.\nDa han så hørte, at jeg var fra Lysabildskov, sagde han jo straks, at her var en mere fra Lysabild. Jeg så mig da om og fik øje på Mads Thonesen fra Lysabild.\nSovesal i den sønderjyske fangelejr i Aurillac. Foto: Den store Krig.\nDen næste dag hen på eftermiddagen, kom der bud fra Bulansje (almindelig kaldet ”Den gamle”), at de tre, der var ankommet i går, skulle komme op til ham til forhør.\nVi kom ind til ham en for en. Peter Jørgensen blev den første. Men Peter ville ikke fortælle ”Den gamle” det mindste og fik derfor et par timers prison. Da ”Den gamle” så var færdig med os andre to, lod han Peter komme ud igen. Men Peter var stadig lige trods, og så lod man ham gå.\nVi blev hjemme på depotet den første uges tid, og vi levede dengang meget godt, så jeg kom godt til kræfterne igen, efter den hårde tur, vi havde haft i Sommerstillingen.\nPÅ ARBEJDE HOS BØNDERNE\nDen 24. november 1916 fik vi besked, at vi den næste dag skulle ud til bønderne på landet i arbejde, Hans Hansen og jeg. Vi skulle ud for at løse et par kammerater af. Den aften ankom Fuglsang til depotet, helt alene.\nDen 25. november om morgenen kl. 4 gik rejsen så ud på landet. Vi kørte først et lille stykke med toget, og gik så til fods for resten, en besværlig, men meget interessant tur. Det gik jo uafbrudt bjerg op og bjerg ned. Kl. 11 ankom vi til bestemmelsesstedet.\nDer var 10 kammerater i færd med at tærske med dampmaskiner. Det blev så også vores beskæftigelse i den første uge.\nVi levede meget godt ved det arbejde, og fik megen god vin at drikke, hvilket jo var noget helt nyt for os to ny ankomne.\nDen 3. december 1916 blev vi alle 10 mand flyttet til Mauviac. Rejsen forgik pr. bane hele vejen. Der blev vi så skilt ad, fem mand til hvert hold, med en vagtmand, og der kom så et hold til hver side af byen. Jeg var sammen med Peter Hansen, Broager, Hans Vinberg, Christian Hansen, Flensborg og Asmus Vinter.\nTÆRSKNING MED STOK\nDa vi dagen efter skulle i arbejde, kom vi til at tærske rug, men det blev ikke med dampmaskinen, nej, det blev med en stok.\nDet gik for sig på den måde, at to mand først gav negene den første omgang, ved at slå med al magt ned med toppen på nogle trutrimmer, som blev opstillet til dette brug. Så kom negene hen til de næste to mand, der så lagde neget på et bræt og gennembankede det med en stok. Den femte mand var tilplejer.\nPå den måde kunne der ikke blive meget aftærsket på én dag, men når manden var tilfreds med dermed, kunne vi jo også være det. Og vi var godt fornøjet med, at vi kunne blive indendørs, da det regnede, og senere hen på dagen blev et rigtigt snevejr.\nDen 16. december 1916 havde vi besøg af løjtnanten fra depotet. Han beså vor kantonnement (privat indkvartering for soldater) og roste os, for at vi holdt det så fint i orden.\nDen 18. december 1916 kom vi hen i en anden landsby for at tærske korn. Men det blev med en plejl, så det var da altid et fremskridt til det bedre igen.\nJuleaftensdag 1916, som var på en søndag, var vi i Mauviare efter julepakker og købte lidt ind til julen. Et lille juletræ fik vi også, og da vi havde et rigtigt godt kantonnement, fik vi efter forholdene en rigtig god jul. Det var da altid meget bedre end at ligge i skyttegravene.\nBrev og pakker hjemmefra var med at at holde modet oppe hos soldaterne både i fangelejrene og ved fronten. Foto: Postkort i Lysabild Sognearkiv.\nPaul Verrier (1860-1938) var fransk professor i nordiske sprog og stærkt engageret i de sønderjyske krigsfanger i Frankrig. Han var manden som sørgede for, at sønderjyderne fik tålelige forhold og en særlig status blandt tyske krigsfanger. For hans store indsats kvitterede Danmark med et ridderkors og en livsvarig ydelse til professoren. Foto: Maleri på Folkehjem i Aabenraa.\nDen 24. februar 1917 kl. 6 aften var der dilettantforestilling på depotet. Der blev spillet ”Genboerne”, og det gik udmærket. Det var dog altid en adspredelse.\nDen 25. februar kl. 9.30 formiddag afrejste vi igen ud på gårdene: Albert Christensen og Rasmus Hansen, begge fra Lund og så igen Hans Vinberg, missionssekretær Vinbergs søn fra Brucklau.\nRejsen foregik til fods med vore kasser på ryggen. Middagsmaden fik vi på en gård undervejs. Kl. 3.30 eftermiddag ankommen til bestemmelsesstedet, en gård ved Larcelle, forpagter Monsieur Rægt.\nArbejdet der i 14 dage. Da kørte forpagteren os med hest og vogn helt ind til et depot i Aurillac. Fået hver 1 frank i drikkepenge.\nBREV FRA FYN\nDen dag på depotet fik jeg det første brev fra madame Poulsen, Hedebogård pr. Veflinge, Fyn, Danmark. Det var hende, jeg så senere kaldte min gudmor, og blev ved at skrive sammen med.\nOm eftermiddagen kl. 2 igen afsted på landet med samme hold, til fods syv kilometer fra Aurillac til Roannes. Men vi blev ikke så lidt forbavset, da vi to dage senere om morgenen kl. 6 igen skulle ind på depotet for at blive vaccineret. Men vi fik jo dog to fridage, da vi også blev på depotet dagen efter.\nDen 3. juni 1917 fik vi Christian Ravn, Sønder Vilstrup, på holdet i stedet for Christen Christensen, da han skulle ind på depotet for at komme sammen med sin broder.\nARBEJDE PÅ SLOT\nDen 10. juni 1917 flyttede vi til kommunen Ayrens på avlsgården ved slottet Clavierer, som ejedes af madame comtesse de la Sala.\nGården var på 130 køer. Men de var jo alle sammen på den tid i bjergene. Det var jo sådant det på alle gårdene, at om sommeren blev alt kvæg drevet op i bjergene, og der blev de så sammen med mælkerøgterne hele sommeren igennem.\nVed slottet begyndte jeg at slå græs for første gang i Cantal. Det blev nu vort meste arbejde hele sommeren igennem. Den første uge slog vi græs fem mand hver dag i slotsparken. Så den har ikke været helt så lille.