Her er nyt om Bacchus hundeliv.\nJuli - december 2010\nEt dejligt år er gået med mange gode oplevelser og hermed en stor tak til alle mine trofaste læser.\nÅrets sidste billed.\nBacchus - En vaskeægte sne-ulk.\nJuleferie, åh hvor er det skønt, Bacchus nyder også at vi er hjemme, og hvor har vi dog fået meget sne, ja det er på med alt udstyret hver gang vi skal på tur.\nIdag da Bacchus og jeg skulle på tur, kommer pigerne og kusine Milla ned oppe fra deres værelser, de vil altså ud og kælke, det syntes Bacchus og jeg lød mega fedt og selvom Bacchus fik testede sin tolmodighed, for de var godt nok meeeeget længe om, at komme i alt tøjet, kom vi dog tilsidst afsted . Nu er det ikke sådan at vi rutter med store kælkebakker her i Haraldsted, men vi har en meget stor grusgrav, som bliver brugt til motogrosbane, der mente vi nok at kunne finde lidt bakker.\nHold da op med sne der var i grusgraven, pigerne kurrede ned af en side og fandt snart et godt sted hvor de kunne kælke, jeg syntes det var lidt for farligt til Bacchus, så vi måtte pænt gå uden om og kæmpe os ned hvor pigerne var, det var næsten umuligt at gå der, men Bacchus lignede en hel buldoser når han ræsede så nemt som ingen ting ned til pigerne og tilbage til mig et par gange inden jeg kom helt hen til dem, jeg fatter ikke at han kan.\nHenne ved bakken stod jeg så der med hjertet fuld af "glad" og så hvordan mine kære hyggede sig og tænkte hvor f... er mit kamera.\nHeldigvis havde Ann-Sofie sin mobil med, og selvom hun sagde, at den bare var så dårlig til at tage billeder, blev jeg alligevel helt dus med den og fik lidt billeder. :-)\nKvaliteten er rigtig nok ikke så god, men stemningen ses hvis alligevel.\nFind Holger :-)\nJo mine piger er heldigvis ikke blevet for store til en god tur i sneen.\nog sikket et held for Bacchus og jeg.\nHjem fra job og på med vanten, fat i Annie og afsted det går, ja sådan en dag hvor solen ikke er fremme er det bare med at komme afsted med det samme, mørket faldt da også over os inden vi kom hjem.\nVi gik ud til skoven og hjem over markerne, gammel velkendt tur, men god alligevel, det blev til et par måneskins billeder og nogle mørke hunde, for det var ikke nemt at tage billeder når der ikke er noget lys.\nBacchus og kiko med istapper i skæget. :-)\nÅrets korteste dag er i morgen og så går det heldigvis den anden vej igen.\nOg det glæder vi os til.\nLørdag morgen var Bacchus, Arne og jeg i eventyrland. Skoven var helt urørt, sneen dalede ned og der var en larmene stilhed, som var hel speciel. Kong vinter er i den grad over os lige nu.\nStemning billeder fra vores skønne morgen\nMan skulle næsten ikke tro det, men det er et farvebilled.\nMed snefnug i øjet :-)\nPletskud lige på trynen. hi hi\nBacchus elsker jo snevejr, desværre spiser han også en del sne og drikker derfor slet ikke sit vand. Her til aften var det som om han havde fået ondt i maven, han spiste ikke sin aftenmad, kunne ikke finde ro og ville hele tiden ud, kun for at spise mere sne. Det har vi set før, så vi besluttede at han ikke måtte komme ud, Bacchus var meget vedholdende, stod længe foran døren, gik hvileløst rundt, kom hen kiggede os dybt i øjene, ja vi viste godt hvad han mente, men vi var sikker på at hans adfærd skyldte for meget sne i maven. Tilsidst gik han dog hen og lagde sig og roen faldt over ham og minsanten efter en god lur gik han hen og drak en stor tår af hans vandspand for første gang i flere dage, det var altså en lille sejer. :-) og heldigvis virker han til at have det godt igen.\nSelvom der ikke sker det hel store her, kan jeg da alligvel godt skrive om den tur som Annie og jeg gik med hundene ude ved Gystinge sø i sidste uge, det blev uden tvivl årets længste tur. Det var en fantastisk tur, hvor vi gik og gik, lige pludselig troede vi ligefrem at vi var kommet så langt, at vi kunne gå rundt om søen, for vi så nogle marker og troede, at vi kunne passere dem og så på den måde komme over på den anden side. Ja så kæmpede vi os frem gennem krat med møj og besvær og ud på markerne. men ak og ve der var selvføgelig et hegn, nej vi kom ikke bare rundt, for den sø er mega stor.ja så måtte vi tilbage til den kendte stig langs søen. På tilbagevejen kom vi lidt i ufører for vi kom til et stort sump område som heldigvis var forholdsvis let at passere da jorden var stivfrossen. Den kendte stig var pludselig pist væk. Ja man kan faktisk godt sige at vi var faret lidt vildt. Men kursen blev holdt, vi gik efter solen og snart var vi heldigvis på hjemmebane igen :-)\nSmukt trip trap vandløb.\nSjov memik / teknik\nSidst på turen fik vi den skarpe aften sol som gav et fantastisk skær\nGod smuk lang tur.\nHer til eftermiddag er Kiko blevet passet hos os, da Annie skulle et lille smut til byen, og så kunne vi jo lige så godt hygge lidt.\nihh der blev da også hygget og det statede med at Kiko fandt Bacchus´s store kødben i haven. Bacchus har ikke været intresseret i det ben siden han fik det i lørdags, men nu var det lige pludselig meget intressant og han luskede rundt omkring Kiko og lige så stille fik han det taget fra hende og går derefter sådan lidt vigtigtper agtigt rundt med det, og ligger sig et lille stykke derfra.\nja ja Kiko du ved vel nok hvis ben det er :-)\nDa så Amalie kom hjem blev der liv og glade dage og sikken en velkomst hun fik af begge hunde\nog sikken en velkomst Arne fik da han kom hjem og så ved hundene helt bestemt at det er madtid\nmen Kiko gør store øjne, da vi pludselig får besøg af julemanden\nhalen røg ned og hun gør lidt af ham for hvad var han dog for en\nBacchus kom farende, men så med det samme at det bare var Amalie, hun var i gang med at prøve julemands kostumet,\nsom hun skal have på i en julekomiede, hun skal lave på skolen.\nVi har igen haft en dejlig tur ved søen og selvom der snart har været mange af dem, er der altid lidt nyt at fortælle fra sådan en tur og denne tur er ingen undtagelse. Det var igen blevet bidende koldt og selvom vi har haft dette her mega tøvejr i weekenden ligger der dog en del gammelt sne rundt omkring og så er der nogle steder der er spejl glat, Annie og jeg var da også flere gange lige ved at sætte os på bagdelen. Vi var heller ikke kommet langt ud af sandvejen før Bacchus var sakket godt bagud og stod der i sin salig duftrus og da vi mente, at han godt kunne løsrive sig og komme med, kalder vi. Bacchus letter og starter speed motoren, men der er jo glat, så han skvatter, det går meget hurtig og det ser ikke så alvorligt ud, han er på benene med det samme og ræser vidre, jeg må også tilstå at Annie og jeg fniser lidt af det og så forsætter vi med at gå derud ad, men pludselig ser vi blod i sneen, hvad var nu det, vi tror først at det må komme fra en af Bacchus poter, så de bliver nøje undersøgt, men så var det, at jeg lige får kigget på hans ansigt, åh den stakkels han har da været nede at kysse vejen da han faldt.\nSelvom det så ud af meget var det dog heldigvis ikke andet en lille hudafskabning og Bacchus virkede fuldstændig ligeglad med den lille skramme, han ræsede efterfølgene rundt og var i hopla.\nNede ved søen fik Kiko linien af og der var ræs i hende, et par gange var hun helt ude af syne ja så stod vi der og trippede, men Kiko kom hele tiden tilbage, ja hun var endnu en gang meget dygtigt.\nÆnderne klare sig i de små vandhuller der er hist og pist i den ellers så tilfrosset sø\nPå bænken blev der hygget\nog kigget lidt på kæbetøjet, heldigvis var det kun en lille skramme.\nog udsigten var som altid smuk\nPå vejen tilbage finder Kiko en pind og Annie kaster den og selvom Bacchus ellers aldrig gider at løbe efter pinde var det lige pludselig det sjoveste han viste, han er en være skurk.\nhan gad da også kun et par gange så kunne Kiko få lov igen.\nja der sker lidt på vores ture og vi hygger os.\nHold da op hvor dagene dog flyver afsted, dagene er også efterhånden så korte at man næste ikke kan nå noget som helst. Men en god tur bliver det til hver dag, for de ture ligger højt på prioritets listen.\nDer har været mange gode ture siden sidst. sidste lørdag gik Arne og jeg en rigtig dejlig morgentur, en tur med fordybelse og masser af leg og spring med Bacchus, jeg tog mange gode pletskud, men tænk da vi kørte hjem, sad jeg der og fumlede lidt med kamaraet og ups pludselig fik jeg lige slettet dem alle sammen, jeg gik helt i sort og jeg tror stadigvæk at lige netop de billeder var de bedste jeg nogen siden havde taget. Arne trøstede mig med at sige, vi går da bare den samme tur i morgen igen, det har Bacchus da ikke noget imod. Vi gik da også den samme tur igen næste morgen, men det var ikke med samme fordybelse og vi kunne ikke genkalde samme stemning fra dagen før, for vi havde lidt travlt da vi skulle til fødselsdag og vejret havde også været mere smukt og fredsfyldt dagen før og nu var det blæsene og snevejr, nej det blev ikke en lige så god en tur, men heldigvis er Bacchus ikke lige så vanskelig som os han syntes bestemt også lige så godt om denne tur :-)\nmen lidt spring blev det da til :-))\nAnnie og jeg har også været på gode ture først på ugen, den ene dag var vi nede ved søen og der tog Annie linen af Kiko, for som vi snakkede om så kunne hun ikke løbe så langt for på den ene side var søen og på den anden side var der sat hegn op, det kunne ikke blive mere sikkert da vi først skulle igennem en låge for at komme ud på dæmningen. og det gik bare rigtigt godt, hun var bare så dygtig til at komme når vi kaldte, men det er faktisk heller ikke vores største bekymring, for det er hvis hun først får hun færden af et spor fra en hare eller et dyr så slår instinket til og afsted det går, ja ja hun skal nok komme tilbage men det er lige et spørgsmål om hvornår :-)\nNæste tur hvor vi slap hende løs igen var da vi var taget ud til Gyrstinge sø og var gået over på den anden side, der har vi aldrig gået før, men det skulle vise sig at være et konon godt stykke at gå, det var en smal stig med hegn og sø på hver sin side og igen gik det super godt. Kiko er blevet rigtig dygtig, vi tror at hun har den her samhørighed fornemmelse af at være en del af os. Annie er selvføgelig meget rundhåndet med godbidder hvergang hun kalder og Kiko kommer, ha! ha! det var Bacchus altså ikke ret længe om at lure og på forunderligvis fik han hver gang Annie kaldte på Kiko movet sig ind foran.\nKiko nu unden linie\nSe bare jeg kommer hver gang\njo vi syntes hun er meget dygtig, men det kræver lidt is i maven når hun løber derud ad,\nmen ihh hvor hun nyder det.\nhva er du nu i snor igen\njo Kiko har linien på igen, men det har nu været fedt at give hende fri på udvalgte steder det gør vi helt sikkert en anden gang.\nTorsdag kneb det lidt med tiden for mig, ungerne var begyndt at klage over at jeg ikke passede mine husmoder pligter, køleskabet var gabende tømt og vasketøjet havde hobet sig op, så da Annie sms`ede om tur, måtte jeg svare at Bacchus måtte nøjes med en lille tur idag for jeg var nødt til at skulle ud og handle først. Jo jo det havde Annie da forståelse for, men hvad gør en rigtig hundeven så, jo hun ringer da til mig lige da jeg går rundt i Netto og spørger "du har vel ikke noget imod at jeg lige tager Bacchus en tur med i skoven" Nej det havde jeg bestemt ikke, tværtimod jeg blev super glad, for ingen tvivl om at det ville nå at blive mørkt inden jeg kunne komme hjem og lufte. Ja og så passede tiden bare så godt, da jeg kom hjem og begyndte at bære varer ind, ja så ankom min private hundelufter med to mega glade hunde.\nHer er Bacchus og Arne klar til deres lille morgen lufte tur, det er et helt fast ritual de har, for lige inden Arne kører på arbejde går de deres morgen tur og Bacchus sætter stor pris på den lille tur, han har helt styr på morgerne, han vimser rundt inden turen, men lige så snart de kommer tilbage og Arne køre ja så ved han at der ikke sker mere og så ligger han sig veltilfreds og følger slages gang mens vi piger gør os klar.\nNu med vest og ny lygte\nSelvom Amalie lige for tiden er lidt skidtmas og hun har været syg både tordag og fredag og stadigvæk skranter, spurgte hun alligevel fredag eftermiddag om hun dog ikke lige måtte komme med ud på lufte turen, for hun trængte sådan til lidt frisk luft. Ude ved bilen spørger jeg så, hvor vi skal tage hen og gennem snot og host fik hun ynkeligt sagt "kilden" Ja så var det da bare afsted.\nVi kunne jo ikke forstå at kilden ikke var frøsse helt til lige som den store sø, det var da mærkeligt, men nej nej da vi kom hjem til kloge Arne hviste han jo selvføgelig at kildens vand var 8 grader og derfor ikke kunne fryse til, ja så blev vi lidt klogere.\nJeg skulle igen have en lille tår, det smager meget af jern og det kan jeg godt lide.\nAmalie skulle også have en tår, men hun brød sig bestemt ikke om smagen\nPå vej hjem var mørket allerede faldet på og selvom det ikke ligefrem var nødvendigt inden i skoven skulle vi alligevel lige tænde den nye lygte, for det ser altså morsomt ud når Bacchus bliver hot om hjertet .\nJa og efter en god tur høre også tit en god lur\nOg det ved Bacchus og jeg hvordan "det skal gøres".\nTuren i dag gik igen ned til søen, dog var Kiko og Annie med, der var varsel snestorm her sidst på dagen, men da vi gik hjemmefra var vejret nogenlunden, men ude i det fjerne kunne man fornemme at stormen var på vej.