Salut es reuneix amb Metges de Catalunya per analitzar la situació de la concertada i la vaga\nPublicat 29/1/2019 18:12:58 +01:00CET\nMETGES DE CATALUNYA - Archivo\nRepresentants de la Conselleria de Salut de la Generalitat s'han reunit aquest dimarts amb el sindicat Metges de Catalunya (MC) per analitzar la situació del sector concertat i també la convocatria de vaga que ha tornat a convocar la central a la xarxa concertada.\nAbans de Nadal, Salut ja havia tingut una reunió prvia i la trobada d'aquest dimarts ha servit per tornar a tractar les demandes que va exposar el sindicat i també punts inclosos en la convocatria de vaga, ha informat el departament en un comunicat.\nEl departament ha reiterat que no pot negociar directament les seves reivindicacions per respecte a l'autonomia de les parts que van subscriure el segon conveni del Siscat, per ha subratllat que ser "facilitador" perqu pugui haver-hi enteniment entre sindicats i patronals, i ha remarcat que en aquest sentit també es va reunir amb les patronals fa uns dies.\nMC ha demanat en diverses ocasions al CatSalut que negoci i defensa que finana el 95% del pressupost de les empreses que gestionen la sanitat concertada, per la Conselleria només va negociar durant la vaga del novembre amb el sector públic.\nSalut ha recordat que el 22 de novembre es va signar el II Conveni Siscat entre la Unió Catalana d'Hospitals (La Unió), el Consorci de Salut i Social de Catalunya (CSC), l'Associació Catalana d'Entitats de Salut (Aces) i els sindicats CCOO, UGT i Satse, que representen la gran majoria dels treballadors dels centres de la sanitat concertada, encara que sense cap suport del sindicat mdic.\nEn els darrers dies, el director del CatSalut ja ha transms a les organitzacions sanitries la necessitat de prioritzar la implantació dels acords del conveni, i ha dit que alguns aspectes com l'equiparació salarial de la primria i l'hospitalria ja comenar aquest mes de gener.\nSalut també ha informat MC que el CatSalut fa setmanes que treballa en l'adequació dels acords de la primria de l'ICS al sector concertat, i que a principis de mes va enviar una carta a les gerncies d'entitats provedores perqu avaluessin la situació dels equips, detectessin les necessitats i proposessin solucions de millora, que s'han de comenar a implantar al mar.


L'ARA dedicat a Salvador Espriu #AnyEspriu\nEnviat per anyespriu el Dg, 20/01/2013 - 00:03\nL'edició d'aquest diumenge del diari ARA estarà dedicada a Salvador Espriu. D'aquesta manera, el diari s'afegeix a la commemoració de l'Any Espriu que aquesta mateixa setmana es previst que arrenqui amb un acte inaugural al Palau de la Música\nEl dossier dedicat a Salvador Espriu repassarà la biografia del creador d''El cementiri de Sinera', 'El caminant i el mur' i 'La pell de brau' entrelligant-ho amb la seva obra poètica, narrativa i dramatúrgica. I també aprofundirà sobre la simbologia que utilitzava als versos, i que ha popularitzat conceptes com 'pell de brau' i 'Sinera'.\nTambé es recordarà els músics que l'han cantat i els directors que ha dut a escena textos com 'Primera història d'Ester' o Una altra Fedra si us plau'. I s'explicaran quines són les seves obres essencials i també les tesis i anàlisis que els experts encara estudien a fons. Per fer-ho comptarà amb articles dels experts espriuans Rosa Maria Delor i Ramon Balasch.\nL'ARA, de cap a peus, comptarà amb les opinions d'una trentena de poetes catalans de diferents generacions que explicaran quin és el seu Espriu preferit i quina és la seva opinió sobre el mestre. A més, el diari ha ofert aquest cap de setmana un llibre exclusiu*, l''Antologia' d'Espriu que inclou tant les seves narracions com el teatre i la poesia més importants, seleccionades per Edicions 62.\n*Dissabte, el llibre ja estava esgotat a les llibreries arenyenques.