\nDet var helt fint der, og slottet var over måde fint, det var et palads ligefrem.\nMen det blev alligevel den strengeste plads, jeg har haft dernede i fangenskabet. Vi arbejdede nemlig der fra kl. 4.30 morgen til kl. 10 aften, og uden nogen middagshvil.\nEn hjælp var det, at det af og til regnede, og somme tider var det også en streng torden, og så var der jo ikke noget at bestille.\nEn eftermiddag, da det begyndte at regne, og manden ikke var hjemme, sagde konen til os, at vi kunne gå hen til vort kantonnement og lægge os. Der sov vi så fra kl. 5 – 8. Der kan man da se, at det ikke altid er konen, der er trolden!\nPå den gård blev vi i fire uger. Tre dage før end vi rejste derfra, ankom comtessen på slottet, men vi fik hende ikke at se. Det var os da forbudt at gå ind i parken omkring slottet.\nVi flyttede så til Tilly ved Toureuemire. Der arbejdede vi rundt på alle gårdene i hele byen, men vi blev boende ét sted. Vi havde så somme tider en halv time at gå til gården, hvor vi skulle arbejde. Og ét sted gik vi endda en halv time op i bjergene for at slå græs.\nSøndag den 16. oktober arbejdede vi langt oppe i bjergene på gården Bourpuatil for monsieur Tible la Laubax. Blev liggende der i laden i høet om natten, manden selv, og folkene også, da det var en lang vej til gården Laubare.\nTÆRSKE BOGHVEDE MED PLEJL\nPå Loubare var jeg med til at tærske boghvede på marken med otte mand hver med en plejl, og så to mand til at bære til og en til at lægge ud og en tog fra. Der var i alt 12 mand, men det gik også som hvilket maskineri.\n17. oktober 1917 haft besøg af kaptajnen fra depotet.\n9. november 1917, om middagen, haft besøg af professor Verrier og løjtnanten fra depotet, og jeg tror nok, at vagtmanden klagede over føden, at den ikke var god nok. Thi, jeg kan huske at vi skulle fortælle professoren, hvad vi fik både morgen, middag og aften, og da vi til aften skulle hen på gården for at spise, var vagtmanden endnu så gal i hovedet, at han ikke ville med. Han fik ingen aftensmad den aften.\n26. november 1917 ankommen til Rajau ”Monsieur Andrieu.” Da værelset, vi skulle have, var fuldt med korn, skulle vi først til at have det udflyttet. Det var vi jo selvfølgelig ikke rigtig tilfreds med, da det så blev sent aften, inden vi fik vort kantonnement i orden. Det blev så vort vinterkvarter.\nDen 2. marts 1918 kl. 7 om morgenen kørte Monsieur Andrieu os med hest og vogn ind til depotet, da vi skulle vaccineres. Da der var megen sne, havde vi to stude foran hesten, til at hjælpe at trække vognen, det første stykke vej, indtil vi nåede til hovedlandevejen.\nDen 5. marts 1918 kl. 6 morgen igen afsted til Rajeau, til fods med kisten på ryggen. Christian Ravn blev på depotet, da han havde en syg arm. Vinborg skulle have været med i hans sted, men da han ikke ville eller kunne bære sit tøj, afrejste vi fire mand. Efter otte dages forløb kom Christian ud til os igen.\n24. marts 1918 flyttet fra Rajeau, og arbejdede så på flere gårde rundt i samme kommune.\nDen 12. maj 1918 igen kommen til Rajeau. Der holdt vi så pinse. Karlene på gården holdt pinse med at drikke vin. De havde allerede begyndt at drikke, da vi på pinsemorgen kom op til gården til morgen-suppe.\nDa vi kom til middag, drak de endda, og da vi så kom til aftensmad, da var det først rigtig galt. Da lå avlskarlen og væltede rundt på gulvet. Da vi fanger så var færdig med aftensmaden, bød karlene også os nogen vin. Vi fik så et par flasker vin sammen med dem, og vi gav også en flaske. Da vi syntes det kunne være nok med det, gik vi til vort værelse til ro, så der kom ikke noget klammeri ud af det.\nBleven på Rajeau i 14 dage. Derefter arbejdet her og der i alle kanter af kommunen.\nMIN BRODER TIL AURILLAC\nDen 6. august 1918 modtaget et kort fra min broder, Peter, som var ankommet til depotet i Aurillac. Han havde været i de tyske fangelejre i et års tid.\n24. september 1918 broder Peter kommen i holdet sammen med mig i stedet for Rasmus Hansen.\nDen 29. september 1918 flyttet til Rajeau igen, for tredie gang. Rajeau var en gård på 40 malkekøer, og den lå oppe i bjergene ikke langt fra byen St. Cernin. Men det var nu fra gården Rajeau, jeg vil fortælle en lille oplevelse, vi havde der.\nDet var lørdag den 5. oktober 1918. Vi var ved at tærske boghvede ude på marken, og da vi havde været hjemme til middagsmad og skulle af sted til marken igen, fandt vi krigsfanger på, at nu ville vi have en lille middagspause. Vi stilede så efter laden i stedet for efter marken.\nVagtmanden begyndte at råbe, at vi skulle komme. Men vi gik roligt hen i laden og lagde os til at hvile. Mens vi lå der, kom konen ind gennem laden og så, at vi lå der, nok så gemytligt. Og hun sagde - ”Nej, ligger I her, jeg tænkte da, I var nede hos de andre.” Vi blev roligt liggende, indtil timen var omme. Så gik vi ned i marken til de andre og begyndte at arbejde.\nDa vi havde tærsket lidt, var der en af karlene som sagde, at vagtmanden var gået ned i byen for at ringe efter politiet. Vagtmanden var jo også borte.\nNå, vi sagde ikke noget til det, men arbejdede kun ganske roligt videre.\nDet blev aften, og vagtmanden så vi stadig ikke noget til. Næste dag var det søndag. Og endnu før vi var nået op, kom vagtmanden ned til os og sagde, at vi skulle flytte. Det var jo nu ikke noget nyt, for det skulle jo altid ske om søndagen.