TRONADA diables i diablesses Sant Adrià: de juny 2010\nFesta Major Via Trajana 2010\nDATA: 2 de juliol 2010\n18,30 h Cercavila: Batukada amb els tabalers de TRONADA\n19,00 h Xocolatada popular\n19,15 h Pregó de la Festa Major\nProclamació de " l'Emperador de la Via Trajana "\nLliurament de les claus del barri.\n19,45 h Correfoc amb els Diables de Via Trajana i La Satànica de Sant Andreu\n23,00 h Ball amb el grup musical Star Trio\nDATA: 26 de juny 2010\nGrups participants al Concurs de Percussió:\nBatek, Batoka’m, Batubaroa, Batukanya, Batukats de l’ala, La Band Sambant, Marcatú-Sitges, Protons, Sambandreu, Son da Rua, Tambolas, Xirois.\nDiables Músics del Prat, Kukumku-Diables de la Florida, Republi-k de l’Avern, Tabalers de Sants, Tocats i Enforcats, Tronasec (tabalers de TRONADA + POBLE SEC)\nUn cop els grups estiguin organitzats segons l'ordre establert de sortida, i la Guàrdia Urbana asseguri el tall del trànsit de l'Av Mare de Déu de Montserrat, s'iniciarà el cercavila cap al Parc del Guinardó. Un cop arribats al Parc del Guinardó, un membre de l'organització demanarà al grup que deixi de tocar i indicarà on s'ha de dirigir per a la seva participació a les eliminatòries (en el cas que hi hagin de participar).\nUn any més, l'activitat principal es centra al Parc del Guinardó de Barcelona. Un cop finalitzat el cercavila que conduirà els grups fins al parc, s'iniciarà l'eliminatòria de la categoria lliure. L'eliminatòria consta de dos actuacions d'un màxim de 5 minuts cada una per grup, que es realitzaran davant del jurat. Cada actuació es realitzarà a un espai diferent del parc. A cada una de les actuacions el grup té llibertat per interpretar el mateix tema o diferents. Els membres de l'organització indicaran en tot moment als grups la localització on han de dirigir-se.\nUn cop el jurat hagi decidit quins seran els grups que participaran a la final, aquesta decisió es comunicarà als participants i s'iniciaran les finals. Primer es realitzarà la final de la categoria tradicional i després la final de la categoria lliure. Cada grup disposarà d'una única actuació davant l'escenari amb un temps màxim de 10 minuts. El tema a interpretar no té per què ser el mateix interpretat a les eliminatòries.\nUn cop finalitzades les finals. El jurat deliberarà sobre els guanyadors de cada categoria. Un cop estigui decidit, es realitzarà l'entrega de premis.\nCom a cloenda de festa, es farà el concert. Enguany tenim dos grups joves d'una gran qualitat:\nMetro: L4 Guinardó\nBus: 31, 32, 39, 55, 74\nXXVI Nit del Foc de la Barceloneta\nDATA: 23 de juny 2010\nEl pròxim 23 de juny la comissió de festes de la Ciutat Vella de Barcelona té organitzades moltes activitats perquè els seus veïns gaudeixin de la nit més curta de l'any.\nEl tret de sortida serà a les 21:30 amb la Tabalada en el Centre Civic, posteriorment la festa es traslladarà a la plaça de la Barceloneta on es veurà la posada de sol i la sortida de la lluna celebrant el solsticio d'estiu.\nDes de les 22:30 les fogueres enllumenaran el barri, i una hora més tard una revetlla amenitzarà la festa des de la plaça del poeta Bosca fins a bé entrada la matinada...\nT'ho vas a perdre? Jo si fos el teu no ho faria...\nAmb l'estiu arriben a Catalunya celebracions de festes populars i tradicionals com les revetlles que, com ja sabeu, arriben amb un increment de l'ús de material pirotècnic i l'encesa de fogueres.\nL'objectiu de la campanya “Revetlles amb precaució” no és restringir l'ús del material pirotècnic i de la celebració de les revetlles, sinó minimitzar els riscos que l'ús d'aquests materials pirotècnics comporten, riscos davant els quals són vulnerables tant les persones com el medi natural.\nEls accidents causats per la incorrecta manipulació dels productes pirotècnics. Els quadres clínics més habituals en una nit de revetlla, a Catalunya, són bàsicament cremades, lesions als ulls i a l'oïda i amputacions.\nL' increment potencial del risc de focs de vegetació , per l'encesa de fogueres i, també, per la ignició que poden provocar els petards. Els Bombers de la Generalitat fan de l'ordre d'un miler de sortides relacionades amb la revetlla de Sant Joan, entre les 20.00 hores del dia 23 de juny i les 08.00 hores de l'endemà. En gairabé tots els casos es tracta de sufocar incendis, tant de vegetació com de mobiliari urbà i fogueres mal apagades en tot el país. Bombers de Barcelona solen fer, en la mateixa franja horària de l'ordre d'un centenar llarg de sortides. El telèfon únic d'emergències, 112, aten en aquesta mateixa franja horària gairabé uns deu milers de trucades.\nEl còmic "En Pau i l'Arnau i l'Anna a... Quina revetlla" s'emmarca dins de la campanya de sensibilització "Revetlles amb precaució" que porta a terme la Direcció general de Protecció Civil. Aquest còmic ens apropa als consells de prevenciói ens informa sobre la manipulació correcta dels petards. A més, ens explica elements tradicionals catalans relacionats amb la revetlla de Sant Joan. Per a més informació, clickeu aquí\nFont: Generalitat de Catalunya. http://www.gencat.cat/\n2ª trobada tabalers bacanals de la Marina\nLLOC: Parc Can Sabaté\nDATA: 19 de juny de 2010\nColles de tabalers participants:\n-Maléfica del Coll\n-Tabalers del Poble Sec\n-Guspires de Sants\n9,30-10,00h. Rebuda de colles i esmorzar\n10,30-11:00h. comença la festa\n12:00h. retrobament de les colles i continua la cercavila amb un MATADOR conjut i acabem a la plaça Marina (on cada colla farà un tema)\n12:30h. fi de la tabalada i entrega de records\nFesta Major La Mina 2010\nLLOC: La Mina (Sant Adrià de Besòs)\nDATA: 18 de juny de 2010\nAmb l'arribada de l'estiu, arriba la Festa Major del barri amb unes propostes que asseguren la diversió per tothom. Organitza l'Associació de Veïns de La Mina juntament amb entitats i serveis del barri.\nLLoc: C/ Tramuntana\n21:00h Actuació Musical amb el grup de ball i cant flamenc del Centre Cultural Gitano\n21:30h Tabalada i espectacle pirotecnic a càrrec de Tronada, diables i diablesses Sant Adrià.\nFestes Populars Sant Antoni de Llefià 2010\nDATA: 12 de juny de 2010.\n11:00h XII Mostra d´entitats a Llefià, a la plaça Trafalgar.\na càrrec del Grup de Diables KAPAOLTIS de Llefià, Tronada de Sant Adrià i colla convidada.


Dos investigats per un tall del Tsunami es neguen a declarar davant la policia espanyola\ndos investigats per un tall a l'AP 7 es neguen a declarar\n2 investigats per un tall del Tsunami es neguen a declarar davant la policia espanyola\nEl seu advocat afirma que "tallar una carretera no és cap delicte" i que el cas hauria de "decaure i ser arxivat"\nper ACN 19 de desembre de 2019 18:38\nDos investigats per la policia espanyola arran del tall de l'AP-7 a Salt (Gironès) el 13 de novembre s'han acollit al dret de no declarar aquest dijous a la tarda a la comissaria de Tarragona. Segons ha explicat a l'ACN Benjamí Nadal, veí d'Ulldecona, els agents li han mostrat una fotografia d'una persona que diuen que és ell en un tall convocat pel Tsunami Democràtic al quilòmetre 64 de l'autopista. "Jo no m'identifico", ha afirmat. L'altre investigat, veí d'Amposta, també s'ha acollit al dret de no declarar. Tots dos es queixen que no han tingut accés a les actuacions i que no saben de què se'ls acusa concretament. "És una cacera de bruixes", ha valorat Nadal.\nPer la seva banda, l'advocat Carles Perdiguero ha dit que, en qualsevol cas, un tall de carretera no és cap delicte i la citació a la comissaria "no era procedent". Segons l'advocat, com a molt els fets podrien ser susceptibles d'una sanció administrativa, però en aquest cas considera que estarien emparats en el dret de manifestació. Per tot plegat, Perdiguero ha apuntat que el procediment hauria de decaure i ser arxivat de forma immediata. De fet, aquesta serà la primera petició que farà si el cas acaba arribant al jutjat.\nLes dues citacions d'aquests veïns ebrencs a Tarragona se sumen a les deu persones que han passat per la comissaria de Girona, quatre més a Barcelona i una altra a Manresa. Als de Girona se'ls investiga a tots per desordres públics, per suposadament haver pres part al bloqueig de l'autopista convocat pel Tsunami Democràtic el 13 de novembre. A un dels de Barcelona se l'acusa de bloquejar la frontera.


Campus Party, set dies de tecnologia viva a València\nAntoni Agüera | 31 juliol 2009\nComençà dilluns passat, dia 27, i no serà fins diumenge, 2 d'agost, que abaixi el teló i s'apaguin els llums. L'esdeveniment més important de l'any pel que fa al sector tecnològic a l'Estat espanyol es posa novament en marxa, i amb aquesta ja en són 13 les edicions que s'organitzen a la capital valenciana de la Campus Party.\nPer les experiències viscudes els darrers anys, es pot assegurar que aquesta cita és molt més que una reunió d'aficionats als videojocs o al món dels ordinadors. En realitat, és això i molt més. L'espai i la temàtica d'aquestes jornades s'ha vertebrat al voltant de quatre grans eixos o zones de coneixement. Al costat de l'oci digital -potser l'únic que espera la major part de la gent- hi ha els apartats de creació, innovació i ciència, que alhora queden dividits en 14 àrees de contingut més, per tal de compartimentar amb la màxima eficiència les més de 6.000 persones que durant set dies i set nits romandran a la Ciutat de les Arts i les Ciències de València.\nLa Campus no és tan sols la major reunió d'internautes. Tot i que internet hi té un paper central, i que es tracta del major esdeveniment en xarxa de l'any, altres camps amb el nexe comú del fet tecnològic hi tenen un paper destacat. És el cas d'aquells que creen continguts, que programen o controlen de manera remota un telescopi, per posar només alguns exemples de les diverses activitats que s'hi poden fer.\nSegons els impulsors de la proposta, aquesta reunió anual ha anat variant de fesomia amb el pas de les edicions: "La Campus no és un lloc des del qual s'obtingui més velocitat i on la gent vingui a descarregar-se material. El que hi preval és que s'ha convertit en un fòrum de creativitat, talent i il·lusió". I és que 6.000 caps tecnològicament competents en àmbits ben diversos poden generar un flux molt intens de col·laboracions i projectes comuns.\nEn aquesta edició, alguns dels punts que han causat un major interès són tan diferents com la fabricació d'una sonda espacial, la producció d'una sèrie de ficció en xarxa amb els creadors d'efectes de pel·lícules com 300 i Sin City, i el desenvolupament de programari basat en models lliures. Aquestes tasques, i moltes d'altres, es desenvolupen a l'espai que es coneix com a Campus Futur. A més d'aquest, l'organització ha destinat una àrea considerable al Campus Verd, un indret on tot aquell usuari que ho vulgui pot participar en tallers i iniciatives tecnològiques que afavoreixen la lluita contra el canvi climàtic i a favor del progrés sostenible.\nAixí mateix, un altre punt neuràlgics d'aquesta peculiar trobada és el conegut com a Campus Oci, que arreplega una bona representació d'algunes novetats molt esperades pels seguidors d'aquest sector. La participació de la multinacional Ubisoft hi ha garantit la presència d'alguns dels títols més reclamats, com Assassin's Creed II, Tom Clancy's Splinter Cell Conviction i Red Steel 2, els quals tenen una qualitat ja molt propera als resultats que ofereix el cel·luloide.\nEn l'àrea de seguretat, s'hi han tractat les febleses del sistema dels correus electrònics, entre d'altres. Pel que fa a robòtica, hi hem pogut veure màquines que cuinen i pinten retrats, una mena de diadema que detecta els senyals neuronals i permet moure objectes virtualment, i una pantalla tàctil en tres dimensions. Aquestes són només algunes de les peces del futur tecnològic que se'ns avancen aquests dies a València.