\nMen det var lige fedt, for der skulle mere til end en snestorm for at stoppe os\ndet er et fantastisk sted at gå, nogle steder er stien dejlig huleagtigt\nog det her blev turens absolutte pletskud det var sådan set meget heldigt for sikke et hyr vi havde med at få dem og ikke mindst os op og ned fra den bænk, for bænken er en udsigts bænk, højt oppe på en skåning, og da jeg først var kommet op kunne jeg ikke rigtig se hvordan jeg skulle komme ned igen, ja så måtte jeg jo kure på rumpen, til stor morskab for Annie\nStormen træk op og ude på dæmningen gik vi i stiv kuling, sigtbarheden var efterhånden lig nul, men det er en fed fornemmelse, når bare man er rigtigt godt klædt på og det var vi.\nog hundene, ja de nød det ihvertfald i fulde drag.\nDet var lidt hårdt at gå hjemad for vi gik i stiv modvind og man kunne næsten ikke se noget mere, men Annie og Kiko holdt sig alligevel ikke tilbage da vi kom til trappen, næ nej de ville også lige prøve kampen med den kæmpe store snedrive, det var altså morsomt da vi kæmpede os igennem den, men forbi kom vi da igen.\nog hjemad det gik med endnu en oplevelserig dag fra en tur i sneen.\nBacchus og jeg skulle en tur i driverne igen i dag. Vi var nede ved søen og py-ha hvor var det hårdt at gå i den høje sne, men vi hyggede os.\nFørst skulle vi forbi gården, Fie og Mille var slet ikke ude, uh nej det er nok for koldt for dem, men grisene var der og de åd og åd, ja det var nok deres måde at kunne holde varmen på.\nSolen stod lavt på himlen så stemningen var i top.\nFårene og de to små tyrekavle havde det også godt\nog snedriverne var store og helt krystalaktige\nDet var utroligt svært at gå der og Bacchus måtte vente flere gange på mig, ja jeg ved ikke hvad han tænkte, men ingen tvilv om at det var et ømt syn at se mig vade afsted.\nmen det var dog ikke mig han rækker tunge af :-9\nTurens største forhindring var uden tvivl trappen op, jeg stod lidt og viste ikke rigtigt om jeg skulle op af den, eller om jeg skulle vende om og gå samme vej tilbage, men på den anden side, der kunne vel ikke ske andet end at jeg kunne falde på rumpen, så op måtte vi.\nja Bacchus mente ikke det kunne være så svært\nmen jeg gik lidt i stå halvvejs oppe, for det var da godt nok en kæmpe drive der lå helt oppe ved lågen, hvordan skulle vi dog komme forbi den???\nJeg ligger mig lige her mens du tænker over det\nja vi kunne lige nyde udsigten nu hvor vi var kommet der op\nman kunne se helt ud til dæmningen\nnå men vi skulle jo forbi den drive og Bacchus ligger ud, det var en sej kamp, men ud kom vi :-))\nJa så var der kun sandvejen (nu snevejen) hjem og Bacchus hoppede hele vejen hjem i driverne, det har helt sikkert givet god motion,,jeg fortrak at gå inden på marken hvor der var lidt mindre sne.\nmen sne er godt, rigtig Berner vejr.\nSnestomen havde ramt os i dag, sikke et vejr, vi skulle på tur med Kiko og Annie og sikken en tur med masser af sne og meget store driver, det var bare så fedt og der blev brændt masser af krudt af og de her billeder tror jeg næsten taler for sig selv.\nVi havde det bare så sjovt\nStore dejlige driver\nher fandt Kiko hurtigt ud af at gå i Bacchus´s fodspor\nkiko unden ben :-)\nSikke de kan og så med samme teknik\nDen afskylige snemand\nJa og man bliver så dejlig træt, når man har været en tur i sneen og Bacchus har sagt\nJa det kan abenbart ikke blive til andet end weekend opdatering lige for tiden, dagene er alt for korte og det bliver så hurtigt mørkt. Det har været en mega travlt uge og der har ikke været tid til de store pralene turer. Ja fredag var det så galt fat at vi måtte have assistance fra Annie for klokken blev 19 inden af jeg som den første kom hjem og så længe er Bacchus ikke vant til at være alene hjemme. Jeg havde aftalt med Annie, at hun lige luftede ham ved 14 tiden inden hun selv skulle på job. Da lufteturen var klaret ringede hun til mig og sagde "ja han er luftet og han har det godt, men det var helt tydeligt at han ikke gad at lufte med mig. Han havde haft den mine på, der sagde ja ja hvis du absolut syntes at vi skal gå en tur, så gør jeg det, men jeg gider sgu ikke. Bacchus mente helt sikkert at der manglede noget.\nHaven er nu klædt på i vinterstil og vores lille havedam fryser til, pumpen gør hvad den kan for at den ikke skal lukke helt til, men Arne har også lavet sin egen lille opfindelse, han har nemlig lagt en flaminko kasse med bunden op ad og så håber vi at der under den også vil være frostfrit.\nHer til morgen da vi vågnede kl 8, var det første Arne sagde "Skal vi ikke bare se at komme i tøjet og så i skoven med Bacchus, og det var lige hvad vi skulle og Bacchus var ihvertfald klar :-)))\nDet kan nok være at Bacchus nød turen, ihh hvor havde han travlt\nog skoven var så smuk.\nBacchus bruger ikke mere dufte markering, han er gået over til farve. hi hi hi\nNu står julen jo for døren og meget af weekenden er gået med at julehygge og Amalie elsker det, vi har både lavet advendtkranse , jule dekorationer og dørkranse.\nJeg ville så lige overraske Annie med en dørkrans, som jeg her til aften ville hænge på hendes dør, så sammen med Barchus listede jeg derover. Det var dog mig der blev mest overrasket da der allerede hang en :-( Ja så stod jeg bare der, her tror man at man er i god tid. Nå men enden på min lille julespøg blev, at nu har hun bare to. Hæ hæ.\n- håber alligevel, at de vil med på tur i morgen :-))\nEn ganske særlig weekend har det været for os, for Bernermor har været her. Pia skulle på kursus her på sjælland og der var arrangeret overnatning hos os, men det bedste af det hele var at hun havde Lady med. Jeg havde glædet mig lige så meget som til juleaften og det var da også sjovt at se Bacchus da Pia ringede på døren, ja først blev han jo glad for at der kom en gæst og for ud for at hilse på, men så var det nærmest som om tiden stod stille for Bacchus, for hvad var nu det, denne gæst havde en ganske særlig duft, kunne det virkelig passe, jo ganske bestemt, og så ville glæden ingen ende tage, han hylede og hoppede op, sikken en velkomst og der stod jeg og pippede, nej Bacchus ned med dig, men det hørte Bacchus da overhovet ikke, men Pia havde nu heller ikke spor imod at blive genkendt.\nStraks efter at Pia var ankommet var de to hunde allerede allerbedste venner og klar til en tur, Bacchus var ihvertfald lykkelig over at have fået besøg.\nTuren gik til Gyrsting sø, nu med nufaldet sne\nog selvom det var vådt og gråt og den ellers så flotte solnedgang ikke var i sigte nød vi turen i fulde drag\nAt se de to hunde sammen var bare det hele værd\n- Lady er en skøn skøn hund.\nHjemme igen kørte Pia på Kursus og Lady blev hos os, hun var blevet træt efter turen og lage sig for at tage en slapper.\nog Bacchus lå ganske tæt for hun var godt nok sød, syntes han\nsenere fik Amalie lokket Lady ind i stuen og herligt at se, at hun var en rigtig putte fis\nog Bacchus så til fra sofaen ganske tæt, jo han skulle rigtig følge med\nInden længe finder Lady sig da også til rette på Bacchus madres\nog Bacchus lagde sig ganske tæt, for åhhh hvor var hun dog sød.\nBacchus gik da også ud i haven, men han var nu ikke længe om at finde den plads som var helt tæt på Lady, nemlig lige ude på den anden side af vinduet, jo Bacchus skulle have helt styr på Lady.\nLidt trist var det dog at både Arne og Pia fik et maveonde sent fradag aften og blev rigtig skidtmas hvilket gjorde at de nærmest ikke fik lukket et øje hele natte og begge lignede de to lig næste morgen\nmen lidt op af formiddagen da vi havde fået sendt Pia afsted på kursus, var hundene med det samme klar, da der blev sagt tur :-)\nDet var med en vis stolthed at Amalie og jeg gik vores tur, nu med to Berner.\nVi ville en tur rundt på markerne\nMen vi var ikke kommet langt før vi tænkte på Annie og Kiko, de skulle da lige se Lady, jo vi måtte da tilbage og hente dem. Det var da også godt, for de blev super glade og Annie faldt i svime over smukke, søde lady\nDu Lady, det her er min bedste ven Kiko\nDet var Lady da helt med på og Kiko kiggede en ekstra gang, mærkeligt at der sådan pludselig var to Bacchus´er, men hun fandt dog hurtig ud af, at Lady havde en hel anden duft.\nTre skønne hunde :-))))\nVi gik en herlig tur over markerne og på et tidspunkt går der da også som sædvanlig ræs og ballade i Bacchus, jo han ville gerne have lidt gang i Lady, men Lady vidste tydeligt nok hvordan man sætter sådan en lommel på plads, hun satte i fuld fart efter Bacchus og et nap i øret, udløstede et hyl og Bacchus bølle blev med det samme blid som et lam hi hi. Kiko kunne sørme ikke forstå hvorfor Lady sådan lige pludselig jagtede Bacchus så hun ræsede efter og småhapsede Lady i rumpen, men det lagde Lady overhoved ikke mærke til.\nLady måtte også lige tanke op ved Bacchus´s drikke plads ved åen\nog Amalie kunne nemt styre to Berner\nLady er jo vandt til katte, så Mulle kunne roligt ligge i fred og ro og jeg tror slet ikke at hun nåede at opdage at Lady var på besøg. Tilgengæld opdagede hun hurtigt at Arne var sendt til tælling på sofaen hele lørdagen på grund af hans maveonde og så puttede hun sig mageligt i hans seng hæ hæ, havde Arne opdaget dette var det helt sikkert at hun var blevet sendt på porten\nSøndag morgen tog Pia og Lady hjem, men de var ikke mere end lige taget afsted før det bankede på døren, det var såment da bare Annie og Kiko, Annie sagde med det samme hvor er Lady, ih hvor blev hun skuffet, da hun hørte at de var taget hjem, ja hun måtte nu nøjes med Bacchus og mig. Nå men nu hvor de var kommet ville Bacchus og jeg gerne med på en tur og derfor kørte vi alle i fredsskoven og gik en skøn tur.\nSko med ben - kødben hi hi hi\nIgår gik Bacchus, Amalie og jeg en skøn tur. Det var igen en tur ude ved Gystinge sø, det er lige nu det store hit og jeg er absolut vild med stedet. Amalie havde ikke været med derude, måske var det også derfor at hun fik sagt ja til at tage med. Men min lille pige er ved at være stor og teeneger nøkkerne er på vej, ihvertfald kan man nemt få sagt noget forkert og det gjorde jeg åbenbart også da vi kørte derud. Ja så gik hun der med hønserøv og jeg prøvede sådan lidt forsigtigt, at finde ud af hvad der egenligt var galt, men jeg blev ikke meget klogere, end at hun ikke gad med og der var også alt for smattet at gå der. Ja så må jeg jo lige tilføje, at jeg da bestemt ikke har sagt at hun skulle med, hun havde af egen fri vilje sagt ja til turen. Nå men så går vi der i tavshed, men det er Bacchus fuldstændig ligeglad med, han går såment også bare og passer sit.\nJeg ved jo allerede til at starte med at turen ihvertfald ikke bliver lige så lang som når Annie og jeg går tur, for så får jeg jo aldrig Amalie med igen, så da den første sidevej kommer går vi ned mod søen og vi kom så ned til det sted hvor Annie og jeg sad sidst og nød udsigten og jeg må sige den var ikke blevet ringere siden sidst. Amalie der stadigvæk gik og muggede, gik helt ned til vandet og der stod hun og kastede sten i vandet i lang tid. Alt imens Bacchus snusede rundt og jeg klikkede løst med kamaraet.\nTilsidst er nok nok og jeg kalder på Amalie, for jeg syntes det var på tide at komme videre og Amalie kommer glad og fredigt hen til mig, småkvidrende og med hænderne fulde af sten, nogle rigtig flotte nogle som hun havde fundet i vandkanten, den solnedgang havde da godt nok haft stor indvirkning på hendes humør\nTuren sluttede ved dæmningen, hvor jeg lige måtte have et billede mere :-)\nPå vej hen til bilen så vi dette sjove træ der skilte sig lidt ud fra de andre træer på grund af sine mange arme.\nDet var rigtigt flot\nIdag skrev jeg en lille sms til Annie, sprugte om hun ville med ud på en lille kedelig tur, ja jeg havde en lille tur i tankerne, vejret var gråt i gråt og det støvregnede lidt. Vi blev dog hurtig enige om bare at køre ud til skoven, det var nu også længe siden at vi havde været der sidst. Vi gik så rundt ved shelteren og tilbage ved bilen kommer det sådan lidt misfornøjet fra Annie "ja det var da en ok tur" og selvom jeg bestemt tror at Annie forsøgte at overbevise mig om det, kender jeg hende efterhånden ret godt, så jeg siger "vi kan da også godt gå en rundtur på den anden side af vejen". Det kan nok være, at Annie ikke var ret længe om at få hevet Kiko over vejen og Bacchus og jeg, ja vi fulgte trofast med :-))))\nDen lille tur endte med at blive en dejlig lang tur, men det gjorde skam ikke spor.\nHundehår her og der og alle vejne, Bacchus er absolut kommet i en fælle periode, det har medført at han har nu har været ude på havebordet et par gange, lørdag formiddag da Arne begyndte at snakke om, at han ville lufte støvsugeren, besluttede jeg, at gå ud og få børstet Bacchus godt og grundigt, pudsigt var det så, at Annie og Kiko lige kom hjem fra en luftetur, det var meget belejligt, for Annie blev straks hyret som børste assistent. ;-)\nSøndag fik han igen en børste tur og bagefter var det store badedag, og selvom at han ligger uden for og gasser den, ved han alligevel med det samme når badet er ved at blive gjort klar. Det er da mærkeligt, jeg tror at han kan lugte shampoen, når jeg blander den, for ellers ved jeg ikke hvordan han lige kan se, at det er et bad jeg er ved at gøre klar til, men uha det passer ham ikke og der skal kaldes et par gange med kommando tone, før han slukøret kommer ind. Han ved godt at slaget er tabt, så han går selv ind i brusekabinen, det syntes jeg er meget dygtigt, så det får han med det samme lidt guffer for. Alt imens vi er igang står han bare så pænt, jeg syntes han er så nem, hvis jeg siger gå lidt frem, ja så gå han lidt frem og siger jeg løft hovedet, ja så løfter han hovedet og mens han står der med sæbe og skum, holder vi lige halvleg og gufferne blev delt rundhåndet ud. Når han så er skyllet godt og der bliver lukket for vandet, står han med det samme og tripper og vil ud, men jeg spærre åbningen med håndklædet og siger ryst dig, ja så bliver der rystet, og ih hvor han ryster sig og jeg roser til den store guldmeldajle.