\nVi kom jo så i den nye plads, og da vi om mandagen var godt i gang med arbejdet der, begyndte manden at tale om, at politiet skulle komme. Nå, tænkte vi, det er da mærkeligt, begynder de nu også her at tale om politiet. Vi gik så og ventede, efter at der skulle ske noget. Men hele ugen gik og der skete ikke noget. Da søndagen kom, flyttede vi igen op til Rajeau. Det var fjerde gang, vi kom der, så de må jo ikke have været helt så utilfredse med os.\nOm mandagen, da vi så kom til at arbejde sammen med karlene, fortalte de os, at løjtnanten fra Aurillac havde været der, efter at vi sidst var flyttet derfra, og havde sagt til dem, at de skulle behandle os godt. Det var altså alt hvad der skete efter den middagshvil.\nVi havde nemlig fået at vide af et andet hold fanger, som vi en søndag kom til at tale ned nede i byen, at vi havde fået lov til at holde en times rast om middagen. Men det havde vores vagtmand ikke fortalt os. Det er jo måske bonden, der havde fået det forpurret.\nVÅBENSTILSTANDEN DEN 11.11.1918\nEndelig kom så den 11. november 1918 med våbenstilstanden. Vi tærskede hvede med plejl hele dagen. Vores vagtmand var gået fra os om morgenen, og vi så ikke noget til ham hele dagen. Først hen på aftenen kom han tilbage igen, og han kom straks op til os på vort værelse og fortalte os, at der var sluttet våbenstilstand\nVi blev så glade, at vi med det samme købte os et par flasker vin og holdt os lystige med dem. Og vi talte jo om, at nu måtte vi jo snart komme hjem. Men så hurtigt gik det nu ikke.\nVI VIL HJEM NU!\nSøndag den 1. december 1918 kl. 8 om morgenen rejste vi så ind til Aurillac. Bonden, monsieur Andrieau, det var den mand i hele kommunen, som vi havde mest at gøre med, kørte os hele vejen ind til depotet, der ankom vi kl. 12 middag. Rejsen foregik med hestekøretøj.\nNu havde vi tænkt os, at vi snart skulle tiltræde hjemrejsen. Men da vi kom ind på depotet, tiltalte kommandørerne der os med tre ord. ”Hvad vil I?” - ”Vi vil hjem nu!” sagde vi. Men de vidste bedre besked. - ”Nej, så vidt er vi længe ikke endnu,” sagde de til os. Og det viste sig jo, at de havde ret. Vi måtte endnu tilbringe hele vinteren fra 1918 – 19 i fangenskabet.\nNu var det jo kun, om vi kunne få tiden til at gå, når de ikke ville have os på landet mere. Men det viste sig snart, at vi også nok kunne få lidt beskæftigelse på depotet.\nDen følgende dag om eftermiddagen var vi med 50 mand ude på Masie efter Gejl. Dem brugte vi til optændingspinde. Og den næste dag kom jeg med 40 mand 10 kilometer uden for byen efter kvas. Og den følgende dag igen efter kvas. Så det gik jo helt godt endda med at få tiden til at gå.\nDen 12. december 1918 var jeg med otte mand på slagteriet i Aurillac. Hvad vi lavede der, der har jeg glemt det meste af. Men jeg kan da huske så meget, at jeg så, hvor der blev slagtet svin.\nDen 16. december 1918 flyttede jeg med 80 mand op i en barak, som lå oppe på bjerget lige uden for Aurillac. Aurillac ligger nede i dalen.\nTre dage før var der også flyttet 80 mand derop. Så der var nu to barakker med 80 mand i hver. Det lå lige ved et stort slot, som var blevet benyttet til lazaret under krigen. Men det var nu rømmet. Slottet kunne vi tydeligt se nede fra gårdspladsen foran depotet.\nJuleaften 1918 var 297 mand samlet på den store stue på depotet. Vi fik gullasch, kartofler, gulerødder, et bæger vin og så kaffe. To danske studenter holdt juleaften sammen med os.\nFørste juledag fik vi en pakke fra Spanien som to mand skulle deles om. Den indeholdt et lys, honningkager, the, sukker, mandler, figner, sardiner og en lille dåse med fisk. Og desuden fik vi seks valnødder og to æbler.\n”JEPPE PÅ BJERGET”\nAnden juledag om aftenen kl. 17.30 var der dilettant. Det foregik i kirkerummet, hvor der blev spillet ”Jeppe på bjerget.” Den 28. december 1918 besøgte professor Verrier os i barakken. Han holdt tale og foreviste lysbilleder.\nDen 1. januar 1919 blev min broder, Peter og jeg sendt ned på depotet igen, da Peter skulle begynde at arbejde i værkstedet på banegården i Aurillac.\nDet var vi godt tilfredse med, da vi så længe, vi lå i barakken, hver morgen kl. 6 skulle ned til Aurillac for at hente morgenkaffe, og det var temmelig besværligt, just midt i den hårdeste vinter. Dagen efter var jeg med Mads Thonesen et lille stykke omme i byen, i en kirke, og hjalp ham med at slå sengesteder sammen.\nDe var jo nødt til at skaffe plads til de mange folk, som stadig blev ved at komme ind fra landet.\nDen 3. januar kom den engelske sømandspræst Troensegård-Hansen til depotet. (Sømandspræst i Newcastle 1903-1917 og aktiv i forbindelse med den engelske Felthamlejr for sønderjyske krigsfanger). Søndag den 5. januar 1919 holdt han en gudstjeneste med altergang i den store stue.\nPræsten kom så hver aften kl. 6 og holdt tale for os i den store stue. Og hver søndag formiddag holdt han gudstjeneste med altergang for os.\nDen 23. januar 1919 kom præsten for sidste gang. Om eftermiddagen holdt han først gudstjeneste med altergang, og om aftenen holdt han så afskedstalen til os. Jens Lassen, Hans Madsen og Hans Fuglsang talte også den aften. Til slut blev sunget ”Herrens venner ingen sinde”. Dagen efter rejste præsten til Paris.\nDen 25. januar 1919 om aftenen kl. 10 ankom 32 nye til depotet. Den 26. januar 1919 havde depotet 150 mand, tyskere, til middagsmad. Vi fik den dag ikke middagsmaden før kl. 1. Den 5. februar 1919 var den franske oberst for at bese depotet. Han boede ellers i Clermont.\nJULEPAKKE FRA FYN\nDen 14. februar 1919 modtog jeg julepakken fra min gudmor på Fyn, fru Paulsen ”Hedebogård” pr. Veflinge. Den indeholdt tre kulørte lommeduge og en hvid lommedug, en dåse sardiner, en dåse leverpostej, skinke, ost, to æbler og skrivepapir. Det var jo en anselig julepakke. Men hun er kommet til at vente længe, inden hun fik min tak for den gode pakke.