TATLER REVELA LES SEVES '200 CITES MÉS POPULARS A GRAN BRETANYA' - FEMAIL\nTatler revela les seves '200 cites més populars a Gran Bretanya'\nEn el seu número de desembre, la bíblia de la societat britànica va donar a conèixer els singles sol·licitats de celebritats a gent de l'alta societat, inclòs el fill de l'hereu de la xocolata Cosmo Fry, Jude.\nTatler ha revelat aquest mes una llista de les 200 persones més elegibles a Gran Bretanya i Irlanda, incloent el boxejador Anthony Joshua, el futbolista Jack Grealish i l'estrella de Normal People Paul Mescal.\nPerò, al costat dels noms familiars, hi ha alguns solters que la majoria dels lectors probablement no reconeixeran, des d'hereus riques fins a aficionats a la moda.\nAixò Tatler 'Little Black Book of the Hottest Dates in Gran Bretanya' ofereix un resum dels futurs moviments i agitadors solters que tothom ha de conèixer, inclòs el cosí llunyà de la reina, Alexander Ogilvy, de 26 anys, nét de la princesa Alexandra, que manté una baixa. perfil malgrat els seus llaços reials.\nUn altre de la llista és el fill semblant de Colin Firth, Luca, un músic en aparició que es pot veure serpentejant pel camp italià amb roba de lli.\nEn altres llocs hi ha noms com Freya Jones, la filla del fundador de Soho House, Nick i la presentadora de Desert Island Discs, Kirsty Young, i Azzi Agnelli, de la sempre poderosa i influent dinastia Fiat.\nAquí, FEMAIL revela alguns dels singletons menys coneguts, però no per això menys desitjables, que fan el tall...\nLa graduada de la Universitat de Leeds Arts Azzi Agnelli (a la foto de vacances) forma part de la rica i influent família Fiat. L'italià de 24 anys, que es va traslladar a Londres el 1998, gaudeix dels festivals i les vacances a Eivissa i Mèxic amb les amigues Bella Broekman-Tilbury i Lola Bute.\nAzzi Agnelli, graduat de la Universitat de Leeds Arts, forma part de la rica i influent família Fiat.\nL'italià de 24 anys, que es va traslladar a Londres el 1998, gaudeix dels festivals i les vacances a Eivissa i Mèxic amb les amigues Bella Broekman-Tilbury i Lola Bute.\nL'any 2014, Town & Country va classificar la família Fiat com una de les 'famílies més poderoses del món' i la llar ocupava el número 30.\nGiovanni Agnelli es va aventurar al negoci de l'automòbil el 1899 i el 2013 CNN Money va informar que la fortuna familiar era de 142 mil milions de dòlars.\nLa moda està a la sang per a la model Emilia (a la foto): és membre inscrita de la societat de confecció gràcies al seu pare, el fidel Savile Row, Ozwald Boateng.\nLa moda està a la sang per a la model Emilia: és membre inscrita de la societat de confecció gràcies al seu pare, el fidel Savile Row Ozwald Boateng.\nLa jove de 21 anys va estudiar història de l'art a Goldsmiths, es relaxa a Eivissa i es pot trobar amb el seu model cada any al Carnaval de Notting Hill.\nPublicant al seu impressionant compte d'Instagram, captura instantànies de vacances amb la seva càmera de pel·lícula, des de Nova York fins a Marràqueix.\nSovint va aparèixer en esdeveniments de moda amb el seu pare, que la posava en el punt de mira al final dels seus espectacles.\nLa glamorosa Carolina (a la foto), de 19 anys, és l'última estrella de la família Mavroleon i passa els estius a Grècia al iot de la seva família. Els seus hiverns els passa a Saint Moritz\nLa família Mavroleon és una família grega de magnats de l'enviament amb fortes connexions al Regne Unit, amb una riquesa d'uns 2.000 milions de lliures en el seu apogeu.\nLa glamorosa Carolina, de 19 anys, és l'última estrella de la família i passa els estius a Grècia al iot de la seva família. Els seus hiverns els passa a Saint Moritz. És una bona amiga de Damian Hurley, el model fill de 19 anys d'Elizabeth Hurley.\nLa parent de Carolina, Alexia, de 24 anys, també va ser nomenada anteriorment a Tatler per ser una socialité de Nova York per veure. Va néixer i es va criar a Londres i va estudiar a la Rhode Island School of Design.\nL'artista crea instal·lacions inspirades en les seves experiències personals i socials vivint a Manhattan, Nova York.\nEn línia, descriu la seva obra d'art com 'investigant narracions personals i socials portant-les a nous espais, principalment mitjançant la instal·lació i la performance'.\nVa escriure: 'Experimenta amb les nocions i idees de control i les seves pròpies relacions amb això'.\nL'hereu de la xocolata, Cosmo Fry i el fill de l'estilista Lulu Anderson, Jude (a la foto), de 20 anys, és model i estudiant a la Universitat de Newcastle\nL'hereu de la xocolata Cosmo Fry i el fill de l'estilista Lulu Anderson, Jude, de 20 anys, és model i estudiant a la Universitat de Newcastle.\nVa muntar un negoci amb un company d'alumne de Marlborough College de 39.930 £ per any anomenat Pass It On, que ven uniformes d'escola privada de segona mà.\n'Ens vam adonar que els estudiants que sortien de l'escola estaven desesperats per guanyar diners i hi havia un mercat enorme', va dir anteriorment Jude a The Scottish Daily Mail.\n'Els pares de les escoles privades no només paguen aquestes tarifes increïblement cares, sinó que també es veuen afectats amb una factura enorme pels uniformes'.\nVa passar l'estiu abans de la universitat al sud de França amb el seu germà gran Orson, i és probable que el pugueu veure als concerts de The Strokes, va dir Tatler.\n'Pretenem tenir 30 escoles amb un parell de milers d'elements que els vagi molt bé, però de moment estem contents', ha afegit.\nAlexander Ogilvy (a la foto), de 25 anys, és nét de la cosina de la reina, la princesa Alexandra, i per tant el 57è en la línia del tron\nFlora Ogilvy, néta de la princesa Alexandra, arriba amb el seu germà Alexander Ogilvy, per al seu casament amb Timothy Vesterberg, a l'església de St James de Piccadilly, al centre de Londres, el setembre de 2021.\nAlexander Ogilvy, 25 anys,és nét de la cosina de la reina, la princesa Alexandra, i, per tant, 57è en la línia del tron.\nVa estudiar Ciències Econòmiques i Informàtiques a la Universitat Brown de Rhode Island.\nEl graduat, que porta una vida discreta, va ser capità de l'equip de rugbi universitari i va passar el seu any sabàtic com a entrenador de rugbi a Austràlia.\nReparteix el seu temps entre Escòcia i Nova York, on treballa com a gerent de producte.\nTot i que no té cap títol, Elle Australia el va votar anteriorment com un dels 13 'prínceps elegibles amb els quals encara et pots casar' després del compromís d'en Harry.\nDes dels seus panys de color castany fluix fins a la seva alta posició als nivells més alts de la societat, Daphne Bridgerton i l'hereva Blanche Howard (a la foto) tenen molt en comú. Va créixer a Castle Howard, on es va rodar l'exitosa sèrie de Netflix\nLa socialite (a la foto de vacances) s'allunya del camí habitual d'aristo per aconseguir una feina adequada com a arquitecte, una carrera segurament inspirada en créixer sota les famoses torres barroques.\nDes dels seus panys de color castany fluix fins a la seva alta posició als nivells més alts de la societat, Daphne Bridgerton i l'hereva Blanche Howard tenen molt en comú.\nLa filla de 26 anys de l'honor Nicholas Howard i la seva dona Victoria, Blanche va créixer al Castle Howard de Yorkshire, on es va rodar Bridgerton.\nPerò, a diferència de la Daphne, la socialite s'allunya del camí habitual de l'aristo per aconseguir una feina adequada com a arquitecte, una carrera segurament inspirada en créixer sota les famoses torres barroques.\nMentrestant, la seva pàgina d'Instagram està plena d'escapades assolellades envejables i peces de roba elegants que comparteix amb els seus aproximadament 1.000 seguidors.\nBlanche viu als extensos terrenys de Castle Howard, a 15 milles al nord de York, que es va duplicar com la finca rural del duc de Hastings, el castell de Clyveden a la sèrie descarada.\nDan Hall (a la foto) és el fotògraf de societat del moment, després d'haver capturat les germanes Manners recentment\nDan Hall és el fotògraf de societat del moment, després d'haver capturat les germanes Manners recentment.\nTambé té muses com Mia Regan i les seves cosines, les germanes Campbell (Lady Jean, Lady Eleanor i Lady Beatrice).\nTatler diu que trobareu el fotògraf elegant capturant els seus cosins a la finca Cawdor, a les Highlands, o gaudint d'un bany a les fredes aigües escoceses.\nPrèviament, va explicar a Vice la seva passió per fer fotos, dient: 'Al meu pare (un director de fotografia) li agradava fer fotografies i té diverses càmeres, així que vaig aprendre les bases d'ell i finalment m'hi vaig posar jo mateix'.\nEl fotògraf va organitzar una exitosa exposició de finançament col·lectiu sobre la seva obra 'Eternal Youth' amb només 18 anys el 2020.\nVa dir a la revista Dixie: 'M'inspiro anar a exposicions, mirar llibres d'art i fotografia, els meus amics, temes i entorn.\n“Sempre m'ha fascinat la idea de la imatge i el cinema. M'encanta capturar i crear una imatge. Per a mi, rodar en pel·lícula en lloc de digital és una experiència més gratificant i tàctil. Cal tenir paciència i concentrar-se més.'\nFreya Jones, de 21 anys, que actualment viu a Nova York, és filla del fundador de Soho House, Nick Jones, i de la presentadora Kirsty Young.\nFreya (a la foto modelant a la London Fashion Week el 2019) va estudiar al Marlborough College i es va unir a The Foundation Year a la Royal Drawing School, i es va graduar el 2020.\nLa presentadora de televisió i ràdio escocesa Kirsty va presentar els discos de Desert Island de BBC Radio 4 del 2006 al 2018 i anteriorment va presentar Crimewatch a BBC One del 2008 al 2015.\nJones, que va demanar prestat 1 milió de lliures al difunt magnat de la propietat Paul Raymond per llançar Soho House, fa 13 anys va vendre el 80% del seu imperi al magnat dels restaurants Richard Caring.\nFreya va estudiar al Marlborough College i es va incorporar a The Foundation Year a la Royal Drawing School, i es va graduar el 2020.\nS'ha informat que va a The Certificate Program a The New York Studio School, per continuar perfeccionant el seu ofici.\nL'artista incipient també s'ha incursionat en el modelatge, caminant per a Roland Mouret a la Setmana de la Moda de Londres el 2019 i posant per al lloc web del dissenyador, dient en una breu biografia que 'el millor de ser dona és la connexió que comparteixes amb altres dones'. i que el millor del món és riure'.\nLara Dearden, de 25 anys, és filla de l'actriu britànica Annabel Brooks i del guionista i director James Dearden (a la foto junts)\nLara Dearden, de 25 anys, és filla de l'actriu britànica Annabel Brooks i del guionista i director James Dearden.\nTatler, estudiant de dret amb seu a Londres, va dir que 'sempre està envoltada d'una banda de Bright Young Things, incloses les amigues íntimes Lola Bute i Evie Henderson'.\nEl seu pare James és fill de l'actriu escocesa Melissa Stribling i de l'aclamat director de cinema anglès Basil Dearden.\nLa seva pel·lícula L'illa de Pascali, que va escriure i dirigir, va entrar al Festival de Cannes de 1988.\nLuca Firth (a dalt), fill de Colin Firth i la seva exdona Livia, és un aspirant a músic que toca la guitarra en una banda.\nEl jove de 20 anys (a la foto) fins i tot ha tocat al festival de l'illa de Wight. Tot i que quan no es concentra en la seva música, sembla que se'l pot veure vagant per Sicília, 'vestit de lli blanc i Birkenstock'.\nLuca Firth, fill de Colin Firth i la seva exdona Livia, és un aspirant a músic que toca la guitarra en una banda.\nEl jove de 20 anys fins i tot ha tocat al festival de l'illa de Wight. Encara que quan no es concentra en la seva música, aparentment se'l pot veure deambulant per Sicília, 'vestit de lli blanc i Birkenstock'.\nColin i Livia, que van acabar el seu matrimoni el 2019 després de passar 22 anys junts, són copares en Luca i el seu germà, Matteo.\nLuca va néixer a Itàlia i, segons es diu, sent una forta connexió amb el país, passant alguns dels seus estius allà.\nAnteriorment, va assenyalar que omple els seus dies amb treballs universitaris, amb The Sopranos i cuinant menjars elaborats.\nVa dir a la revista Reel Culture el juny del 2021: 'Voldria fer una gira el més aviat possible. Per ser just... només vull llançar [la meva nova] música i veure què passa.\n'Sento que només cal sortir-hi ara i vull sortir i fer-ho. Sí, encara no hi ha grans somnis, a part d'encapçalar Glastonbury.\nLady Eliza Dundas (a la foto), de 23 anys, és la gran de quatre filles nascudes de Robin Dundas, que és el comte de Ronaldshay i fill gran del quart marquès de Zetland.\nLady Eliza Dundas, de 23 anys, és la gran de quatre filles nascudes de Robin Dundas, que és el comte de Ronaldshay i fill gran del quart marquès de Zetland.\nVa estudiar Psicologia a la Universitat de Nova York i està involucrada en la campanya dels Drets de les Filles per revisar les regles basades en la primogenitura masculina que significa que només els membres masculins d'una família noble heretaran els títols i el seient familiar.\nSegons les regles actuals, l'oncle de Lady Eliza, Lord James Edward Dundas, es beneficiaria de la mort del seu pare, en lloc d'ella.\n'Som una família tan propera que tots donen suport a la campanya', va explicar. 'El meu avi, de 80 anys, creu que és fantàstic.\n'El meu pare encara no ha heretat el títol, així que la perspectiva de buscar l'elecció a la Cambra dels Lords és molt llunyana. Per a mi, es tracta d'igualtat de drets per a les dones, no de mantenir-se en el nostre patrimoni familiar.\n'Faria servir la noblesa per destacar els problemes relacionats amb la salut mental dels estudiants i ajudar a acabar amb l'estigma que envolta la seva discussió'.\nLa família viu a la finca de la família Aske a North Yorkshire, que dirigeix el seu pare. Robin va acabar amb la dependència de la família dels agents terrestres de llarga prestació i va assumir el paper ell mateix.\nVa reformar el negoci de lloguer residencial, modernitzant les cases rurals de la finca i reformant els contractes d'arrendament tradicionals.\nAbans va dir: 'Vam créixer en una sala georgiana de grau I, però en aquests dies la finca és una operació comercial, amb blocs d'oficines en lloguer. Els nostres pares ens van criar per tenir una bona educació i treballar dur, així que estem bastant amb els peus a terra.'\nTyrian White (a la foto amb la seva madrastra Jemima Goldsmith el 2017), de 29 anys, és filla d'Imran Khan, el primer ministre del Pakistan, i l'hereva Sita White.\nTyrian White, de 29 anys, és filla d'Imran Khan, el primer ministre del Pakistan, i de l'hereva Sita White.\nVa néixer a Imran el juny de 1992, tres anys abans del seu matrimoni amb Jemima Goldsmith. Però d'entrada, va negar públicament que Tyrian fos seu.\nEls seus primers anys van ser tumultuosos, marcats per la determinació de la Sita de fer que Imran reconegués a Tyrian com la seva filla biològica. El 2004, set anys després que un jutge declarés que Imran era el pare de Tyrian, Sita va morir sobtadament, amb només 43 anys.\nAfortunadament, Jemima va intervenir com a figura materna a la vida de Tyrian, segons The Daily Mail.\nTot i que la Jemima es va divorciar d'Imran el 2004, ha estat una constant a la vida de Tyrian després de la mort prematura de Sita i la considera com la seva filla. En públic, la Jemima es refereix a Tyrian com la seva 'fillastra', però es creu que això és simplement per respecte a la Sita.\n'Tyrian és com una filla per a Jemima', va dir anteriorment un amic de la família. 'Són molt a prop. També té una bona relació amb els seus germans Sulaiman i Kasim, i el germà de Jemima, Ben.\nTyrian divideix el seu temps entre Nova York i el Regne Unit, i quan arriba aquí, viu amb la Jemima.\nPer al seu debut el 2019, Lando Norris (a la foto), que prové de Woking, va ser el pilot de Fórmula 1 més jove de Gran Bretanya amb 19 anys.\nPer al seu debut el 2019, Lando Norris, que prové de Woking, va ser el pilot de Fórmula 1 més jove del Regne Unit amb 19 anys.\nEl seu pare Adam Norris és un gestor de pensions jubilat de Bristol i figura com el 501è més ric del país.\nEl setembre de 2018, es va anunciar que Norris conduiria per Mclaren per al Campionat del Món de Fórmula 1 de 2019.\nEl jove, ara de 21 anys, li agrada jugar al golf i va deixar l'escola abans de cursar els seus GCSE per començar la seva carrera de competició.\nMargherita de laGherardesca\nMargherita della Gherardesca (a la foto) és la filla de la princesa Dora Loewenstein, que està casada amb el consultor d'art comte Manfredi della Gherardesca.\nMargherita della Gherardesca és filla de la princesa Dora Loewenstein, que està casada amb el consultor d'art comte Manfredi della Gherardesca.\nLa seva àvia, la princesa Josephine Loewenstein, era molt amiga de la princesa Margaret i el seu marit gestionava les finances dels Rolling Stones.\nLa jet-set Margherita, de 19 anys, li agrada fer esport i té previst estudiar anglès a la universitat. Les seves vacances familiars a Mustique cada any.\nTot i que no és tan coneguda com la seva germana gran, la model de Vogue Adwoa Aboah, Kesewa (a la foto del 2019) té les seves pròpies credencials genials.\nTot i que no és tan coneguda com la seva germana gran, la model de Vogue Adwoa Aboah, Kesewa té les seves pròpies credencials genials.\n'La Kesewa, de 27 anys, nascuda a Londres i resident a Brooklyn, és admirada a l'instant per tots els que la coneixen', va escriure Tatler anteriorment.\n'Atrapa l'artista i modela aquest costat de l'estany a Taqueria a Notting Hill, o busca peces vintage a Portobello Road. A part dels descobriments de moda, mai va a cap lloc sense una dessuadora amb caputxa.\nAdwoa i Kesewa són filles de Charles Aboah, un explorador de localitzacions de Ghana a la indústria de la moda, i de Camilla Lowther, una empresaria de moda britànica i gestora de talent.\nKesewa va assistir a l'escola privada Millfield, a Somerset, i més tard va estudiar a l'Escola d'Arts Visuals de la ciutat de Nova York.\nTant Adwoa com Kesewa són amics de la família de Lady Lola Bute i van passar part del confinament a l'illa escocesa.\nLittle Black Book al complet al número de desembre,disponible mitjançant descàrrega digital i als quioscosa partir del dijous 28 d'octubre.