\nJa Bacchus kender efterhånden bade ritualerne ganske godt og helt sikker er det da også, at når det hele er overstået, så vanker der som sædvanligt et griseøre.\nIdag mens vi ventede på Kiko og Annie røg Bacchus så på havebordet og blev børstet igen, og det var tydeligt at se, at han nu ikke fældede så meget, så nu håber jeg, at vi er over det værste.\nDa Kiko og Annie kom kørte vi til Gystinge sø og vi gik en dejlig lang og skøn tur, med dejligt mildt vejr. Hundene havde så travlt, så travlt, ih hvor skulle de dufte. På et tidspunkt da Annie og jeg sætter os for at glo lidt ud over den smukke sø, ligger Kiko sig fredfyldt ned lige imellem Annie og jeg, Bacchus derimod bliver hurtigt meget utålmodigt, han tripper rundt og ter sig, med hylleri og anden utålmodig memik, tilsidst stiller han sig også op og gør, nej der var bestemt ingen grund til at vi skulle sidde der.\nMens vi går på turen og snakker, siger Annie lige pludselig, nå fik Bacchus så kalun igår, og min sorte samvittighed kom over mig med det samme, for jeg havde jo gået og pralet med at Bacchus fra nu af skulle have kalun i weekenden og så havde jeg da fuldstændig svedt det ud.\nNå men tilbage ved dæmningen stod vi så og så på solnedgangen, der skifter farve lige fra mørkblå til flot orangerød. Smukt smukt syn.\nHjemme igen skulle jeg lige have rodet bod på samvittigheden, og selvom at det var lidt sent tog jeg Kalun ud af fryseren og lagde ud på et stort fad og så håbede jeg at det kunne blive klart til Arne kom hjem. Bacchus var efterhånden blevet godt sulten og han gik og små pev, ja jeg viste jo godt hvad der var i vejen, men Amalie sagde lige pludselig, hvad går han dog der og piver for. Jeg måtte jo så krybe til korset og sige, ja han er nok lidt sulten. Stakkels hund.\nHeldigvis kom Arne endelig hjem og Bacchus blev da også jublene glad og det allerbedste af det hele var så at kalunen også var blevet klar, så derfor har Bacchus fået søndag frokost på en mandag, nå men pyt, Bacchus syntes ihverfald godt om sagerne alligevel..\nFlot serveret på fad :-))))\nI dag er det Kiko`s fødselsdag\nKiko ønskes et stort tillykke med de\nog vi håber på rigtig mange ture fremover, dem har der efterhånden heldigvis været mange af.\nSå giver hun nok en lille kiks, en lille kiks, -og gid at det må gå dig godt, gå dig godt\niiiiii mange mange år.\nHer fører Mulle sig frem, hun har helt sin egen menning om tingene, hun har dog ikke meget venlighed over for Bacchus og det er selvom han på alle mulige måder forsøger at vise hende godhed. Han vækker os om natten, hvis hun enten vil ind eller ud.\nEn lille service Bacchus sætter en stor ære i.\nNej Bacchus lader sig ikke gå på af hende humørsyge, tvædigmod prøver han altid at nusse hende. Hvis det en enkelt gang lykkes ham at komme tæt på hende, kvittere hun dog altid med et hvæs eller et riv.\n- og nu som her: Bacchus spotter Mulle og jeg tror nu at han tænkte, ih hvor hyggeligt, ligger du lige der? for han går lige så stille hen og ligger sig ganske tæt, sådan helt tilfældigt, men han var dog klog nok til at ligge med ryggen til hende.\nMulle var ikke hel tilfreds med sitationen og hun var ikke længe om at fordufte, for hun gad da ihvertfald ikke ligge i ske med ham.\nTilgegæld overgiver hun sig helt til mig :-)\nAmalie og jeg er de eneste hun gider at ligge hos, hun ved jo nok hvor der er godt.\nmen hun finder sig ikke i noget, som nu da jeg tog dette billede, irriterede det hende så meget, at hun pludselig angreb kamararet og ræsede væk, ja så sluttede den hygge stund.\njo hende Mulle har vi meget glæde af, ihverfald når det passer hende.\nTilgengæld passer det Bacchus at have en hygge stund med mig\nuh ha da, der er ingen smalle steder, jo mere vi hygger, jo bedre.\nMen det er nu ikke kun slapperi her, igår var vi nemlig en skøn skøn tur med Kiko og Annie, vi gik over forbi gården og ville ud af søvejen og der kom Fie og Mille, og se hvor fint Mille kunne sidde, da godbidderne kom frem. Hi hi\nJeg vil så gerne have et super godt billede af alle fire hunde, men igen måtte jeg opgive, Fie er helt utrolig hun løber marken rundt som en raket, jeg kan ikke lade være med at tænke på tegnefilms figuren der siger mik mik og så er den væk. Ja hvad er det nu den hedder?\n"ja duft du bare til mig dit lille bange skrog". Selvom Mille er blevet meget mere modig, virke hun stadigvæk nervøs, men det har hun bestemt ingen grund til, Bacchus og Kiko er ihverfald meget glade for de to små venner.\nAnnie strøger om sig med gotter, denne gang var det en lille prøve pose som hun havde fået nede i gårdbutikken, jo tak men de var hvis lidt for sunde til Bacchus, han gad da ihvertfald ikke at søge efter de sølle bidder\nLængere nede af søvejen kom vi til tre meget smukke heste\nog to nuttede tyrekalve\nIstedet for at gå tilbage af søvejen gik vi tværs over markerne hjem. Jeg ville godt have lidt ræs i Bacchus så Annie løber derud af for lige at peppe ham lidt op. Men han ligger sig ned med en mine der siger "hvad skal det nu til for"\nMen med lidt overtalelse kommer der da gang i ham igen og han tager et par ræserturer rundt.\nnår nu vi så gerne ville have det\njo en tur over markerne er nu stadigvæk et hit :-))\nIgår var Annie og jeg en tur rundt på markerne og da turen sluttede sagde Annie "ja ja det var da en tur", vi morede os meget over den kommentar, for det er nu ikke længe siden at en tur over markerne var et hit.\nIdag havde jeg så besluttet at turen skulle gå til kilden, for ingen tvivl om at det stod øverst på Annies ønskeliste. Glæden var nu også stor da vi kørte afsted, Kiko underholdte med mange sjove lyde, hun kunne næsten ikke vente.\nBegejstringen ville nu heller ingen ende tage for turen var bare super flot og hundene havde bare så travlt. ih hvor de dog hyggede sig. Snakken gik og snart var vi tilbage ved bilen, ingen tvivl om at turen havde været god og smuk, men Annie var nu ikke hel tilfreds, hun mente nu at den havde været lidt for kort. ja så måtte vi lige ned af endnu en skovvej og retur igen før Annie og Kiko var tilfredse og det samme var vi :-)))\nHe he Annie og Kiko havde sat snuden op efter en tur ud til kilden, men jeg havde andre hemmelige planer, for igår da Arne guidede rundt viste han mig et andet sted. En rundtur ved Gyrstinge sø.\nBegge hunde hyggede sig, de nød det nye sted.\nSolen stod lav på himlen\nEn soppetur blev det også til, Kiko skal dog ikke have våde poter\nBacchus napper lige et siv :-)\nAnnie og jeg havde stor fornøjelse at se hvor kåde og glade hundene var\nde havde så travlt med at dufte\nTuren sluttede ved dæmningen\nog stå der og se søen var helt specielt og vi var enige om at her skulle vi meget snart ud igen.\nfor sikke et sted og sikke en tur.\nHjemme havde Amalie besøg af Sofie fra sin klasse og hun og Bacchus hyggede sig mens Amalie lavede pizza\nNogle hunde fører sig frem i udstillingsringen i Herning mens andre lever sofalivet, Bacchus er blevet en rigtig hygge fis. Dog har den stået på skønne ture, nogle dage har det været med en del regn og den anden dag da Bacchus og jeg gik en lille tur rundt om kirken var det med masser af blæst, åh jo det var skønt.\nBrune svampe i massevis\nNår man ikke her for tiden bliver udstillet, ja så bliver der jo straks slækket på kravene, ørene og poter gror til og børsten bliver kun fundet frem til det mest nødvendige. Men lige pludselig syntes jeg da godt nok at der var hundehår over det hele også selvom jeg lige netop havde støvsuget, så den anden dag lige efter en tur, mente jeg at en grundig børste tur på havebordet var nødvendig. Hold da op med hår, jeg børstede og børstede og store uld totter fløj om ørerne på os. Nu er det da helt sikkert, at alle byens fugle kan samle lækkert Berner uld til deres reder.\nHer til morgen var himlen blå og jeg fik med det samme lyst til at lokke min elskede mand en tur med ud til kilden, så jeg næste gang når Annie og jeg skal på tur har lidt mere styr på tingene :-) og lokal kendt det er min mand og det blev til en større rundtur og en masse fortælling bl. a kørte vi forbi denne stendysse.\nVi kørte da også forbi Dronning Margrethes konfirmations gave, som er en gård der hedder Nordgården, ja sådan noget ved Arne bare. Det er skønt at have sin egen profesionelle guide. Selvom der selvføgelig var lidt brok fra min side, for hvordan skulle jeg nu finde til kilden med Annie, når han nu ikke havde kørt den direkte vej. "Rolig nu" sagde han den kører jeg bare når vi skal hjem.\nNå tilsidst kom vi da til skoven hvor kilden er, og jo alting så nu ud som jeg huskede det, først kommer vi til børnehaven og lidt længere fremme går man så ind i skoven. Det var en meget smuk morgen og der var rimfrost på jorden endnu, så alle efterårs bladene var temmelig glatte at gå i.\nBacchus var ihvertfald i hopla\nog vi så et smukt lille vandløb\nInden længe var vi ved kilden som også havde en minde sten\njeg fik smagt på kilden\nsom udover at springe op midt i det lille vandhul også løber ud af et hul på stenvæggen lige til venstre for hvor Arne står (det er et naturligt vandtryk der giver højden på springvandet)\nUdsigten var storslået.\nNoget af turen måtte Bacchus være i snor for vi mødte en del andre mennesker og hunde, ingen tvivl om, at det er et meget besøgt udflugtsmål, løbe linien havde helt sikkert været at foretrække, så havde han nemmere kunne snuse rundt.\nSuper skønt sted, som Annie og Kiko kan glæde sig til at se, for det er helt sikkert at vi skal derud igen.\nStore planer var lagt, Bacchus, Kiko, Annie, Amalie og jeg skulle ud i en skov hvor der er et helt special sted med en kilde med drikkevand, jeg husker stedet fra tiden hvor Ann-Sofie gik i skovbørnehave. Skoven hedder St.bøgeskov og ligger ca 7 km herfra. Desværre er det 10 år siden jeg har været der sidst og stedsansen har aldrig været den bedste og så var der lige pludselig ikke noget jeg kunne kende, måske blev jeg også lidt stresset af at der sad et meget utålmodigt hylehoved på bagerste række -og det var ikke Bacchus ;-) Nå men mens vi ræser ud af den forkerte vej kommer vi så til en anden skov og vi beslutter at stoppe der, det var ihvertfald et nyt sted og hundene var da også ellevilde, de var fuldstændig ligeglade med, at det ikke lige var der vi skulle have været. Det blev nu også en dejlig tur og efterårs farverne var da også meget smukke og fordi der var skov på begge sider af vejen gik vi først en rundtur i skoven på den ene side og bagefter gik vi en rundtur på den anden side.\nBacchus ligner lige pludselig et helt juletræ, et af dem der er pyntet på allerflotteste vis.\nHjemme igen går vi lige et smut med Annie ind og Bacchus fiser ind af døren, hilser på alle kattene\ntømmer lige Kiko`s vand og madskål.\nja man føler sig vel hjemme.\nBacchus bliver hel sagelig når lille mis kommer til ham, ingen tvilv om at hun er den sødste mis han kender, hun kæler ham og han dutter kærligt.\nUdenfor har et par misser fundet et dejligt lunt sted.\nJa og kilden den finder vi en anden gang, Arne har nemlig lige fortalt mig, at jeg selvfølgelig lige fik drejret til venstre i stedet for til højre lige inden vi var der.\nIngen store nyheder, men lidt fortælling fra våde regnvejrs turer kan i få, dem har der nemlig været mange af , jeg syntes nærmest kun det har stået på våde kolde regnvejrsture hver gang Bacchus og jeg skulle afsted, hverken Bacchus eller jeg gider alt det regn. Den anden dag da vi skulle afsted gik jeg der og trak den lidt, Bacchus gik hvileløst rundt og ventede. Til sidst stoppede regnen da heldigvis så vi kunne komme afsted, Bacchus løb ud til bilen, ja ingen tvivl om, at han mente at vi skulle i skoven. Ude i skoven vadede vi nærmest rundt i pladder og skoven satte da også sine tydelig spor i pelsen på Bacchus\nSenere på dagen da Arne og jeg ligger totalt udmattet på hver sin sofa efter en lang arbejdsdag, er det pludselig som om Bacchus ikke rigtig kan finde ro, han kommer ind flere gange, tilsidst siger Arne, det er som om han prøver at fortælle os noget, jeg læner mig ud over sofaen, sådan lige for at se hvad han laver og ser at han ligger i gangen og hiver sig selv i pelsen. Åh nej det er vel ikke de dumme burre igen. Bacchus ser med det samme at jeg kigger ud til ham, så han kommer ind. Arne begynder så at mærke efter og finder da også hurtigt en masse burre dimser på hans fane på det ene forben. Ja der var ikke andet at gøre end at lette mit tunge legme og få børstet ham lidt igennem og det var lige hvad der skulle til for at få ham til at falde til ro. :-))\nJeg har været en tur nede i butikken med BARF "Rigtig hundemad", det er en hyggelig gårdbutik som Annie har fundet, jeg har kun roser til den betjening og den gode hundesnak jeg fik da jeg var der. Manden i butikken fortalte en masse fordele ved at fodre med "råfood" og det lød da også rigtig godt alt sammen, men jeg mente at det måtte være noget dyre at fodre med, men dertil sagde han, at hvis jeg fodrede med det dyre hundemad (og det gør vi) så var prisen den samme. Det blev jeg noget overrasket over, kunne det virkeligt passe?