\nFLYTTET TIL KIRKEN\nDen 15. februar 1919 om eftermiddagen var jeg med fem mand på kasernen efter 300 pund kul. Den 17. februar 1919 var jeg med 18 mand med til at køre sengesteder til Claris. Det var til den kirke, hvor jeg med Mads Thonesen henne for at slå sengesteder sammen.\nSamme aften flyttet om i kirken med 72 mand. Om morgenen kl. 6 tilbage til depotet, hvor vi blev hele dagen. Om aftenen kl. 6 tilbage til kirken igen, og sådan gik det nu hver dag.\nDen 21. februar 1919 om eftermiddagen med 10 mand til banegården.\nBONEDE GULVE MED GLASSTYKKER\nVi læssede en jernbanevogn med brændsel og læssede to vogne med brændsel til depotet. Den 24. februar 1919 var jeg med 10 mand uden for byen efter glasstumper. Det var på byens losseplads. Og hvad disse glasstumper skulle bruges til, det fik vi at se dagen derefter. Da kom vi nemlig til at bone gulve med disse glasstykker!\nDagen derefter var jeg og fire mand på savværket ved banegården efter et par brædder. Den 27. februar 1919 om eftermiddagen skulle alle dem der flyttet til Apijon, en landsby, der lå et lille stykke fra Aurillac flyttes. De skulle jo stadig blive ved med at finde mere plads til alle dem, der blev ved med at komme ind fra landet.\nDagen efter arbejdede jeg med fem mand på vandmøllen, som lå ved floden, der løb gennem Aurillac, til kl. 2 eftermiddag. Om eftermiddagen blev 160 mand flyttet ud til landsbyen Apijon. Det var alle dem, som lå i barakkerne oppe ved slottet. De næste to dage var jeg med 12 mand oppe på slottet på arbejde.\nSøndag den 9. marts 1919 om aftenen kl. 6 var der igen forestilling. Denne gang blev der spillet ”Genboerne”.\nOm mandagen arbejdede vi på slottet igen med fem mand, Den dag fik vi også fri forplejning der. Om formiddagen fik vi et tre pund brød og en flaske vin. Det var jo helt godt til fem mand.\nDen 11. marts 1919 blev 115 mand bragt til landsbyen Apijon. Alle vi, som lå i kirken i Claris, blev igen flyttet tilbage på depotet. Stadig forandring, og stadig gik vi jo og tænkte på, hvornår mon hjemrejsen skulle finde sted. Hver dag var vi nogle mand oppe på slottet i arbejde.\nDE FØRSTE HJEM 16. MARTS 1919\nSøndag den 16. marts 1919 var det endelig kommen så vidt, at den første transport kunne begynde hjemrejsen. Det var alle dem, som var blevet flyttet ud til landsbyen Apijon.\nDe blev landsat ved Toldboden i København. Dagen efter rejste Hans Fuglsang til Paris. Han kom også med den første transport hjem.\nDen 22. marts 1919 om aftenen var de to danske studenter igen på depotet, og de lavede forevisning med levende lysbilleder. Den 25. marts 1919 var den sidste dag, vi var i arbejde i Aurillac, og den 29. marts 1919 kom det sidste hold hjem fra landet. Dagen efter om aftenen havde vi en lille fest på den store stue, med taler og sang, og vi fik ½ liter hvidvin pr. mand.\nFormiddagen efter skulle vi aflevere alt vort overflødige depottøj. Om eftermiddag blev vi så revideret, (efterset) for at vi ikke skulle have mere, end vi kunne tilkomme.\nOnsdag den 2. april 1919 havde vi stråsækken, dækkene og alt vort tøj ude på gårdspladsen hele dagen, og vi gjorde stuerne grundig rene. Lidt før aften fik vi at vide, at vi skulle rejse på fredag. Så kunne vi endelig rigtig begynde at glæde os til hjemrejsen.\nFARVEL TIL AURILLAC\nFredag morgen 4. april 1919 var det første arbejde så at få halmsækkene tømt. Det gik for sig oppe på loftet. Og så kunne vi aflevere samme, tillige med de to dækkener, vi havde over os om natten.\nOm middagen kl. 13, blev vi så alle opstillet på gårdspladsen, og al vor bagage blev endnu engang revideret. Og så endelig kl. 2.30 kunne vi forlade depotet, som nu havde været mit hjem i 2½ år. Vi var 346 mand.\nDet blev en temmelig lang jernbanerejse fra Aurillac - fra den 4. april 1919 kl. 3.15 eftermiddag til den 7. april morgen kl. 7 i Deunkirg. (Dunkerque ved den engelske kanal) Men vi fik en god forplejning på hele turen, så vi kunne godt holde det ud.\nKl. 9.00 gik vi ombord på det danske skib ”St. Thomas”, som lå i havnen og ventede på os. Men skibet kunne ikke have os alle med, kun 328 mand kom med.\nGodt, at man ikke blev iblandt dem der måtte blive tilbage i Deunkirg til den næste transport!\nDer kom også en dansk oberst med ombord. Vi fik hver en militærmantel udleveret på skibet, som vi kunne have på, på den lange sørejse.\nVi fik også en god forplejning på skibet. Til middag suppe og kartofler og kød. Næste dag om morgenen fik vi grød, brød, smør og fisk i tomatsovs.\nChristen Jørgensen kom hjem med skibet "Sct. Thomas" som sejlede fra Dunkerque den 04.04.1919. Foto: Den Store Krig.\nFørst kl. 4 om eftermiddagen den 8. april 1919 gik ”St. Thomas” ud af havnen. Og allerede kl. 6.30 lagde vi for anker ud for Calaise, så den første tur blev ikke ret lang. Men kl. 5.15 næste morgen blev ankeret hævet igen, og vi sejlede så lige over kanalen til Dover, hvor vi fik lods ombord. Ved Gr. Yarmouth fik vi en anden lods ombord. Kl. 7.00 eftermiddag begyndte det at blæse lidt. Vi sejlede hele natten. Kl. 10.00 formiddag blev lodsen sat i land ved Newcastle. Kl. 12.00 middag forlod vi den engelske kyst. Sejlet hele natten. Temmelig søgang i Nordsøen.\nDen 11. april 1919 kl. 7.00 aften nåede vi Jyllands kyst. Kl. 8.00 lod vi ankeret falde ved Hanstholm, Næste morgen kl. 5.00 gik det videre. Kl. 11.25 passerede vi Skagens fyr. Kl. 12.00 nat nåede vi Fyns kyst, og ankeret faldt igen for sidste gang på denne lange sørejse.