Cantants virtuals i imatges que sonen | Tribuna d'educació\nCantants virtuals i imatges que sonen\nSabeu que hi ha cantants inexistents que triomfen a les xarxes, partitures que sonen sense tocar-les, òperes sense orquestra, corals que assagen sense director…On hem anat a parar?\nEn aquest escrit farem un breu recorregut per algunes de les possibilitats aprenentatge, interacció i comunicació entre membres d’una coral i músics que ens ofereix la tecnologia digital aliada amb les xarxes socials, Internet i telèfons mòbils en l’àmbit del cant coral.\nEstem al segle XXI i en l’era de la revolució digital. Podem fer com el govern francès o altres, que tendeixen a prohibir els telèfons mòbils i, per tant, les xarxes socials a l’educació, o bé com el govern català, que tendeix a buscar les possibilitats pedagògiques de les eines digitals. Tot té pros i contres. Intentem buscar els pros. En fixarem en dos àmbits tecnològics diferents: els cantants virtuals i en la possibilitat de passar d’imatge o pdf a so.\nSabeu qui és la Hatsune Miku?\nLa Hatsune Miku és una famosa cantant pop japonesa de pares catalans 다운로드. Fa 10 anys que actua i compta amb 2.369.311 seguidors a Facebook, interpreta més de 100.000 cançons, té un vídeo a Youtube amb 1.712.074 visualitzacions. El 2014 va actuar en un concert de Lady Gaga. Del 16 al 18 de novembre d’enguany (2018) ha actuat a l’Auditori de Barcelona com a protagonista de l’Òpera futurista The End, del músic japonés Keiichiro Shibuya. Tal i com consta en la propaganda de l’Auditori del mes març de 2018, es tracta d’”Una òpera sense cantants ni orquestra, però amb música electrònica generada per ordinador i animacions 3D projectades simultàniament en sis pantalles, THE END és una òpera futurista i ultramoderna, un treball multifacètic que connecta l’art tecnològic, la cultura popular japonesa i les arts escèniques.”\nEn realitat la Hatsune Miku és l’holograma més famós del món, no existeix. És una Virtual Singer que utilitza la tecnología Vocaloid (contracció de les paraules vocal i android) que, segons la millor enciclopedia del món, és una “aplicació software de síntesi de veu cantada desenvolupat per Yamaha Corporation, amb la idea original de l’Institut Universitari de l’Audiovisual de la Universitat Pompeu Fabra de Catalunya”. O sigui, té arrels catalanes, com el pa amb tomàquet i l’escudella.\nHi ha hagut altres cantant o intervencions virtuals, com la reaparició de Michael Jackson als premis Billiboard el 2014, on un holograma de l’artista (ja mort) va permetre simular la seva presència sobre l’escenari per interpretar “Slave to the rythm“, tema inèdit que apareix en un dels seus àlbums pòstums 다운로드. O bé als espectacles recents de la Beyoncé, on incorpora els efectes audiovisuals més innovadors, o, darrerament, la recreació digital de la cantant d’òpera Maria Callas que, acompanyada per 50 músics en directe, inicia a Londres la seva gira europea.\nImatge trobada a: https://images-na.ssl-images-amazon.com/images/I/71VuaTASlaL._SL1429_.jpg\nEstem parlant doncs de cantants virtuals. M’estic imaginant una jornada de treball del SCIC on, a més de les partitures, l’equip dels 17 ens oferiran una llista de distribució a Spotify amb els temes a assajar cantats per cantants virtuals per tal d’així poder escoltar i aprendre millor les veus de les cançons dels cors infantils. Temps al temps.\nLa veu humana és molt difícil de sintetitzar, però escolteu “Prima Vocaloid at the Opera” a Youtube cantant Samson i Dalila de Camille Saint-Saëns i decidiu si canta bé o no. Podeu escoltar, per exemple “Da pacem” de Gounod cantat per Virtual Singer el 2013, o bé, exemples més recents, com “Singer vs Virtual Singer” o “Vocaloid5” a Youtube 다운로드.\nEn un treball de recerca de fi de carrera de pedagogia musical del Conservatori Superior del Liceu del curs passat (2017-2018) es va presentar una investigació que pretenia esbrinar si els instruments virtuals eren o no equiparables en expressivitat i emoció als instruments reals. Els participants eren, per una banda, experts: un productor, un tècnic de so i tres compositors i, per altra banda 36 estudiants de música i 26 persones sense estudis de música. Els resultats van ser molt clars: al ser preguntats responien majoritàriaments que el software musical no pot substituir a les gravacions de músics reals i que una banda sonora virtual no pot transmetre la mateixa emoció que una banda sonora real. Però, a l’hora de distinguir auditivament sons reals i sons virtuals de bandes sonores, de 310 respostes a la pregunta és real o virtual? a l’hora d’escoltar fragments d’àudio hi va haver un 48,71% d’encerts i es van equivocar en un 51,29%. Només 3 participants van encertar amb totes les respostes. En definitiva, no vam ser capaços de distinguir si allò que escoltàvem era fet amb instruments reals o virtuals 전통음악 다운로드. Avui dia una sola persona amb un bon equipament, i bons bancs de so, samples, pot emular allò que calia fer amb tota una orquestra, amb el que comporta d’estalvi de despesa econòmica… Les bandes sonores del futur no sé si necessiten gaires músics….\nDe moment la Siri d’Apple, Ok Google o Alexia d’Amazon són veus virtuals creades amb intel·ligència artificial que ens poden dir quin temps farà demà a Castellfollit de la Roca, encara que no sap quin temps farà a Sant Esteve de les Roures 🙂 perquè encara no entenen la ironia ni el sentit de l’humor, o ens poden fer operacions matemàtiques o fer sonar la cançó preferida d’Spotify, però encara no s’atreveixen a cantar (potser perquè encara no s’ha inventat la dutxa artificial?). Tot plegat no ha fet més que començar.\nI de què em serveix tot això com a director@ d’una coral?\nTenim amb les xarxes socials uns aliats perfectes per a una coral. Hi ha aplicacions molt conegudes que ens poden facilitar la feina. Tothom pot accedir a Youtube per aprendre qualsevol cosa, també a cantar una determinada cançó. Amb el WhatsApp podem fer enregistraments de so de les diferents veus d’una cançó per tal que els cantant puguin escoltar-ho i aprendre les diferents veus en qualsevol lloc i moment 다운로드.\nCal saber que l’opció Virtual Singer la tenim a l’abasts en programes i/o aplicacions com els editors de partitures o seqüenciadors, encara que molts ofereixen una aproximació a sons amb Ah o Oh, sense possibilitat d’incorporar text. Altre cosa és que aquests s’adaptin a textos i siguin possibles en diferents idiomes.\nVirtual Singer de Myriad: (Harmony assistant, Melody assistant, Pdf to Music Pro)\nEls productes de Myriad fa temps que experimenten amb amb la síntesi de la veu humana. Podeu provar gratuïtament (amb limitacions d’exportació) amb qualsevol d’aquest programes. Que ningú s’esperi una qualitat de veu espectacular, sona robótica, però és una molt bona manera de poder escoltar com pot sonar una partitura coral, una molt bona manera d’assajar.\nEl PDFto music Pro, per exemple, “canta” els pdf’s corals fets amb editors de partitures i ho fa amb text, de manera polifònica i en diferents idiomes. Permet escoltar les veus que vulguis (per ex, només la veu contralt o soprano i tenor, etc.) i exportar, entre d’altres a mp3 (àudio) o bé a MusicXML, amb la qual cosa ja es pot obrir amb qualsevol editor de partitures actual 다운로드. Jo l’utilitzo per als assajos parcials de les diferents veus: les passo a mp3 i les envio pel whatsapp del grup als cantants, així cadascú pot escoltar una aproximació virtual de la seva veu i pot venir assajat de casa.\nTots els programes editors de partitures actuals treballen i són compatibles amb el format MusicXML més que no pas en MIDI com fins fa poc. Es pot crear una partitura amb Finale, Sibelius, Musescore, Noteflight, Flat, etc., exportar-la a Xml i obrir-la amb un producte de Myriad per ser cantada per cantants virtuals.\nCada cantant de Virtual Singer es pot ajustar, modificant el timbre, l’entonació o el tipus de veu (home, dona, nen, tenor, soprano, etc.). Diverses veus diferents podran cantar al mateix temps, en diversos idiomes : Anglès britànic, Anglès americà, Francès, Alemany, Llatí, Espanyol, Italià, Japonès, Finès i Occità 다운로드. Virtual Singer inclou la tecnología Real Singer II que permet crear una veu de gravacions de la vostra pròpia veu. Podeu escoltar mostres de virtual singer a: https://www.myriad-online.com/en/products/virtualsinger.htm\nPuc escoltar una imatge d’una partitura?\nEn un altre ordre de coses, hi ha una tecnologia capaç de reconèixer els símbols musicals d’una imatge o una partitura en pdf, anomenats OMR. D’aquesta manera podem convertir una imatge en una partitura editable digitalment. Reconeixement Òptic de Música, “en anglès conegut com a Optical Music Recognition (OMR), és l’aplicació del reconeixement òptic de caràcters per interpretar partitures o partitures impreses, en forma editable o reproduïble. Un vegada que s’ha capturat de forma digital, la música es pot guardar en formats d’arxius que s’utilitzen habitualment, com per exemple, MIDI i MusicXML (https://es.wikipedia.org/wiki/M%C3%BAsica_OCR). D’aquesta manera, programes com Sibelius incorporen Photoscore de Neuratron, el Finale incorpora SmartScore de Musitek, etc.\nDarrerament estan sorgint moltes App’s per a telèfon mòbil aprofitant que cada vegada les càmeres de fotos que incorporen són més potents, amb una alta qualitat de resolució, imprescindible perquè una foto d’una partitura es converteixi amb un so aproximat a la realitat 다운로드. Moltes d’aquestes aplicacions tenen una versió gratuïta, amb limitacions a l’hora d’exportar, però les versions pro són molt assequibles de preu, la majoria no arriben als 10 €. Totes elles permeten importar i exportar com a MusicXML i, per tant poden interaccionar amb qualsevol editor de partitures. Alguns exemples serien:\nPlayScore: La versió gratuïta fa sonar la imatge i pots canviar el tempo. No permet desar ni exportar. Accepta piano. Disponible a Google Play i a App Store. Compte que la versió pro només deixa escoltar seccions per separat en la versió per a iOS. Permet, per exemple, escoltar la veu 2 i la 4 d’una obra coral. PlayScore Pro només pot reproduir imatges JPG amb bona resolució (+ de 300 p). Per reproduir un document PDF que contingui música, el PDF s’ha de convertir en pàgines individuals en format JPG. Un inconvenient és que només converteix pàgines individuals… Ideal per a partitures de piano. Els cantants poden escoltar i cantar sobre l’acompanyament només fent foto amb el telèfon 얀데레 다운로드. Molt fàcil d’utilitzar !\nSheet music scanner (Escàner de partituras). Només a AppStore amb un preu de 4,49€. Permet importar de pdf o imatge de diverses pàgines. No permet enviar per correu, cal desar-ho primer a Google Drive o similar.\nNotateMe. En la versió gratuïta, NotateMe Now, cal que la partitura sigui a una sola veu i utilitzi un sol pentagrama, encara que hi pot haver els sistemes i pàgines que calguin, per exemple una partitura de violí o de flauta. Reconeix el text d’una partitura exportada com a xml.\nEn definitiva, com a cantaires i directors de corals tenim unes eines i possibilitats que fins ara no hi eren o no estaven a l’abast. Les que hem descrit aquí serveixen per a poder aprendre les cançons a partir d’àudios cantats amb cantant virtuals o a partir de una simple foto del telèfon 다운로드. Ara només cal utilitzar-les i gaudir-les com el que són, eines de suport que no pretenen ni poden substituir als cantants i instruments reals.\nDr. Antoni Miralpeix. Membre del Grup de recerca en pedagogia, societat i innovació amb suport de les TIC (PSITIC).\nArticle publicat en paper a la revista La Circular del SCIC (Secretariat de Corals infantils de Catalunya) núm. 168, juliol-desembre 2018.\n← Programes Intergeneracionals\tCREATIVITAT-1 →\nsalut innovació educativa llengua activitat física Educació TIC cultura Apps Scratch lectura aprenentatge cooperatiu educació física literatura matemàtiques aprenentatge art formació docent història pensament computacional TAC