\nJeg kørte hjem med en brocure og et par poser Kalun til Bacchus og Kiko, og med tanker der fløj rundt oppe i hovedt på mig om en evt. ny fryser, for det måtte da kræve noget mere lagre plads.\nDa jeg kom hjem gik den hel store regnemaskine igang, nu skulle jeg da lige have styr på det, men regnstykket så nu ikke helt så godt ud, som jeg lige havde fået fortalt oppe i butikken, Kilo prisen er næsten den samme, men mængden er der stor forskel på. Bacchus spiser 12 kg på 30 dage af pillerne, men 12 kg råfood vil kun række til 12 dage, så det ville jo blive dobbelt så dyrt, nå fred være med det, jeg syntes nu stadigvæk at det er en god butik og nogle gode sager de sælger, men jeg vil nu forsætte med pillerne og så bare købe en pose eller to af det, alt efter hvor meget vi nu har plads til i vores fryser og så bare forkæle ham med det ind i mellem.\nSe butikken her : www.rigtig-hunde-og-kattemad.dk\nSøndags forkælelse, venter pænt på et værsgo\nUha det var sager\nspiser til sidste bid og skålen bliver slikket helt ren bagefter\nSenere på dagen kørte vi til Ringsted efter Ann-Sofie, vi blev enige om at tage Bacchus med og så lige gå en tur oppe i gaderne, vi er ikke så gode til at få taget ham med til byen. Han er nu heller ikke hel nem at gå med, ikke at han tager notis af biler, mennesker og larm, nej det er nu mere på grund af alle de skønne dufte der er, han trækker vildt hen til hver eneste lygtepæl og så hænger han der i bremsen, men rundt kom vi da og hvad mere kan man da også forlange, når der nu dufter så skønt i alle steder.\nNår Bacchus bliver rigtig glad er det med glædes hyl og meget mere og så skal han have noget i munden, tit er det en sko, også Ann-Sofie s lånte balsko hi hi, men det gør ikke spor, ikke en enste sko får en skramme, det værste er dog hvis en af os skal ud af døren og er lidt sent på den, opdagere man selvføglig at han er løbet med en af skoene og man må så fare rundt og lede efter den og der kan til tider lyde med mange forbudte gloser for hvor f... har Bacchus nu lagt min sko\nMen i går kom han hen med hans fine fodre bold som han fik til sin fødselsdag ja ja jeg måtte så lige kvitterer og fyldte gladeligt lidt godbidder i den.\nMen ak og ve med tiden er den åbenbart blevet godt snasket og fedtet inden i, så der kom ikke rigtig nogen godbider ud længere, ja så gad Bacchus altså ikke bruge mere tid på den, jeg syntes det var lidt ærgerligt, så jeg måtte ud i haven for at finde hans gamle bold, den var nemlig lidt bedre for hullet er større, ja Bacchus gider altså kun at bruge tid på den slags hvis godbidderne ryger ud i en lind strøm og hvis det er tilfældet bliver Bacchus tilgengæld en super Laudrup :-)\nKampen blev skudt igang Bacchus ligger flot ud\nhan dribler det er rent bold kunst\nHan går direkte i angreb det gav pote\nyes ! han kommer igen det er flot taktik\nTorsdag morgen vågnede vi med super flot blå himmel. Ved middags tid får jeg pludselig gå nøkker, jeg har godt nok ingen aftale med Annie og jeg vidste at hun snart skulle på job, men jeg kunne ikke dy mig for at sende en lille sms med orderne: Vi vil da gerne med på tur hvis det skulle være, at vi kan nå det inden du skal på job. Der gik ikke lang tid før der var reaktion fra den anden ende og ikke lang tid efter står Kiko og Annie klar. Annie siger med det samme vi skal ned til søen og ud til dæmningen igen, vi går lidt hurtigt så skal vi nok nå det. nå ja hvis hun mente vi kunne nå det så var det da bare med at komme afsted.\nTuren var total smuk og med en fantaske himmel.\nog hundene nyder det bare så meget\nUde på bænken sidder vi så igen der og nyder nuet og selv Kiko har fået stjerner i øjenene hvis man kigger godt efter på billede der ses det tydeligt :-)))\nI mange mange år har Københavnerne hentet deres drikke vand fra Haraldsted sø, men det gør de dog ikke mere, men der er stadigvæk brønd kanalen og det var fristene at gå ud på den, men beton røret var meget glat det skyldes de grønne alger og så turde vi altså ikke, for ingen af os havde lyst til en badetur i søen\nTilbage ved gården kommer Fie og Mille os i møde\nGensyns glæden var stor og de ræser dejligt rundt\nAnnie får så besked på at dele gotter ud så jeg kan få et godt billed af alle fire hunde, men det var nemmere sagt end gjort for de vimsede rundt og var så glade\nTilbage til den virkelig verden, ser vi lige på uret og det kan nok være at Annie får travlt for tiden er fløjet af sted og jobbet kaldte.\nHjemme er Arne i haven for at slå græs\nBacchus kan ikke tåle at se Arne i haven, uden af blive en bølle for de har leget mange vilde lege der\nog Bacchus er klar igen hvis det skulle være\nskuffelsen lyser ud af ham da Arne bare går forbi\nMaleriet i vores baghave er nu også smukt\nmen når der nu ikke er tid til leg kan Bacchus da også luske med mig op til vandhulet\nI vores lille dam er det tydeligt at se at efteråret er på vej\nkunsten bliver nu at holde liv i alle fiskene vinteren over, også de små som vi nu tror at der er otte af.\nEfterårs turerne gør altid Bacchus pels fuld af dimser fra skov og marker, burrer her og burrer der, Bacchus bliver nogen gange rigtig træt af dem for de sætter sig da også alle mulige og umulige steder, som nu den anden aften da vi sidder og spiser, Bacchus ligger pludselig og hiver sig selv i pelsen, noget irreterer ham tydeligt, lige da jeg skal til at rejse mig, løber han hen på sin madres og nu er det noget i hans mund der irreterer ham, han smasker og slikker sig, jeg skynder mig at finde et stykke tørret kalun frem som han kan gnaske i, for jeg er hel sikker på at det er en af de dumme burrer der sidder i tænderne, Bacchus gnasker da også løst, men lige da han er færdig springer han op løber ind på kontoret, danser lidt rundt om sig selv, sætter sig og danser lidt rundt igen, ja et eller andet er der altså galt, jeg begynder så at lede efter burrer for det må altså være dem der sidder et eller andet sted, jeg starter med at undersøge ham oppe fra hovedet og hele vejen ned til halespidsen og sørme om det ikke er på halespidsen den er gal, for der sidder en hel plamage filtret ind i den lille hvide tot, nu er halen altså et meget ømtåligt sted for Bacchus. Arne kommer med hans børste og ved fælles hjæp får vi hurtig børstet dem væk og så var der fred i det lille hjem igen.\nEn anden dag ligger han i haven, Arne kommer forbi og ser at han slikker sig på sin pote, Arne siger i farten "slut så" Bacchus stopper med det samme, men fra køkkenet kan jeg se, at han forsætter da Arne er gået, så jeg må ud og se (vi har nemlig allergi over for sår og sager, da vi ved hvor hurtig det kan udvikle sig :-)) Jeg kigger på hans pote, den ser fin ud, men da jeg får vendt den om ser jeg at der sidder en burre dims oppe i trædepuden, ja så var den sag jo opklaret.\nTiden går og ingen opdateringer, det er da også for dårligt, ja så tør jeg jo næsten ikke skrive, at vi endda holder efterårsferie og at vi bare er her hjemme og fiser den af, måske er det netop derfor, jeg ikke rigtigt har kunnet tage mig sammen. Men det er bestemt ikke fordi at der ikke sker noget i Bacchus liv, nej han nyder rigtigt at vi er hjemme og der har bestemt ikke været sparet på gode ture, nogle dage er det såment blivet til to skovture på samme dag, både morgen og eftermiddag, nå ja morgenture er vel efterhånden så meget sagt, for han er nu begyndt rigtig at gasse den, selvfølgelig skal han da have sin morgenmad ved 6-7 tiden som han plejer, men det passer nu helt i overens med Arnes og mit morgen tisseri, men Bacchus skal skam ikke ud at tisse nej han ligger sig mageligt tilrette igen og bobler videre til vi står op ved 8-9 tiden. åh det er skønt.\nAf gode ture har der bl.a været den hvor Ann-Sofie , veninden Debbie og Amalie var med Bacchus og jeg. Det var Ann-Sofie der fik lov til at bestemme hvor turen skulle gå hen, og hun sagde Monet Skoven, for den tur havde hun jo efterhånden hørt en del om :-)\nDa vi kommer til søen ser vi straks Svanemor med de fire unger, de to af ungerne er nu blevet hvide, mens de to andre stadigvæk er grå.\nSelvom Monet turen stadigvæk er meget flot, er Amalie og jeg dog eninge om at turen ikke er lige så smuk, nu hvor alle åkanderne er væk, så Ann-Sofie har altså en Monet tur tilgode når alle de tusiender åkander igen står i fuld flor.\nPigerne skulle da også lige afprøve Annies og min siddestubbe, men der var ikke meget fordybelse over det, det har de alt for meget fjanteri oppe i hovderne til, nej det er nok først noget der kommer med årende.\nmen det var nu skønt, at de to store piger tog sig tid til at komme med på tur.\nSå har der nu også været den hvor jeg plagede Annie om igen at gå ud til dæmningen, for jeg ville altså gerne derud igen, for jeg havde jo ikke mit kamara med sidste gang, heldigvis kræver det ikke meget overtagelse, så ned til søen det gik og vi havde ikke gået ret langt før vi mødte fårerne, de bliver nemlig med jævne mellemrum lukket ned på søarealet for at holde beplantningen lidt nede og det gør de bestemt også, tilgengæld indebære det også at vi nærmste vader i fåre lort, men pyt pyt vi har gode støvler og er ikke så sarte.\nJeg forstiller mig straks at jeg skal have nogle gode billeder af fårerne, Bacchus og Kiko, men fårerne rendte frygtsom op af skråningen og nedstirrede os mens vi passerede og vores hunde gad nærmste ikke løfte øjenbrynene, bare fordi de skulle forbi dem. Nej det var ikke nemt at få dem på samme billede.\nDe to hunde havde skam vigtigere ting at gøre end at stå og glo på får\nfor søen kaldte og her kan vi se hjem, vi bor nemlig lige ved det røde kirke tårn\nsmukt var det, men der var ikke det samme spil i himlen som den anden dag, for solen var slet ikke fremme, men det gør ikke noget, jeg elsker den tur alligevel.\nHundene nød da også at sidde oppe på bordet og knejsede til ære for fotografen :-))\ningen tvilv om at fotografen syntes de er rigtige søde.\nså søde at de fortjerner en guffer\nPå den anden side af dæmningen skulle der lige tankes op inden turen gik retur igen\nPå tilbage vejen møder vi fårerne igen og her får jeg mit billed af Bacchus og fårerne he he\nPå gården hvor Fie og Mille bor havde de fået to små tyrekalve som vi lige måtte hilse på\nFie og Mille så vi ikke, men de havde nok travlt med at passe de 7 små hvalpe som Fie har fået. :-)\nTuren i dag var nu også god, der lod Annie og jeg bilen stå og gik ud til skoven og efter en længere tur begynder det at regne kraftigt, uha da det kan nok være at alle fik fart på, lige pludselig ville vi bare gerne hjem og hvem kommer så for at hente os i bilen, jo det gør min betænksomme mand da. Det var lige hvad vi havde brug for.\nSofahunden nød da også rigtigt sofaen da vi var kommet hjem\ndet er efterhånden yngligs plads nr. 1\nAnnie og jeg været på tur med hundende, en hel fantastisk tur rundt om søen. Vi gik så langt at vi kunne se hjem ud over vandet, det var hundrede år siden at jeg havde været så langt og jeg havde fuldstændig glemt hvor smukt der var på den side af søen, vi kom ud til dæmningen og derude var der bord og bænk, ja så sad vi der og bare sad, det var helt utroligt smukt, vandet var blik stille, himlen blå med store lamme skyer, solens lys tittede frem hist og her og det gav et fantastisk spil. Hundene nød det også, de futtede bare rundt og hyggede sig. Havde det ikke været for at jeg skulle hjem og lave mad og mørket ville falde på, havde vi sikkert siddet der endnu.\nNæsten hjemme, da vi kommer til vejen skal Bacchus lige have sin rem på, men hvad er nu det, jeg har jo ingen rem, typisk mig, jeg må da have tabt den, Annie siger straks, så må vi tilbage, men den går ikke, jeg ved at jeg har huset fuld af sultne mennesker, så jeg må vente med at finde den til i morgen. I stedet for remmen binder vi den anden ende af Kiko 5 m grønne linie fast i Bacchus, heldigvis er der efter sådan en god lang tur ikke behov for meget linie til Bacchus, han går nemlig pænt på plads ved mig helt af sig selv det sidste stykke vej hjem.\nDa Arne kommer hjem, fortæller jeg jo straks om vores tur og om linen der er blevet væk og min elskede mand siger da med det samme, den klare jeg, jeg køre lige derud og inden længe kommer han tilbage og jo han har skam da linen med hjem, jeg spørger så, hvor han fandt den, hvortil han svare, ja du sagde jo at i havde siddet ude på bænken så var jeg da klar over at det var det første sted jeg skulle kikke. Nå ja så havde jeg da vist lagt den og ikke tabt den tsk tsk, men det er jo en af de ting der bare er så skønt efter mange års ægteskab, for så kender han mig nemlig efterhånden ret godt :-)\nHer til aften har Bacchus og jeg rigtig råhygge i sofaen, han har været en rigtig hyggefis og det er skønt, men nu sover han som en sten og det samme gør jeg om lidt - godnat :-))\nSom planlagt har Bacchus været i pleje hos Annie og Kiko hele weekenden, mens vi har været på tur til Sverige.\nAnnie hentede Bacchus inden jeg kom fra job i fredags, det var nemlig bedre end at han blev afleveret syntes vi begge. Opholdet har han vist nydt i fulde drag, det tror da pokker for der bliver ikke sparet på noget, masser af godbidder, ren råhygge og gode gå turer, ikke engang sit eget hundeæde skulle han have med til weekenden, nej for Annie havde jo været i sin special forretning og købt rigtigt hundemad, Kallun i rigelige mængder, så til alle måltider blev der serveret ægte hundemad piftet op med science plan og dertil helt frisk vand :-))) 1 klasse når det er allerbedst !!