\nSøndag den 13. april 1919 kl. 5 om morgenen stod vi op. Kl. 8 kom en lille damper ud fra Odense for at tage imod os. Ombord var fra Odense byråd, N.H. Rasmussen, samt professor Verrier og Hans Fuglsang. Kl. 9.00 begyndte sejlturen ind til Odense, og kl. 12.00 var vi i Odense havn.\nVi fik her en stormende modtagelse af en stor menneskemængde og militærmusikken spillede.\nDa borgmesteren havde budt os velkommen hjem til Danmark, og vi var kommet i land, gik vi i to timer til kasernen. Der kom vi alle straks i bad og fik derefter nyt tøj på fra inderst til yderst og nyt fodtøj og hovedtøj. Derefter var der fælles kaffebord for os på kasernen, og der lå en dansk historiebog til hver mand samt et lille hæfte om H. C. Andersen og et kort af hans hus. Da vi var færdige med kaffen, førte en spejderdreng os til vor logi. Broder Peter og jeg kom til at logere på Odense Dampteglværk hos Kr. Møller og hr. Schmidt, som boede på aftægt. Det var så den første dag i Odense.\nDen næste dag 14. april 1919 begyndte med gudstjeneste kl. 10.00 i Domkirken. Kl. 12.00 gik vi til Gran Hotel til frokost. Vi fik frikadeller og kartofler, derefter smørrebrød og en flaske øl, og så kaffe og kager. Og alt imens spillede militærmusikken. Der blev holdt flere taler. Det hele varede to timer.\nDerefter besøgte vi Odense Museum. Aftensmad spiste vi hos vore værter. Kl. 8.00 til fest igen sammen med vore værtsfolk, og denne gang på Fyns Forsamlingshus. Der blev holdt en række taler og sunget bagefter, derefter fået kaffe og kager og så fortsat med taler og sang, derefter lige til kl. 12. Kl. 1.00 kommet i kvarteret.\nFLAG FRA BRYGGERIET\nDen næste dag tirsdag d. 15. april 1919 kl. 9.30 samledes vi på Albani- bryggeriet. Der fik vi smørrebrød og øl, så meget vi ville have, og derefter fik vi cigaretter og hver et lille flag.\nDa vi var færdige på bryggeriet, var vi i en høkerforretning og købte for vore rationeringsmærker, som vi havde fået, - hvedemel, sukker og smør.\nDerefter tog vi til vort kvarter for at spise middagsmad. Om eftermiddagen tog vi kl. 15 til kasernen for at modtage vort gamle kluns, som alt imens var blevet renset for ”de små grå”. Vi fik her også hver en pakke med smør, sukker, kaffe, gryn og the. Så bragte vi det hele på Sydbanegården. Derfra gik vi lidt rundt i byen og så blandt andet H.C. Andersens hus. Om aftenen kl. 6.00 til stor middag på Fyns Forsamlingshus, foranstaltet af Odense byråd. Middagen varede i tre timer. Det var så den sidste dag i Odense.\nOnsdag den 16. april 1919 kl. 6 om morgenen kørte hr. Møller os i bil til banegården, og kl. godt 7 gik toget fra Odense til Fåborg. Vi kom til Fåborg kl. 9.00, og kl. 10.00 afsejlede dampskibet ”Fylla” med os til Sønderborg. Det var en mærkelig forandring at komme ombord på den lille damper, efter at vi havde sejlet i 6 døgn med det store skib ”St. Thomas.”\nKl. 1.00 eftermiddag gik vi i land i Sønderborg. Der var min kone og min broder Jørgen for at tage imod os. Det var da godt tre år siden jeg sidst havde været hjemme.\nKl. 3.25 onsdag den 16. april 1919 rejste vi med amtsbanen til Lysabild, og kl. 5.00 var vi i Lysabildskov. Der havde de ordentlig lavet en æresport ved indkørslen, til ære for os hjemvendte krigsfanger.\nFlaget kunne de ikke få hejst, da flagstangen først blev rejst dagen efter, af snedker Jørgensen. Men døvstumme Hans havde hejst flaget for os.\nSå var vi endelig hjemme igen, og hvilken forandring var det ikke, efter fire års krig og fangenskab, at være hjemme i Lysabildskov igen.\nLokstedter Lager (kaserne), hvor Christen Jørgensen fik sin endelige afregning fra den tyske hær: 60 mark. Foto: Postkort Lysabild Sognearkiv.\nTUREN TIL LOKSTEDTER LAGER\nDa vi havde været hjemme en lille måneds tid, fik vi at vide, at vi skulle til Loksteder Lager for at få vores afregning ved tyskerne, eller rettere sagt: ”Soldatenrat”. Om eftermiddagen den 12. maj 1919 rejste vi så til Sønderborg og indlogerede os på "Coloseum" for natten, for at vi kunne komme med skibet næste morgen. Det sejlede fra Sønderborg til Flensborg.\nVi skulle nemlig først melde os på Bezirkskommandoen i Flensborg.\nJacob Duus fra Fjelby var også med og så broder Peter. På Bezirkskommandoen i Flensborg fik vi så et Ausveis, og så kunne vi med det samme fortsætte rejsen til Lokstedter Lager.\nI Lokstedter Lager ankom vi hen på aftenen og blev godt modtaget af soldatenrat, og skønt det var sent, gav de sig til at skrive med det samme, Vi overnattede så i lejren.\nDagen efter fik vi så udleveret alt, som vi havde fordring på, og det var slet ikke så lidt. Mantel, rock og benklæder, det var feltgrå, men nyt, og undertøj og kasket og skaftestøvler. Støvlerne var gamle, men godt reparerede. Og desforuden fik vi hver 60 mark ”Entlassungsgeld.”\nSå rejste vi igen med toget tilbage til Flensborg. Men da vi kom dertil, kunne vi ikke komme videre den dag. Og da det var temmelig sent, havde vi vanskeligheder med at få logi.\nVi blev ved med at gå gade op og gade ned indtil vi kom til et hotel, hvor vi kunne høre, at der var folk oppe. Vi blev ved med at banke på, indtil de lukkede op. De var ikke meget for at give os logi, men vi blev ved med at snakke for dem og forklarede dem, at der var ingen andre steder i byen, der var folk oppe, og så gik det, endelig.\nNæste morgen tidlig, da vi havde fået morgenkaffe, tog vi så med skibet tilbage til Sønderborg, og til middag var vi hjemme i Lysabildskov igen.\nNu var vi altså virkelig helt færdige med tyskerne.\nFamilien samlet i haven på "Skovgården" i 1961. Fra venstre: Eline Jørgensen, Anna Jørgensen, Christen Jørgensen, Dagmar og Peter Jørgensen og Eva Jørgensen. Foto: Lysabild Sognearkiv.