NOVA CURSA ARMAMENTISTA\nEl trencament del pacte nuclear i la construcció de míssils hipersònics tensen la relació entre els dos països\n7 min. 16/02/2019 23:35\n651x366 Els Estats Units i Rússia fan passos per tornar als pitjors anys de la Guerra Freda Els Estats Units i Rússia fan passos per tornar als pitjors anys de la Guerra Freda\nTrump fa miques els pactes de control armamentístic\nTot i que era un empresari de la construcció, Donald Trump ha demostrat com a president dels Estats Units una gran solvència per a la destrucció de pactes i tractats signats pels seus predecessors. Ho ha fet en matèria d’acords comercials i mediambientals, però també en el terreny dels tractats armamentístics. Va trencar de manera unilateral el pacte nuclear amb l’Iran (tot i que el segueix complint) i recentment ha anunciat la sortida del tractat sobre armes nuclears de curt i mitjà abast (INF), signat el 1987 amb la Unió Soviètica, cosa que ha provocat, gairebé a l’instant, l’anunci de la retirada russa.\nSegons James McKeon, expert del Centre per al Control d’Armes i la No Proliferació, de Washington, Donald Trump, a més d’acusar Rússia de violar el pacte, la qual cosa és “certa”, “està utilitzant [per abandonar-lo] el vell argument rus que la Xina està desenvolupant” míssils de més abast dels que permet el tractat del 1987, tot i que “el 90% del seu arsenal de míssils entra dins del rang admès”. Un argument que promou des de fa anys l’assessor de Seguretat Nacional, el falcó John Bolton, al considerar que posa el seu país en desavantatge estratègic. Per a McKeon és un error, perquè “Rússia queda impune i lliure per fabricar tots els míssils que vulgui”, a més de poder impulsar una cursa armamentista a Europa i la divisió de l’OTAN, “precisament l’objectiu de Putin”.\nUna altra pedra angular\nEl tractat New Start signat per Barack Obama amb Rússia i “pedra angular” del control armamentístic, segons James McKeon, també caducarà el 2021. Si no es renova, “seria la primera vegada des del 1972 que Rússia i els Estats Units no tenen límits per al desenvolupament d’armes nuclears”. El tractat “limita el nombre d’armes i llançadores”, a més de permetre “les inspeccions in situ [dels russos als EUA i viceversa] i l’intercanvi de dades”. El món tornaria a l’escenari dels “pitjors moments de la Guerra Freda”.\nNo obstant això, tots els pactes semblen quedar desfasats davant el desenvolupament de míssils hipersònics, capaços de desplaçar-se cinc vegades més ràpid que la velocitat del so. La dificultat de signar actualment un nou tractat aconsella, segons McKeon, que el departament d’Estat parli amb la Xina i Rússia sobre la quantitat i l’objectiu del seu nou armament. Diplomàcia “per evitar les pitjors conseqüències”.\nPutin fa gran el seu lideratge rearmant i modernitzant l’exèrcit\nAquest 2019 el ministeri de Defensa preveu continuar introduint noves armes i tecnologies digitals a l’exèrcit, i també reforçar el potencial militar de les forces estratègiques. L’objectiu és tenir el 67% d’armes i tecnologies modernes. Al desembre, Moscou ja va provar amb èxit el míssil hipersònic intercontinental Avangard, equipat amb míssil de creuer i propulsat amb energia nuclear. La posada en explotació d’aquests míssils de creuer, que poden variar la trajectòria i enganyen els escuts antimíssils, és un dels fets més esperats, així com que les Forces de Míssils de Designació Estratègica incorporin 31 plataformes de llançament noves entre les destinades als Avangard i a nous RS-24 Yars, un míssil intercontinental que ja està en explotació.\nLa modernització també afectarà altres tropes: les Forces Espacials han d’incorporar 4 bombarders TU-95, provats a Síria; la Flota Marítima Militar tindrà un nou submarí atòmic, el Príncep Vladímir s’equipararà amb el complex de míssils balístics intercontinental Bulava; les Forces Terrestres tindran 450 tancs nous i la defensa antiaèria rebrà nous antimíssils Buk-M3 i Top-M2 i s’ha de finalitzar el desplegament del sistemes de radiolocalització Voronezh.\nEn qualsevol moment, a més, Vladímir Putin pot sorprendre anunciant que ja s’estan provant noves armes estratègiques com va fer ara fa un any en presentar el complex Avangard, el míssil balístic intercontinental RS-28 Sarmat i el complex balístic hipersònic Kinzhal.\nPosant com a referent el caos i la crisi dels anys 1990 i l’època en què al món no tenien Rússia per res, Putin ha intentat vendre el missatge de l’estabilitat i de la seguretat per consolidar el lideratge. El rearmament de Rússia ha estat un element clau en la política de Putin per imposar-se tant a nivell exterior com interior.\nPer a Rússia cada vegada hi ha reptes nous que justifiquen i acceleren el rearmament, i ara ens trobem amb la imminent sortida de Washington i Moscou del Tractat de Forces Nuclears d’Abast Intermedi (INF), un acord del 1987 en què els Estats Units i la Unió Soviètica es comprometien a limitar i reduir part dels arsenals nuclears. Les dues parts s’acusen mútuament de no respectar-lo.\nEl dia en què Putin va anunciar que si Washington sortia del tractat INF, Moscou també, ja va ordenar a l’exèrcit que fabriqués armes noves i que comencés a desenvolupar un nou míssil balístic hipersònic d’abast mitjà, que quedaria vetat pel pacte INF que prohibeix a terra els míssils que arriben a entre 500 i 5.000 quilòmetres.\nParís i Berlín pressionen per crear un exèrcit europeu\nQue la seguretat del Vell Continent estigui en mans de l’arbitrarietat de Donald Trump en una Europa a punt de perdre el Regne Unit i en un món cada cop menys estable ha encès la maquinària de l’eix París-Berlín, que ja fa mesos que envien missatges de la necessitat de crear un exèrcit europeu. La majoria dels països de la UE, excepte Xipre, Malta, Suècia, Finlàndia, Irlanda i Àustria, formen part de l’Aliança Atlàntica, l’OTAN, que és on Europa juga les seves cartes en la geopolítica de defensa i seguretat. Aquest any l’OTAN en compleix 70, però està en un clar procés de transformació. El seu secretari general, Jens Stoltenberg, admetia aquesta setmana que l’OTAN s’està reforçant per a un món sense tractat nuclear, una preparació, però, que ve dictada en part pels Estats Units. Trump va ser qui va prémer el gallet que està a punt de fer saltar pels aires el tractat internacional que impedia crear míssils nuclears des de principis dels 90. I Trump és qui ha elevat les exigències als aliats perquè hi destinin més diners. Davant d’aquesta situació, Merkel i Macron (Pedro Sánchez s’hi va mostrar a favor) han fet una crida a la necessitat de tenir un exèrcit europeu propi que no hauria de ser incompatible sinó complementari amb l’OTAN.\nLa segona potència militar del món vol reforçar el seu exèrcit\nLa Xina avui és la segona potència militar del món, amb 202.662 milions d’euros anuals de despesa en Defensa, només per darrere dels EUA tot i que a força distància. El 2015, el president Xi Jinping va aprovar la nova Estratègia Militar Xinesa, per modernitzar i reforçar l’exèrcit. Pequín està disposat a competir amb els EUA també en aquest camp, més encara quan senten la presència militar nord-americana als mars de la Xina Oriental i Meridional com una amenaça. En aquesta regió, Washington s’ha situat fins ara a l’altre bàndol en les disputes territorials per diverses illes que Pequín manté amb alguns veïns de la regió. Les tensions militars creixents per aquest motiu venen d’etapes anteriors a Donald Trump, i l’acostament d’aquest president amb el règim de Kim Jong-un a Corea del Nord -que compta amb la Xina com un aliat- ha servit fins i tot per rebaixar una mica la tensió. Però la Xina continua veient les maniobres militars nord-americanes a la zona com una provocació i qualsevol espurna podria encendre el foc. Tot i que les seves principals preocupacions en matèria de seguretat estan encara més en l’àmbit domèstic (Taiwan, els uigurs i el Tibet), la capacitat militar de Pequín, amb una inversió creixent en tecnologia i modernització armamentística, podria acabar ensenyant les dents.