\nAnnie fortalte, at han bare havde været så nem og selvom hun har en hel anden døgnrytme end os, ja så indordnede Bacchus sig da bare efter det f.eks sov han lige så længe som Kiko om morgen og da Kiko skulle på sen natte tur skulle han da også med, ja herhjemme ligger han da fuldstændigt underdrejet på den tid af natten.\nDa vi kom hjem søndag aften kl 20, var Annie taget på job, men vi havde en nøgle og gik over efter ham, åh gensynsglæden var stor hos ham, men bestemt også hos Kiko, så da vi gik tilbage tog vi lige Kiko et lille smut med hjem . Uha det passede hende godt, hun førte rigtig an på den lille tur for hun var ikke i tvivl om, at vi nu skulle hjem til Bacchus.\nEfterhånden virker det som om de to hunde er fuldstændig dus med at være her eller der og det er jo super dejligt at vide når man nu er på tur uden hund , ja så ved man, at de bare kender det hele.\nEfter jobbet i dag, skulle Bacchus og jeg på tur, Amalie havde haft fri fra kl 12 og hun sad og klimtede på camputeren da jeg kom hjem, jeg spugte om hun ville med, men hun gad ikke, hun var blevet temmelig sløv af at sidde der og hun sagde at hun var træt efter weekenden. Ja det var jo bare ærgeligt, så måtte vi jo gå alene, meeen Bacchus havde nu sine helt egen trick, et par snude dut og et par bedende øjene, ja så var hun solgt.\nAfsted vi kom og vi var ikke kommet længere end til åen før der gik leg og ballade i den, hun fik rigtig pebbet ham op til at hive i snoren, det er han da ellers vokset fra for længde siden.\nSkønt at se, at det forgik kun så længe at Amalie ville, for lige så snart at hun sagde slut, ja så stoppede han promte.\nOver på markerne, spurgte Amalie om vi ikke skulle lave verdens længste indkald, Verdens længeste sagde jeg???\nnå nej så vores længste sagde Amalie\nåh jo det mente jeg nok vi kunne lave.\nAfsted hun løb og Bacchus og jeg ventede pænt til hun var en lille prik.\nDet kan nok være at der blev fyrret godt op under kanonen da Bacchus ræsede afsted\nog sjovt var det så at ræse frem og tilbage mellem os for der faldt en godbid af hvergang han nåede frem.\nfrem og tilbage det gik\nmen der gik ikke lang tid før tungen hang langt ud af munden\nSå retur ved åen måtte vi lige gøre hold for der skulle tankes lidt op.\nJa og Amalie glemte vist helt at hun var træt :-)))\nSammen med Kiko og Annie har dagen har budt på tur over mark, ud til skov og hjem af vejen igen og i går var vi et smut i monet skoven. Vi elsker vores turer!!!!.\nÅhh hvor skønt Arne kan nu også give god pande massage\nog de smelter nærmst sammen :-D\nTilsidst blev det dog for varmt, så Bacchus ville ud i haven\nmen han holder øje med os, for han skal jo helst ikke gå glip af noget. hi hi\nDet har været en meget stille weekend vi har haft og det har vi godt nok nydt for det var meget tiltrængt. Lørdag sov vi ligefrem længe, så længe at vi kom med på Kiko`s morgentur, det er nemlig først ved ti tiden, Bacchus havde nær skræmt livet af Annie, for lige da hun åbnede døren står Bacchus lige uden for og det havde hun bestemt ikke regnet med. Men på tur kom vi, en dejlig tur over markerne, helt ud til skoven og så af vejen hjem.\nAnnie har været på indkøb i en special forretning, og der havde hun købt kødben fra vildt til både Bacchus og Kiko. Det var en stor pakke med nogle forskellige ben, så Annie og jeg står der og kigger lidt på dem og bliver tilsidst enige om at Bacchus jo skal have det store ben og Kiko kunne så få et af de små, men det skulle vi da slet ikke bestemme, for et øjeblik efter at de havde fået dem havde Kiko det store og Bacchus gnaskede på det lille og det tog kun ganske få minutter før det var væk.\nEnden på det hele blev at Bacchus fik resten af benene med hjem og det tog ham ikke lang tid at gøre kål på dem, måske set i bagklogs skabets lys, var det hvis lige rigeligt nok, for i dag da jeg kom fra job, havde Bacchus skidt tyndt på køkkengulvet og jeg blev helt bekymret for det kan nu godt nok tælles på en hånd de gange der har været lavet stort inden for. Men Bacchus virker hel frisk og maven er heldigvis iorden igen.\nHer i eftermiddags har vi været i fredsskoven med Kiko og Annie og der var vi en tur i "fandens kedel" og Bacchus tog flere ræser turer frem og tilbage, jo han har været fuld af krudt.\n-og så har Bacchus fået ny drikkespand, fin ik´\nIkke meget nyt under solen her fra, men i dag har vi været på en dejlig tur med Kiko og Annie, vejret var skønt og vi var enige om, at det skulle være en god lang tur, det blev det da også, alligevel syntes jeg den sluttede alt for hurtigt. Hundene hyggede sig og der var rigtig meget ræs og ballade i Bacchus, det var skønt at se på.\nen lille tår af søen\nog smukke Kiko\nJo det var en skøn tur\nog vi så også en hel speciel svamp\nHjemme igen, åbnes bagklappen og der sidder to tilfredse og glade hunde\nsådan en tur fåes ikke meget bedre\nSå er Bacchus hjemme igen, han har haft det rigtigt godt på 1 klasses hunde hotellet. Annie fortalte, at han bare havde været så nem og at han lyster så godt og er meget glad. Ja det er jo bare dejligt at få af vide :-))\nAlt imens Bacchus var hos Annie, tikkede sms´erne frem og tilbage, så jeg havde hele tiden styr på hvordan han havde det og det var jo rigtigt hyggeligt - dog ville jeg nu godt have undværet den sidste sms jeg fik, ha ha, for der stod såment: Bacchus skal nok i bad i aften, han har rullet sig i noget ildelugtende, jeg har forsøgt, men kan ikke fjerne lugten. Nå ja heldigvis var det ikke være end hvad et bad kunne rette op på.\nIh hvor blev han glad da Amalie og jeg gik over for at hente ham, han dansede rundt og tog et par ræserturer rundt i haven og selvom han lugtede slemt blev vi alligevel eninge om lige at køre et smut i skoven med begge hunde inden han skulle hjem og bades.\nHer er godt nok tomt og meget stille\nBacchus er blevet kidnappet, mens jeg har været på job og han bliver først frigivet i morgen når jeg kommer fra job, for han er kommet i skarp pasningstræning hos Annie og Kiko.\nDet er planen at han skal passes hos Anni, en hel weekend, helt fra fredag til søndag og så er det jo meget rart, at han lige har prøvet at sove ude inden da.\nJa ja han skal nu nok klare sig, men hvad med mig. :-)\nHer i weekenden har Bacchus været i sommerhus, vi havde campingvognen med og skulle sove der, for Baloo og Balla var nemlig også dernede og de skulle sove inde i sommerhuset og de tre hunde går ikke så godt i spænd sammen. Men det var nu også helt fint for Bacchus, at være henvist til campingvognens gemakkerne, det klarede han ganske godt.\nog vand lige inde for rækkevide\nDa vi kommer derned sent fredag aften er det blevet mørkt og regnen står ned i stænger, men næste morgen er jeg oppe kl 7 og Bacchus og jeg går en herlig morgentur langs stranden.\nTilbage ved sommerhuset bliver de tre hunde instaleret i hver sit hjørne af haven og resten af familien hoppede i maler tøjet for hele huset skulle males udvendigt.\nDa en tiltrængt pause meldte sig gik Amalie og jeg en super skøn lang tur ved vandet.\nog vi fik bare mange gode billeder i kassen.\nFantasktisk vejr, når vi kiggede mod Storebælt var himmel og hav i et´ og til den anden side var himmelen blå med flotte hvide lamme skyer.\nIngen fine fornemelser, tang er skønt at gå i\njo det var en dejlig tur\nSøndag morgen kl 6.30 tog Bacchus og jeg lige en strand tur mere inden det gik hjemad, nej vi sover ikke længe i vores weekender, det kan vi jo gøre når vi bliver gamle :-)\nØv Bacchus kom ikke til træning i dag, Arne kunne simpelthen ikke nå hjem fra job. Men han har været en god tur med mig i fredsskoven, det var nu heller ikke at gimse af.\nI går stod den på tur med Kiko og Annie, vi var i Monet skoven, smukt og da vi gik og kiggede op i trætoppene kunne man faktisk godt ledes helt tilbage på en dejlig forårsdag i april. Solen skinnede og der var stadigvæk smukke grønne blade.\nPletskud med gode stunder og sådan lidt af hvert\nMoms, et godt kødben fra kiko\nMulle i Amalies gemakker\nog på hendes kradse træ\nHjemme hos Kiko\nhvor der er søde misser\nMasser af pande massage af mor\nmave nusseri af far\nog hygge med Amalie\njo det er ikke så ringe endda\nSå har den igen stået på udstilling i går søndag i Ballerup, det var Bacchus sidste udstilling for i år og det var vist meget godt for det er temmeligt anstrengede at sidde ved ring siden med ham, han kører fuldstændigt op og Arnes tolmodighed bliver sat på en hård prøve, det var nu også helt galt denne gang, vi sad åbenbart på et lidt udsat sted og mange skulle forbi der og Bacchus kunne slet ikke slappe af.\nVi håbede meget på en lilla, men det kunne vi da godt glemme alt om for konkurrancen var stor, da der var rigtig mange i åben klasse. Bacchus stod nu ganske pænt denne gang, men det tog heller ikke lang tid, ja jeg syntes dommeren virkede lidt overfladisk og jappede bare det hele af, og så stod han hele tiden med hænderne i lommerne, måske frøs han, men på mig virkede det lidt lad, men kritikken på kun to en halv linie var ellers ganske god, men han var ikke så tilfreds med Bacchus løb, så det blev en rød.\nI dag har vi været på tur med Kiko og Annie, det er efterhånden 3 uger siden, da Kiko har været i løbetid og det har skam taget sin tid, ja Annie og Kiko kom godt nok i sidste uge, for Annie mente at løbetiden var over, men det havde Bacchus en hel anden mening om, han kørte helt op og fik rotererne fis i understellet og for rundt efter Kiko, det kan nok være at Kiko blev sat uden for døren, men lige meget hjalp det. Bacchus sprang da bare op på ryggen af Annie. Hjernen var helt ude af kontrol på ham. Så de har pænt holdt sig væk, men vi har nu alligevel mærket det på Bacchus, han kan nemlig dufte på lang afstand og mister helt appetitten. Men idag tænke jeg, at vi måtte over og aflægge en duftetest og skønt var det at se Bacchus helt normal igen. Annie og jeg var bestem ikke i tvivl om at løbetiden nu var helt over, så vi besluttede at vi måtte ud på en god lang tur og da der ikke var skarp sol ville vi lade bilen stå og gå ud til skoven.\nHer var det så at Bacchus sjovt nok også havde en hel anden mening om det, for da vi kom til vores indkørelse for han hen til bilen, jeg kalder så muntert på ham, men nej han kommer ikke, han bliver stædigt stående, he he tænker jeg, han skal da bare lokkes lidt, så jeg kalder med min lyseste stemme og rasl.er lidt med godbidderne, men nej nej Bacchus står stadigvæk meget stædigt. Annie og jeg kigger lidt på hinanden og jeg siger vi går bare, så skal han nok komme - ha det var da bare noget jeg troede, for han kom da ikke, ja så måtte jeg skifte taktik, tilbage det gik og på med den skrappe kommando tone og det gav pote, Bacchus lettede og afsted vi kom. ja han er en stædig rad men da han først var kommet igang gik han lystigt derud af og vi havde en rigtig dejlig tur.\nHer troede jeg, at jeg havde helt styr på de Jyske hundene, men ak og ve en lille smutter blev det til, for Kaya var lige pludselig blevet til Lady.\nMor Lady var jo dagens midtpunkt så hun måtte lige en tur op på bordet og skue ud over hele herligheden\nJa det lød jo meget godt det med at Lady sad der og tronede, men det var altså Kaya.\nNå men en ting er sikkert det her er ihvertfald Bacchus\nFor Bacchus og jeg var en tur i skoven i dag og jeg måtte have ham op på bordet så jeg kunne tage dette billede hi hi\nVi var ude ved vores shelter der hvor Amalie sov ude i sidste weekend og Bacchus snusede godt og grundigt lige der hvor hun havde haft soveplads. Mon han kunne lugte hende?\nEn dejlig tur med skiftende vejr.\nHjemme igen skulle Bacchus i bad, da han skal udstilles i Ballerup på søndag.\nTiden flyver og mine nyheder bliver gamle, men her er de alligevel.\nSøndagen er gået med hvalpe træf hos Pia som traditionen tro forgik med gåtur rundt om Kvie Sø og sluttede af med spisning i det super hyggelige pandekagehus, hvor der servers de lækkeste pandekager og hvor også alle hundene er velkommen. Det var alle Ladys hvalpe og Bacchus er jo far til tre af dem, så dem var vi meget spændte på at se og vi blev bestemt ikke skuffet, de var bare super smukke.\nLady og Bacchus poder:-)\nog Bacchus hilser pænt\nDet var en skøn tur og vejret var med os selvom det truede med regn lige da vi ankom, men på hele turen rundt om søen holdt det tørvejr og der blev rigtigt hyggesnakket på kryds og tværs\nZirka og Chilli ( Bacchus mor)\nRika er på hjemmebane og føre sig frem :-D\nVanilla var ikke med da hun jo nu er blevet så stor at hun selv har fået hvalpe men Athene tog gladelig med på tur\nVi så en meget smuk udsigt\nog masser af eventyrlige svampe\nLauritz havde vi ikke set længe og han var godt nok blevet flot og lækker\nog selvom vi ikke fik regn var der dog alligevel en del hunde der blev temmelig våde, for ca. halvvejs er der et stort åben stykke med bord, bænke, åben bred og en badebro, ja der blev det helt tydeligt at nogle hunde var vandhunde og tju hej hvor gik der ræs i dem, det var skønt at se på.\nSjovt var det da Far Bufas skulle bestå træktesten med Bacchus for når Bacchus vil frem ja så trækker han igemmen, det var vist godt at få prøvet for inden han har set sig om bliver Bufas lige så stærk.\nog Rika og Amalie får sig en fortrolig snak\nTuren sluttede i det hyggelige pandekage hus, som bestemt er et besøg værd.\nSå har der været træning på programmet og vi har da aldrig set så mange biler da vi ankommer, jo jo vi kom til tiden, men vi var de sidste. Inde på pladsen vrimler det med mennesker og hunde, sikke et syn og lige der kommer jeg jo selvføgelig i tanke om at mit kamara er der hjemme. øv men jeg får tilsidst gang i den gamle mobil så lidt billeder blev det til.