Stort fald i lediges aktivering bekymrer LO - MX.dk\nHar du en god historie eller et tip? Kontakt redaktionen på news@mx.dk 12/01-16 07:26\nDet er ikke kun "pipfuglekurser", der er sat en stopper for, men også meningsfuld aktivering, viser analyse.\nLO kongres i Aalborg Kongres- og Kulturcenter.\n(Billede: Arkivfoto. LO's kongres.)\nAntallet af ledige, der sendes i aktivering, er faldet med omkring en tredjedel, siden beskæftigelsesreformen trådte i kraft i begyndelsen af 2015, skriver Altinget. Meningen med reformen var at sætte en stopper for de såkaldte pipfuglekurser og andre former for meningsløs aktivering. Men nu viser det sig, at også væsentlig færre ledige aktiveres i form af privat løntilskud, uddannelse og virksomhedspraktik, som ellers øger chancen for at komme i job.Arbejdsløst par brugte lottogevinst på otte måneder: Nu vil de have kontanthjælpDet viser en ny analyse, som hovedorganisationen LO har lavet.Fra 2014 og 2015 faldt aktiveringsgraden for ledige på dagpenge fra 16,2 procent til 11,9 procent. Og sammenlignes de første tre kvartaler i 2014 med de første tre kvartaler i 2015, er omfanget af aktivering faldet med 6400 personer - eller knap en tredjedel.- Det er fint, at man får bremset den meningsløse aktivering, men det må ikke gå ud over den meningsfulde aktivering. Den aktive arbejdsmarkedspolitik udgør det ene ben i vores flexicurity-system. Derfor er vi bekymret over udviklingen, siger LO-næstformand Ejner K. Holst til Altinget.Qvortrup: Samuelsens udmelding er nervekrig på højt planDet største fald er sket inden for offentligt løntilskud og jobrotation, hvor omfanget er omtrent halveret, mens vejledning og opkvalificering er faldet med godt en tredjedel. Men også inden for privat løntilskud og ordinær uddannelse er der sket et fald på knap 20 procent, mens brugen af virksomhedspraktik er skruet ned med fire procent.I samme periode er arbejdsløsheden også faldet, men det skulle ifølge LO-analysen alene forklare et fald på 1200 færre personer i aktivering fra 2014 til 2015.Venstres beskæftigelsesordfører, Hans Andersen, ser udviklingen som udtryk for, at kommunerne lige nu er i gang med at omstille sig til en ny beskæftigelsespolitik.- Men jeg bliver bekymret, hvis det er udtryk for en mindre ambitiøs beskæftigelsespolitik. Måling giver rød blok flertal for første gang siden valget- Hvis det er tilfældet, vil jeg kraftigt opfordre kommunerne til at komme tilbage på det spor, der handler om, at man har en offensiv beskæftigelsespolitik, som sikrer, at ledige bliver bragt tættere på arbejdsmarkedet ved brug af de redskaber, som faktisk virker, siger han til Altinget. Ifølge Kommunernes Landsforening (KL) er det faldende aktiveringsniveau helt i tråd med intentionerne i de seneste års lovændringer./ritzau/


Marieskolen leder fortsat efter de rigtige lokaler til børnehave | jv.dk\nMarieskolen leder fortsat efter de rigtige lokaler til børnehave\nLeder på Marieskolen, Birgitte Klippert, nummer to fra venstre, fortæller, at det vigtigste i forhold til en kommende børnehave er at finde stedet med de rigtige udendørsområder og faciliteter. Arkivfoto: Hans Christian Gabelgaard\nDet bliver ikke denne sommer, at Marieskolen åbner den private børnehave Mariehulen. De bygninger, skolen havde kig på, var ikke de bedste til formålet, fortæller leder Birgitte Klippert.\n01 aug. 2017 kl. 06:03\nTønder: Tidligere i år meldte Marieskolen ud, at den ville åbne en privat børnehave i Tønder, og håbet var, at de første børn kunne starte denne sommer. Siden har der været stille omkring børnehaven.\n- På den ene side går det rigtig fint, for vi har stadig stor interesse og folk, der melder deres børn ind og så videre, og på den anden side så går det lidt langsomt, fordi vi mangler bygninger, fortæller leder på Marieskolen, Birgitte Klippert.\nHun havde håbet på en auguståbning for børnehaven, der har fået navnet Mariehulen.\n- Vi har også haft nogle bygninger at se på, men vi endte simpelthen med lige at trække håndbremsen, fordi det skal være det bedste sted til en børnehave, og det var det, vi have i sigte simpelthen ikke, fortæller hun.\n- Det vigtigste for os er at få det rigtige sted med de rigtige udendørsområder og de rigtige faciliteter. Så hellere vente lidt længere tid og så finde det rigtige, fortæller Birgitte Klippert, der oplyser, at skolen har kig på et sted i øjeblikket - hun ønsker dog ikke at sige hvor.\nHvornår børnehaven åbner, kan hun ikke sige præcist.\n- Realistisk set skal vi nok give det et halvt år eller et år mere, tænker jeg, for at kunne nå at få det bedste sted. Det skal jo gerne være en børnehave, der kan være her i rigtigt mange år, påpeger hun.\nVi har også haft nogle bygninger at se på, men vi endte simpelthen med lige at trække håndbremsen, fordi det skal være det bedste sted til en børnehave, og det var det, vi havde i sigte simpelthen ikke.\nBirgitte Klippert, leder på Marieskolen\nMindst 20 tilmeldte\nSom tidligere nævnt melder forældre allerede nu deres børn ind i den endnu ikke åbnede børnehave. Ifølge Birgitte Klippert er mellem 20 og 30 børn nu indmeldt i Mariehulen.\nBirgitte Klippert fortæller, at forældrene bliver oplyst om, at der ikke er nogen tidshorisont for, hvornår børnehaven åbner.\n- Så det er selvfølgelig vigtigt, de siger ja til de pladser, de kan få i de kommunale børnehaver, indtil de ved mere, siger Birgitte Klippert.\nMichael Carstensen, der kommer fra Jejsing Børneunivers, er ansat som leder af den kommende børnehave, der forventes af få plads til 32 børn. Resten af personalet ansættes, når en åbningsdato kendes.