Anomena i desa...: de maig 2013\nAfegir la lletra "Anna" a Ubuntu: fàcil !\nSegur que en un moment o altre us heu trobat que cal afegir una tipografia concreta a les moltes que ja té l'Ubuntu. En el meu cas, ha estat la famosa lletra Anna, dissenyada per Anna Vives, que és una noia amb la síndrome de Down.\nEl mètode, és clar, serveix també per qualsevol altre tipografia que estigui en format TrueType. En primer lloc, descarreguem la lletra, que acostuma a venir en un fitxer comprimit. L'obrim i fem doble clic en el fitxer *.ttf:\nDe seguida s'ens obre una nova finestra que ens visualitza la tipografia. Cal prèmer el botó "Instal·la", a dalt a la dreta:\nI realment ja ho tenim. A partir d'aquest moment la nova lletra està ja disponible per a ser utilitzada en els programes de l'Ubuntu:\nJa us ho havia dit: fàcil !\nPublicat per Jordi a 20:49 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: LibreOffice, trucs, Ubuntu\nRenovar-se i seguir\nFa gairebé dos anys i mig que vaig començar a escriure aquest bloc.\nEn tot aquest temps he pogut mantenir un ritme de publicacions raonable, segons el meu criteri, i no m'han mancat mai idees pels articles. Més aviat se m'acumulen en forma de notes en paper o petits fitxers de text en l'ordinador.\nEl bloc m'ha servit a mi. Més d'un cop he hagut de buscar en alguna entrada antiga com solucionar algun tema concret.\nI us ha servit a vosaltres. A alguns, almenys. Els comentaris així ho confirmen, i les visites creixen. No està malament per un bloc individual, tecnològic, sovint sobre temàtiques minoritàries com el codi obert i, a més a més, en català.\nQue per què us explico tot això?\nBé, aquest és l'article número 100 del bloc. Perdoneu-me aquesta mica d'egocentrisme.\nEl cas és que aprofitant el número rodó, m'he decidit a renovar un xic el bloc. Bàsicament ajustos visuals i en el tema per poder seguir endavant, amb més ganes si cal. Espero que els canvis siguin del vostre gust.\nI pels que no hi vegin cap diferència, o es preguntin com era abans, o si els agradava més el bloc antic, per tots ells i elles, deixo aquí una imatge de mostra:\nBé, ja em direu què us sembla la nova imatge del bloc...\nPublicat per Jordi a 19:54 0 comentaris\nExecutar scripts de línia de comanda a Ubuntu 13.04 Raring\nSempre que arriba una nova versió d'Ubuntu podem tenir algun petit inconvenient en actualitzar (p.e. perdre la integració de RabbitVCS al navegador de fitxers).\nUn altre d'aquests petits inconvenients és que ara, per defecte, quan fem clic sobre un fitxer script executable l'obre amb l'aplicació per defecte, enlloc de preguntar-no si el volem executar directament.\nPer restablir el comportament anterior, n'hi ha prou d'anar al navegador de fitxers Nautilus, Menú de Fitxers, Preferències i a la llengüeta Comportament seleccionar l'opció desitjada:\nI ja ho tornarem a tenir tot com abans:\nPublicat per Jordi a 20:30 0 comentaris\nRabbitVCS a Ubuntu Raring 13.04\nRabbitVCS és un gestor gràfic de control de versions. S'utilitza especialment en programació, per mantenir un control fàcil dels canvis que es fan en el codi per part d'un grup de desenvolupadors.\nEl problema és que les dues darreres versions d'Ubuntu (des de 12.10 Quantal) trenquen la seva integració amb el navegador de fitxers Nautilus: es perden els menús contextuals (i les icones).\nPer recuperar el seu funcionament normal a Ubuntu 13.04 Raring, que ha sortit just la setmana passada, cal fer el següent:\nDescarregar el fitxer RabbitVCS.py actualitzat a la darrera versió.\nCopiar-lo al seu lloc, substituint el que hi hagi actualment instal·lat al sistema.\nCorregir la referència a una llibreria python, creant un enllaç simbòlic.\nTancar el navegador de fitxers Nautilus.\nTot això ho podem fer des del terminal amb:\n$ sudo cp RabbitVCS.py /usr/share/nautilus-python/extensions/\n$ sudo ln -s /usr/lib/x86_64-linux-gnu/libpython2.7.so.1.0 \_\nJa només falta obrir de nou el Nautilus des del Dash per comprovar que tornem a tenir les opcions del RabbitVCS.\nI ja no tindrem excusa per no tornar a la feina!\nPublicat per Jordi a 20:36 2 comentaris\nEtiquetes de comentaris: programació, trucs, Ubuntu\nExecutar scripts de línia de comanda a Ubuntu 13.0...