VOLTING - Seqmenta VOLTING - Seqmenta\nVolting és una empresa que ofereix un servei complet d’instal·lació de carregadors de cotxes elèctrics per particulars i empreses.\nL’equip de Seqmenta va definir l’estratègia de posicionament SEO de la web que es va treballar des de la fase de desenvolupament d’aquesta per tal que contemplés tots aquells factors de posicionament onpage que requereix Google. Paral·lelament es van treballar els continguts juntament amb l’equip de redactors perquè així aquests anessin alineats amb les paraules clau objectiu definides a l’estudi.\nMig any després del llançament de la web, tal i com estava previst, el posicionament orgànic està evolucionant i creixent de forma progressiva aconseguint a novembre de 2021 que el trànsit provinent de Google per a paraules clau directament relacionades amb el producte sigui el principal canal d’adquisició de visites, per sobre del 70% del total de la web.\nGoogle eliminarà les cookies de Google Chrome


Compra entrades per El dia minimúsica\nEl dia minimúsica celebrarà la seva tercera edició a Palma amb un total de 10 artistes i 8 tallers. El proper 29 de setembre el Museu d’Art Contemporani Es Baluard tornarà a omplir-se de famílies gaudint d'una jornada de música moderna i activitats creatives. Per l'escenari d'Es Baluard passaran Sexy Sadie, The Pinker Tones 'Rolf & Flor', Barceló Brothers, Maria Rodés, Miquel Serra, Isla Iglú, Jorra i Gomorra, Kate Donovan, Siamiss DJs i, com sempre, el fermall final a la festa el posarà la divertidíssima sessió del Dr. Magneto.\nTambé podreu gaudir d'una selecció de suculentes foodtrucks, que us ajudaran a aguantar el ritme del festival i ballar amb molta energia.\nDesprés de dues edicions esgotant localitats amb diversos dies d'antelació, "el dia minimúsica" torna a Palma amb més música que mai, i amb el #letthechildrenplay com a lema.\nJa podeu anar fent-vos amb les vostres entrades... abans que s'esgotin!\nEntrada senzilla, vàlida per a una sola persona (a partir de 3 anys) / Dissabte 29 de setembre, Es Baluard (Palma)\nEntrada senzilla per a un mini de 0 a 3 anys / Dissabte 29 de setembre, Es Baluard (Palma)