de 3 vigtigste BI-temaer for 2016\n<img src="https://track.adform.net/Serving/TrackPoint/?pm=268420" width="1" height="1" alt="">\n7 min. læsetid\n28. januar 2016 Skrevet af: Jens-Jacob Aarup Del med en ven\nazure forretningsudvikling bimodal bi business intelligence\nØverst på dagsordenen for mange CIOs står business intelligence og udnyttelsen af data. Digitalisering og nye teknologier øger konstant efterspørgslen efter at udnytte de data, som virksomhederne har i og rundt omkring sig. Men business intelligence er mere end nye datatyper og smarte algoritmer. Business intelligence handler om mennesker, der træffer bedre beslutninger med data. Nu, en lille måned inde i 2016, giver det mening at komme med en stille forudsigelse om, hvad de vigtigste temaer bliver i det kommende år inden for business intelligence. Med disse temaer in mente kan du gøre dig klar til året og støtte din organisation bedst muligt.\nDecentralisering vinder frem\nDe seneste år har de såkaldte data discovery tools oplevet massiv vækst inden for BI-verdenen. Ført an af Qlik og Tableau har denne type værktøjer flyttet normen for, hvad der kan forventes af et moderne BI-værktøj. Ægte data discovery tools har fokus på forretningsbrugeren og understøtter dem i deres beslutningsprocesser. Væk er den gamle BI-rapportfabrik med endeløse baner af krydstabeller eksporteret til Excel, og ind, som ny standard, er kommet visuelt stærke værktøjer med fokus på hurtig indsigt og let implementering. Brugerne vil selv arbejde med indsigt gennem data, og derfor er self-service BI større end nogensinde før. Sidste år sparkede Microsoft sig for alvor ind i kampen med frigivelsen af Microsoft Power BI, og lige nu sætter de standarden for, hvordan man arbejder med self-service BI. Tendenserne med værktøjerne er med til at understøtte, hvordan BI bliver mere og mere decentraliseret. Det samme viser undersøgelser fra Gartner Group; BI flytter væk fra den centrale enhed og ud i forretningen i de enkelte afdelinger eller i ”centers of excellence”. Sammen med decentraliseringen er begrebet bimodal BI opstået. Ved bimodal BI forstås, at en organisation har både centraliserede (læs: styrede) og decentraliserede (læs: demokratiserede) business intelligence egenskaber. Etablér en stærk, central BI-enhed, som kan understøtte en række decentrale enheder i at komme endnu tættere på forretningsbrugeren og skabe ægte værdi, hurtigt.\nSkyens endelige gennembrud\nMin top-tre-liste er skrevet med et dansk perspektiv – i særdelehed det næste tema, nemlig skyen. I en lang årrække har cloud-teknologi været på agendaen, men danske virksomheder har været tilbageholdende. Nogen vil sige med rette, da teknologien primært har handlet om at flytte virtuelle maskiner væk fra kælderen og op i skyen. Dette har ændret sig, og skyen kommer til at spille en stor rolle i 2016. Producenterne af software tilbyder forskellige typer cloud services, der gør det let at komme i gang, skalere efter behov og ende med et minimalt drifts-setup. Vi ser også, hvordan disse cloud services ofte giver nye muligheder, som slet ikke findes i løsningerne til kælderen. Det er typisk services med behov for stor computerkraft i kort tid, hvor det er oplagt at dele denne store kraft med andre. Og her gør Microsoft for alvor en forskel med Microsoft Azure cloud, som favner en række forskellige services, der for virksomheder kan udgøre den perfekte business intelligence & analytics platform. Platformen giver mulighed for at starte i det små og ende med avancerede Big Data-løsninger med algoritmer på toppen. Med så let tilgængelig cloud-teknologi kommer vi til at se en række nye BI-løsninger, der vil løse udfordringer inden for områder, vi ikke har set før. I 2016 bliver det ikke et spørgsmål om, hvorvidt BI-løsningen skal anvende cloud - du kommer mere til at skulle forsvare, hvorfor du ikke vil vælge at starte i skyen.\nSiloerne vil falde\nSidste tema er lige så meget et håb som en forudsigelse. Da Inspari sidste år afdækkede, hvad de særligt succesfulde BI-virksomheder gjorde anderledes end andre, var der ét parameter, der stak særligt af. Det var ganske tydeligt, at disse virksomheder havde arbejdet væsentligt med at nedbryde siloerne internt for at få en fælles forståelse for virksomheden, data og begreber. Og det vil være en forudsætning for succesfuld implementering af decentralisering og self-service, at virksomheden har det samme billede indledningsvis af sig selv. Og for at dette kan lade sig gøre, skal medarbejdere med suveræn forretningsforståelse i spil, da de kommer til at spille en afgørende rolle i succes med BI i 2016. Disse medarbejdere - lad os kalde dem hverdagens data-helte - kan sætte organisatorisk implementering før smarte algoritmer og ny teknologi og dermed være med til at nedbryde siloerne i virksomheden og få tegnet et fælles billede.\nDe tre bud viser meget godt behovet for, at mennesker og teknik skal spille sammen for, at organisationer kan udnytte de mange muligheder med data. Muligheder, der gør dem mere data-drevne og sikrer, at de kan træffe bedre beslutninger. Ultimativt er det jo dét, BI handler om.\nMine tre bedste råd for 2016 med baggrund i ovenstående vil derfor være:\n- Brug dine data-helte\nFind de personer, der både kan og vil arbejde med forretningsforståelse igennem data og brug dem til at skabe en bevægelse af medarbejdere, der bruger data og fakta som våben i kampen mod mavefornemmelse. Giv medarbejdere, der både har dataforståelse og forretningsforståelse, en bredere bane at spille på og frigør dem fra manuelt arbejde, så de i stedet kan drive projekter og initiativer\n- Start dit næste initiativ i skyen\nDer er ingen grund til ikke at starte det næste BI-initiativ i skyen. Fordelene er mange, men i særdeleshed trumfer muligheden for at komme hurtigt i gang og dermed sikre værdi af data hurtigt. Det samme gør muligheden for at bruge skyen til nye typer data, som virksomheden ikke har fået indsigt i endnu.