els millors armaris de la britain: anais gallagher - Funció\nBenvingut a la darrera entrega molt interessant de Who What We We Usar Els millors armaris de la Gran Bretanya. És allà on fem exactament allò que diu a la llauna: aprofundeix en els armaris més fantàstics, fantàstics i fantàstics i influents del nostre país just. Feien honor a les dones que provoquen que els fotògrafs d’estil del carrer premsin les persianes tant com els personatges que encara no vingueu sota el radar amb col·leccions de roba secretament increïbles.\nQuan es tracta d’una nova generació de noies britàniques que representen les credencials d’estil impecables del país a tot el món, em ve al cap un nom: Anais Gallagher. El fotògraf i model de 19 anys va començar a ser fill de Noel Gallagher i Meg Matthews, i té una actitud adequadament de caire equiparable envers els ulls del públic.\nAixò ha donat lloc a que el seu vestuari es podia incorporar, completament doblar-se o conformar-se per adaptar-se al seu lloc o reflectir-se amb el uniforme actual del cos-cos-taló, per la qual cosa segueixen moltes estrelles actuals. Sembla una noia de texans i formadors, i vam tenir la sort de veure la seva extensa col·lecció quan vam explorar el seu armari a la seva llar de Londres. desplaçament eep per veure què li agrada portar a Anais i llegir la nostra entrevista exclusiva.\nPhill Taylor SOBRE ANAIS: Jumper Unif; Pantalons Pull & Bear; Botes del doctor Martens\nTens records de moda primerenca?\nQuan era jove, a la primera casa que vaig viure, la meva mare tenia dos dormitoris com a armaris de paret, així que vaig passar molts dels meus primers anys provant tota la seva roba. I ella tenia la roba més sorprenent [quan jo era] creixent. (Roba que ara em moriria, però que es va desfer.) Recordo que solia tenir aquestes mules que tenien un cartell de bola en blau, blanc i vermell, i vaig provar les que hi havia i passejar-les tot. temps.\nSempre m’ha encantat la roba. La meva mare admetrà que volia que un fill es vesteixi exclusivament amb ells. Així, des de quan vaig néixer, també tenia un armari interior de roba, i la meva mare em vestiria amb vestits. Vaig tenir sempre una bona comprensió de la moda perquè aniria a jugar amb els meus amics i estarien tots en jerseis i pantalons texans i petits entrenadors i la meva mare em tindria amb botes de vaquer, escalfadors de cames i un tutu, i seria mentida. Oh, estic vestit de manera diferent als altres identificadors. Però també faig que la meva mare es vesteixi diferent a les altres mares de l'escola, de manera que la moda sempre ha estat al capdavant.\nPhill Taylor SOBRE ANAIS: mentides entrenador; reforma vestit\nCom ha evolucionat el seu estil a partir d’aquesta època?\nJo sóc molt inspirador de la meva mare. Sempre en tinc. La meva mare no se n’adona, i és que és mentida Què són portes? a continuació, descarta les fotos de si mateixa quan era adolescent o a principis dels anys 90 i veia que anaven vestits de la mateixa manera. Jo i la meva mare també som la mateixa alçada i tenim la mateixa forma del cos, de manera que sempre ens encaixem amb la roba. Sempre he explicat la seva inspiració fins a un cert punt (és una mica més aventurer que jo). Però sempre he estat un gran fan de la comoditat. No he estat mai una d’aquestes persones que mentien No hi ha dolor ni guany. Si no és còmode, no vaig a dur-lo.\nCom descriuríeu el vostre estil personal ara?\nSense ser massa autorepretador: gandul, aventurer i irrealment, com a oximoronsafe. Jo no sóc oposat a provar coses diferents i a provar coses que no entendria cap dels meus amics, però tinc les meves limitacions. Així que provaria qualsevol mena de texans aventurers, però em quedaria en el regne dels texans.\nEl fet d’estar a l’ull públic té alguna influència en allò que trieu portar?\nHauria de ser, perquè hi ha algunes fotos horribles de mi que venen de la universitat amb vestits i entrenadors horribles que jo voldria que no anava, però no m'ho faig, perquè sempre he estat algú que no canvia el que porten. Tot el que tinc mentiré i és agradable, i no m'agrada, realment m'importa tant el que la gent prima.  Definitivament, intento ser una mica més aventurer a la vista del públic. No vull molestar a la gent, i [vull] utilitzar la plataforma que he de poder portar a les coses fantàstiques, però no em faig una mica al cap de la matinada, Fuc, què vaig? Necessito impressionar!\nLlavors, què es porta sempre en repetir?\nJeans, jaquetes Sóc un amonestador massiu de jaquetes de camussa, jaquetes de cuir, jaquetes patentades i pantalons denim. M’encanten els jaciments amb escriptura o pintura al bac. El meu jacet preferit no és aquí [per al rodatge], però voldria que fos un jacquet denim amb un retrat de David Bowie al bac. El meu gos es diu Ziggy Stardust i tinc un tatuatge de raig de David Bowie, així que estic obsessionat. Jaciments, entrenadors i texans. Vaig aprimar en un moment, vaig tenir 57 parells d’entrenadors i tots eren iguals en diferents variacions. Quan trobo alguna cosa que menteixo, m’ho passo pernil. He de tenir tantes opcions com sigui possible.\nPhill Taylor SOBRE ANAIS: Jaqueta vintage; Samarreta Baby Gap; Texans vintage Levis; Reebo formadors\nQuè passa amb els esdeveniments de luxe?\nHe fet una regla ara, que sonarà amb molta pretensió, però no porto els talons a menys que estigui pagat. Perquè odio els talons alts amb passió; Gairebé els menyspreo. Ho dic a tots els meus agents i a la meva mare: només aniré a un esdeveniment i portaré talons alts si em paguen per portar talons. En cas contrari, duré un vestit, però portaré amb ells entrenadors.\nEm sento molt vulnerable quan em disfresso. Tinc molta por de sobredressionar-me una de les meves majors pors. Tothom els va a les festes i es vesteixen amb vestits, i em posen un vestit o un pantaló o un jersei perquè preferiria riure per no tenir cura que per riure massa. Vaig ser molt probable que la meva inseguretat és la meva on no vull que la gent s'aconsegueixi.\nSento mentida que també és un tret de moda per a la moda de Londres.\nDefinitivament. La gent fina de Londres està acostumada al clima fred. Se solien utilitzar més d'una escena bruta, jaquetes, pantalons texans i jerseis grandiosos. Estic prim, tots ens sentim més segurs; portar petits vestits i talons sense straps no és realment cosa nostra.\nQuins són els vostres hàbits de compra? Compres sovint? Sol o amb gent?\nQuan vull gastar molts diners, vaig amb la meva mare. Com que els shes menteixen, tracteu-vos de vosaltres mateixos. Per tant, vaig a trobar un parell d’entrenadors que són realment cars i, si estic amb els meus amics, diran: Oh, déu meu, no, 600 per a un pare d’entrenadors? Esteu boig! La meva mare serà mentida Has fet molt bé això; tracta't. Per tant, si vull anar a gastar diners en roba de disseny, em faig la mare perquè em faig el meu home. El meu xicot em diria que sóc ridícul i jo podria anar a comprar-los a JD Sports.\nJo sol anar a comprar vestits, cosa que sempre he fet. Tinc una idea al meu cap i surto el dia i compro aquestes coses. No sóc molt comprador espontani. Ara el que vaig a buscar. Puc fer compres en línia en els llocs que ara em corresponen. Realment sóc curt (53), així que els texans no m’adapten mai, i ho veig difícil. També he tingut una forma de cos realment atlètica i només té una cintura de 23 polzades, de manera que estic fora de proporció. Ara tinc certes botigues. Per això, tots els meus texans són de Reforma; ells són els únics texans del món que no he de modificar. Són la longitud adequada i s’ajusten a la cintura.\nQuin és l’últim que has comprat?\nVaig comprar una bossa de mà amb perles de Zara. I abans d’això, vaig comprar una bombeta American Vintage.\nI hi ha alguna cosa a la vostra llista de desitjos per al 2019?\nEntrenadors de veja. Realment vull comprar-ne un parell. Vaig veure una parella blanca amb accents verds, vermells i blaus.\nPhill Taylor SOBRE ANAIS: Dessuadora Pull & Bear; Els texans de Levi; Converse x MadeMe sneaers; Borsa de jocs; Ulleres de sol Lissimian de rosella\nTens alguna marca preferida?\nReforma bàsica. Compro allà un munt de texans i samarretes i una mena de coses. El doctor Martens és el meu calçat favorit de tots els temps. La meva mare em va vestir amb ells de nena, i totes les meves sabates de l’escola eren el doctor Martens. Després vaig passar per una etapa de mentida, YucDr. Martens Sempre vaig pensar que tenia les cames realment curtes, així que solia que les cames fossin primes. [Però] després de provar-los i notar-los [que no ho feien], vaig mentir, Vaig estimar aquests. Els puc portar amb vestits i texans i pantalons curts. Vaig estar-hi una bona estona i, quan van treure els de la plataforma, vaig quedar mentida, Brillant! Ara sóc dues polzades més alta i no tinc que portar els talons. Ells són els meus talons!\nM'encanta Bella Freud a la meva preferida. He aconseguit un milió perquè són saltadors tan fantàstics. Realment no tinc molta roba de disseny, però m’agraden bosses i sabates de disseny. Sempre he estat cosa meva. La roba es posa de moda amb tanta facilitat, però les sabates i les bosses no són tan segures per gastar-hi diners. Sempre això és sempre el meu consell per a les persones quan volen comprar alguna cosa cara o comprar alguna cosa car. Anar per accessoris; mai passen de moda.\nPodeu recordar una compra especialment important que significava alguna cosa per a vosaltres?\nAfegeixo el primer que he comprat quan em van pagar per primera vegada. Jo vaig ser (i no ho faig ara si fins i tot vull esmentar-ho) en un programa de televisió quan era jove a CBBC durant uns quants anys. Jo també feia el Coming up next [voiceover] també a CBBC. Vaig dur tres dies més, em vaig estalviar i vaig tenir els primers diners. Vaig estar a París i vaig comprar una bossa de mà.\nRecordo comprar-lo i no haver-lo utilitzat tant. Ara és la meva bossa preferida de les mares, cinc anys després. Però recordo això i vaig sentir-me gairebé segur quan vaig deixar anar el meu compte de prohibició. Jo només tenia 13 anys. Tots els meus diners havien entrat en una sola bossa, així que vaig pensar: Millor l'utilitzo cada dia durant la resta de la meva vida. I, per descomptat, tens l’ansietat de ser una noia de 13 anys. No puc portar una bossa a l'escola! Aleshores, jo no l'utilitzava realment, sinó que hi posava cada dia les meves mostres i m'ho enviava.\nLa meva mare l'utilitza tot el temps, així que el veig i prim, Almenys algú va treure-li un bon ús. Però ho fem molt: la meva mare compra moltes peces de roba que no menteix, i compro molta roba que no menteixo, i ella realment és la meva i acabo realment agradant-se la roba. M'agradem, intentem emular-nos els despreniments dels altres i ens adonem que realment no els mentim, de manera que ens vestim a la roba.\nDe què ets més sentimental al teu armari?\nTinc un parell de pantalons de vestit blanc que portava la meva mare el dia del casament, de manera que és primament el meu favorit que em guardaria. No tinc per què em deixa portar. Jo només necessitava uns pantalons blancs un dia i vaig estar a la meva habitació despertant-me i la mare només em va provocar aquestes coses perquè jo era mentida aquestes són agradables, per què no m’ho heu donat mai abans? Perquè eren els meus pantalons de casament! Ara només em deixa portar-los. Suposo que ara no serveixen per a res.\nJo i la meva mare compartim un vestit de tweed que Stella McCartney va fer per al seu espectacle de postgrau a Central Saint Martins. Ella la va fer i no la volia. Ell no té cap folre o etiqueta només l'ha donat a la meva mare. Ella cul per a tot el temps. La meva mare diu que els shes ho van perdre, però ella no ha! Ho tinc! És genial i és una mica d’història. Tinc algunes coses de Baby Dior perquè el meu padrí és John Galliano i ell solia dissenyar per a Dior. A més, tinc algunes coses que em feia servir.\nHe tingut un munt de diferents peces sentimentals que he esborrat al llarg dels anys. Però probablement el meu favorit és un parell de fongs de pell blanca amb una imatge de cuir de Noddy des de quan tenia 3 anys. Encara els tinc i són molt prims, el més fantàstic. Vull dir, fongs de pell blanca. No puc creure que m’heu vestit amb aquestes, mare! Per descomptat, ella sí. Sóc una persona molt sentimental quan es tracta de roba. Roba i records van de la mà.\nPhill Taylor SOBRE ANAIS: Prada jacet i bossa; Tapa de reforma i texans; Botes del doctor Martens; Anells Great Frog i Zadig & Voltaire\nTens algun lament de moda?\nAl cent per cent. He fet una gran quantitat de mistaes d’estil. Solia tenir els pins més destacats en els meus cabells i anava a buscar aquest indo de -pop loo abans que fos -pop. Jo solia portar polaines de vinil amb tutus de pin i jaquetes de cuir amb pin Dr. Martens amb soles de llum. Jo solia tenir un parell de doctor Martens que eren Hello itty (tenien un arc vermell i les orelles a sobre).\nVaig portar entrenadors de llum fins als 15 anys perquè pensava que era irònic (no era irònic que era horrible). Sempre havia tingut peus petits, de manera que portava entrenadors il·luminats de merda i prima que era increïble, però realment, feia mal de cap a la gent quan només intentaven estudiar els seus GCSE. Em timbre els peus a la classe i seria mentida un rave sota la taula.\nTanmateix, ha canviat la sensació de la moda a la universitat?\nAnar a l'unió és probablement una de les millors experiències de moda que he tingut, perquè créixer, no volia atreure massa l'atenció sobre mi mateix. Evidentment, jo venia d’una família realment interessant amb altres persones, per la qual cosa [imagino que la gent em desconcertés i fos fina, Els plats es fan malbé o Ha de ser una merda tan gran, així que mai vaig voler ser allà fora amb la meva roba.\nNo volia que la gent s'acabés, Només porta roba maca perquè els seus pares els van comprar índex de coses, així que sempre m’agafo amb els meus texans i una samarreta blanca i un parell d’entrenadors. Quan vaig a la universitat, estic a una escola on la gent estudia la moda, i això és allà fora, per això em va donar la llibertat de portar roba que és una mica més meva i una mica més. És molt alliberador perquè la gent no us jutgi.\nPhill Taylor SOBRE ANAIS:\nMoltes gràcies per tenir-nos, Anais!\nCompreu el cau d'Anais Gallaghers a continuació\nReforma Willow Jean (97)\nBotes Sinclair Dr Martens (175)\nSamarreta Bella Freud Understand Me (110)\nMentida Weeday dual Denim (55)\nReebo Classic Club C Vintage Entrenadors (70)\nVestit de dolços de reforma (187)\nA continuació, els darrers despreniments d’estil de carrer de Londres.\nEndall Maes un cas per a portar mercaderies per excursions fora d’una arena\nCom vestir-se durant el Mercuri retrògrad, per un editor que sent el teu dolor\nCom vaig tenir un ritme de pas per les vacances més Instagrammed del 2018\nSi no sou un vestit de festa, aquests pantalons fantàstics estan aprovats per l'editor\n18 vestits de festa que realment em semblen voler ser una celebritat\nThe Olsen Edit: Què comprar si les germanes són les teves músiques per sempre