Brassaï | Bloc de toies.com\ndilluns, 17 gener 2011 by Mario\nJa hem descobert com el nom d’un fotògraf pot quedar unit al d’una ciutat, fins el punt de no concebre aquella ciutat sense l’obra del fotògraf. El d’avui és el fotògraf de Paris, les imatges de la qual i que probablement tenim atrapades a la nostra memòria poden formar part perfectament de l’obra del gran mestre d’avui.\nUna experiència, la de descobrir la magnífica obra d’aquest gran fotògraf, que vull compartir amb vosaltres, tot esperant que quedeu tan sorpresos com he quedat jo. Avui amics, potser descobrireu a un dels més grans fotògrafs de la historia de la fotografia. Tot un mite que no podem deixar de conèixer a: 49. Brassaï\nGyula Halász neix el 9 de setembre de 1899 a la ciutat de Brasso, al sud-est de Transilvània, en aquell temps formava part de l’imperi Austre-Hongarès, avui Brassov, a Romania. Més tard, al 1932, prendria el topònim d’aquesta ciutat per adoptar el seu particular pseudònim, Brassaï.\nQuan tenia tres anys la seva família es va traslladar a viure a Paris per un any, mentre el seu pare, professor de Literatura impartia classes a la Sorbona. Gyula Halász va estudiar pintura i escultura a l’Academy of Fine Arts de Budapest, abans de formar part del regiment de cavalleria de l’exercit austre-hongarès on va servir fins el final de la Primera Guerra Mundial. Al 1920 Gyula va anar a Berlín, on va treballar com a periodista i estudià a Berlin-Charlottenburg Academy of Fine Arts.\nPerò a Brassaï se’l coneix com un fotògraf francès, perquè va ser a França on va desenvolupar la seva carrera i on es va enamorar d’aquella gran ciutat, París. Brassaï va ser un dels molts intel·lectuals hongaresos que van desenvolupar la seva carrera a aquell meravellós París d’entre-guerres. El descobriment de més de 200 cartes i centenars de dibuixos al inici del segle XXI ens ha permès entendre una mica més de la vida i la seva obra.\nBrassaï no només va ser el ‘fotògraf de París’, sinó també un enamorat de les arts anònimes com els graffitis. Les seves series sobre aquesta manifestació artística, des dels símbols i estètiques arcaiques fins a les més modernes, conformen un insòlit document fotogràfic que rarament es pot comparar en cap obra similar.\n“La nit suggereix, no ensenya. La nit ens surt al pas i ens sorprèn per la seva estranyesa, ella allibera en nosaltres les forces que, durant el dia, son dominades per la raó…” (Brassaï)\nBrassaï és el gran fotògraf de la nit de Paris. Les seves fotografies de “Graffiti” (gravats i dibuixos a parets d’edificis) van ser el tema de l’exposició al Museu d’Art Modern de Nova York. ‘És extraordinari que la fotografia pugui produir imatges que ens emocionen basades en un simple dibuix‘.\nTots els camins porten a Paris\nAl 1920, Halász va anar a Berlín, on treballà com a periodista corresponsal pels diaris hongaresos ‘Keleti i Napkelet‘. Va iniciar els seus estudis a la Hochschule für Bildende Künste (Escola Superior d’Art) de Berlín, avui la Universität der Künste Berlin (Universitat d’Art de Berlín). Allà va fer amistat amb artistes, fotògrafs, pintors i escriptors com Moholy-Nagy, Kandinsky o Kokoschka. Molts d’ells, inclòs Halász, es van traslladar més tard a París per formar part del Cercle Hongarès.\nAl 1924, Halász es trasllada a París, on de fet passaria la resta de la seva vida. Va aprendre francès ell sol llegint a Marcel Proust, un dels més grans escriptors francesos, autor de la serie de set novel·les ‘En busca del tiempo perdido’, una de las obres més destacades i influents de la literatura del segle XX. Enmig dels joves artistes del barri de Montparnasse, Halász va tenir l’oportunitat de treballar com a periodista. Aviat va fer amistat amb l’escriptor americà Henry Miller, i els escriptors francesos Léon-Paul Fargue i Jacques Prévert i coneix a Eugène Atget, un dels grans fotògrafs francesos i al que Halász veuria sempre com una referència de la fotografia que volia fer. Molt probablement hem de trobar en Atget el gran influenciador de l’obra de Brassaï. Als darrers anys de la dècada dels 20’s va viure al mateix hotel que Kálmán Tihanyi, un dels més grans físics hongaresos i un dels pioners de l’invent de la televisió.\nHalász quedava enamorat de París, pels carrers de la qual sovint vagava de nit i va ser molt probablement l’origen de la seva necessitat de la fotografia. Ràpidament va explorar el nou medi i va la seva amistat amb un compatriota hongarès va ser definitiva en el decurs de la seva carrera. Aquell amic era, per molts, el més gran fotògraf de tota la història, André Kertész. Més tard va escriure que va començar a utilitzar fotografia ‘per capturar la bellesa de carrers i jardins amb pluja i boira, i per capturar París per nit’. Just en aquesta època va començar a utilitzar el nom de la seva ciutat natal, Brasso, pel seu pseudònim “Brassaï,” que significa “de Brasso.”\nPerò no va ser fins el 1929 que un amic seu li deixa una càmera i Brassaï, que ja havia acompanyat a Kertész en el seus reportatges, comença a experimentar en el nou medi. Finalment decideix comprar-se una càmera Voigtländer.\nBrassaï, el gran fotògraf\nBrassaï va capturar l’essència de la ciutat a les seves fotografies, publicant el seu primer llibre fotogràfic al 1933. Els primers èxits no van tardar en arribar i el seu amic Henry Miller el va anomenar ‘l’ull de Paris‘ en un dels seus assajos. Des d’aquell moment Brassaï va ser el ‘fotògraf de Paris‘, un hongarès havia aconseguit el apreciat títol que els seus col·legues francesos desitjaven. La diferència l’hem de trobar en la forma que Brassaï presenta la ciutat, els ambients sòrdids, la prostitució, els cafès.. tot allò que Miller li va ensenyar, però també escenes quotidianes de la vida social a la ciutat, els seus intel·lectuals, el ballet, l’òpera. Va fer fotografies de molts dels seus amics artistes, inclosos Salvador Dalí, Pablo Picasso, Henri Matisse, Alberto Giacometti i a molts dels prominents escriptors de l’època com Jean Genet i Henri Michaux.\nAmants en un cafè de la Place d’Italie, Paris (1932)\nMiller l’anomenà ‘l’ull de Paris’, molt probablement perquè cap fotògraf havia estat capaç de llançar tanta llum sobre la vida quotidiana de la gran ciutat com Brassaï. La fotografia existia abans de prémer el disparador, ‘No invento res però ho imagino tot‘. Brassaï buscava la intensitat de capa moment que se li oferia davant de la càmera.\nL’escena dels amants en un cafè de Paris del més banal en un cafè parisenc. Com s’ho va fer per convertir aquella escena en una de les millors fotografies de la història? Què va fer per dotar-la d’una estructura visual que anava més enllà de la pròpia situació?\nAquella situació, en la que el home està a punt de donar un petó a la dona, és un acte espontani on Brassaï és capaç de dotar-lo d’una extraordinària estructura visual. En un instant va visionar l’escena i va fer la fotografia. Brassaï havia aconseguit combinar la realitat i la ficció en una única fotografia. Els miralls permeten que la cara de la dona aparegui dues vegades, l’home, que tot i estant d’esquena la seva cara queda reflectida al mirall.. El seu cap ocupa el centre de l’escena, a la vegada que es converteix en en punt d’intersecció dels eixos vertical i horitzontal. (de ‘Iconos de la Fotografía’-Electa)\nBrassaï aïlla la situació per convertir-la en una imatge.\nAl 1932, dels seus passejos nocturns neix el ‘Paris de nuit‘. Comença a perseguir els graffiti pels murs de París i emprèn una sèrie d’estudis sobre la ciutat. Un amic li presenta a Picasso, qui li demana que fotografiï les seves escultures, aleshores inèdites, al seu castell de Boisgeloup i el seu taller de la Rue de la Boétie. Aquestes fotografies es publicaran l’any següent, en el primer número de la revista Minotaure.\nGràcies a Minotaure, Brassaï coneix als escriptors i poetes surrealistes amb els quals col·laborarà: André Breton, Paul Eluard, Robert Desnos, Benjamin Péret, Man Ray… A casa de Picasso coneix a Salvador Dalí i a Gala. Brassaï col·labora amb Minotaure amb les seves Sculptures involontaires, fotografies d’objectes quotidians. Mostra per primera vegada les seves fotografies de nus en Variétés du corps humain, i descobreix els tallers d’artistes de Pablo Picasso, Henri Laurens, Aristide Maillol, Jacques Lipchitz, Alberto Giacometti o Charles Despiau.\nSón fotografies en blanc i negre que estan acompanyades per textos del propi autor, molt treballats, fins a aconseguir síntesis apassionants sobre la seva obra que dividia en sèries sota títols com a Animals, Guerra, Mort, Rostres, Màgia, etc. Brassaï va estar molt proper als surrealistes, però mai va estar implicat totalment amb aquest moviment, tot i que publicava en la revista de André Breton i fotografiava les obres d’artistes com Dalí.\nEra tal la seva obsessió, que no sortia sense la seva llibreta, on anava traçant els esquemes dels graffitis que havia vist i en la qual anotava les claus per localitzar-ho de nou, per tornar quan la llum i les condicions anessin les més adequades. Aquestes series, que potser pels que esteu llegint ara l’article son una ‘frivolitat’ de Brassaï, sense cap valor fotogràfic, han arribat a ser considerades de gran influència en pintors com Miró, Dubuffet o Tapies, considerades com grans vies d’inspiració en aquesta generació de pintors.\nBrassaï va haver d’esperar gairebé trenta anys per veure publicat el seu llibre sobre els graffiti amb les seves fotografies i els seus textos\n“Les seves contínues reflexions li feien dir que el graffiti és la forma d’expressió més poderosa i autèntica”, a la qual concedeix caràcter d’art. Entre les sèries més fascinants es troba Rostres, primitives marques en arbres i altres materials que mostren el rostre humà marcat només per dos forats que exerceixen d’ulls i per altres trets elaborats amb traços mínims. En el seu moment, quan Brassaï li va ensenyar a Picasso aquesta sèrie, formada sobretot per rostres fets amb forats o traços gruixuts, el pintor malagueny, que els veia com la representació més abstracta possible, va apuntar: “El més abstracte és potser el súmmum de la realitat”.\nEl fotògraf de la nit\nBrassaï va fer de París, i sobretot de les seves nits, un mite. Curiós dels carrers, sortia amb el seu equip a retratar els àmbits de la ciutat misteriosa. Una petita maleta carregada d’accessoris, el flaix, les bombetes, un trípode de fusta i la cigarreta. Brassaï era d’aquests fotògrafs que tenia el temps al seu favor. És a dir, podia caure el món però ell, amb la seva cigarreta interminable, esperava el moment indicat.\nDemostrava així que la gran fotografia poc té a veure amb l’atzar. I esperava amb la certesa de ser testimoni de l’embriaguesa, l’orgia, la misèria. Després prenia la foto i tenia la virtut de sortir net de la nit quan l’alba despuntava. Llavors, Brassaï fixava en el paper els resplendors de la nit. Els ponts amb la boira. El riu reflectint la seva solitud universal. Els arbres, aquests vigilants absents. Paris de Nuit amb les seves 64 fotografies va sortir editat al 1933, i molt ràpid es va convertir en un símbol. D’alguna manera, va ser la faceta sòbria de l’extravagant surrealisme.\nUn delicat respir de poesia visual, fet de llum i ombra, abans de l’arribada frenètica dels nacionalismes europeus. En aquestes imatges la ciutat era rescatada de la monotonia de les jornades diürnes. París, com ho afirmava Paul Morand, sortia del seu conservadorisme lluminós i es tornava obscurament revolucionària. Però el que és inoblidable en aquestes fotografies de Brassaï no és només la seva visió dels objectes que es construïen a la ciutat. El seu encert és el d’haver sabut sospesar, mesurar, definir aquesta penombra prenent com a eix a l’únic protagonista capaç de merèixer-la: l’home.\nPerquè les nits parisenques de Brassaï són els seus transeünts anònims. Els delinqüents que es confonen en un mateix rostre des dels temps medievals. Les putes dels carrers i els cabarets com a deesses degradades. Els captaires que, al voltant de tímides fogates, semblen vençuts guerrers extraviats en la història. “Va ser per tractar de captar la nit de París, que em vaig convertir en fotògraf”, aquestes paraules de Brassaï vénen sempre a la ment del vianant quan recorre certs dels seus paratges bromosos. I per haver-la sorprès en la seva intimitat nua, les seves fotos tornen a les revistes i a les sales d’exposicions. I París, que és vanitosa per naturalesa o per artifici, diu sempre als seus habitants que vagin a mirar-se en aquestes aigües de paper, tramades per qui va néixer a Brasso, allà en l’hongaresa Transilvania. (Extracte de l’article de Pablo Montoya: Les Nits de Brassaï: http://www.pablomontoya.net/?p=116)\nA la segona meitat de la dècada dels 30’s Brassaï s’instal·la definitivament al districte 14 de Paris, on va realitzar les seves fotografies més cèlebres. Utilitza ara una càmera Rolleiflex. Coneix a Henri Matisse i fa els primers retrats de l’artista. Al 1937 col·labora amb Harper’s Bazaar, per la que retrata a molts escriptors i artistes. Entre ells, Aristide Maillol, Georges Braque, Samuel Beckett, Eugène Ionesco, Thomas Mann o Robert Graves. Al 1939 a petició de Matisse, produeix una sèrie de Nus à l’atelier. També fotografia a Picasso al seu taller per a la revista ‘Life’.\nAl esclatar la Segona Guerra Mundial molts artistes i intel·lectuals abandonen França. Tot i que el conviden a emigrar als Estats Units, no vol abandonar Paris. Brassaï no és jueu, com s’ha dit en alguna biografia, pel que no corre un perill imminent quedant-se a Paris. És però obligat pels alemanys a demanar un permís per fotografiar. Brassaï no accedeix i se li prohibeix fotografiar i publicar fotografies. Brassaï però va realitzar una sèrie fotogràfica sobre l’obra de Picasso, amb qui li va unir una gran amistat el fruit de la qual va ser el llibre Conversations avec Picasso ; per la seva banda, Picasso va donar ànims al fotògraf, aconsellant-li deixar tot per centrar-se en aquest món de símbols i graffitis plasmats en murs, parets, arbres…\nAcabada la guerra aconsegueix la nacionalitat francesa i els anys posteriors, fins els 60’s, viatja com enviat de la revista Harper’s Bazaar.\nBrassaï recorda a Conversations avec Picasso: «Una tarda vaig visitar a Picasso i el vaig trobar composant la primera plana de Minotaure. Va aconseguir un muntatge singularment afortunat. Subjectava amb xinxetes en una taula un tros de cartró similar al que utilitzava també per a les seves escultures. Llavors va fixar un dels seus gravats, que representaven al monstre, i va col·locar al voltant del mateix cintes, puntes de paper platejat i també fulles artificials lleugerament deteriorades que, segons em va dir, procedien d’un barret d’Olga, vell i passat de moda. En reproduir el muntatge va insistir que també fossin visibles les xinxetes». El primer número de Minotaure va aparèixer el 25 de maig de 1933 amb aquesta bella portada. (Font: http://www.historiadelarte.us/pintores/surrealismo/pablo-picasso-minotaure.html)\nEn 1956, la seva pel·lícula Tant qu’il y aura des bêtes va guanyar el premi a la pel·lícula més original en el Festival de Cannes.\nA partir del 1961 Brassaï deixa de fer fotografies i es concentra en escultures en pedra i bonze. Acaba la redacció dels textos i les proves de Graffiti, llibre que tenia projectat des dels anys trenta. Publica Conversations avec Picasso. El text està il·lustrat per una cinquantena de les seves fotografies. És nomenat al 1966 membre d’honor de la American Society of Magazine Photographers (ASMP Memorial Award), juntament amb Ansel Adams. Al 1968 John Szarkowski organitza una exposició de les seves fotografies al MoMA.\nA la dècada dels 70’s publica Henry Miller, Grandeur nature, Henry Miller, rocher heureux i Le Paris secret des années 30. Al 1976 La Marlborough Gallery de Nova York organitza una important exposició de les seves fotografies i Brassaï és nomenat cavaller de la Legió d’Honor. Al 1978 rep el primer Gran Premi Nacional de la Fotografia de París i un any més tard, per celebrar el seu vuitanta aniversari, Nova York i Londres li reten homenatge organitzant exposicions retrospectives, com l’exposició Graffiti, organitzada per Edward Steichen al MoMA (Museum of Modern Art) de Nueva York.\nBrassaï moria el 8 de juliol de 1984 a Beaulieu-sur-Mer, Alpes-Maritimes, al sud de França, i era enterrat al Cimetière du Montparnasse a París. El representant de copyright per la Propietat de Brassaï és l’agència de fotografia francesa, Réunion des Musées Nationaux (RMN), que també gestiona els més de 1400 fotografies escanejades en alta resolució de l’obra de Brassaï.\nBrassaï va escriure 17 llibres i nombrosos articles, incloent la novel·la Histoire de Marie del 1948, publicada amb una introducció de Henry Miller. Conversations avec Picasso va ser traduïda a 12 idiomes. Les seves Cartes als meus Pares (1980), de la seva correspondència amb els seus pares durant els primers 20 anys que va viure a París, va ser publicat a Bucarest amb la col·laboració del seu pare, els eu germà Kálmán, i Andre Horváth. Ambdós llibres van ser traduïts a anglès i publicat al final dels 90’s per la University of Chicago Press.\nA continuació podeu veure el interessant vídeo de la sèrie ‘Grandes fotógrafos: Brassai‘ de 2:30 min:\nI ara un de 4:42 min, ‘Paris by Night‘ on podreu veure algunes de les seves extraordinàries fotografies nocturnes de Paris:\nO aquesta web on podeu veure alguna de les seves obres a la venda: http://www.artnet.com/Artists/ArtistHomePage.aspx?artist_id=555511&page_tab=Artworks_for_sale\nFonts: L’obra de Brassaï està present a la xarxa i podeu trobar gran nombre d’articles, cert que sembla que bona part d’ells son calcats i només he pogut trobar algunes pàgines amb un anàlisi més acurat:\nÉs difícil acabar amb dues frases pretenent un epitafi a Brassaï. La seva obra és reflex del període d’avantguarda d’entre-guerres que es va viure a Paris. La seva influència d’artistes, només cal mirar la quantitat de fotògrafs, escriptors o pintors que he anat posant en negreta al llarg de l’article, és evident i la seva obra queda marcada per una gran influència del surrealisme que va aplicar d’una manera molt particular, primers amb una fotografia transgressora d’aquell Paris, per continuar amb les seves fotografies de nit, els graffitis o els retrats, sempre creant imatges que superaven a la pròpia escena. Mai va buscar la instantaneïtat sinó l’acurada elecció d’una estructura visual que es fa evident al veure les seves fotografies. Brassaï va més enllà del suposat rol visual de la fotografia, Brassaï ha estat capaç d’estructurar un llenguatge fotogràfic mitjançant imatges. Simples imatges.\nBé amics, espero que hi dediqueu uns dies a treballar el fotògraf d’avui. N’estic segur que poc a poc us fareu amb ell i potser acabarem entenent perquè per a molts Brassaï i Kertész han acabat sent considerats els més grans fotògrafs de la història de la fotografia. Sí, el de la forquilla al plat…\nEtiquetes : Brassaï, parlem de fotografia\n← Disc de la setmana: Massimo Urbani “Out of nowhere”\nErstarrung i Der Lindenbaum →\n2 thoughts on “Brassaï”\nraulg on divendres, 21 gener 2011 a les 8:29 said:\nEntiendo porque esta catalogado como uno de los mejores fotógrafos de la historia, mal iríamos si así no fuese, la trayectoria de Brassai es espectacular y su fotografías aún más, recuerdo cuando ‘alguien’ me enseño la fotografía del plato y el tenedor de Kertész, recuerdo la pregunta que lo acompañaba ¿Que es lo primero que se te viene a la mente al ver esa fotografía?, evidentemente sin ningún tipo de experiencia ni conocimiento, mi reacción fue la de buscar un significado en lo plasmado en la fotografía, estaba totalmente equivocado tenia que buscar en el concepto y no en la imagen, hasta que no entendí esto no he podido disfrutar de los fotógrafos, y aún y asi estoy menos de la mitad del camino.\nCon Brassai, pasa un poco lo mismo, aunque sus maravillosas fotografías tienen un impacto visual muy fuerte, el concepto de ellas lo es aún mucho más, hay iconos de conceptos artísticos en muchas de sus fotografías que después han sabido aprovechar y potenciar otros fotógrafos, pintores, escultores etc…\nEn un libro de Matisse que me regalaron en una exposición que ‘alguien’ me aconsejo visitar sobre el fotógrafo Jacques-Henri Lartigue, había muchas referencias de Brassai, pero no ha sido hasta esta semana que gracias a Mario he podido entender y disfrutar de la obra de este genial fotógrafo.\nRetroenllaç: Brassaï - Página Jimdo de santikou