\nPia træner nybegynder og hvalpe, Amalie er med som hjælpetræner\nMia træner de øvede med lydighed\nDer bliver gået til makronerne nu, for planen er at vi skal til træningstræf d. 26 sep. Ja så havde det jo ikke gjort noget at vi havde øvet lidt her i løbet af ugen, men der har bare været nok at gøre og hele weekenden gik jo med udstilling, så desværre må vi arkende at det ikke er blevet til meget. Men Bacchus var nu rimelig til træningen, der var ingen tvivl om at han stesser lidt for han savlede løs men han virkede også en lille smule doven til øvelserne og Arne skulle virkelig have den lyse stemme på for at peppe ham lidt op.\nEn weekend som har stået i udstillingens tegn i Køge og et uventet besøg :-) en oplevelse lidt ud over det sædvanlige.\nFredagen bliver Bacchus børstet godt og grundigt, det er helt vildt med alle de hår der kommer af, Arne mener han må være gået ind i en fælle periode sådan som han fæller.\nLørdag står vi så op, føler der er styr over tingene og planen er at vi køre kl 9.30 for så vil vi være i Køge kl 10 og så vil der være god tid til Bacchus skal på. Som sagt så gjort, vi kører præcis kl 9.30, på vejen skal vi godt nok lige gøre holdt for at købe lidt cola med, ork ja der er jo tid nok. Så er det at Arne lige møder en gammel forhendværende kollega og uha hvor er det længe siden og neeej har i hunden med, ham må jeg da lige se og snakke, snakke, ja inde i mit hoved prøver jeg at berolige mig selv og heldigvis tilsidst for vi sagt hygge - hej og endelig afsted det går ud til Ravnsborghallen, der var udstillingen jo sidste år, jo jo det havde Arne skam hel styr på.\nmeeen der ser godt nok så underligt tomt ud da vi ankommer og der går heller ikke lang tid før det går op for os, at det er ihvertfald ikke er her der er udstilling, panikken spreder sig for hvor fanden er det så..... åh jo træningspladsen jo selvføgelig må det da være på træningspladsen og så ræser vi afsted, tænker på at ringe til Pia men nej for det er nu lidt flovt, nej nu køre vi bare der ud og så lader vi som ingenting hi hi.\nmeeeen der er godt nok også så underligt tomt der, ja så er der ingen vej uden om, jeg må ringe til Pia. " øhhh hvor er det lige den udstilling foregår". Det er da i Rishøjhallen siger Pia, og heldigvis kun tre minutters kørsel fra træningpladsen og selvom Pia beroligerer os med at sige at der er god tid til Bacchus skal på, ankommer vi total stressede og Bacchus køre også helt op, men det tror da pokker når han har sådan to tosser i den anden ende af linien.\nJa så var vi ankommet og ventetiden begyndte og der var godt nok mange der skulle op i åben klasse, så konkurencen er stor, men endelig bliver det Bacchus tur, jeg regner med at det vil blive en rød men nej det blev sørme en lilla og jeg håbede da straks på en placering, men det blev det dog ikke til, men vi var meget tilfredse med resultatet alligevel.\nPia var også i ringen med Berta og det blev en rød, Berta står nu bare så smukt og gør lige som hun skal, jo hende kan Pia godt være stolt af.\nPia var også i fint selskab med Sapphire´s Brisco en Amerikansk hund, som havde været i Sverige og Finland hvor den var blevet Champion og nu håbede de, at han også kunne blive dansk Champion.\njo jo det blev han da også og hun kunne stolt kalde Brisco for Nordisk champion\nHjemme igen var en lur på sofaen ikke afvejen\nVi troede da heller ikke vi havde mere på programmet den dag, men lige pludselig ringede Pia fra København, hun spørger efter nummeret på Køge politi og selvom Pia lyder meget fattet, er jeg dog klar over at et eller andet ikke er som det skal være, og mens jeg slår nummeret op på nettet, for hun da også forklaret mig en meget indviklet historie om at udlejren hun og Amerikaneren havde lejet sig ind hos er fuldstændig sindsyg for han havde lige kontaktet dem og nu truede han dem med at smide hundene på gaden og skifte låsen. Ja jeg må indrømme at da jeg havde givet hende nummeret og lagt røret på, fattede jeg ikke helt, hvad det var hun havde sagt. Mere indviklet bliver det da også, da Pia lidt efter skriver til mig, at de nu er kommet tilbage og at han har taget låsen ud så de ikke kan komme ind til hundene og deres ting. Pia ringer så igen til politiet og siger at hun vil anmelde, at hun nu smadre en rude for at komme ind, for de ville da godt nok have deres hunde ud lige med det samme, heldigvis finder de et vindue der ikke er haspet og ind kommer de. Mens de pakker sammen kommer ejeren også og han puster sig op, men lykkeligvis kommer politiet og enden på det hele bliver, at de tilsidst står på gaden. Sikke en oplevelse og desværre et meget dårligt indtryk af lille Danmark.\nJa Sådan endte det med at vi fik uventet gæster til overnatning, for selvføgelig kunne de komme her og jeg kan nu godt røbe, at man kan nå at ryde rigtig meget op på meget kort tid, for man vil jo gerne have, at der ser bare nogenlunden ud når man får gæster, også de uventede ;-)\nNæste dag skulle der udstilles igen, Amalie ville gerne med og i dag var der ingen tvivl om hvor vi skulle hen, og nu skulle vi da bare ned og have en lilla til. hi hi\nmen da Bacchus skulle i ringen og stå foran dommeren dansede han hele tiden rundt og hans løb var nu heller ikke at prale af, så dommeren sluttede af med ordene, ja i dag kan det nu kun blive til en rød. ja ja det var da så iorden.\nSmukke Berta skulle jo også i ringen igen\nEn lilla blev det til og en flot 3 plads oven i hatten :-)))\nHjemme igen var overraskelsen meget stor da Kiko kommer på besøg med flot grønt silkebånd om halsen, hvad var nu det, vi havde ingen anelse om at Kiko skulle udstilles til Shiba træffet i Bogense, det havde Annie godt nok gået stille med, nej vi havde bestemt kun fået af vide at de ville over og kigge på, og så kommer de praldene hjem med en flot 4 plads. Det var nu morsomt og rigtigt flot.\nHer har vi travlt for i dag har vi været på gåtur, på havebordet for at blive bøstet og dagen er sluttet med den hel store badetur.\nVi havde ellers planlagt at han skulle bades i går efter træning, men det kunne vi da godt glemme alt om, for træningen træk ud og vi var først hjemme kl 9 og der var Bacchus hel flad, han havde nemlig været godt op at køre under hele træningen, for træningen forgi et andet sted end vi plejede og der var så mange skønne dufte, at han slet ikke kunne koncetrere sig. Der var ellers nok at koncetrere sig om, for hele lydighedsprogrammet blev trænet godt og grundigt og alle skulle op til en prøve. Bacchus klarede det nogenlunden selvom han hele tiden blev forstyrret af dufte.\nJeg er fuldstændig rundt på gulvet af alle de dufte her er :-)))\nTræningen sluttede af med en fælles dæk som først lykkedes i anden forsøg fordi Bacchus ikke kunne modstå sidemanden. Pia (vores træner) mente at Bacchus skulle have en chance til og Arne stillede sig så lidt uden for nummer og det hjalp at der kom lidt mere afstand mellem hundene\nVi har også travlt med at passe Kikos katte, for Annie og Kiko er nemlig taget på camping hvor der er Shiba træf, så alle ture må vi selv klare, ja vi er jo forvent med godt selskab og vi glæder os også meget til de kommer hjem igen.\nBacchus syntes nu det er rigtigt hyggeligt at give misserne mad, især når der bliver åbnet for fodrespanden så står han nemlig og savler og ryger der en enkelt knas ved siden af er han straks på pletten.\nSkal vi snart på tur med Kiko igen?\nI dag har Bacchus, Kiko, Annie, Amalie og mig selv sagde hunden :-)) været i Allindelilles fredsskov, en rigtig dejlig skov, som vi faktisk havde glemt, da vi blev helt besat af Monet skoven og det er bestemt en fejl for skoven er meget smuk og stemningsfuld.\nInden i skoven ligger heksens hus som er et lille træhus, det har givet anledning til mange historier gemmen tiden og længere inde ligger fandens kedel som er et stort dybt hul som også bliver brugt som kælkebakke om vinteren\nAmalie, Kiko og Bacchus løber om-kap i Fandes kedel\nog det gav tre pustende hunde hi hi\nSå fine begge to, oppe på en stub :-)\nDa vi kom hjem røg Bacchus direkte op på havebordet og fik en børste tur og det pyntede for det er helt vildt med alle de præstelus\nI vores vand hul er der liv og glade dage\nStor opstandelse var der da Arne så at vi havde fået fiskeyngel, kunne de overleve og hvor mange var der mon ?, dagene gik og vi så en enkelt af og til, tilsidst var Arnes konklusion at de fleste nok desværre var blevet spist, men den anden dag da Amalie lige skulle ud at se, var lyset fra solen rigtigt og hun kunne pludselig se 6 eller flere, ja så var der da nogen der havde overlevet, nu ser vi dem dagligt og nogen er så store nu at jeg bestemt ikke tror at de er i fare længere.\nIkke tydeligt, men der er en lille fisk i ringen\nVi har nu også fået vores egen lille frø\nåh det er så hyggeligt og der er bestemt en der nyder at ligge og gasse den tæt på vandets rislende lyd\nAt bacchus er en gavtyv og altid har været det er der ingen tvilv om, så den anden dag da han spakulerede rundt i haven og åbenbart småkeder sig, ser han en af mine kurve, hæ hæ den napper jeg og så ræser han afsted og det var så tydeligt, at han håbede på at jeg skulle komme efter ham, mit trick er så at se fuldstændig ligeglad ud, for det virker hvergang, man kan ligefrem se skuffelsen lyse ud af ham, ja så er kurven med det samme helt uintressant\nJeg byttede kurven med et grisseøre, det var da også helt iorden, men det havde været sjovere hvis der kunne være blevet lidt ballade i gaden.\nNabo drengene har også været på besøg\nHer er det Nikolaj\nOg lillebror Mikkel mener at Bacchus er en super god hovedpude\nog så er det altså også lidt spændende at ligge og studerer Bacchus\nfor sikke nogle store poter han har.\nHer søndag morgen ville jeg starte dagen med at skrive lidt, der var stadigvæk stille i huset, ikke noget der passede Bacchus, også selvom jeg stod op kl 8 og lige gik en lille rundtur om kirken, gik han hvileløst rundt da vi kom hjem, for jeg lukkede døren ind til soveværelset, da Arne skulle have lov til at sove lidt længere idag, men det havde Bacchus ikke meget forståelse for, nej han vidste at Arne lå derinde og så ligger man da sig foran døren og gør alt for at gøre sig bemærket, dybe suk og ynkelige piv og et lille bjæf blev det til, han var godt nok irriterede. Men når alle så er kom op, uha ja da, så var alt som det skal være.\nUgen er gået slag i slag mange gode ture har vi været på bl.a. har vi været i skoven med Annie og Kiko, vi gik i en del af skoven hvor vi ikke er særlig kendt og vi vidste ikke rigtig hvad vej vi skulle, men vi blev enige om, at ud kom vi jo på et tidspunkt og det kom vi da også, vi kom endda ud på samme side hvor bilen også stod. Inden i skoven så vi også en sø men det var altså ikke en sø som kunne duppere os, den lå lige ved siden af en jagthytte og det så ud som om den kun var lavet med det formål at tiltrække masser af ænder som de så kunne skyde, mærkelig hobby.\nEn anden tur var da Bacchus og jeg var en tur over markerne i sus og dus, det blæste en halv pilikan og vi havede meget modvind, man følte nærmst at vi måtte kæmpe os frem, Bacchus nød at stå og få den kraftige vind i hoved\nBacchus og jeg hyggede os meget over den vind og det var rigtigt sjovt da vi gik et stykke med vinden i ryggen, uha da, at få vind i rumpen er til gegæld ikke så godt, så Bacchus måtte flere gange sætte sig, nej det er nu sjoveste at gå i modvind\nEn enkel ræsetur frem og tilbage blev det også til, bare lige for at få pulsen op\nog her kom vi lidt i læ, jo det var nu også skønt.\nPå det sidste stykke hjemad havde vi sidevind, og det er nu næsten lige så sjovt som modvind.\nBacchus drejer nemlig bare hoved :-))\nja sus og dus er godt\nTræning er det også blevet til i onsdags.\nDet var første gang efter sommerferien, snuderemmen var med, men kom aldrig i brug, for han var faktisk rimelig, og kunne nogenlunden styre sig, det har altid været sin sag at gå fra bilen og komme ind på pladsen og det tager sin tid for hvergang han trækker stopper Arne, men ind kommer de med hiv og sving. Inden på pladsen kommer der mere ro på og Arne går lidt rundt i perforrien og der bliver snuset igemmen.\nBacchus hilser på alt og alle der gider hilse på ham og det er jo meget svært at modstå alle de store og små hunde der løber løst rundt, når man nu selv skal være i snor, allerhelst så han sig selv ræse rundt blandt dem, men den går desværre ikke når man er en stor hanhund på træningspladsen.\nMange søde venner\nDa træningen gik igang var Bacchus klar, der bliver startet med lidt kontakt øvelser og så bliver der trænet stå og dæk øvelser og samle pind op øvelsen, resten af tiden skulle vi selv så stå og finde på forskellige øvelser (ja så kunne vi jo lige så godt trænede derhjemme), ja Bacchus mente også der skete for lidt og blev flere gange utålmodig og begyndte at gø.\nPå vej hjem følte vi nu nok at vi var kørt langt for lidt, men det sociale er jo også meget vigtigt, sådan er det jo nogen gange, når man har sat forventningerne for højt.\nDagsregn igen igen igen\nEfter gentagende klager over billeder af mig i regntøj her på siden slipper i denne gang. :-D\nNå men dagen lagde flot ud med pragtfuldt vejr, men der skulle jo jobbes før det var tid til at komme ud at gå.\nAnnie og jeg havde aftalt, at vi skulle ud at gå en god lang tur og at det så begyndte at små regne da vi skulle afsted betød jo ikke spor.