Quantes hores de televisió poden veure els nens? – Televisio Sense Fronteres\nTelevisio Sense Fronteres\nQuantes hores de televisió poden veure els nens?\nTelevisió Agost 28, 2017 Agost 28, 2017 admin\nSegons l’últim informe de Kids TV Report, els nens espanyols veuen una mitjana de 2 hores i 44 minuts de televisió diaris. A Europa, només els superen els petits italians. Però atenció, aquest informe no té en compte cap altre aparell electrònic com poden ser els telèfons, tablets o ordinadors (així que, famílies, aneu sumant!). No sé com portareu aquest tema a casa, però a mi em preocupa molt perquè vull que els meus fills es desenvolupin correctament. Per aquest motiu, he revisat el que diuen els experts.\nLa televisió pot ser dolenta?\nEn aquest estudi, publicat en una revista britànica (Arxivis of Disease in Childhood), el psicòleg Aric Sigman parla de l’addicció a la tecnologia que sofreixen els nens d’avui dia i sobre com aquesta obsessió està causant danys en el desenvolupament infantil.\nA més, assegura que pot causar problemes físics a llarg termini (quantes més hores passen asseguts davant d’una pantalla, més sedentaris es tornen) i que “els nens que veuen molt la televisió tenen més risc de ser obesos que els més actius” (i més paperetes per sofrir problemes cardíacs quan siguin majors). No només això, Sigman afirma que aquests petits “mostraran dèficit d’atenció i problemes d’empatia”.\nLa realitat tecnològica actual\nEn aquesta anàlisi, presentat a Glasgow, el prestigiós psicòleg indica que els nens no han d’estar en contacte amb dispositius electrònics (televisions, mòbils, ordinadors, tablets…) fins als 3 anys i que per a les edats compreses entre 3 i 16 anys caldria fixar un límit de dues hores diàries (llavors, haig de tirar a les escombraries tot el que tingui pantalla? Sincerament, crec que això seria viure en un món irreal).\nPer què proposa Sigman això? Al·ludeix que els bebès necessiten tenir major relació amb els adults i interactuar amb ells perquè, d’aquesta manera, intercanvien estímuls fonamentals perquè puguin desenvolupar tant el seu cervell com les seves emocions.\nQuè és una Iniciativa Legislativa Popular (ILP)?\nUna ILP és una iniciativa ciutadana per aconseguir l’aprovació d’una llei mitjançant la recollida de signatures. El projecte de llei es presenta a la Mesa del Congrés espanyol avalat per un grup de persones de reconegut prestigi que fan d’impulsores del projecte, i a partir d’aquest moment es disposa d’un màxim de 9 mesos per a recollir un mínim de 500.000 signatures vàlides en el conjunt de l’Estat espanyol.


R1 | Mataró Ràdio\nL'alcalde de Mataró demana aclarir la viabilitat de la connexió directe amb l'aeroport\nPolítica, R1, rodalies, tren aeroport\nMataró demana concreció a la Generalitat respecte el tren directe de Mataró a l'Aeroport. La Direcció General de Mobilitat reconeixia que s'havia d'estudiar la situació en el seu conjunt però Ricard font, secretari de Mobilitat, diu que és tècnicament inviable. Una carta de la Direcció General de...\nUn incendi als túnels de Barcelona causa el caos a Rodalies\nClot-Aragó, Línia 1 de metro, R1, RENFE, Societat\nCaos ferroviari al centre de Barcelona que afecta a totes les línies de Rodalies. L’accés a Barcelona, en tren, està interromput i no circula cap tren a les estacions del centre de la ciutat comtal: Arc de Triomf, Sagrera-Meridiana, Clot-Aragó, Passeig De Gràcia i Plaça de Catalunya. Així la R1 i...\nSanti Vila agafa el tren de Mataró a Barcelona per veure quin és l'estat de la xarxa\nR1, Santi Vila, Societat\nEl conseller de Territori i Sostenibilitat, Santi Vila, ha completat aquest dilluns al matí el primer dels set viatges a bord d'un tren de Rodalies que ha programat durant les properes setmanes per comprovar personalment quin és l'estat de la xarxa. Des de l'estació de Mataró, el conseller ha...\nInterrompuda la circulació de trens a la línia 1 a causa d'una avaria\nADIF, R1, trens, Ultima Hora, Societat\nInterrompuda la circulació ferroviària de la línia 1 de Rodalies des de les 10 entre Badalona i Molins a causa d’una incidència que afecta el sistema d’electrificació a la zona de la Sagrera. La incidència a la catenària ha provocat el despreniment d’un pantògraf del tren procedent de Calella i amb...


Inici > Pop Up València: reactiva la ciutat\nPOP UP VALÈNCIA recull una sèrie de projectes i processos, que demostren que hi ha línies de treball compromeses amb la nostra ciutat, propostes que permeten portar l’activitat quotidiana a llocs abandonats, despertar la responsabilitat ciutadana sobre el seu entorn per resoldre els seus problemes quotidians sense necessitat de grans pressupostos. Les propostes donen visibilitat als espais en desús i mostren possibilitats d’ús i gestió per a aquests espais. Es genera un principi de diàleg amb els ens públics (universitats, ajuntament, etc.) per potenciar noves eines de gestió basades en la participació. El resultat d’aquest diàleg, encara en marxa, s’exposa com a matèria de reflexió per continuar treballant.\n- David Estal\nBloc de Portuaris, Cabanyal\n- Ovoestudio amb Borja García\nProposta per a les antigues Naus Cross\n- La Minúscula estudio\nMentalmorfosi i +\n- Mixuro amb Silvia Molinero Domingo\n- CPUIN (Centro de Procesamientos Integrados) amb Inés G. Clariana\n- Encajes Urbanos\nREARQtivant els espais oberts de La Nau\nTaller Pop Up València. UPV - UV\n- el fabricante de espheras\nMentalmorfosi, Associació LA minúscula\nTaula rodona Altres formes de fer ciutat, dimarts 29 d'octubre, 19 h., Aula Magna.\nTaller multidisciplinar "Pop up València. Reactiva la ciutat", 18 - 25 d'octubre, ETS d'Arquitectura UPV\nMés informació: Pop up València\nDe 16 d’octubre de 2013 a 17 de novembre de 2013\nEstudi d'arquitectura Mixuro\nCTAV Col·legi Territorial d'Arquitectes de València\nMaría Oliver Sanz i Javier Moliner Domingo