✅ L'horòscop diari complet del dimecres 3 de març de 2021\nJa pots llegir el teu horòscop per al dimecres 3 de març de 2021. La predicció completa sobre salut, diners i amor segons el teu signe del zodíac.\nper Redacció 02/03/2021 00:01h | Actualitzat a 02/03/2021 14:40h\nTindràs la sensació que està tot molt canviat, que en qüestió de dies la teva vida ha donat un gir per al qual ningú t'ha demanat opinió. No reconeixeràs uns certs comportaments de la teva parella, que tindrà comentaris i gestos molt transgressors.\nTindràs bona sort en l'àrea dels diners i els negocis, i més, si en l'actualitat necessitaves un potent inversor que apostés per les teves capacitats i la teva disciplina.\nCal dormir el just; que els llençols t'atrapin més del compte jugaran contra la teva productivitat.\nEt convertirà durant aquest dimecres en un Taure audaç i apassionat, que farà qualsevol esforç per a veure a la seva parella somriure forta. Deixes a un costat el teu temperament (ocasionalment capritxós) i controlaràs el teu mal geni.\nEn els negocis no t'interessa ser una persona conformista. Si has de signar contractes durant aquest primer dimecres de març para esment a la lletra petita, pregunta tot el que no entenguis, sé curiosament inquisidor.\nEt preocuparàs més de la salut i els bons hàbits de la teva família o els teus amics que de tu mateix. Procura predicar amb l'exemple.\nAvui els astres et conviden a prestar major atenció als detalls romàntics i a la sensibilitat de cadascun. Si ets d'aquells nadius que es troben solters, obre els ulls algú està esperant pel teu amor.\nVenus en Peixos t'impulsarà a buscar la creativitat en la teva manera de treballar i aquest canvi portarà guanys extres, Bessons. I el més important, et brindarà harmonia i equilibri dins del teu entorn professional.\nLa Lluna en el signe d'Escorpí podria afectar alguns nadius de manera perjudicial. Pot ocasionar problemes digestius i intestinals.\nPer a arribar a bon port en l'amor no cal fer paranys, tal com fas en el parxís o els escacs; i és que els sentiments no són cap joc, i cal respectar les normes que s'han establert per consens. En el treball hi haurà un ambient cordial, i de converses trivials podrien sorgir idees interessants.\nAixò sí, després dóna el crèdit que correspongui als companys que van estar en la gestació de qualsevol projecte.\nPer a donar-li als teus plats un toc sa i diferent, prova de reemplaçar la carn amb productes vegetals rics en proteïnes.\nUna persona molt pròxima a tu rebrà una mala notícia que trastocarà la seva vida i necessitarà que estiguis al seu costat per a secundar-lo i infondre-li fortalesa. Això et portarà a reflexionar sobre la volatilitat de l'ésser humà.\nVenus t'aporta noves relacions que impulsaran la teva carrera i que et faran guanyar molts diners. El clima astral també preveu guanys a través d'herències per part de la mare o d'inversions en empreses tecnològiques capdavanteres.\nA nivell físic podries sofrir algun malson que et desperti agitat durant la nit, fins i tot podries caure't del llit!\nAquest dimecres estarà ple de comoditats per al nadiu de Verge que recentment hagi posat punt i final a un matrimoni, els acords de divorci i altres assumptes se solucionaran amb molta cordialitat.\nEn el teu treball hi haurà persones disposades a acabar amb la teva paciència; et faran massa preguntes, com si fossis un mestre que tot ho sap. El problema és que aquest dimecres no tens ganes de tenir aprenentes a la teva vora.\nNo hauries d'esfondrar-te davant l'arribada de males notícies, és més interessant convertir-te en un pilar en el qual uns altres se secundin.\nEls solters tenen una oportunitat per a viure l'amor de forma més oberta, per a prendre la iniciativa i guanyar-se mirades i admiració.\nEn el terreny laboral, la creativitat també es beneficiarà d'aquestes grans emocions, fins al punt que les idees semblaran ploure del cel. Aprofita-ho i desenvolupa un projecte original i apassionant.\nQuant a la salut, no dramatitzis massa perquè començaràs a veure dies més tranquils en l'horitzó i les coses canviaran per a millor des de principis de març. No obstant això, el desig de relaxar-te trucarà a la porta.\nEls aspectes astrològics vigents durant aquest dimecres et conviden a prestar una major atenció a la passió que despertes en altres persones perquè et portarà a viure històries d'amor increïbles.\nSi estàs en la cerca d'ocupació és important que t'orientis a buscar en empreses en les quals es busqui la cooperació dels empleats i que es doni suport al treball en equip.\nEls aspectes astrals mostren una jornada de molta activitat que pot afectar la salut.\nÉs possible que una gran quantitat de persones noves poden ingressar a la teva vida, però vés amb compte: entre elles, pot haver-hi algú amb intencions poc clares.\nEn el terreny laboral, gràcies a la influència de Júpiter en Aquari, el teu pensament serà innovador, per la qual cosa les solucions als teus problemes i els dels altres, dins del terreny laboral, no sempre seran convencionals.\nQuant a la salut, has tingut un dia desafiador, per la qual cosa hauries de prendre un merescut descans, ja sigui per a avui, o per al cap de setmana.\nEls astres t'impulsaran aquest dimecres a escoltar els sons de la teva ànima i anar enrere del que dicta el teu cor. No es tracta de barallar amb el teu entorn, els teus amics haurien de comprendre les teves eleccions. És un moment de bons auguris pel que fa a la teva economia.\nEls diners que necessites arriba gràcies a la col·laboració de persones o institucions amb la qual pots comptar i no ho sabies.\nCerca el teu benestar, experimenta les herbes medicinals i l'homeopatia són eines complementàries.\nEn l'amor, els Aquari podran construir relacions molt més sòlides, i més a la mesura del que realment estan buscant.\nEn el treball, els aiguaders que han llançat el seu negoci en aquesta època començaran a veure resultats primerencs. Un augment de clients, contactes, i crides, s'aveïnen durant el dia d'avui.\nEn la salut, tracta de fer front a les dificultats aprofundint en les vostres necessitats comunes i tractant de posar la salut per sobre de tot. Recorda que una bona dosi de flexibilitat pot ser l'eina guanyadora.\nPer al Peix que gaudeix d'una parella estable l'ambient serà molt harmònic. El solter s'adonarà d'algunes falsedats o floritures que la seva ser estimat li ha estat comptant. Potser alguna cosa li avergonyeix i per això intenta ocultar-ho.\nEn el treball aniràs d'aquí cap allà, conversant amb els uns i els altres, serà un dia molt atrafegat. Els professionals que treballin en el món de moda estaran molt inspirats i crearan noves tendències.\nSi estàs deixant de fumar i, de moment, ho estàs aconseguint, avui et serà especialment difícil no caure en la temptació.


Et ve de gust una deliciosa lasanya? La pots preparar de carn, de verdures... o amb una mica de tot! T’explicarem com pots preparar fàcilment una lasanya de pernil i formatge que, a més, té verdures i patates. Vaja, que no pot ser més completa. Si ets una de les moltes persones que té problemes perquè els petits de casa mengin verdura,Veure més...\n1 d' Avecrem 100% Natural 8 Verduras Avecrem Verduras -30% de Sal\n8 talls de formatge fumat\n300 de fulles de nap\n200 de bròquil\nCom fer Lasanya de pernil i formatge amb verdures\nPosa a bullir un litre d’aigua amb la pastilla d’Avecrem 100% Natural 8 Verduras. Cou el bròquil durant 12 minuts.\nEscorre el bròquil i talla’l finament.\nCou les patates, pela-les i talla-les a rodanxes amb un gruix de 0,5 cm. Forma la lasanya alternant patates, bròquil, pernil, formatge fumat en llenques i les fulles de nap. Repeteix el procés fins a acabar tots els ingredients i cou al forn a 180o durant 15 minuts.\nConsells per cuinar Lasanya de pernil i formatge amb verdures\nEt ve de gust una deliciosa lasanya? La pots preparar de carn, de verdures... o amb una mica de tot! T’explicarem com pots preparar fàcilment una lasanya de pernil i formatge que, a més, té verdures i patates. Vaja, que no pot ser més completa. Si ets una de les moltes persones que té problemes perquè els petits de casa mengin verdura, aquesta lasanya et serà de força ajuda per aconseguir-ho. Els hi pots dir que porta pernil i formatge, i veuràs què ràpid els convences!\nESPAGUETIS RÀPIDS AMB PERNIL I FORMATGE\nROTLLETS DE PERNIL I FORMATGE AMB CREMA D'ESPÀRRECS\naquesta lasanya et serà de força ajuda per aconseguir-ho. Els hi pots dir que porta pernil i formatge, i veuràs què ràpid els convences!\nPots donar-li un toc encara més gustós a la beixamel si li afegeixes una cullerada de mostassa. Li donarà un sabor fantàstic!