\nTuren gik til Monet og da vi ankommer regner det faktisk en del, nå men pyt inden i selve skoven er det nok ikke så slemt, men jeg må nok sige at det blev en våd tur og vi skulle igennem masser af pladder, trods alle trængslerne blev det bare en super skøn lang dejlig tur.\nMorsomt er det altså at se de to hunde, Bacchus våd, fyldt med præstelus mm og fire pladderpoter, Kiko derimod tør, fuldstændig fri for div. præstelus og fire fine poter, ikke om jeg begriber hvordan de to kan gå den samme tur og se så forskellige ud.\nEn dejlig weekend er nu ved at have sin ende, ingen store pralende nyheder at skrive om, men lidt billeder fra en god lille hygge tur er det da blevet til\nGå tur over en nyhøstet mark\nAmalie laver et indkald\nog Bacchus kommer susene\nEn tur på havebordet har også været nødvendigt for pelsen er konstant fuld af grønne burre og præstelus eller hvad de nu hedder, så det blev til den hel store tur, han lignede efterhånden også en vagabond, Bacchus har aldrig stået særlig stille på bordet og vil allerhelst ligge ned, men han nyder når Amalie er børste assistent\nJa der blev brugt en del tid på det, og Arne kommer forbi flere gange, og siger tilsidst "nu må det da også snart være godt, han bliver da helt træt af jer" - Har man hørt " Bacchus træt af os", nej det tror vi godt nok ikke på. Hi Hi\nVi syntes ihvertfald at han blev flot og Arne gav os ret :-))\nTræningsprogrammet bliver også flittigt øvet og rettet til, nu er der hele 15 øvelser, og når folk kommer på besøg, får de lige en opvisning med på vejen og flere er bestemt også blevet inponeret.\nAlt i alt en stille og rolig weekend\n-Og nu er klokken mange, Mulle og Bacchus har lagt sig hvert sit sted\nMulle på sit krassetræ\nog Bacchus ligger som princesse på ærten ikke mindre end tre madresser under sig.\nJo ham Bacchus forstå at indrette sig.\nI nat blev vi pludselig vækket da Ann-Sofie kaldte på os oppe fra sit værelse på 1 salen, jeg tumlede så ud af sengen og spørger op til hende " hvad sker der", hun siger med skinger stemme "Mulle har en mus" jeg ser så lige for mig at jeg skal igang med den hel store mussejagt, så op ad trappen det går og der står Ann-Sofie på repoen og siger "du kan godt gå ind og samle den op" samle den op? er den da død? ja den ligger inden på gulvet siger hun stadigvæk helt ude af flippen . Inden på værelset kigger jeg rundt, jeg kan ikke se nogen mus, men lige med et, får jeg kigget på Mulle som sidder fuldstændigt deform i hovedet, for munden er proppet af mus, ud hænger kun halen. jeg griner lidt, for der var jo ikke meget jeg kunne gøre, og inden vi fik set os om, havde hun gnasket det hele. Ann-Sofie syntes bestemt ikke det var morsomt, hun syntes det var så ulækkert og klamt og så kunne jeg for øvrigt godt tage Mulle med ned, hun skulle ihvertfald ikke være på hendes værelse mere.\nHer går det godt, vi går nemlig og hygger med Kiko som er blevet passet her siden i går og jeg må sige at hun nyder ferieopholdet, føre sig frem og virker bestemt ikke som om hun har hjemve, nej jeg tror hun har fundet ud af, at hvis hendes mor skulle blive træt af hende, flytter hun da bare her over.\nDagen statede med at Amalie og jeg gik en tur med hundene, skøn tur hvor vi gik rundt om kirken og forbi hestefolden.\nDe to venner kunne godt blive enige om tingene\nIh hvor her dog dufter\nog at sidde pænt, når der var guffer i sigte.\nOver på markerne gik der vild ræs i den, bonden havde høstet et nyt stykke og det var så lækkert at begge hunde blev som hvalpe igen, så Kiko skulle lige mules og de rullede sig til den store guld medajle.\nForbi gården hilser vi pænt på grisene, men hundene Fie og Mille ser vi slet ikke, de var åbenbart ikke ude i dag\nEfter turen var det tid til en slapper og Bacchus har jo mange ynglings pladser men Kiko fandt nu også hurtig sine\nOg da Annie kom efter Kiko måtte vi jo krybe til korset og tilstå at vi nok var kommet til at være lidt for rundhåndet med godbidderne\nmen sådan er det altså at holde ferie her.\nI dag har været en stille dag, både Ann-Sofie og Amalie har været hos veninder og vi har været på job, ja Bacchus skal nu til at vende sig til at det ikke er ferie tid mere for i morgen starter skolen igen, men heldigvis ved jeg at det ikke bliver et problem, for der har aldrig været noget med ham når han har været alene, næ det er nok næsten være for os andre.\nDa jeg kom hjem har Bacchus og jeg været en stille tur rundt på markerne, da vi er næsten hjemme møder vi en lille gårdhund som var på besøg hos vores nabo, den hed Vitor og Bacchus syntes han var så sød og han lagde sig ned og gjorde sig rigtig til, Vitor snuste og logrede med halen, ja de to så ud til at de godt kunne blive venner.\nEfter turen kom Amalies skoleveninde Cecilie lige forbi, hun er kommet her hver morgen inden skolegang siden 4 klasse , så hun har fuldt med helt fra starten da vi fik Bacchus, jeg vil næsten påstå at Cecilie glædede sig lige så meget som os til at vi skulle have ham, og når jeg talte med Cecilies mor fortalte hun, at Cecilie plagede voldsomt om at få en hund. Da vi så fik Bacchus og hun måtte sande, at han var en være vildbasse der bed med skarpe tænder, så ønskede hun sig ihvertfald ikke nogen hund alligevel, der kom til at gå rigtig mange morgener hvor Cesilie smuttede med lynes hast op ad trappen og satte sig i sikkerhed bag trappespæringen, men heldigvis har meget ændret sig siden hen og de to er blevet rigtig gode venner.\nCecilie og Bacchus\n-og forresten ønsker Cesilie sig da stadigvæk en hund og det skal helst være en Beagle, de er da også bare super søde:-)\nEfter maden har Bacchus og Amalie trænet deres lille program som nu er blevet udvidet, så tilskure skal give point, der kan gives excellent (lilla) - Very good (rødt) - Good (blåt) - Sufficient (gult), jo der bliver gået til den, Ann-Sofie gav ud af de 12 øvelser - 4 lillaer, 5 røde, 2 blå og 1 gul. ;-))\nBacchus havde håbet på bernermarked i lørdags, men en rund fødselsdag gjorde at vi ikke var meldt til, øv øv. men han har nu haft en dejlig weekend alligevel.\nFredag stod den på skovtur med Kiko og Annie, selvom vi havde lidt start vanskeligheder. Det hele startede med at Arne var kørt i mor´s Polo, men vi ville så bare gå derud, men solen var meget skarp og varm og vi var ikke kommet mange meter hen af vejen før Bacchus med hele hans væsen og kropsprog sagde det gider jeg altså ikke, ja så stod vi der og selvom det aldrig er sagt højt, at vi ikke vil have Kiko med i Passaten var alle bare klar over at det ikke var en mulighed :-)) så Annie siger " vi må altså hjem efter min bil" tilbage det gik og lige da vi kom til Annies indkørelse kom Arne sørme kørende, ja så kunne vi jo lige så godt tage poloen, så tilbage igen og nu i en fart der nær havde trukket mig omkuld, for Bacchus var godt nok glad for at se bilen med Arne. Genboen stod måbene og kunne ikke begribe hvad vi dog for frem og tilbage for og vi kunne heller ikke lade være at grine, for det var lidt komisk. åh nu var alting så som det skulle være og de to hunde hoppede glade og forventningsfulde op i bilen og da vi kom til skoven gik vi en dejlig kølig og skyggefuld tur.\nAmalie havde været til Ringsted festival og kom først sent hjem og hun var meget øm i fusserne så hun måtte have et fodbad inden hun skulle i seng, så hun satte sig tilrette i sofaen og Bacchus var ikke sen til at se hvor han kunne være.\nih hvor har jeg savnede dig\nMen ingen tvivl om, at Amalie også havde savnede ham\nfor sikke en knuser han fik.\nLørdag og søndag morgen er der gået skønne morgenturer, selvom Bacchus syntes vi var lidt længe om at komme ud af sengen om søndagen. Bagefter gik Bacchus og jeg over til Kiko og Annie og skønt er det, at se hvordan de to hunde bare nyder hiandens selskab, så forskellige personligheder og alligevel bedste venner.\nDet kan nok være at nu hvor det er blevet hverdag igen, er det blevet til mange gode ture med Kiko, faktisk blev det til hele to turer i går for først gik Amalie og jeg en tur over markerne og da vi kom hjem, røg han direkte på havebordet for han var fuld af burrer og måtte børstes godt og midt i bøsteriet kom Annie og Kiko forbi og jeg mente nu nok at Bacchus og jeg godt kunne klare en lille skovtur også, så afsted det gik i den lille polo ud til den dejlige skov.\nAmalie og Bacchus på markerne\njo vi havde det skønt, men se lige hans pels ;-9\nAmalie har rigtig fået blod på tanden med at lave øvelser med Bacchus, han er efterhånden vores lille cikus hund, det startede med at hvergang Amalie ville lave lidt sjov med Bacchus, skulle hun hele tiden rådføre sig med mig og hun sagde hver gang " hvad skal jeg nu" og så skulle jeg lige på stående fod lige finde på et eller andet, så jeg får sagt hvorfor skriver du ikke nogle forskellige øvelser ned og laver et lille program, som i kan træne, åh jo det var en rigtig god ide for nu har de kørt programmet nogle gange og Bacchus elsker det.\nNej det her er dog ikke en øvelse, men blot et gab. :-D\nJeg er vild med at gå tur lige for tiden, vejret er perfekt, ikke for varmt og ikke for koldt og alting er så smukt grønt - ja det er skønt at være hunde ejere\nBacchus, Kiko, Annie og jeg gik en skøn tur på 5 km her i eftermiddags, Bacchus var godt nok en sløvebasse, ikke meget ræs i ham , nej han gik næsten hele turen lige i rumpen på mor men selvom tempoet som i dag var lidt sløvt tror jeg nu at Bacchus nyder turen alligevel :-) Kiko nød bestemt turen for hun havde travlt med at finde mus i skovkanten\nAt Bacchus er blevet en sofa hund er jo ikke nogen hemmelighed mere, det er tværdigmod blevet en vane at Bacchus og jeg lige får os en hygge stund på sofanen, men Bacchus har nu aldrig bare lagt sig i sofaen hvis der ikke er nogen i forvejen, jeg tror det kommer af, at det jo var forbudt da han var lille, men her til aften var han pludselig væk, han ligger jo næsten altid midt på køkken gulvet eller i gangen, jeg går derfor ud og kigger i bryggerset for der kan han godt finde på at ligge sig hvis han er meget træt og vil have ro, men der var han heller ikke, ja så var der jo kun stuen tilbage, var han gået derned?\nJa det var han da\nho ho - sådan en lille luskebuk\nAften i går var også helt fantastisk smuk så Amalie og jeg gik en sen aftentur, vi regnede med at Kiko og Annie ville med, men Annie var lidt træt i sokkerne efter en lang dag, men det var Kiko ikke, så hun kom med. uha de to hunde nød at Amalie var med, så der var masser af ræs. Det blev en dejlig lille tur over de ny høstede marker og selvom Kiko så ud som om hun nemt kunne tagen en tur mere da vi kom retur så var Bacchus mere behersket, jo han elsker da sine turer men vi er altså heller ikke i tvivl om at han nyder at komme hjem og slænge sig. Bacchus lever helt sikkert efter devisen ude godt men hjemme bedst og det passer så utroligt godt til mig sådan har jeg nu også altid haft det.\nJa så sluttede ferien, hvor den sidste morgen startede som alle de andre feriemorgener, nemlig med en dejlig skovtur og morgenfriske Amalie ville med - skønt.\nellers blev dagen brugt med lidt hygge i sofanen\nog vi kunne rigtig nyde feriens store have projekt, havedammen, som nu faktisk er færdig.\nSidst på aften fik jeg lige lyst til at gå en tur med Bacchus, helt tilfældigt gik Annie i hendes indkørelse da vi kom forbi, ja så kunne vi jo lige høre om de ville med. jo det ville de da gerne og det blev en herlig tur over et par ny høstede marker, Kiko havde travlt med at føgle nogle harespor og det så sjovt ud for Annie var i den anden ende af en 5 meter lang line og prøvede af føgle med, Bacchus derimod var lidt sløv, jeg tror han blev træt af at se på de to der drønede af sted, Bacchus mente vist det efterhånden var ved at være sengetid.\nDa turen sluttede var vi enige om, at vi skulle ud at gå igen i morgen lige efter job, ja lidt afhænging bliver man altså, så vi har været på farten igen, vi måtte lige en tur ud i Monet skoven, vi bliver lige begejstret hver gang vi har været der ude og turen idag var da også fuld af oplevelser.\nFor det første er der bare så utroligt smukt\nog spørg lige Kiko om der er skønne dufte hun virker hel saglig\nPludselig ser vi en stor svane på den anden side af bredden\nlidt efter ser vi en svanemor med 4 store unger helt tæt på bredden, Annie og jeg holder helt vejret og lister os frem, men Bacchus har da sørme ikke set noget særligt så han kommer bare bullerne.\nIkke så mærkeligt at et af hans mange kælenavne er Bullerbassen\nSmukt så det ud da de driver majestetisk frem på en række\n"Jeg ligger mig lige ned mens i glor på svaner"\nPyt med at Bacchus igen igen har en halv skov i pelsen\nog Kiko som sædvanlig er hel fri\nOverrasket bliver vi da vi kommer til vore faste siddeplads, hvor vi hver gang sætter os på to stubbe og ser ud over søen, for der stod svanefar, meget stor og flot\njo det blev en god tur fuld af oplevelser\nmen hov fik vi Kiko med hjem\nJo der er vist en lille snude der titter frem.\nHjemme igen og godt brugt hi hi\nI dag har Bacchus været hos doktor dyr, på det fine nye dyrehospital i Næstved, det var ikke noget alvoligt, men hans tænder trængte godt nok til at blive renset.\nVi kørte ned med ham i morges og der var humøret højt, ak ja fuldstændig ligeglad med os, da dyrlægen gik med ham\nmen da han blev hentet i eftermiddags var gensynsglæden stor, selvom han var lidt grokket .