Marina Geli - Vulnerabilitat i resiliència | NacióDigital\n«L'inici del desconfinament pot ser un miratge de normalitat, però cal saber qui té o tindrà reaccions emocionals de risc o patològiques»\nper Marina Geli , 29 de juny de 2020 a les 20:05 |\nLa pandèmia del SARS-CoV2 és molt singular més enllà de la propagació i virulència del virus. El confinament d'una part del món ha aturat la mobilitat excepte el món digital (grans guanyadors d'aquesta crisi són Amazon, Google, Facebook, Twitter...) i la infodèmia. La societat global i de la immediatesa converteix en notícia qualsevol qüestió, comentari, tweet.\nL'allau d'informació sense jerarquia ha dificultat poder destriar el coneixement i mínima solidesa davant de tanta incertesa. Grans contradiccions dins del tsunami informatiu: demanar miracles a la ciència (quasi fe religiosa a curt termini) i no discriminar entre informació i coneixement, entre fakenews o intencionalitat propagandística i solidesa en les aportacions.\nHi ha repercussions emocionals importants davant de situacions tan extraordinàries. Cal, en aquesta etapa de desconfinament, de represa, analitzar rigorosament les reaccions emocionals ordinàries, les de risc i les patològiques durant el confinament i, ara, acompanyar per minimitzar el patiment emocional.\nDins el cicle de Webinars Covid-19/Centre Estudis Sanitaris i Socials/UVIC-UCC el professor Dr. Miquel Casas, Catedràtic de Psiquiatria (col·laborador de la Càtedra de Salut Mental de Facultat Medicina de la UVIC-UCC-Althaia) proposava avaluar l'impacte emocional, els factors de vulnerabilitat i de resiliència passada l'etapa de confinament per proposar accions efectives a curt i a mig termini.\nLa pandèmia del SARS-CoV2 ha afectat uns 9 milions de persones arreu del món (casos amb test específic positiu) i entorn de 500.000 mil persones mortes. A Catalunya entorn d'un 4.5% de la població ha manifestat clínica clara de Covid-19 (amb test confirmat o no, segons dades publicades del Departament de Salut).\nLa Covid-19 està afectant de manera severa el continent americà. Als Estats Units, més de 2,3 milions de persones amb més de 120.000 persones mortes, a Brasil més d'un milió de persones i més de 50.000 mortes. Poques dades fiables del continent africà. Rebrots a Alemanya, a la Xina, a Iran. Brots controlats a Catalunya.\nDavant de fenòmens com la pandèmia actual són normals l'ansietat, la inquietud, la por. A l'inici de la Covid-19 la resposta va ser molt diversa, fruit de les nostres pròpies personalitats i context. Sorpresa, incredulitat, negació, confrontació, acceptació per imposició o convenciment, fatalisme. La gran majoria de persones han complert correctament les ordres de confinament durant dos-tres mesos llargs.\nLa majoria ha acceptat la pèrdua de llibertat per por o per compromís i responsabilitat. El compromís col·lectiu per a contribuir a no saturar els hospitals per tenir llits de crítics disponibles. Aquesta motivació va fer que una gran part de la població convertís aquest objectiu com un factor clau d'acceptació i resiliència.\nLa resposta individual a la pandèmia, al confinament i al desconfinament es genera sobre els trets de personalitat, la psicopatologia preexistent, la vulnerabilitat i la resiliència. Cal fer introspecció per saber si ens situem entre les personalitats temeràries, agosarades, assenyades, temorenques o obsessives.\nEls factors de vulnerabilitat emocionals davant de la pandèmia són les professions sanitàries, el personal de primera resposta social, les persones grans, les dones embarassades, les dones, les persones amb risc o víctimes de maltractaments, els adults amb malalties mentals preexistents, les persones amb malalties greus o cròniques, els nens amb disfuncions del neurodesenvolupament i les situacions de pobresa o precarietat social. Entorn d'un 60% de la població podria tenir factors de vulnerabilitat però els factors de resiliència i com cuidem fan que aquests siguin minimitzats i provoquin menys patiment emocional.\nCal fer una anàlisi de la pandèmia amb mirada de gènere. Les dones i els homes sembla, que per factors biològics, s'infecten igual. La mortalitat dels homes és més alta entre els que ingressen als hospitals per pitjor capacitat pulmonar entre altres (major tabaquisme i patologies respiratòries cròniques en generacions de persones a partir dels 60 anys).\nHi ha factors professionals de més vulnerabilitat entre les dones. La gran majoria de professionals sanitaris i socials són dones, que han sofert infeccions del virus SARS-CoV2 professionals i han viscut la por a contagiar a les seves pròpies famílies. També una part important de les persones grans que viuen soles o en residències són dones per la més gran esperança de vida de les dones envers els homes. Cal acompanyar a les dones que són víctimes de maltractament i han patit el confinament. Alhora, les dones són el pal de paller, en general, de la resiliència familiar malgrat la seva pròpia major vulnerabilitat com a dones.\nCal tenir especial atenció als infants i adolescents, amb factors de vulnerabilitat.\nTenim necessitat d'anàlisi per contestar preguntes i programar accions. Com han viscut l'aïllament, els llargs mesos els nens/joves sense escola i lleure presencials? Quins efectes tindran en els menors l'ús massiu de les xarxes, de les pantalles? Serem més o menys addictes a substàncies o a pantalles que abans de la pandèmia?\nLes reaccions emocionals normals davant d'una situació extrema, desconeguda com la Covid-19 poden comportar si no hi ha cura individual, familiar o comunitària, trastorns del son, angoixa, irritabilitat i si avança depressió, obsessions, descompensacions de patologies anteriors i estrès posttraumàtic.\nLes primeres setmanes de desconfinament poden ser un miratge de normalitat, de poca afectació. La necessitat de socialitzar-nos i l'estiu ajuden però cal saber quina part de la població amb factors de major vulnerabilitat té o tindrà reaccions emocionals de risc o patològiques. Tampoc cal etiquetar totes les reaccions emocionals post-fase aguda de "patologia psiquiàtrica", ja que la majoria de solucions vénen d'acompanyament social, de cura de les persones. Però sí, cal identificar i fer teràpia a les persones que ja presenten o sabem que presentaran psicopatologia.\nA la crisi sanitària cal suma la social i fer prevenció de brots de patiment emocional igual que de brots del virus ara i a la tardor.


MIL DeMONIoS: L'argument emocional\nPublicat per Lluís Bosch a 22:53\nGalderich 10 de desembre de 2013 a les 0:04\nÉs curiós perquè la teva racionalitat és totalment il·lusòria respecte al que voldries com a futurible. Acuses a l'independentisme de ser il·lusori i no raiconal i caus en el mateix error. Suposo que això ho fem tots i que quan tenim unes idees més o menys clares veiem els errors en els altres sense veure quins són els nostre punts flacs.\nEn el que si que no hi ha discussió és en l'apreciació respecte en Bilbeny. És una vergonya per a la causa independentista. De fet, una de més...\nLluís Bosch 10 de desembre de 2013 a les 19:39\nPotser no m'he explicat prou bé... les meves idees polítiques i socials responen més aviat a raonaments, però crec que cada opció política també té un component emocional, i jo vull explicar el meu.\nPel què al cas Bilbeny res a dir, abans feia riure i ara comença a fer angúnia.\nEnric H. March 14 de desembre de 2013 a les 0:47\nÉs ben curiós. Amb el mateix esforç es pot sumar o restar. Dir-li a algú "ets el meu company" no implica renunciar a ser un mateix. No sé. Els camps de futbol són plens d'emocions. Per posar un exemple. Jo preferiria compartir una pilota. Per posar un exemple. Exemples entenedors. Per aquells a qui les emocions els cega.\nI com tu dius, al final, les meves decisions resulta que també són emocionals. Doncs bé, sumem emocions. Però sumem-les totes, no? Costa el mateix esforç.


Avís legal : Bio-Fil\nBiología y Filtración S.A. – Bio-Fil\n(+34) 93 844 62 11\nCorreo electrónico: bio-fil [at] bio-fil [dot] es\nLa finalitat del web Biología y Filtración S.A. – Bio-Fil és la d’oferir informació sobre l’activitat que desenvolupa i un catàleg dels productes que comercialitza.\nTota la informació continguda en la pàgina web de la Biología y Filtración S.A. – Bio-Fil és referent a l’última data d’actualització. Per tant, és informativa i no vinculant, ja que pot¡den haver modificacions posteriors a l’última data d’actualització. La responsabilitat de l’utilització de la informació del web de Biología y Filtración S.A. – Bio-Fil és de l’usuari. Biología y Filtración S.A. – Bio-Fil es reserva el dret d’actualitzar-la i eliminar-la, així com el de limitar o impedir l’accés, de manera temporal o definitiva. Biología y Filtración S.A. – Bio-Fil rebutja la responsabilitat sobre la informació continguda en pàgines web no elaborades per Biología y Filtración S.A. – Bio-Fil, i molt especialment els continguts dels enllaços que hi hagi entre tercers i les pàgines web de Biología y Filtración S.A. – Bio-Fil.\nBiología y Filtración S.A. – Bio-Fil rebutja la responsabilitat dels possibles errors de seguretat que es puguin produir pel fet d’utilitzar versions de navegadors no actualitzades, o de les conseqüències que es puguin derivar del mal funcionament del navegador.\nL’única adreça oficial de Biología y Filtración S.A. – Bio-Fil a internet és: https://www.bio-fil.es