Una veu a Formentera, reflexos de lletra i cant – és mediterrani\nHèctor Gasol Calvo\nUna de les manifestacions musicals més característiques del Mediterrani queda representada, sens dubte, pel cant. Identitats i tradicions resten organitzades entorn a la veu, per tal de donar a conèixer la força de la lletra i el poder de la vocalitat. Cants vinculats a l’àmbit religiós, festivitats populars, costums rituals i moments de treball -entre d’altres- formen part d’alguns possibles destins, com El Caire, el País Valencià, Còrsega o Alexandria.\nSituem-nos a l’illa de Formentera, on els cants individuals prenen una dimensió que resulta difícil d’evitar per a qualsevol observador. Com ja veurem, la importància de la lletra és clau per a poder entendre aquests cants, però no podem obviar algunes característiques pròpies d’aquesta tipologia i comunes a altres manifestacions vocals, com són el ritme, l’acompanyament, el fraseig, la respiració, la corporalitat i el virtuosisme de la veu.\nPer començar, es proposa visionar el testimoni d’aquest tipus de cant de Formentera, comprès entre els minuts 23:02 i 25:32 d’un audiovisual que es pot trobar en l’enllaç:\nEl fragment seleccionat forma part del documental «Veus i sons de la Mediterrània» (col·lecció Ciutats Sonores de Linguamón – Casa de les Llengües) i a partir del qual analitzarem alguns dels aspectes citats, que permetran aproximar-nos a una veu de les moltes del Mediterrani: la veu de Victòria Mayans.\nDesprés de veure el fragment triat i parant poc l’orella, destaquen en majúscules les característiques vocals de la nostra protagonista i del seu acompanyament instrumental. Aquest tipus de manifestació sonora rep el nom de cant redoblat i és propi de la música d’arrel de les illes de Menorca, Mallorca, Eivissa i Formentera. En què consisteix exactament? Com s’observa en el cas de Victòria Mayans i d’altres que coneixen i canten aquesta tradició, el cant redoblat és una manera de cantar basada en realitzar oscil·lacions de la veu al final de cada frase o en la majoria d’elles. Aquest vibrato, gens discret i clarament d’origen laríngic, és un segell d’ornamentació en el tradicional cant monòdic de les Illes Balears. Es produeix quan el cantador s’atura al final del vers elaborant aquesta vibració especial, fent ús de la tècnica del redoblat, la qual emfatitza el text que es canta. Sens dubte, cal percebre aquest fenomen com un símpoma de virtuosisme vocal que no deixa indiferent a ningú i que més endavant tornarem a considerar. A part de la presència de la vocalitat, la línia narrativa cantada s’acompanya amb un tambor, que marca rítmicament les paraules emprades, però reservant el silenci de la percussió. Per tant, el tambor no només acompanya, sinó que destaca, remarca i legitima el redoblat vocal ja que el cantador no percuteix l’instrument al final de la frase.\nUn dels aspectes més interessants d’aquesta modalitat de cant és la importància del text. En els casos de cantadors experimentats i competents, la lletra s’improvisa, però en definitiva, la naturalitat i el caràcter lliure i improvisat dels versos és clau en l’estètica d’aquest cant. S’acostuma a narrar una reflexió, una vivència o una experiència privada del mateix cantador o d’altres, però amb una clara intencionalitat, ja sigui crítica o descriptiva. Així es pot observar amb el text cantat de Victòria Mayans:\nI de sa vida d’avui dia jo em ‘grada anar-vos parlant.\nQue sa joventut que corre, part d’ells són estudiants\ni volen viure de saber que se n’han ‘nat procurant\ni amb s’ajuda dels seus pares que són qui els han ‘nat pagant\ntots els gastos i els capritxos que això els ha anat important.\nTots busquen treballs més dignes per no enterrossar-se tant.\ni naltros per fer com els altres posàrem un restaurant.\nEns exposa, a través de la cançó, la seva incomprensió i crítica al model social de la joventut, criada en un món on prima allò material sense valorar la dimensió real d’un ofici o una responsabilitat laboral, com per exemple el restaurant que obrí la cantadora de l’audiovisual. Així doncs, Victòria Mayans ens mostra la seva reflexió crítica amb el cant redoblat.\nSobretot, el cantador vol fer entendre la història narrada. És per aquest motiu que, pràcticament els versos són cantats en la seva totalitat sense respiració. Però a diferència d’altres estils de cant, no importa si un mot s’ha de trencar per a respirar i poder formular la resta del vers sencer fins el final. S’aprecia segons l’exemple visionat, que si hi ha respiració enmig d’un vers o mot, acostuma a estar situada al principi de la frase. Per exemple, marquem amb un guió les respiracions del mateix text anterior i amb subratllat la resta dels versos i els versos complets cantats sense respiració:\nQue sa jo–ventut que corre, part d’ells són estudiants\ni volen–viure de saber que se n’han ‘nat procurant\ni amb s’aju–da dels seus pares que són qui els han ‘nat pagant\ntots els gas–tos i els capritxos que això els ha anat important.\nTots busquen–treballs més dignes per no enterrossar-se tant.\nCal recordar que -amb excepció del penúltim vers- després de cantar tot o pràcticament la totalitat d’un vers (sense incloure respiració enmig), s’hi afegeix el redoblat, que enllaça amb el següent vers. Per això, la respiració acostuma a realitzar-se entorn a les primeres paraules de cada línia, sense donar importància si es trenca un mot. Aquest fet, reforça l’element del redoblat, que ve preparat per una gran frase sense respirar i continua amb una altra. Així doncs, el vibrato hi destaca especialment perquè s’executa al final d’una frase llarga sense respiració i resol amb el següent vers, forçant la necessitat de reprendre l’aire més endavant. Aquest seria l’esquema escrit:\nI de sa vida d’avui dia jo em ‘grada anar-vos parlant. [REDOBLAT]\nQue sa jo-[RESPIRACIÓ]-ventut que corre, part d’ells són estudiants [REDOBLAT]\ni volen-[RESPIRACIÓ]-viure de saber que se n’han ‘nat procurant [REDOBLAT]\ni amb s’aju-[RESPIRACIÓ]-da dels seus pares que són qui els han ‘nat pagant [REDOBLAT]\ntots els gas-[RESPIRACIÓ]-tos i els capritxos que això els ha anat important. [REDOBLAT]\nTots busquen-[RESPIRACIÓ]-treballs més dignes per no enterrossar-se tant. [RESPIRACIÓ]\ni naltros per fer com els altres posàrem un restaurant.[REDOBLAT]\nLa corporalitat també hi juga un paper a considerar, com en altres manifestacions sonores tradicionals. En aquest cas, la interpretació del cant es realitza asseguda, amb el tambor a la falda del cantador. Usant una mà per a tocar-lo amb una baqueta, l’altra mà es reserva per tapar-se discretament la cara a l’alçada del front i dels ulls. Així ho demostra Victòria Mayans, que expressa la intimitat del seu cantar, una mica recollida en sí mateixa corporalment, amb una gestualitat basada només en el moviment de la baqueta i amb una concentració elevada per transmetre el significat del seu missatge, donant prioritat a les paraules del cant.\nHem de tornar a insistir en la força del text del cant redoblat. I ho fem perquè en altres manifestacions vocals s’obvia la importància que ha de tenir qualsevol lletra. Fem un salt quant a estil i gènere musicals. No vull que es pensi i es consideri aquest exemple com a immediat, abrupte i distant de la temàtica d’estudi. Reflexionem sobre què passa en l’òpera i les convencions socials entorn al món operístic. Quan escoltem una ària, ens fixem en la lletra? Segur? En la majoria dels casos, el virtuosisme vocal i les notes més agudes ens abrumen tant que, sense voluntat, el missatge del text no és reconegut com a principal. No és moment ni és l’objectiu de la nostra reflexió, com tampoc usar el recurs de la generalització i la valoració del públic operístic, però és innegable que el comentari automàtic en un entreacte d’una funció d’òpera -prenent una copa de cava- gira entorn als aguts, a les dinàmiques o a les qualitats vocals dels solistes. Però seran una minoria els qui admirin la força de les paraules del llibret i de la seva interpretació. Usem un exemple «fàcil» per il·lustrar-ho: Edita Gruberova i l’ària «La reina de la nit» de La flauta màgica de W. A. Mozart:\nNo afirmem que el públic no considera la dramatúrgia; ni es pretén comparar manifestacions musicals de diferents contextos. Ara bé, mentiríem si destaquéssim el contingut del text front l’espectacular virtuosisme de les notes més agudes i la seva execució com a principal fet rellevant. És curiós com ens deixem envoltar per aquestes convencions i com alguns no consideren una manifestació de virtuosisme el cant redoblat: tot per no entendre que són contextualitzacions diferents, però amb característiques comuns i tractades d’una altra manera. És innegable la vocalitat d’Edita Gruberova, és innegable la dificultat interpretativa operística i és innegable un llarg etcètera. Però no s’ha de silenciar que Victòria Mayans ens obliga a endinsar-nos en el missatge de la lletra del seu cant, junt amb la tècnica del redoblat, i que l’òpera i altres manifestacions musicals no ho donen a primera instància.\nAmb l’únic objectiu d’obrir portes a la reflexió i al diàleg, apuntant diferències i cercant punts en comú amb altres repertoris, tornem a insistir i apostar per la importància del text i el tret vocal representatiu de les Pitiüses, és a dir, el cant redoblat. I amb la voluntat de deixar escrit un missatge a favor de la tradició, no ens deixem perdre els reflexos de lletra i cant tant interessants com els d’algunes veus de Formentera i del Mediterrani.\nReferències bibliogràfiques, discogràfiques, audiovisuals i en xarxa:\nMARÍ MAYANS, Isidor. Ansa per Ansa, Discmedi (CD), 2006.\nMUNAR, Felip. La improvisación oral en las Illes Balears, Catalunya i el País Valencià: un reto de futuro, Universitat de les Illes Balears, 2003.\nMúsiques d’arrel, s. XX d.C – s. XXI d.C, Generalitat de Catalunya, disponible a:\nVeus i sons de la Mediterrània, col·lecció Ciutats Sonores de Linguamón – Casa de les Llengues, documental disponible a:\nPublicado en Paper.Etiquetado Balears, Cant redoblat, Chants, Formentera, Narrative.\nUn comentario sobre “Una veu a Formentera, reflexos de lletra i cant”\nPingback: El cant redoblat a Eivissa i Formentera: aspectes sonors i culturals i relacions amb altres cants del Mediterrani « és mediterrani\nPrevious Post La Calma: barcarola, cançó popular i havanera.\nNext Post El «Cant de la Sibil·la»: una identidad cultural


Participa en la Smart Agrifood Industry 2021! - Cluster Food Service\nper\tClúster FoodService\t/ Dilluns, 19 abril 2021\t/ Publicat a NOTICIES\nSmart Agrifood Industry és una fira-congrés en format virtual que reunirà als principals experts en innovació tecnològica aplicada al sector agroalimentari. De manera transversal, es mostraran innovacions que apliquen a tota la cadena de valor: des de les matèries primeres, passant per la indústria de processament i arribant fins a l’envasament i distribució alimentàries. L’esdeveniment en el qual posar-te al dia sobre les tendències en innovació per resoldre avui els reptes actuals que afronta el sector del demà.\nLa Smart Agrifood Industry és una finestra a un gran nombre de contactes i novetats mitjançant un accés a un entorn virtual, amb la comoditat de no haver de desplaçar-se i amb el rendiment superior que ofereix la digitalització automàtica de contactes. L’esdeveniment, en format de fira-congrés de 2 dies, tindrà lloc en secpholand, una innovadora plataforma en línia de negocis que recrea un entorn virtual interactiu on trobar contactes i connectar de manera fàcil amb clients, partners i experts d’innovació tecnològica. En la plataforma es podrà visitar els estands en un entorn 3D immersiu, concertar reunions privades amb altres usuaris, accedir a oportunitats de negoci, a més d’estar al dia de la innovació que està tenint lloc en el sector.\nT’esperem en aquest esdeveniment virtual on podràs descobrir les últimes solucions tecnològiques per a la Indústria Agroalimentària. Així que, reserva en la teva agenda els dies 25 i 26 de maig! Segueix el desenvolupament de l’esdeveniment a LinkedIn.\nVull exposar a la fira\nVull presentar al congrés\nVull exposar i patrocinar\nVull assistir a la fira\nCom a col·laboradors de l’esdeveniment, els membres del Clúster Foodservice gaudiran d’un 25% de descompte si així ho indiquen en el formulari de registre per a assistir a la fira o per a participar com a empresa expositora/patrocinadora de l’Smart Agrifood Industry


Etiqueta: Propostes de vendes | Martech Zone\nEtiqueta: Propostes de vendes\nDivendres, juliol 17, 2015 Douglas Karr\nQvidian ha publicat el seu informe Tendències d’execució de vendes per al 2015 i està ple d’estadístiques entre els departaments de vendes que us ajudaran a comparar el vostre propi rendiment de vendes amb els resultats. Les organitzacions el 2015 fan un canvi fonamental cap al creixement agressiu. Els líders de vendes s’han de tornar a centrar a fer que els seus equips tinguin més èxit mirant més enllà de l’habilitació tàctica de les vendes i potenciant les forces de vendes amb una execució estratègica de vendes a punt. A mesura que els departaments comercials estan pressionant per augmentar les taxes de guanys i\nCom es tanca la bretxa entre vendes i màrqueting\nDilluns, març 4, 2013 Dimarts, març 5, 2013 Jenn Lisak Golding\nEl tema de l’embut de canvi de vendes està en la ment de totes les empreses. Una gran part del canvi és la forma en què mirem les vendes i, el que és més important, és com l’estratègia de vendes i màrqueting està més alineada que mai. Les organitzacions han d’analitzar com la seva organització s’acosta a les vendes de manera coherent per tal de no perdre cap oportunitat. Les vostres transicions del màrqueting a les vendes són perfectes? Esteu proporcionant prou informació a les dues parts?\nLlibre blanc: bones pràctiques per redactar una proposta de vendes\nDimecres, gener 9, 2013 Dilluns, juny 8, 2015 Jenn Lisak Golding\nÉs el començament de l’any. Les vendes estan en la ment de tots els executius. És important que estigueu al capdavant del vostre joc i que escriviu una proposta de vendes atractiva i convincent. Però també és important saber-ne crear un que atraurà a diversos decisors. M'encanta treballar amb el nostre patrocinador de programari TinderBox, i els fa molt bé crear recursos educatius sobre com millorar els vostres esforços comercials. El seu llibre blanc recent, “Bones pràctiques


El Pallars Jussà comptarà amb escenaris de realitat augmentada\nEl Consell Comarcal del Pallars Jussà invertirà 35.000 € en una aplicació de realitat augmentada amb finalitats turístiques. Es tracta d’una prova pilot que en funció del seu resultat s’intentarà anar estenent pel territori.\nAquesta actuació recrearà mitjançant realitat augmentada i vídeos 360º, cinc escenes històriques de diverses temàtiques. Amb aquest nou recurs els visitants podran explorar des d’un paisatge del cretaci, a veure una escena de l’edat mitjana o sentir-se enmig de la guerra civil. Diverses localitzacions de la comarca comptaran amb alguna d’aquestes recreacions.\nLa contractació d’aquesta aplicació de realitat augmentada s’emmarca dins l’operació “Foment del Patrimoni natural d’interès turístic del Pallars Jussà”, i esta cofinançada entre els fons FEDER de la Unió Europea, la Diputació de Lleida i els ajuntaments de la comarca.\nPer a visualitzar aquestes escenes, només caldrà un dispositiu mòbil i escanejar un codi QR en cadascuna de les localitzacions amb recreacions històriques. Aquesta operació preveu un ampli nombre d’actuacions per a poder oferir als usuaris un servei de qualitat amb informació turística actualitzada, accessible, atractiva i integrada en les noves tecnologies per millorar l’experiència dels visitants a la comarca.\nLes empreses interessades podran presentar les seves ofertes fins el 25 d’abril.


Alerten de possibles nevades demà a una cota de 600 metres - Empordà\nAlerten de possibles nevades demà a una cota de 600 metres\nEl Meteocat ha posat en avís les zones del Ripollès i la Cerdanya perquè les precipitacions poden ser abundants\nEVA BATLLE | DDG 22.01.2019 | 17:28\nLa Cerdanya s'ha depertat amb neu MIQUEL SPA\nLa Cerdanya s'ha depertat amb neu\nEl Servei Meteorològic de Catalunya preveu que durant el dia de demà, dimecres 23 de gener, sobretot a la tarda, a les comarques gironines hi pugui haver nevades.\nSi les precipitacions es materialitzen seran febles i la cota se situarà al voltant dels 600 metres i puntualment pot ser per sota. Per tant, es podria veure neu en zones de l'Empordà, la Garrotxa, la Selva o el Gironès on fa temps que no s'emblanquinen.\nCal dir però que al Pirineu s'espera que nevi a totes les cotes.\nEl Meteocat ha emès un avís per nevades i en els mapes es pot observar que hi ha un risc moderat a la zona del Ripollès i la Cerdanya. Aquí per tant, les precipitacions s'esperen abundants.\nA la Cerdanya ahir ja es van emblanquinar diverses poblacions, entre elles la capital, Puigcerdà.\nAquestes últimes hores han estat de temperatures baixes i segons el Meteocat, aquesta matinada ha estat la més freda del que portem d'hivern. A Das s'ha arribat als 12,8 graus negatius.\nGlaçades gairebé generals!\nHa estat la matinada més freda del que portem d'hivern a moltes valls del Pirineu i a punts de l'#Empordà i del #Montseny. Destaquem -12,8 ºC a Das-Aeròdrom #Cerdanya #meteocat pic.twitter.com/cpKNSjcFdB\n— Meteocat (@meteocat) 22 de enero de 2019\nEl fred està previst que s'instal·li els propers dies a les comarques de Girona.