\n- Giv slip på værktøjerne\nI en decentraliseret fremtid kommer brugerne til at anvende forskellige værktøjer, fordi alle værktøjer har sine fordele og ulemper. Men det er vigtigt, at brugernes behov kan understøttes, ikke om værktøjet er rødt eller blåt.\nDet var mine bud på, hvad der bliver vigtigt i 2016, og der kunne sagtens have været mange flere: gorvernance, data preperation, visualisering, storytelling, algoritmer, mobile, IoT, osv. Men BI starter og slutter med mennesker, og derfor er de alt andet lige de vigtigste.\nHar du bud på, hvad der bliver vigtigt for jer i 2016, så smid meget gerne en kommentar nedenfor.\nM:+45 20 26 86 60\nPush rapportering i Power BI - den gamle, den nye & den frække\nCalling out all controllers! Please your CFO with unfancy but efficient reporting


Husstøvmide-beskyttende Evolon® pudebetræk | 40x45 baby/junior | Astma Allergi Shoppen\nHusstøvmide-beskyttende Evolon® pudebetræk\nMinimer husstøvmiderne med dette ret så fantastiske produkt.\nDette betræk lavet af Evolon® består af millioner af små mikrofibre. Hver mikrofiber er op til 200 gange tyndere end et menneskehår. De ligger på kryds og tværs og danner en barriere for husstøvmider og deres føde, æg og afføring.\nNår noget skal være så tæt, har det som regel en plastik-følelse og er knitrende og raslende. Det er dette på ingen måde – det er blødt og lækkert og åndbart.\nBetrækket er OEKO-TEX certificeret, som er din garanti for, at produktet ikke indeholder nogen kendte allergifremkaldende stoffer over fastsatte grænseværdier. Det er desuden din garanti for, at der ikke er anvendt nogen sundhedsskadelige kemikalier i fremstillingen.\nBetrækket er også TÜV certificeret, dvs. produktets sikkerhed, kvalitet og brugervenlighed er godkendt.\nBetrækket er syet af en af de største og mest anerkendte sengetøjsproducenter i Tyskland.\n65x65 Voksen 40x45 baby/junior\nHusstøvmider lever af hudskæl, og de elsker fugt og varme. De elsker altså vores senge. Hvis man har symptomer som høfeber eller astma (eller ønsker at forebygge), så er det vigtigt at holde bestanden af husstøvmider i sengen så lav som muligt.\nHusk at vaske hovedpudebetrækket ca. hver tredje måned ved min. 60 grader.\nBeskyt også dynen og madrassen mod støvmiderne. Se HER og HER.\nLæs mere om hvad du selv kan gøre for at minimere husstøvmiderne.


Oprettelse af foliogengivelser med Adobe Digital Publishing Suite\nGengivelser er især nyttige af tre årsager:\nNår der skal oprettes iPhone-indhold, der ikke omformateres. Du kan f.eks. oprette en gengivelse på 480 x 320, der fungerer på iPhone 3/4-enheder, og en gengivelse på 1136 x 640, der fylder visningsområdet på iPhone 5 og senere enheder.\nTil at oprette folioer til Android-enheder, som kræver mindre skalering og beskæring, eller som er rettet mod forskellige enhedsstørrelser.\nGengivelser er kun tilgængelige for apps, der består af flere folioer. Hvis du opretter en app, der består af én folio, understøttes foliogengivelser ikke. I stedet, Oprettelse af artikler med multigengivelse.\nBrug af det samme folionavn til flere folioer binder dem sammen som et sæt af gengivelser. Mens Folionavn-værdierne for de forskellige gengivelser skal være ens, skal størrelsesværdierne være forskellige (undtagen for en Web Viewer Only-gengivelse). Hvis foliogengivelserne desuden tilhører en detail-app, anbefales du at bruge samme produkt-id til alle gengivelser (men forskellige produkt-id'er til forskellige sæt af gengivelser). For gengivelser i en abonnement-app skal værdierne for publikationsdatoen være identiske – vælg datoen fra kalender-widget.\nHvis du opretter foliogengivelser til en abonnementsfremviser, skal du vælge den samme udgivelsesdato for hver gengivelse fra kalender-widget.\nOprettelse af flere foliogengivelser med de samme indstillinger for folionavn og andre indstillinger for størrelse\nNår fremviseren kontrollerer Distribution Service, tilbyder den kun den gengivelse, der passer bedst til mobilenheden.\nTil iPad-enhederanbefaler vi at oprette en 1024 x 768-folio med artikler i PDF-billedformat. En anden mulighed er at oprette gengivelser. Hvis du overfører en foliogengivelse med størrelsesindstillingen 2048 x 1536 og en anden folio med indstillingen 1024 x 768, henter HD-iPad'en 2048 x 1536-folioen, mens SD-modellerne henter den mindre gengivelse. iPad-fremvisere henter kun folioer med størrelsesforholdet 4:3. iPhone-fremvisere downloader kun folioer med størrelsesforholdet 3:2 (eller 16:9 for 1136 x 640 gengivelser). Hvis du opretter en fremviser-app, der understøtter både iPad og iPhone, får du de bedste resultater ved at oprette flere gengivelser. Se Oprettelse af DPS-indhold til forskellige iPad-modeller og Oprettelse af indhold til iPhone.\nVed Android-fremvisere, se Konfiguration af gengivelser til integrerede Android-fremvisere.\nDu opnår de bedste resultater ved at bruge samme indstillinger for foliometadata for foliogengivelserne, herunder folionavn, publikationsnavn, folionummer og udgivelsesdato. Når gengivelserne udgives, skal du bruge samme produkt-id. Hvis du aktiverer Social deling, skal du sørge for at bruge det samme artikelnavn.