De conformitat amb la Llei Orgànica 15/1999, de 13 de desembre, de Protecció de Dades de Caràcter Personal, us informam que les vostres dades seran incorporades a un fitxer propietat de l'Ajuntament de Montuïri amb la finalitat de gestionar els vostres suggeriments o consultes i/o informar-vos dels temes del vostre interès. Podeu dur a terme els vostres drets d'accés, rectificació, cancel•lació i oposició per escrit a l'Ajuntament de Montuïri, plaça Major, 1, de Montuïri (CP 07230).\nLes condicions que es detallen a continuació regulen l'ús del portal d'internet Montuïri Turisme (Ajuntament de Montuïri) que l'Ajuntament posa a disposició dels ciutadans i empreses. Mitjançant aquest portal, es facilita l'accés i la utilització de determinats serveis i continguts posats a disposició dels usuaris per les administracions públiques i tercers. En aquest sentit, l'Ajuntament de Montuïri posa a disposició dels usuaris un canal de comunicació que permet els usuaris comunicar-se, interactuar i fer transaccions amb les administracions públiques mitjançant aquest portal. A més posa a disposició dels usuaris un servei d'atenció telefònica que permet canalitzar determinades sol•licituds i comunicacions dirigides a les administracions públiques. L'Ajuntament de Montuïri es reserva el dret de modificar, en qualsevol moment i sense previ avís, la presentació i configuració d'aquest portal, així com els serveis oferts i les condicions en què aquests s'ofereixen. L'accés i utilització d'aquest portal pressuposa la prèvia lectura i acceptació per part de l'usuari d'aquestes condicions d'ús publicades en aquest portal. Aquest accés i utilització del portal implica l'acceptació expressa, plena i sense reserves per part de l'usuari, del contingut de totes i cadascuna de les Condicions d'ús en la versió publicada en aquest portal en el moment de l'accés. En cas contrari s'abstindrà d'accedir als seus continguts i a fer ús dels seus serveis.\nÚs correcte del portal i dels serveis. L'usuari es compromet a utilitzar el portal i qualsevol dels serveis accessibles sense incórrer en activitats que poden ésser considerades il•lícites o il•legals, que infringeixin els drets de l'Ajuntament de Montuïri, de les administracions públiques o de tercers, o que puguin atemptar contra les presents condicions d'ús, la legislació vigent i els usos generalment acceptats. En particular, i a títol informatiu, l'usuari es compromet expressament a abstenir-se de dur a terme qualsevol de les activitats següents: destruir, alterar, inutilitzar o de qualsevol altra manera fer malbé les dades o documents electrònics de les administracions públiques o tercers. Obstaculitzar l'accés d'altres usuaris o de les administracions públiques al portal i als seus serveis mitjançant el consum massiu dels recursos informàtics disponibles al portal, així com realitzar actuacions susceptibles de fer malbé, interrompre o generar errors en aquests sistemes. Trametre missatges de correu electrònic o SMS de forma massiva o amb finalitats comercials o publicitàries sense el consentiment del destinatari. Intentar interceptar, llegir, esborrar, copiar o modificar missatges de correu electrònic d'altres usuaris. Utilitzar el sistema per intentar accedir a àrees restringides dels sistemes informàtics de l'Ajuntament, de les administracions públiques, o de tercers o bé per extreure'n informació. Intentar augmentar el nivell de privilegis d'un usuari en el sistema. Introduir, per qualsevol mitjà, programes que causin o siguin susceptibles de causar qualsevol tipus d'alteració en els sistemes informàtics de l'Ajuntament, d'altres usuaris, de les administracions públiques o de tercers. Incitar o promoure mitjançant el portal, accions contràries a la llei, a la moral o a l'ordre públic. Induir o promoure mitjançant el portal actuacions o idees discriminatòries per raons de raça, sexe, ideologia, religió, creences o de qualsevol altra manera. Incorporar, posar a disposició o permetre l'accés a productes o serveis contraris a la llei, a la moral o a l'ordre públic. Vulnerar els drets de propietat intel•lectual o industrial de l'Ajuntament, de les administracions públiques o tercers. Violar la confidencialitat de la informació de tercers. Vulnerar els drets fonamentals i les llibertats públiques reconegudes a la Constitució, als Tractats Internacionals i a la resta de la legislació.\nPropietat intel•lectual o industrial dels continguts. Tot el software i els continguts del portal són propietat de l'Ajuntament de Montuïri o dels proveïdors de serveis i continguts que n'hagin cedit a l'Ajuntament l'explotació. Les marques, rètols o logotips de l'Ajuntament que apareixen en el portal són propietat de l'Ajuntament de Montuïri o el seu ús ha estat degudament autoritzat. La posada a disposició dels continguts i software disponible en el portal no implica en cap cas la cessió de la seva titularitat o explotació en favor de l'usuari, que al mateix temps es compromet a utilitzarlos segons la llei, la moral o l'ordre públic. Queda prohibit qualsevol ús dels continguts del portal inclosos la reproducció, còpia, venda, distribució, difusió, publicació, exhibició, comunicació pública, transformació o modificació dels continguts, sense autorització pertinent de l'Ajuntament de Montuïri o del titular dels corresponents drets de propietat intel•lectual o industrial. L'usuari es compromet a no suprimir, eludir o manipular el 'copyright' i altres dades identificatives incloses en el portal.\nL'Ajuntament de Montuïri garanteix als usuaris, en els termes de la Llei Orgànica 15/1999, de 13 de desembre, de Protecció de Dades de Caràcter Personal, que tractarà confidencialment les seves dades personals. Documents i comunicacions telemàtiques. La validesa dels documents telemàtics emesos per les administracions públiques i entitats, i pels mateixos usuaris, així com les comunicacions i notificacions telemàtiques entre les administracions públiques i entitats i l'usuari, està regulada pel que estableix la legislació vigent. Política de cookies. L'Ajuntament de Montuïri no utilitza, en general, cookies quan un usuari navega pel portal. No obstant això, pot utilitzar-les en algunes seccions o serveis. En aquest cas, n'informarà prèviament l'usuari, i seria únicament en casos de cookies anònimes i de personalització (registre). Política de xats i fòrums d'opinió. L'Ajuntament de Montuïri informa els usuaris que per participar en xats, fòrums d'opinió o serveis anàlegs disponibles en el portal no es necessitarà tenir la condició d'usuari registrat i que, en tractar-se d'un lloc d'accés públic, les contribucions, opinions, comentaris, etc. seran públics i podran ésser coneguts per tercers. Tot intercanvi o difusió d'informació en els serveis de xats i fòrums d'opinió o serveis anàlegs quedarà subjecte a les restriccions relatives a responsabilitat i contingut de la informació de les presents condicions d'ús. Política de vincles i enllaços d'hipertext. Enllaços dirigits al portal. Tots aquells llocs web que tinguin intenció d'incloure un enllaç que dirigeixi al portal hauran d'obtenir el consentiment previ i per escrit de l'Ajuntament de Montuïri, que imposarà les seves condicions. Enllaços inclosos en el portal. Per la seva banda, el portal pot contenir enllaços a altres portals o llocs web. L'Ajuntament de Montuïri no exerceix control de cap tipus sobre aquests portals o llocs web, ni n'és responsable del contingut. Els enllaços que el portal inclogui són oferts únicament amb caràcter informatiu. Per tant, l'Ajuntament no es responsabilitza ni atorga cap tipus de garantia respecte els continguts enllaçats, disponibilitat i idoneïtat d'aquests.\nL'Ajuntament de Montuïri no es fa responsable del malbé, errors o inexactituds que pogués derivar-se del mal funcionament del portal, ni de qualsevol malbé o perjudici, directe o indirecte, que pogués derivar-se de la no disponibilitat del portal i dels seus serveis. L'Ajuntament de Montuïri vetllarà: per la privacitat i seguretat de la utilització del portal i dels serveis; per la veracitat dels continguts disponibles; perquè el seu sistema informàtic i els documents electrònics i fitxers emmagatzemats en el seu sistema informàtic no continguin virus o altres elements nocius. L'Ajuntament de Montuïri no serà responsable de possibles danys o perjudicis que es puguin derivar d'interferències, omissions, interrupcions, virus informàtics, avaries telefòniques o desconnexions en el funcionament operatiu d'aquest sistema electrònic, motivades per causes alienes a l'Ajuntament, ni de l'ús indegut del portal i dels seus continguts per part dels usuaris. L'Ajuntament de Montuïri no garanteix en cap cas la correcta prestació dels productes o serveis oferts als usuaris per tercers aliens a aquest mitjançant el portal. Igualment l'Ajuntament no es responsabilitza del compliment per part d'aquests tercers de la normativa vigent, ni de qualsevol malbé o perjudici que pugui sofrir l'usuari com a conseqüència d'errades, defectes i omissions en la informació facilitada pel portal que provingui de fonts externes.\nbr> En el cas que l'Ajuntament de Montuïri tingui coneixement de l'ús dels serveis facilitats pel portal per a activitats que eventualment podrien atemptar contra drets de tercers o constitutives d'actes il•lícits, es podran emprendre totes les mesures pertinents per evitar la continuació d'aquestes activitats, i es reserva el dret a iniciar les accions legals oportunes.\nbr> L'Ajuntament de Montuïri declina tota responsabilitat que es derivi de l'intercanvi d'informació entre usuaris mitjançant les pàgines del portal. La responsabilitat de les manifestacions difoses a les seves pàgines web correspon exclusivament a qui les realitza.\nAquestes condicions d'ús es regiran i s'interpretaran per la legislació espanyola i autonòmica vigent a l'àmbit d'aplicació dels serveis oferts per les administracions públiques. En el cas que es produeixi qualsevol tipus d'incompliment, discrepància o diferència entre l'Ajuntament de Montuïri i l'usuari respecte de la interpretació, contingut o execució de les presents condicions d'ús, l'Ajuntament i l'usuari es sotmetran a jurisdicció dels Jutjats i Tribunals estatals competents en cada cas.\nEn compliment de l'establert a l'article 5 de la Llei Orgànica 15/1999, de 13 de desembre, de Protecció de Dades de Caràcter Personal, l'Ajuntament de Montuïri informa que les dades proporcionades omplint el formulari disponible a l'efecte seran recollides en un fitxer del qual és responsable l'Ajuntament. L'usuari pot exercir els seus drets d'accés, rectificació, cancel•lació i oposició al tractament de les seves dades personals, en els termes i condicions prevists a la pròpia LOPD contactant amb l'Ajuntament. Qualsevol modificació de les dades de l'usuari haurà de ser comunicada a l'Ajuntament perquè la informació recollida en els seus fitxers es trobi en tot moment actualitzada i no contingui errades. Amb l'acceptació d'aquesta clàusula, l'usuari reconeix que la informació i les dades que ha facilitat a l'Ajuntament són exactes i verídiques. La no facilitació o facilitació parcial de les dades personals de caràcter obligatori sol•licitades en el formulari disponible a l'efecte, podria tenir com a conseqüència que l'Ajuntament no pogués atendre la vostra sol•licitud. Les finalitats de la recollida de les dades personals dels usuaris són les que s'indiquen a continuació: facilitar i simplificar als usuaris la resposta dels formularis de sol•licitud de serveis, evitant la introducció de dades que ja hagin estat facilitades prèviament a l'Ajuntament en el moment de registrar-se; permetre la tramitació administrativa dels serveis per part de les administracions públiques i entitats implicades en la prestació dels serveis; permetre el tractament de la informació per obtenir indicadors estadístics de gestió i qualitat del servei, sempre que per a aquesta finalitat no s'utilitzin dades de caràcter dissociat; informar l'usuari d'aquelles novetats relacionades amb Montuïrir que puguin ésser del seu interès.


Maite Salord amb el membres de la Comissió\nLa Comissió d’Accessibilitat del Consell Insular de Menorca és ja una realitat i ja treballa per fer complir la Llei 8/2017 d'Accessibilitat Universal de les Illes Balears, que obliga a les administracions a assolir un compromís seriós per aconseguir unes poblacions més accessibles.\nAquesta comissió, formada per representants del Consell, ajuntaments, Fundació per a Persones amb Discapacitat Illa de Menorca i diferents col·legis professionals, s'ha constituït durant aquest mandat, a iniciativa del departament de Cooperació Local, que dirigeix la vicepresidenta i consellera Maite Salord, la qual considera que l’accessibilitat és un tema transversal que es fa molt necessari desenvolupar.\nSalord, afirma que “no podem oblidar que a Menorca hi ha moltes persones amb diversitat funcional que necessiten viure en uns municipis i ciutats accessibles, en una illa inclusiva i turísticament accessible. Un entorn dissenyat per a tothom suposa un benefici per al conjunt de la societat, atès que totes les persones són susceptibles de tenir limitacions o condicionants en algun moment de la vida. A la vegada, és un element fonamental per aconseguir una societat basada en la igualtat de drets i d'oportunitats”.\nLes competències del Consell de Menorca venen determinades en l’article 6.2 de la llei i són:\nAixí, el Consell treballarà en dues direccions: amb els ajuntaments de l’illa, a través de la Comissió de Presidents de Corporacions Locals de Menorca, amb la finalitat d’adquirir un compromís en actuacions que millorin l'accessibilitat als municipis; i, per altra banda, amb el Govern de les Illes Balears perquè també es comprometi en l'aplicació de la llei.\nL’objectiu és la plena inclusió de les persones en l’Accessibilitat Universal. En aquest sentit la consellera de Cooperació Local apunta que “una altra de les tasques a posar en marxa és tot allò referit al turisme accessible. L’Accessibilitat Universal és transversal i engloba tot el que es troba en el nostre voltant, bé sigui a nivell urbà com de serveis. Per açò, s’ha de tenir en compte que la idea que volem donar de Menorca, com a destinació turística, sigui també la d’una illa accessible per a tothom, als allotjaments, al transport, a l’oci, a la cultura, al patrimoni, a la natura, etc.”.\nEl Consell ha publicat a la web de la institució insular una secció pròpia amb tota la informació que fa referència a la Comissió d’Accessibilitat, que podreu consultar a aquests enllaços:\n- Reglament de la Comissió d’Accessibilitat\n- Llei d’Accessibilitat Universal de les Illes Balears