\nSådan så det ud før\nog sådan efter\nJo resultatet er blevet rigtigt godt.\nDyrlægen havde også set ham i ørene og der havde han en lille infektion i hans højre øre, så de er blevet renset godt og vi har fået noget at dryppe med i 6 dage, så håber vi at de bliver iorden igen.\nHjemme han han været lidt pjevset, så der er blevet nurset lidt for ham.\nDet har ikke været tandrensningen, men helt klart ørene som har irriteret ham og så har bedøvelsen jo også været med til at gøre ham lidt sølle.\nHer til aften har vi istedet for gåtur været på hyggevisit hos Kiko, og der blev ihvertfald ikke sparet på forkælelsen - for Anni kunne jo også se at han ikke var helt på toppen.\nHer emmer alting af ferie endnu, selvom den med hastige skridt lakker mod enden.\nHver morgen har vi været uden at gå morgentur, det er super skønt at starte dagen sådan og Bacchus nyder det utroligt meget, men det slutter jo desværre her når ferien slutter. øv øv Men så håber vi der kommer gode ture med Kiko, for det er godt nok længe siden\nSkønt var det da også at han på en af de første ture rullede sig i et eller andet ildelugtende, det var slemt, pigerne ville slet ikke klappe ham, det kunne Bacchus bestemt ikke forstå, han mente at han var lige så lækker som altid, ja der var ikke meget andet at gøre end at bade ham, det var nu også tiltrængt efter ferien.\nAt Bacchus har været sløv de første dagen efter vi var kommet hjem, sås tydeligt, for en formiddag da, jeg sad her ved computeren og vinduet stod åbent, kom posten, jeg kiggede på Bacchus, mærkeligt han sov bare vidre, så stod postdamen ud og gik op mod huset, mærkligt Bacchus sov stadigvæk, posten giver så mig posten ind af vinduet og siger "værsko" først der løfter han hovedet, kigger op, lige som for lige at sige, "skønt du har vagten i dag, jeg skal nok tagen den i nat". Uha ja det er jeg heller ikke i tvivl om, for der er Bacchus på pletten, han vækkede os nemlig igen igen den anden nat, med en skud savle af vagt i gevær, sceneriet gentog sig og jeg måtte op og se hvad der var på færre, jo denne gang var det naboen, der havde tilladt sig at komme hjem kl 3 om natten, og pga. af plads mangle i sin egen indkørelse var han kørt ind i vores, ja sådan noget er jo vigtigt at rappoterer.\nI går aftens var det råhygge i haven, der blev grillet spyd og pølser, hynderne var lagt i liggestolene, og der var ild på bålet.\nEfter maden skal Amalie lige se om hun kan lokke Bacchus op i den anden liggestol, men det forstår Bacchus ikke rigtigt, men tilsidst med meget lokken og besvær får hun ham dog til at komme op og sætte sige på den hvor hun selv sidder, men lige da Amalie er tilfreds er det som om Bacchus spotter noget andet\nNej far gider du godt lige at lade være, nu er han lige kommet her op\nHvad har du far, jo Amalie ved godt slaget er tabt\nArne kunne ikke lade være med at drille\nOg det kunne Bacchus heller ikke stå for ret længe\nArne vil nemlig lave fingertesten\nDer går ud på om Bacchus kan mærke forskel på finger og pølse\nog heldigvis har Arne alle 10 finger endnu.\nTilsidst grillede Amalie skum fiduser og Bacchus kunne lige klemme sig ind.\nFerie beretning fra Bacchus.\nVel hjemme igen efter en ferie med Campingvognen, når vi holder ferie har vi aldrig planlagt turen så meget, vi kører bare ud i det blå og lader tilfældighederne give os oplevelserne og denne gang kom turen til at gå til syd Tyskland. Vi kørte sammen med Arnes søster og familie, så vi var 4 voksne, 3 tenagere, Amalie og Bacchus, jo det kræver lidt af alle, men vi har godt nok haft en skøn skøn ferie.\nBacchus har levet en nomade tilværelse, rejst fra sted til sted. Det har han klaret fint, der har ikke været noget pjat med ham, han har bare været så nem at have med.\nFørste dag var køreturen lang og Bacchus vil helst side op og selvom han blev træt ville han ikke lægge sig ned, nej så hellere sidde op og halvsove, det irreterede os og vi har brugt meget energi på at få ham til at lægge sig når vi har kørt, ja når vi sagde han skulle lægge sig, lagde han sig da, men lige så snart vi havde vendt hovedet sad han oppe igen, ja så var der jo ikke så meget at gøre ved det, sådan var det åbenbart, Bacchus har det bare bedst når han kan føgle med.\nI bilens bagsæde kan man lukke op og vi syntes, at når vi nu skulle køre så langt, kunne det jo være meget hyggeligt at Bacchus kunne få lov at følge lidt med, det syntes Bacchus nu også var rigtigt sjovt til at starte med, men selvom hullet stod åben på alle turerne brugte han det nu ikke særligt meget, han var godt tilfreds med at være lige der, hvor hans plads nu altid har været. Men muligheden var der og pigerne kunne nemt snakke ham.\nFørste stop blev Lüneberg i Tyskland\nVi var kørt ind i en hedebølge, så da vi ankommer til Campingpladsen viser temp. 37 grader py-ha.\nVi får hurtig sat en blæser op og Bacchus er ikke sen til at finde ud af hvor han skal ligge\nskønt når det blæser i skægget\nDa vi er ved at rikke til kommer der nogen gående og Arne hører lige netop, at den ene siger til den anden "nock ein Berner" så han siger der må da være en berner mere her på pladsen. Ja det er jo altid sjovt at møde andre Berner.\nOg ganske rigtigt inden længe kommer en dame forbi som falder i svime over Bacchus - "shøne hund" og vil vide hvor gamle han er og hun fortæller at der lige lidt nede af vejen er en stor å hvor vi kan gå ned at bade Bacchus så han kan blive kølet lidt af, det gør hun nemlig selv med sin Berner, en han på 8 år. Ja så meget fik vi da fat i, men vores Tyske evner rækker ikke langt, så vores svar var meget i enstavelser. hi hi\nJo det var frygteligt varm, så derfor går vi ned til vandet med Bacchus, men nej det meget lave vand i åen skal Bacchus ikke nyde noget af, skønt Amalie og jeg står og smider "dyre" frolicer ud i vandet, Bacchus er jo vant til større søforhold og lader sig åbenbart ikke nøjes.\nTilbage på pladsen får han en tur med vandslangen, tiltrængt men bestemt ikke noget Bacchus syntes særlig godt om.\nVi skulle alle lige vende os til at Bacchus skulle have snor på hele tiden, men det virker nogen gange lidt fjollet, når man har en hund der ikke går nogen steder og allerhelst vil være hvor vi nu er, så der gik jo heller ikke lang tid før Arne lige havde glemt at binde ham fast, og så skete der jo også det, der lige netop ikke måtte ske, lige pludselig kommer de gående med den gamle Berner, og vupti Bacchus stryger lige hen til ham, og der står de snude mod snude, mine hår på armene havde rejst sig, de begynder at knurrer og skal lige til at farer i hovedet på hinanden, men heldigvis for manden hivet deres Berner væk og Arne har med syv mile skridt nået hen til Bacchus og får også hevet ham væk, ja det kunne have gået helt galt. Men vi blev ihvertfald mindet om hvor vigtigt det var at binde ham.\nNæste morgen går Bacchus og jeg en dejlig lang og kølig morgen tur, ingen tvilv om at Bacchus har nydt alle de fremmede dufte vi har mødt, efter turen går vi glade og frejdigt op for at fylde frisk vand i hans vandspand, men lige da Bacchus ser vi er på vej over til vandslangen, slår han bak, jeg har jo lige glemt alt om baderiet fra i går, men det havde Bacchus ikke, men sære hunde gider jeg ikke, så jeg siger bestemt, at vi skal hente vand og så tøffer han da også med, nej pjat med ham, han skulle jo ikke bades igen.\nTror da pokker her er varmt, når vi er på vej til Hawaii\nTilfældinghederne bringer os også til Südsee camp, det er fordi vi får problemer med bremserne på vores campingvogn og må finde et værksted og sådan et havde de der. Det viser sig at være et ferie paradis vi har fundet, så vi beslutter os for at slå lejrer og det ender med at vi er der i 4 dage, store sager for nomader som os. De unge mennesker var vilde med at være der, der var alt hvad de ønskede sig, kæmpe badesø, indendørs badeland, tennis baner, og så var der en kæmpe klater bane, den måtte de bare prøve.\nArne og pigerne klater i 6 meters højte\nSå var de klar\nAmalie på slap linie\nAnn-Sofie i gyngerne\nog Arne klare den også\nBacchus og jeg bliver underholdt i tre timer\nså da vi kommer tilbage må Bacchus have sig en morfar\nPladsen vrimler med vilde kaniner men de er vant til mennesker så de kommer helt tæt på, også på Bacchus som ikke har noget imod at de hopper omkring ham\nSkønt med et godt ben\nBacchus finder altid en ynglings plads.\nJeg vil helst ligge ude, men jeg vil aligevel gerne følge med i hvad i laver :-P\nMen til tider er det nu også rart bare at være sige selv.\nEfter en morgentur er der hygge med far\nVi har også været i Gosler, det var en meget fredfyldt campingplads og det nød vi meget efter Sudsee hvor der var aktivitet hele tiden, dog var der kæmpe pool i campingspladsens baghave, lige noget pigerne kunne bruge.\nSå mens pigerne badede i poolen gik vi skønne ture og her må jeg sige Tyskerne gør noget ud af deres haver\nHer kan vores lille havedam godt pakke sammen\nog vores weber er nu heller ikke noget at skrive om, når Tyskerne stiller op med sådan en svend\nHeldigvis var varmen aftaget og en dag hvor det var overskyet tog vi på byvandring i Gosler city som var en meget smuk og stemnings fyldt by\nAt Bacchus er en vagthund viste han flere gange på turen og med god grund, vi ved nu at hvis Bacchus "gør" kan man også være sikker på, at der er noget som ikke er helt som det skal være.\nFørste gang var en nat hvor han sov uden for campingvogen, ved 4 tiden "gør" han pludselig 2 korte vov, jeg står op og lukker ham ind, han skal da ikke ligge der og vække hele pladsen med hans gøreri. Men næste morgen blev vi da klar over hvad der havde været på færre, jo ræven havde været der og spittet vores skraldespand ud over det hele.\nNæste gang var på Bøsøre, for efter at være kommet til Danmark tog vi nemlig en sidste overnatning der, der er vi jo kendt, men Arnes søster og fam. har ikke været der før og det måtte vi da lige lave om på. Det kan nok være at det nu var højsesson for der var godt fyldt op, men vi fik to pladser helt nede i bunden af campingpladsen tæt på hegnet ud til vejen. Om natten bliver jeg så igen vækket ved at Bacchus pludselig "gør", ikke noget med korte vov, nej denne gang var det en helt skudsavle af vagt i gevær gø, det kan da nok være at jeg kom ud af sengen for at se hvad det kunne være, jo nogen var kommet med bil og campingvogn og holdt nu uden for hegnet, ja vi kan da heller ikke have snigere rendende rundt derude. hi hi\nJo Bacchus kan nu godt komme med på camping en anden gang :-))\nBacchus og pigerne har sovet ude i haven i nat, da pigerne lagde sig ud i teltet var han meget tilfreds, men han ville hellere ligge uden for, selvom pigerne ellers meget gerne ville have ham med ind, men han nød at ligge brandvagt der.\nBacchus får ellers aldrig lov til at sove i haven om natten, da vi altid har holdt på, at han skal ind når vi går i seng, men nu havde han ligesom den tjans at passe på pigerne.\nJeg vågnede ved tre tiden om natten, kigger lige ud af vinduet for, at se om alt nu også er som det skal være, jo Bacchus ligger stadigvæk lige foran teltet samme sted som da jeg gik i seng. Ja så kunne jeg trykt sove videre.\nVed 6 tiden vågnede Ann-Sofie ved at Bacchus braser ind i teltet, han er overbevist om at han kan gå igennem myggenettet, Ann-Sofie når dog at lyne op inden det brister. Hun syntes det er hyggeligt at Bacchus nu gerne vil ind og putte, men hvad Ann-Sofie ikke lige tænker på, var at han på det tidspunkt er fuld af krudt og en rigtig bølle, der kun har et formål, nemlig at få pigerne op hi hi, nej der gik ikke lang tid før han røg ud af teltet med fuld musik og blev lukket ind til os.\nVed middagdags tid da det var meget varmt kom Bacchus i bad, han har aldrig været vild med det baderi, men i dag tror jeg alligevel at han nød af blive kølet lidt af.\nFantastisk smuk mand som jeg i dag har været gift med i 17 år :-)\nog en super sød hund\nEftermiddags hygge, ligger dejligt i mors bløde kurver :-D\nI disse dage er det jo temmeligt varmt, men den anden dag var det faktisk ikke så slemt, så sidst på eftermiddagen skrev jeg lige til Annie om hun var frisk på en skov tur, pudsigt var det for de stod nærmest med støvlerne på og var på vej i skoven, så i løbet af nul komma fem sidder vi i bilen og er på vej, da vejen deler sig siger jeg " hov hvor skal vi egentligt hen" og inden sætningen er sagt siger Annie "MONET" ja så var kursen lagt.\nAnnie havde taget sit kamara med og tog skønne billeder\nSenere var der aften hygge med Far\nDagen i dag er der ikke meget der har kunne lokke Bacchus i haven, for solen har været meget skarp, men da Amalie begyndte af få ferie nøkker og ville have sat telt op, kan det nok være at han måtte ud for at føgle med.\nSkal jeg hjælpe med noget\nDet er da ikke så ringe det her\nUha hvor vi hygger men hvad kommer du nu med\nDig og mig :-)))\nDa solen var gået ned gik vi alle en tur i skoven med Bacchus, Amalie var klar med det samme, Ann-Sofie skulle lige lokkes lidt, men super dejligt var det at vi kom afsted alle fem.\nDa vi kom der ud, fik Amalie et krible krable flip og kunne pludselig ikke gå nogle steder, for selvom hun godt var klar over at vi skulle i skoven, var det alligevel lykkedes hende at komme afsted, med hvad Arne kaldte for trave støvler ha ha\nmen der viste Ann-Sofie sig fra sin bedste side, op på ryggen med Amalie og afsted det gik forbi den værste tætte bevoksning. Det skabte en del latter og turen kunne forsættes uden flere forhindringer\nDejlig afslutning på dagen