Teatre solidari amb ‘Animals de companyia’ « Ràdio Taradell\nTeatre solidari amb ‘Animals de companyia’\nComentaris tancats a Teatre solidari amb ‘Animals de companyia’\nEls actors i actrius més joves de Gottic Teatre tornaran a pujar a l’escenari del Centre Cultural Costa i Font aquest diumenge per representar Animals de companyia, l’obra d’Estel Solé que amb molt d’èxit es van estrenar la primavera passada. Serà a 2/4 de 7 del vespre i la posada en escena, que serà la darrera vegada que es farà a Taradell, tindrà una vessant solidària ja que els cinc euros que costarà el donatiu per entrar aniran destinats per la recollida de fons per la investigació de l’X-ALD.L’obra està dirigida per Eva Molet i amb Iria Casassas, Arnau Márquez, Martina Soler, Gerard Preseguer i Laia Sors en el repartiment. El divendres 21 d’abril, en el marc de la Revetlla de Sant Jordi podrem veure com es va gestar aquesta obra, entre bambolines, i també algun fragment d’aquesta que també compta amb la veu en directe de Damià Àlvarez, l’assessorament de Joan Maria Riera, amb Joan Lleonart i Jordi Codina de tramoies, el maquillatge i perruqueria de Design Estilistes i amb Mercè Rovira com a ajudant de direcció.\nAnimals de companyia transcorre en una mateixa nit. Recrea la necessitat d’inventar històries per amagar les pròpies inseguretats i crear una ficció on cadascú pot esdevenir una persona millor. Amb tot, acaben sortint els draps bruts de tots els personatges i aquell grup d’amics aparentment perfectes i agradables, traurà el pitjor de cada un, com a individus i com a col·lectiu. Es tracta d’una obra que posa en dubte els valors de l’amistat i la sinceritat en una història d’egos i enveges que constata que la soledat i la necessitat d’afecte poden fer que tots plegats ens convertim en animals de companyia.\nL’argument gira entorn d’una colla de quatre amics que es coneixen des de fa temps es reuneixen per celebrar un sopar de benvinguda. La Beth, l’altre component del grup, ha estat ingressada en un psiquiàtric per un trastorn. Després de dos mesos tancada, torna a casa. No sospita que els seus amics li han preparat una rebuda sorpresa. Durant la seva estada al psiquiàtric, el Javi – ex parella de la Beth i personatge absent en l’obra- ha decidit tallar la relació que mantenia amb la noia a causa dels seus alt i baixos i ha marxat a viure a Austràlia amb una nova parella. Aquesta informació la tenen tots els amics menys la mateixa afectada, la Beth, que va quedar inconscient després de prendre’s un pot de pastilles en un intent de suïcidi per cridar l’atenció. Abans que la Beth arribi a casa seva, i mentre ultimen els detalls del sopar, l’Àlex -que des de fa temps està enamorat de la noia- fa una confessió a la resta d’amics. Els explica que mentre la Beth ha estat ingressada ell s’ha fet passar pel Javi. Ha fet creure a la Beth que el Javi i ella segueixen junts. La mentida se li ha escapat de les mans i ara que la noia és a punt de tornar a casa, es veu obligat a involucrar la resta d’amics en les seves mentides. Els demana que participin d’aquest engany en el qual ell juga a ser qui no és.


Nomdedéu: "Confieu en mi, jo confie en vosaltres": 2021\n19 de maig, 2021\nM'HE TRASLLADAT A:\nFa pocs dies s'ha fet públic que la Generalitat ha executat més del 100% dels recursos del Fons socials Europeus 2014-2020, dos anys i mig abans de vèncer el termini. I que per eixos, la Generalitat ha estat un exemple de certificació en l'àrea de Formació Professional, amb un 103'83% d'execució, i hem vorejat el 100% de l'àrea de millora d'ocupació i mobilitat laboral. No és poca cosa si tenim present que al poc d'arribar jo al Consell, el president Puig ens va citar per advertir que teníem a la UE molt preocupada, perquè entre el 2014 i 2015 no s'havia executat ni un cèntim d'aquells programes. Esta era l'herència. A LABORA vam treballar molt per a crear programes com AVALEM Joves i AVALEM Joves +, i per a explicar-los a la Comissió Europea i que ens els autoritzés. I este és el nostre resultat.\nNo és casual. És el fruit d'un intens treball de programació i execució que emana d'un model molt clar i reflexionat. L'any 2016 vaig assistir per primer cop a una Conferència Sectorial d'Ocupació. És el fòrum on el govern central i les autonomies, acordem els programes a dur a terme, i el repartiment dels fons, per a poder fer-ho. Presidia la Ministra Fátima Bañez, i es debatia sobre la formació a oferir a les persones desocupades. Nosaltres teníem clar que AVALEM Territori, programa fet de la mà dels agents econòmics i socials, i amb el suport tècnic de les universitats, ens havia permès determinar territorialitzadament quines formacions eren realment les que podien aportar millores en l'ocupabilitat de les persones que formàvem. La dreta insistia en el "cheque formación", és a dir, que li donem a cada persona un xec per un import determinat, i que ells se'l gasten en el curs que els hi vinga més de gust. Vaig haver d'intervenir per explicar la nostra ferma oposició a este model, i per defensar el que estàvem fent. Recorde que els hi vaig dir que el que proposaven era els cursos CCC i que et regalen una guitarra. Sí. Perquè obria la porta a la competició entre centres privats per captar alumnat, i no necessàriament sobre la base d'una millor oferta, sinó a determinats incentius. "Estudia per a sabater amb nosaltres i et regalem un microones", "si et matricules amb nosaltres per al curs de perruqueria, et regalem una PlayStation". Un despropòsit.\nMolt ofès va demanar la paraula el Consejero de Madrid, dient que estàvem en contra de les empreses privades, i que ells els liberals, tal i qual... Vaig respondre que “cada cop que un liberal parlava de col·laboració publicoprivada, a Keynes se li moria un gatet”. Crec que des d'eixe dia em coneixen a totes les Conselleries de totes les autonomies. Però és que és així. L'execució que nosaltres hem aconseguit, ha estat d'acord amb l'estudi previ, de l'eficiència d'eixos fons. I no és cap batalla contra l'empresa privada, ni de bon tros! Ara mateix LABORA té convenis amb més de 80 centres de formació privats, que imparteixen bona part dels més de 800 cursos que oferim. I mantenim amb el sector una relació quotidiana fluida i amable. Perquè plegats hem aconseguit resoldre alguns dels problemes més greus que ens vam trobar en arribar al Consell.\nEn l'exercici 2020 els diners de polítiques actives es van haver de derivar a les polítiques passives, per la situació generada per l'epidèmia. I només aquelles autonomies que havíem compromès la despesa, és a dir que havíem publicat les ordres d'ajudes, vam rebre els diners previstos. Nosaltres sí. Altres no. Enguany el nostre pressupost per a la formació ha crescut en un 44% de fons provinents del Ministeri, en detriment d'altres autonomies, que han rebut menys ajudes, com Catalunya, o Madrid. I ha estat així, perquè s'han valorat els resultats obtinguts, i l'execució d'anys anteriors. La nostra aposta per l'FP és real, efectiu, avaluable. Exitós.\nLa Formació Professional és una eina carregada de futur, és un instrument que ben gestionat, amb la participació directa de les empreses, ens ha de permetre avançar en la capacitació professional que les empreses ens reclamen. La setmana passada, en el marc de la "II Jornada #Formacióprofessional per a l'Ocupació: Detecció de necessitats" vam presentar l'Espai LABORA de Castelló, com el Centre de Referència Nacional per a la formació en el sector ceràmic. I esta distinció, que porta aparellada la garantia de finançament estatal, i que és un premi a la trajectòria formativa, investigadors i innovadora, és una aposta ferma i clara per la formació professional ocupacional pública. Però este èxit, i este camí fructuós que ara encetem, no hagués estat possible sense el compromís i el suport dels agents socials i econòmics. I d'ASCER, i de l'ITC, i 'ASEBEC, i d'ANFFECC. Estem construint el futur.\nPublicat per Nomdedéu a les 7:40 a. m. Cap comentari:\n"SER DEMÒCRATA NO ÉS FÀCIL" - El Mundo - 14.05.21\nSer demòcrata no és cosa senzilla. Necessita entrenament, és un procés permanent, sempre inacabat. El demòcrata es fa, no se'n neix de demòcrata. No cal més que vore el nostre comportament quan som nadons. Tot ho arreglem imposant la nostra voluntat. A crits. A plors. I ja s'ho farà la resta per endevinar allò que volem, o allò que ens molesta. Que nosaltres mentre no aconseguim que la resta en done el que volem seguirem fent una bona rebequeria. Tot ens és igual. Irresponsabilitat absoluta. Anava a dir que seríem capaços de... Però que carai! Ho fem! Ens caguem a sobre, i la responsabilitat de netejar-nos, endreçar-nos i tornar-nos a deixar ben estiradets a descansar, és dels altres.\nEl fet d'entendre la importància de complir amb unes normes de convivència, de respectar certs costums, o determinats horaris, o d'entendre que hi ha coses que en un lloc estan bé i en un altre no, tot això, i més, és un aprenentatge. Aprendre a evacuar al lloc adequat no et converteix en demòcrata, tampoc. Això ho pots aconseguir ensinistrant un gos, per exemple. El que et confereix la condició de demòcrata, condició que tret que Frank de la jungla em puga desmentir, només es dóna dona a les societats humanes (o a algunes), és entendre, acceptar, i participar dels mecanismes de presa de decisions.\nEscoltar educadament, fer pedagogia de les teues posicions, ser propositiu, però també receptiu a quan els altres ho són. Entendre la discrepància com una aportació que ajuda a millorar, i no com alguna cosa que has de tolerar amb disgust, perquè toca. Apreciar les opinions alienes, especialment si no les comparteixes. No ser un gregari irreflexiu, ser autocrític. Entendre que el consens és l'art de fer que ningú no guanye del tot per tal que ningú no ho perda tot. Però entendre també que de vegades, el consens no és possible, o fins i tot, no sempre és necessari, ni bo. Allò que sí que has d'aprendre a acceptar, és que respectant profundament les minories, les majories guanyen.\nI no se li val a dir que la gent vota malament. Òbviament que pots pensar que el resultat no serà bo, perquè a tu t'agradaria fer coses molt diferents de les que faran, però el que has de fer és pensar com és que els altres han convençut a més gent que tu. I esforçar-te en què no torne a passar. La democràcia és un aprenentatge permanent, i és molt exigent. Hauríem d'anar creixent...\nPublicat per Nomdedéu a les 7:30 a. m. Cap comentari:\n"MARXAR" - El Mundo - 8.05.21\nDiria que en general, marxar no és fàcil. I marxar d'un lloc abandonant una feina que t'apassiona, encara menys. Esta setmana s'ha saldat amb tres marxes de destacades personalitats del panorama polític.\nA Iglésias és difícil no reconèixer-li intel·ligència, i partint d'ací, sembla poc creïble que tot això no ho tingués ja pensat. La meua opinió que és intuïtiva i no puc demostrar, és que governar no és el que ell pensava. I ni li ha acabat d'agradar, ni ha estat capaç de fer el que volia. I crec també que es tem que desgraciadament els fons europeus seran un fracàs. Se'ls emportaran les quatre corporacions de sempre, i les institucions amb la urgència d'executar a temps, acabarem fent rotondes. Com amb el Pla E. I sap que això tindrà un gran cost.\nTambé és cert que en un país on hem tingut membres del govern participant en terrorisme d'estat, en màfies econòmiques, alimentant el clavegueram i el deep state, a ell se l'ha massacrat molt més. Quan de tot el que se'l pot acusar, si de cas, és d'incoherent i boques. Però tampoc exagerem, que hi ha polítics a qui han arruïnat econòmicament, a qui han fet perdre eleccions amb informacions falses, i polítics a la presó per fer un referèndum. Anem amb compte amb els martirologis.\nTambé ha marxat Isabel Bonig. A ella li han fet el llit els seus d'una forma innoble. Mai no m'ha agradat la seua forma histriònica de fer política, i com a gestora va prendre decisions nefastes que ens han costat molts diners que ha hagut de pagar el Botànic. Però li van encomanar gestionar el desastre col·lectiu de les eleccions del 2015, i ha donat la cara. I ara, no li han donat l'oportunitat de rendibilitzar, si era el cas, el seu treball. Prefereixen al fillol de Zaplana, perquè el PP només guanya amb eixos perfils.\nTambé ha marxat Gabilondo. Però en este cas, no es notarà. No es va notar que hi fos.\nDimecres amb un grup d'amics comuns, vaig dinar amb algú que va deixar la política fa ja un parell d'anys, després d'una llarga i brillant carrera. Un dels adversaris a qui més he respectat, i a qui més aprecie. Ell va marxar sense haver perdut mai, diu, perquè el seu perfil no encaixa en la política que es fa ara. No hi ha gairebé espai per a la reflexió, per al debat. Tot són crits i sobreactuacions. Té raó. I és un drama.\n01 de maig, 2021\n"EXAMEN DE CONSCIÈNCIA" - El Mundo - 01.05.21\n1- Presenta la teua batalla com una croada entre el bé i el mal. No menciones allò que tu guanyes. A contra, presenta la teua candidatura com un suprem sacrifici.\n2- Busca un eslògan grandiloqüent. No importa que no tingues un projecte per portar la teua promesa a terme.\n3-Presenta als teus electors com a víctimes a les quals altres vénen a llevar-los el que havia guanyat amb la merescuda suor del seu front.\n4- Practica la política de l'odi. Assenyala els presumptes culpables i compromet-te a eliminar-los.\n5- Per minar a l'adversari, tot s'hi val. Sobretot, insinuacions falses.\n6- Si pregunten les fonts de les teues acusacions, respon amb vaguetats: "tothom ho sap", "ho van dir a la tele..." Si t'enxampen, tira-li al teu adversari la culpa d'haver creat la faula.\n7- No dediques esforç a crear programes, legislar o governar; sinó a comparéixer en mitjans i xarxes socials. La teua força és a les teues promeses i acusacions, no en els teus èxits.\n8- Infon entre els teus seguidors la por als teus adversaris i incita'ls a realitzar accions per acovardir.\n9- No condemnes mai les amenaces que els teus coreligionaris llancen als teus adversaris. Arregla't per assegurar que no provenen de tu, però insinua que alguna cosa hauran fet estos individus per meréixer-ho. Defensa't dient que ells tampoc et demanen perdó quan t'insulten.\n10- Apodera't dels símbols d'identitat del teu país (bandera, exèrcit, rei, víctimes del terrorisme...) Fes-los servir fins a l'avorriment, de tal manera, que al teu adversari li arribe a resultar incòmode associar-se amb ells.\nAra et demane de fer un exercici honest. Reconeixes en el partit al que votes acompleix amb tots o alguns d'estos manaments? Doncs estàs votant a Bannon, l'estrateg de la ultradreta que va dur a Trump a la Casa Blanca, i que finalment va ser apartat de l'equip, perquè fins i tot a Trump li semblava racista. Això no obstant, no li va impedir indultar-lo i deixar-lo eixir de la presó on va fer cap per haver robat fons d'ONGs.\nTampoc no és res pròpiament nou, Steve Bannon revisa (i empitjora) els trenta-huit estratagemes de Shopenhauer per tindre sempre raó. I és que l'art de la discussió és l'art de la guerra: l'únic que compta és la victòria final per molt falsos o equivocats que siguen els teus arguments. La millor arma de destrucció massiva que tenim per esta guerra és el llenguatge.\nSi dones per bo este darrer enunciat, tu també votes a Bannon.\nPublicat per Nomdedéu a les 7:00 a. m. 1 comentari:\nEl nom prové d'una situació que es va produir en temps de la dominació britànica a l'Índia. El govern britànic estava preocupat pel nombre de cobres verinoses en Delhi. I no va tindre altra ocurrència que oferir una recompensa per cada cobra morta que s'entregués a les autoritats colonials.\nEn allò que els britànics veien una solució a un problema greu, alguns locals hi van vore un negoci, i van començar a criar cobres només per a matar-les i cobrar-ne la recompensa. El govern es va adonar de seguida del que estava passant, i en una altra decisió precipitada, decidí retirar les recompenses. Cosa que va fer que els criadors alliberassen immediatament les cobres, en deixar de ser una font d'ingressos. Com a resultat, la població de cobres salvatges va augmentar. L'aparent solució al problema el va fer encara pitjor.\nUn exemple de com polítiques públiques d'assignació de recursos, tenen com a resultat un empitjorament de la situació. Això s'associa al fet d'emprar el mateix indicador per a avaluar una política pública i assignar recursos.\nSalvant les distàncies, hauríem d'aprendre alguna cosa d'estes experiències. No diré jo que ningú munte un bar o un restaurant, o una agència de viatges per a poder rebre 2500 euros miserables. Clar que no. Però quants negocis no viables estan mantenint-se en l'UVI econòmica gràcies a les ajudes públiques? Siguen a fons perdut, crèdits a baixíssim interés, condonació de taxes o impostos...\nEls fons europeus de recuperació poden ser una oportunitat per a canviar el model productiu valencià, o una cacera de cobres. I em banyaré. Estem competint amb altres comunitats per a vore qui s'emporta la hipotètica macrofàbrica de bateries elèctriques, i jo no recorde el debat sobre si això és o no és una bona idea, que hauria de ser previ. I no parle només del cost mediambiental que una indústria així té, i que no és menor, sinó fins i tot des del punt de vista econòmic i d'ocupació.\nEntenc i defense la necessitat que des de l'esfera pública es participe en determinats sectors, i se'ls acompanye i incentive. Però... La realitat és que si no es fabriquen més cotxes elèctrics no és per falta de bateries, és perquè continuen tenint menys prestacions que els de motors d'explosió, i perquè s'està produint una davallada important en la compra de vehicles particulars. Els joves ja no es trauen el carnet el dia que fan els 18. I és una tendència que ja s'ha estabilitzat i sembla anar a més.\nAmb una alegria poc científica ho fiem tot a l'eixida de la crisi sanitària que ha dut terribles conseqüències econòmiques. Però això ve d'abans. No eixirem d'eixa crisi, no hi haurà recuperació duradora per al sector de l'automòbil. Tots els indicadors porten a pensar que el sector seguirà en declivi, la mala evolució del sector, seguirà. I aleshores? Per a què una macrofàbrica de bateries? Si no té demanda! Si tot sembla indicar que cada dia en tindrà menys!\nEns diran que el transport públic, que el transport de mercaderies per carretera, podrien compensar la manca de demanda de l'automòbil particular. No. Darrere del projecte no hi ha cap empresa de transport per carretera, perquè ara mateix un camió elèctric és impossible. Ni Adif. Qui empenta és Volkswagen, Ford, Seat, o la mineria extremenya del liti o Iberdrola. Si el projecte fos rendible, no necessitarien els fons públics, ni hagueren esperat a la pandèmia per descobrir-ne la urgència. No. El que passa és que cau el consum de vehicles particulars, com des de fa anys cau el consum d'electricitat a Espanya. Tot este projecte no és més que una excusa per a rebre diners públics, per a recapitalitzar-se prometent que faran coses que en el millor dels casos no necessitem. I en paral·lel massa administracions defensant donar ajudes als caçadors de cobres, per poder dir que fan alguna cosa davant un problema tan greu.\nI tant de bo foren només les bateries. El més greu és que cada dia sembla més evident que estem a punt de convertir esta oportunitat històrica de transformar la nostra economia, en un nou Pla E gegantí. Tot seran rotondes econòmiques. És a dir, invertirem en propostes que ens faran pegar voltes sobre un eix equivocat, i del que ningú no sap exactament per quin carril circular per eixir sense tindre un accident.\nPublicat per Nomdedéu a les 12:18 p. m. 1 comentari:\n20 de març, 2021\nDeia Lacan que el subconscient és el discurs de la cosa repetida. Per això l'exabrupte que va cridar des del seu escó un diputat popular quan Errejón reclamava millores per a la salut mental a la sanitat pública, no és més que la verbalització de la seua forma de ser i pensar. No va ser un error, com ha dit, va ser l'expressió sincera del seu pensar més íntim. Una altra cosa és que la complexitat del seu pensar siga similar a la de la recepta del calamar a la romana, i que ell tinga la sensibilitat d'un musclo bullit.\nI és que desgraciadament estes coses es repeteixen amb massa freqüència. "Vés al médico" és el "Que se jodan" modernitzat. I ens alarmem, però eixides de to com estes, només són possibles perquè el nivell parlamentari és en general lamentable.\nToni Cantó ha abandonat per segona vegada la política, com a pas previ per tornar a incorporar-se a la política, en una nova escuderia. És la història de la seua vida pública, de la seua ambició sense principis. El dia del seu abandó van començar els panegírics, les hagiografies a cura de propis i estranys que venien a dir que era un gran polític i un excel·lent parlamentari. No ho era. No ho és. Mai no ho serà. És un inútil, un demagog, un falsari, un pocavergonya, un ofenedor, un propagador de mentides. I qui millor defineix el seu pas per la política, és ell mateix.\nL'endemà de la seua dimissió, Risto Mejide el va contractar en directe com a comentarista per al seu programa "Todo es mentira". Cantó encaixa bé en un programa amb eixe nom, que es dedica a blanquejar el populisme de dretes i que fa antipolítica permanentment. Preguntat al polític en excedència si estava disgustat amb el segon partit que ajuda a enfonsar, Cantó ho explica amb un sol exemple. “L’executiva ha fet un video -va dir- amb fragments d'intervencions de diferents líders del partit, i a mi no m'hi ha inclòs. I això que les meues intervencions en les Corts, tenen més visites a Youtube que les de tots ells junts".\nLa youtubització de la política! Incapaç de dir que ha aconseguit com a millora de la vida de la gent en tants anys de polític, es mesura per l'èxit en xarxes. Com El Cejas, com aquella socorrista de San Sebastian de los Reyes del "la he liado parda", que va generar un núvol tòxic al poble, com Cantó a la política.\nPublicat per Nomdedéu a les 7:59 a. m. 1 comentari:\nL'any 2009, a Barcelona, vaig assistir a una conferència del professor Ramón Tremosa, actual Conseller d'Empresa de Catalunya, que versava sobre la importància econòmica dels ports. I recorde que va posar un exemple (del que probablement no seré capaç de recordar les xifres exactes) que em va colpir, perquè era molt pedagògic.\nUna coneguda companyia i cadena francesa de distr\nibució de material esportiu fabrica al subcontinent asiàtic la seua samarreta "basic". El preu de cost al país d'origen ronda al voltant d'un euro. Dur els contenidors amb desenes de milers de samarretes fins al port de Tarragona, no encareix el producte més que alguns pocs cèntims per unitat. Des de Tarragona es distribueixen als centenars d'establiments que la marca té oberts per Europa. El transport per tren i carretera, suma uns altres centimets més al cost, però tot plegat, la samarreta segueix tenint un cost per davall dels dos euros. El preu de venda al públic, és de 10 €, i deixant a banda el benefici comercial, el diferencial entre el cost i el preu de venda, es produeix en el polígon industrial annex al Port.\nLes samarretes es descarreguen del vaixell i es traslladen a una xicoteta nau on hi ha instal·lada una empresa de recent creació. Es dedica única i exclusivament, a obrir les caixes, crear etiquetes amb codi de barres interpretable a través d'un lector òptic, cosir-les a les samarretes, tornar-les a empaquetar, i deixar-les llestes per a la distribució. Per tant, hi ha treball manual de magatzem, de costura, però també tecnològic. Perquè els etiquetatges es fa gràcies a un sistema nascut a la Universitat pública Rovira i Virgili, que ha donat pas a una spin-off posada en marxa per egressats d'aquella universitat.\nTrobe que és una definició magnífica del que podríem anomenar valor afegit en l'economia. És a dir, la suma dels valors addicionals que adquireixen els béns i serveis en transformar-se durant el procés de producció. I ho diré de forma poc acadèmica, Àsia és ara mateix la fàbrica del món, i Europa un dels principals mercats. No podem competir per preus contra les economies que estan en un grau de desenvolupament molt inferior a les nostres, per tant, el nostre espai en l'economia global ha de ser la qualitat, la innovació, i el valor afegit a eixos productes bàsics.\nAl País Valencià, des del 2008 fins al 2020 la composició del nostre PIB, segons dades EPA, ha consolidat una molt preocupant tendència, al concentrar en el sector serveis un 75'30% del total dels llocs de treball. Quasi 9 punts més que la mitjana espanyola!\nTornem a la samarreta. Una samarreta de cotó pot tenir baix valor afegit, però si li afegim compostos per obtenir un material transpirable pot ser de mig valor afegit, i si a més de ser transpirable, la seua producció es fa utilitzant material reciclable, obtenim un producte d'alt valor afegit. Com calculem eixe valor en un restaurant, en un hotel, en una agència de viatges, en una sala de festes?\nÉs cert que per tercera vegada consecutiva, el World Economic Forum va situar a Espanya com el país més competitiu del món en termes turístics, i nosaltres hi tenim un paper destacat. Competitiu en un sector de valor afegit de difícil càlcul, que genera una ocupació molt precaritzada (i no sempre per la temporalitat que no hem sabut trencar encara), la que concentra més hores extraordinàries no pagades, amb un efecte altament negatiu sobre el medi ambient, i que acumula un percentatge discutible, com a poc discutible, d'ajudes públiques. Què passaria si tots els recursos públics invertits en un sector determinat, els invertirem en un altre. Sectors de futur, amb rendibilitat social superior, que generen ocupació de qualitat, que siguen mediambientalment sostenibles…? Cost d'oportunitat, se'n diu.\nInvestigació i tecnologia com amb la samarreta, o serveis depenents del sol i platja? Per dir-ho amb un joc de paraules d'anar per casa, hem de triar entre l'economia de valor afegit, i l'economia de calor afegit.\nPublicat per Nomdedéu a les 11:07 a. m. 1 comentari:\nEls confessaré un secret del qual uns dies no me'n sent gens orgullós i altres em sembla que té la seua gràcia. Fa dos anys s'acostava el meu aniversari, i jo tenia il·lusió de tindre una agenda electrònica, i sabia que a la meua parella, que és molt analògica, difícilment se li ocorreria regalar-me-la. Així que vaig ordir un pla.\nUnes setmanes abans de l'aniversari, vaig començar a entrar en la seua sessió de treball de l'ordinador que compartim, i a fer recerques d'agendes electròniques en el buscador, conscient que l'algoritme faria que a poc a poc, quan ella es posés a treballar, anirien apareixent-li anuncis d'agendes electròniques de diferents models i marques. I confiant en allò que es coneix com a publicitat subliminar.\nEl dia del meu aniversari, em va regalar una agenda electrònica fantàstica, explicant que com sap que com sóc una miqueta geek, pensava que m'agradaria. Tenia raó. No va ser exactament una sorpresa, però em va fer feliç. No em vaig poder aguantar i li ho vaig explicar. Va riure i es va disgustar tot alhora. Deia que era una manipulació, però que tenia gràcia. Em vaig defensar dient que jo prenc nota mental de les coses que mira en un aparador, de les coses que diu que li agraden, per a fer-li regals, i que no era tan diferent el que jo havia fet. Simplement havia manipulat l'algoritme.\nEl matemàtic Abu Abdullah Muhammad bin\nMusa al-Khwarizmi, no es podia imaginar al segle VII que aquell terme creat per ell acabaria governant les nostres vides. Si jo que sóc un boomer amb escasses habilitats tecnològiques he aconseguit una agenda electrònica que de cap manera se li hagués ocorregut regalar-me a la meua parella, els qui de veritat controlen la tecnologia i la intel·ligència artificial, ens fan fer el que volen.\nRecorde que fa temps vaig dir que agraïa a la premsa que m'oferís un espai per esplaiar-me explicant les meues idees, però que a mi m'agradaria poder escriure al DOG, i ara que ho faig, m'adone que de veritat el que m'agradaria és poder escriure l'algoritme que ens regeix. Entenguen, a mi personalment, no. No dic això. Dic que cal un control públic, democràtic i transparent, d'estes formulacions matemàtiques que determinen el que anem a comprar, en què anem a treballar, com ens vestirem i fins i tot de qui ens enamorarem. Perquè la vida és una cosa massa seriosa, per a deixar que la dirigisquen corporacions opaques, amb interessos econòmics i ètica absent.\nPublicat per Nomdedéu a les 6:30 a. m. 3 comentaris:\n06 de març, 2021\nEl famós informe Guadiana del Consell d'Estat, sobre la gestió dels fons europeus posa la lupa sobre l'instrument de la col·laboració publicoprivada, a què el decret de Govern confereix una "gran importància". Explica que, lluny de configurar-sempre com la solució més idònia, també presenta alguns inconvenients. No és la primera advertència en eixe sentit, de fet cita la que es va fer en el Llibre Verd sobre eixe model de col·laboració, que ja qüestionava severament eixa figura com fórmula habitual i global. Advertia que cal valorar-ho, projecte a projecte. Exactament el contrari que sembla voler el govern central, arrossegant així la voluntat dels governs autònoms. Perquè en això de la cogovernança, la relació del govern central amb el Consell, és com la de Voltaire amb Déu, que deia que es saludaven, però no es parlaven.\nNomés se m'acudeixen dues raons perquè un govern que es vol progressista abdique de la seua capacitat i obligació de determinar el futur econòmic del país. La primera és una greu desconfiança en la seua capacitat d'executar els fons. La qual cosa té una certa lògica, amb data del 31 de desembre de 2020, Espanya havia executat un total de 24.040 milions d'euros, un 43% dels 56.552 milions que tenia assignats a càrrec dels cinc programes que componen els fons europeus estructurals i d'inversió per al període 2014-2020. I ara se li han assignat 140.000 milions. Però la solució adequada no és pegar a fugir, és acabar amb la taxa de reposició que deixa a les administracions sense mans per a gestionar. Passa per una reforma en profunditat de l'administració, per acabar amb el presencialísme, començar a treballar per objectius, amb incentius, amb avaluació en 360° i avaluació de l'acompliment. Millorar, no rendir-se.\nL'altra raó és encara pitjor. És la dolosa renúncia del govern a canviar el model productiu. A plantejar vectors de reactivació basats en l'economia de triple balanç (social, econòmic i ambiental). Apostar fermament per la formació permanent de treballadors... I d'empreses, que permeten avançar en la innovació organitzacional!\nI un increment en l'R+D+I. Espanya hi dedica un esquifit 1,2% de la despesa interna bruta, i això es tradueix en un 16,5% d'aportació de valor afegit per part de la indústria. La mitja de la UE és del 3%, que es converteix en un 20% de valor afegit industrial. I alemanya invertint un 3,1% es dispara fins a un 25,8.\nEl nostre futur salta per la finestra quan la col·laboració publicoprivada entra a les empreses de l'IBEX 35 per la porta... Giratòria.\nPublicat per Nomdedéu a les 4:00 a. m. Cap comentari:\nM'HE TRASLLADAT A: https://wordpress.com/view/enom...\n"FORMACIÓ PROFESSIONAL ÉS FUTUR" - Mediterráneo - ...


SANT VALENTÍ - NicoNews\n14/02/2018 Andrea Puebla I tu, què opines? 0\nEl dia 14 de Febrer és el dia dels enamorats i és una tradició des de fa molts anys … més o menys des de el segle II dC a Roma i que està basada en una llegenda que explica una història molt emotiva d’un sacerdot que va desafiar les ordres de l’emperador Claudius Aurelius Marcos Gothicus, qui havia prohibit la celebració de matrimonis per a joves, i per això es va fer aquell dia.\nAquest és un dia per ser feliz amb la teva parella, per passar-ho molt bé amb la persona que més vols, per demostrar el teu afecte per l’altre. S’acostuma fer-se detalls mútuament: des d’un esmorzar, flors, bombons un regal o simplement estar junts veien pel·lícules o sortin a fer un volt . En alguns paisos es coneix com el dia de l’amor i de l’amistat, i aixi tothom ho pot celebrar, ja siguin amb els amics o amb la família.\nUs deixo el tràiler d’una de les meves pel·lícules preferides!\nfet per: Andrea Puebla Oliveira.\nSortida Street Climbing Vallparadís


El Clúster Èxit amplia la formació laboral a col·lectius amb dificultats especials - Diari de Girona\nEl Clúster Èxit amplia la formació laboral a col·lectius amb dificultats especials\nUna seixantena de persones han participat en els cursos que s'han impulsat a través del projecte «Punt de Fundació Incorpora»\nddg 11.10.2017 | 12:50\nUn total de 64 persones amb dificultats especials s'han format en el darrer any a través dels cursos impulsats pel projecte «Punt de Formació Incorpora» de Clúster Èxit, a través del programa Incorpora de l'Obra Social la Caixa. La xifra suposa un increment respecte a l'any passat, quan es van formar 45 persones.\nEl projecte «Punt de Formació Incorpora» és una iniciativa pionera de formació adaptada als col·lectius amb dificultats especials que permet una formació qualificada i capacitada per a la millora de l'ocupabilitat i per al desenvolupament d'una activitat laboral. El Punt de Formació vol ser una peça fonamental que ajudi a consolidar a persones en risc d'exclusió social i dificultats especials (trastorn mental sever i discapacitat intel·lectual) en els llocs de treball i garanteixi una rendibilitat de les persones inserides.\nEn el darrer any, s'han desenvolupat quatre àmbits de formació: Operacions bàsiques d'hostaleria, Auxiliar de comerç, Mosso de magatzem i Operari carni. Els cursos han estat impartits per tres entitats del Clúster Èxit: Fundació Ramon Noguera, Fundació Drissa i Fundació Astrid-21, respectivament.\nDels 64 alumnes, 44 han fet pràctiques laborals i, d'aquests, 20 s'han inserit laboralment. Els alumnes han estat homes i dones d'entre 18 i 56 anys i amb un grau de discapacitat que oscil·la entre el 33 i el 65% fins arribar, en alguns casos, a graus de més d'un 65% de discapacitat.\nLa presidenta de l'associació Clúster Èxit Girona, Núria Martínez, fa un balanç positiu d'aquest segon any d'experiència i destaca que «el programa Incorpora i l'experiència que tenen les entitats socials del Clúster ens permeten consolidar un projecte pioner de formació per a col·lectius amb dificultats per accedir al món laboral que és molt ben valorat».


JxCat i els partits de l'oposició demanen explicacions a l'exconseller - Regió7\nJxCat i els partits de l'oposició demanen explicacions a l'exconseller\nLa diputada al Parlament Elsa Artadi va retreure ahir l'exconseller d'Acció Exterior, Alfred Bosch, «l'opacitat» amb què ha tractat el suposat cas d'assetjament sexual per part del seu excap de gabinet. Artadi va demanar a Bosch que detalli per què no s'han activat els protocols de la Generalitat, com pertocava, i per què l'afer s'ha abordat a través del mecanisme d'ERC. «No és un tema de partit», va insistir la diputada, que va recordar que només coneixen aquesta informació a través dels mitjans de comunicació.\nEn una atenció als mitjans, Artadi va afirmar que en casos com el denunciat a Exteriors és «imprescindible» treballar amb «agilitat i professionalitat» i això «no ha passat».\nLa líder d'ERC a l'Ajuntament de Barcelona va lamentar que han conegut els fets a través dels mitjans de comunicació i va recordar que hi ha un protocol de Funció Pública que són d'obligat compliment en casos d'agressions masclistes.\nPer la seva banda, Lorena Roldán va demanar «responsabilitats polítiques» pel presumpte cas d'assetjament sexual de Carles Garcias, excap de gabinet d'Afers Exteriors.\nA través de Twitter, la líder de Ciutadans (Cs) al Parlament dels Diputats va afirmar: «Si això es confirma, estaríem davant d'un cas greu pel qual exigir responsabilitats polítiques».\nA la mateixa piulada, va afegir: «Demanarem que el conseller Bosch comparegui i expliqui per què no va activar el protocol per a casos d'assetjament sexual de la Generalitat».\nLa portaveu parlamentària del PSC, Eva Granados, també va exigir a l'exconseller d'Exteriors, el republicà Alfred Bosch, que doni explicacions sobre la gestió del cas d'assetjament sexual del seu excap de gabinet.\n«Esperem que el conseller Bosch no només comparegui davant els mitjans de comunicació, sinó que també s'expliqui davant el Parlament. Si no ho fa ell, serà el PSC qui demanarà la seva compareixença a la cambra», va dir Granados en roda de premsa.


Lugo 1 Girona 1 | Un altre cop Caballero – Girona A cop de post\nLugo 1 Girona 1 | Un altre cop Caballero\n09/04/2016 10/04/2016 ~ Raül Muxach\nEl Girona torna de Lugo amb un punt que serà més bo o més dolent en funció de com acabi la jornada. Puntuar a fora sempre és bo però, ara per ara, la sensació és que s’ha deixat escapar una bona oportunitat d’haver donat un important cop d’efecte a la competició. No és que l’equip gironí hagi aclaparat el rival, com altres vegades, però sí que ha tingut opcions d’haver liquidat el partit abans del descans i les ha deixat passar. Caballero, una vegada més, s’ha creuat pel camí.\nEloi ha marcat el seu primer gol de la temporada. LFP\nLUGO 1: Jose Juan, Lemos, Hernandez, Dealbert, Manu, Pita, Seoane, Campillo (Marcos 53’), Pereira (Ferreiro 75’), Iriome, Caballero\nGIRONA 1: Becerra, Kiko Olivas, Alcala, Lejeune, Javi Alamo (Maffeo 75’), Clerc, Alcaraz, Eloi (Granell 57’), Borja Garcia (Sobrino 64’), Mata i Cristian Herrera\nGOLS: Eloi 33’ | Caballero 43’ — As Borja García\nÀRBITRE: Figueroa Vázquez. Groga a Alcalá\nLa primera part del Girona ha estat pròpia d’un equip que juga de local. Ha sortit a buscar el rival al seu camp, l’ha pressionat en la sortida de pilota i ha portat el pes del partit en tot moment. Malgrat tot, el Lugo ha estat capaç de generar perill en les comptades ocasions que ha aconseguit creuar el mig del camp.\nAl 2’, Caballero no ha arribat per centímetres a una centrada d’Iriome que ha recollit Pereira però no ha sabut rematar. Pel Girona ho ha provat Borja García (10’), des de lluny, però el seu xut ha sortit alt. Poc després (12’), un altre xut del 24 després d’una transició conduïda per Alcaraz, l’ha enviat José Juan a corner. Al 17’, Caballero ha rematat per sobre del travesser una centrada d’Iriome des de la dreta.\nMalgrat tot, la iniciativa continuava sent dels visitants, que trobaven forat per la banda dreta. Clerc s’ha fet un fart d’arribar a posicions de centrada però ni Mata ni Cristian eren capaços de general un perill similar al que creava l’equip local quan es podia estirar.\nLa tendència ha canviat al 33’. Borja García ha tret un córner en obert i Eloi ha aparegut a l’àrea i ha sorprès a tots amb un xut ajustat al pal. Un autèntic golàs. A la grada, l’afició local ha respost recordant-se’n de l’Sporting, l’equip que va acabar pujant a Primera en l’última jornada del curs passat gràcies a l’empat del Lugo a Montilivi. Detall de club petit.\nEl Girona ha semblat que afluixava la pressió però ha seguit generant ocasions. Borja García ha tornat a posar a prova José Juan al 36’ i, dos minuts més tard, una assistència de Mata en una contra ha deixat novament Borja davant de porta però el seu xut, massa centrat, l’ha desviat el porter local. A toro passat, podríem dir que aquí s’ha escapat la victòria.\nI del possible 0-2 a l’empat. El Lugo ha aconseguit marcar després d’una jugada llarga en un corner. El primer servei, d’Iriome, l’ha aconseguit rebutjar la defensa però l’acció ha seguit i Pereira ha posat una pilota immillorable a Caballero des de l’esquerra que, de cap, ha empatat. Sí, un altre cop ell.\nEns n’hauríem pogut anar al descans, però, amb avantatge del Girona si José Juan no hagués desviat un xut un pèl escorat de Cristian després d’una pilota despenjada per Mata.\nA la segona part, el joc del Girona ha decaigut. El Lugo ha pres la iniciativa, amb l’entrada de Sergio Marcos al mig del camp, i ha generat més joc i accions de gol que el conjunt gironí, que s’ha defensat com ha pogut.\nNomés començar, una centrada des de la dreta l’ha rematat Pereira al segon pal però Becerra ha respost amb fermsa. El Girona no tenia la pilota i Machín ha optat per treure Mata del camp i posar un migcampista com Granell que, només entrar, ha servit una bona pilota a Kiko Olivas que el central ha rematat massa alta (58’).\nEl Girona ha reculat i Caballero i Pereira han aparegut molt més. Una pilota filtrada pel 9 del Lugo cap a Pereira l’ha desviat Becerra al primer pal (62’). El porter també ha tallat a mà canviada una centrada d’Iriome des de la dreta després que l’extrem guanyés l’esquena a Lejeune (67’). Avui, el francès ha estat força espès. Al 77’, ha intentat salvar un fora de banda però el que ha propiciat és una contra amb molts metres per davant que Alcalá i Kiko Olivas han hagut de tallar.\nEl partit caminava cap al 2-1 però Clerc ha tingut l’ocasió més clara de tot el segon acte després d’una jugada trenada amb Granell que ha acabat amb una centrada del 6 del Girona que la defensa ha rebutjat malament. Però Clerc, que ha recollit l’esfèrica, ha xutat alt quan ho tenia tot a favor (81’).\nL’última acció ressenyable ha estat un xut alt de Sergio Marcos (83′) des de la frontal de l’àrea després d’una pilota despenjada per un company. Empat just.\nPosted in Esport\tcaballeroeloiempatGirona FCLugo\n‹ PreviousAqvam: passar del power point a la platja de Pals està costant\nNext ›De qui són els camins?


Política de privacitat - Fundació Nexe\nEn compliment del que s’estableix en la RGPD, us informem que les vostres dades seran tractades en els nostres fitxers, amb la finalitat del manteniment i compliment de la relació amb la nostra entitat, incloent-hi l’enviament de comunicacions en el marc d’aquesta relació.\nAixí mateix, les vostres dades seran cedides en tots aquells casos en què siga necessari per al desenvolupament, compliment i control de la relació amb la nostra entitat o en els supòsits en què ho autoritze una norma amb rang de llei. En compliment de la RGPD, podeu exercir els vostres drets ARC davant la Fundació Nexe, amb domicili en c/Campoamor, 91, 46022 – València, adjuntant fotocòpia del vostre DNI.\nEl contingut d’aquesta comunicació, així com el de tota la documentació annexa, està subjecta al deure de secret i va dirigida únicament al seu destinatari. En el cas que no sigueu el destinatari, us sol·licitem que ens ho indiqueu i no en comuniqueu el contingut a tercers, i procediu a destruir-lo.\nEl prestador de serveis de la societat de la informació haurà de tindre en compte que, a més de la informació que facilite als destinataris del servei a través de la seua “Política de privacitat”, haurà de disposar de textos legals addicionals relatius a altres normatives de compliment obligat, com ara, sense caràcter limitador o excloent, condicions generals de la contractació, propietat intel·lectual i industrial, condicions d’utilització de la pàgina web i responsabilitats sobre aquest tema, o el que la mateixa Llei 34/2002, d’11 de juliol, de Serveis de la societat de la informació i de comerç electrònic puga establir en qualssevol altres preceptes al marge del seu article 10 o fins i tot completar la informació que, en relació a aquest, fóra necessària.


IB3 | Torna Antònia Font\nPortada > > Torna Antònia Font\nLa retrobada del grup mallorquí serà l'any que ve al festival Primavera Sound\n8 anys després d’anunciar la seva separació, Antònia Font torna als escenaris. Serà l’any que ve al festival Primavera Sound. Avui s’ha revelat l’enigma que plantejava un enorme cartell promocional del festival que estava penjat des de divendres passat a la Rambla de Barcelona i on es podia llegir la paraula “Alegria”. L’enigma es feia encara més gran quan es va descobrir una imatge de Pau Debon, cantant del grup, amb un rellotge que corria compte enrere. Avui el compte s’ha aturat i s’ha confirmat allò que molts esperaven des de feia 8 anys: Antònia Font torna als escenaris. Ho ha confirmat l’anunciament del Primavera Sound i també una entrevista que s’ha publiucat avui en un mitjà de comuniciació especialitzat i que oferia una entrevista en exclusiva amb Pau Debon, on el cantant del grup explicava els motius de la reaparició del grup al festival Primavera Sound.\nLa confirmació del concert d’Antònia Font l’any que ve al Primavera Sound ha aixecat moltíssima alegria i expectació, però també polèmica perquè el primer concert de reunió del grup no sigui a Mallorca. I és que la pregunta ara és: hi haurà més vida d’Antònia Fons després del Primavera? Feis les vostres apostes.\nEsports Vespre diumenge 20/06/2021