Home / Alemanya / Archive by category "Füssen"\nA les dues anteriors entrades sobre Füssen us vem parlar sobre com era la ciutat de Füssen, que hi podíem veure, i quines activitats es podien fer des d’aquesta població de Baviera. Avui us parlarem del que ens queda per visitar\nDesprés de conèixer una mica de la ciutat de Füssen i la seva arquitectura la nostra guia de Füssen, Ursel, ens va portar fins al pont del carrer Lechhalde, que ens permetia creuar el riu Lech. Als dos costats del riu hi havia\nViatgem fins a la ciutat de Füssen, una ciutat alemanya que es troba a dues hores de la ciutat de Munic. Vem anar fins aquesta població després de l’excursió al castell de Neuschwanstein. Vem arribar amb molt poques forces però de seguida


La Cambra de Comerç veu un clima de recuperació econòmica\nEl turisme és un dels sectors que ha resistit millor la crisi.\nLa Cambra de Comerç de Palamós es mostra moderadament optimista sobre el procés de recuperació econòmica. El president de la institució, Xavier Ribera, diu que ja fa tres anys que s’evidencia una millora, malgrat pel camí s’han hagut de pagar peatges com ara una major precarietat laboral. La Cambra espera també que aquest any la temporada turística torni a ser molt bona.\nLa crisi econòmica que va començar l'any 2008 s'ha cobrat com a víctimes moltes empreses que no han pogut sobreviure a la caiguda de vendes, la dificultat d'accedir al crèdit o per la pèrdua de competitivitat. En els tres darrers anys, però, s'ha començat a veure la llum al final del túnel. En una zona tan lligada al sector dels serveis com és la Costa Brava, el turisme és un dels sectors que ha resistit millor l'embranzida i les dues últimes temporades són indicatives que la tendència és anar a millor. Xavier Ribera, president de la Cambra de Comerç de Palamós.\nLa Cambra de Comerç treballa en eines per facilitar la reinserció laboral o per fomentar l'emprenedoria. Són alguns dels objectius per a aquest any 2017, explica Xavier Ribera.\nLes cambres de comerç de Palamós i de Sant Feliu de Guíxols presentaran aviat els resultats de l'enquesta de conjuntura econòmica de l'any 2016, que espera confirmar el clima de recuperació apuntat en els darrers exercicis.\n14/09/2016 - Societat L'IPC d'agost qüestiona la recuperació econòmica, segons els sindicats\n27/10/2016 - Societat El sector turístic diu que la temporada ha estat 'esplèndida'


La Generalitat atorga els Premis a la Qualit... - Govern.cat\nLa Generalitat atorga els Premis a la Qualitat Social [Actualitzada]\nquery_builder 27 febrer 2003 11:35\nEl guardó reconeix la contribució d’empreses, entitats i mitjans de comunicació a la inserció laboral de persones amb especials dificultats\nEl director general d’Economia Social, Cooperatives i Autoempresa de la Generalitat, Emili Torrente, ha lliurat els Premis a la Qualitat Social a empreses, entitats i mitjans de comunicació que han destacat per llur contribució a la inserció laboral de persones amb especial dificultats. Els guardonats, distribuïts en quatre categories, són:\n Petites empreses: ESCORXADOR DEL GIRONÈS. És una societat anònima amb participació majoritàriament dels seus usuaris (ramaders, carnissers i sales de descuerterament) que s’ha plantejat una política social d’integració, formació i responsabilització del personal envers l’empresa. Col·labora també amb associacions de disminuïts de l’àrea de Girona.\n Grans empreses: FITMAN SA, filial del Grup MRW, que s’ha distingit per la seva sensibilitat social i solidaritat en diferents camps. Col·labora amb ONG i campanyes solidàries.\n Mitjans de comunicació: EDITORIAL HACER. Destaca per les seves inquietuds en temes socials, amb una línia editorial específica que inclou la col·lecció “Textos de política social” i la revista “Polítiques Socials a Europa”.\n Entitats: l’Associació Pro Disminuïts Psíquics de la Conca de Barberà (APRODISCA) desenvolupa activitats d’ocupació terapèutica i d’ajut personal i social a persones amb discapacitats, amb l’objectiu d’afavorir la integració social i laboral d’aquest col·lectiu.\nEl concepte de la qualitat social apareix associat a l’objectiu d’afavorir la incorporació dels treballadores i treballadors amb risc d’exclusió del mercat laboral. Inclou el conjunt d’accions que s’estableixen dins les empreses i que s’integren en les seves estratègies per tal de beneficiar el conjunt de la societat i, en especial, els col·lectius que per motius socials, psicològics, físics o econòmics hagin quedat exclosos o tinguin múltiples dificultats d’inserció laboral.\nAls premis, que compleixen enguany la seva quarta edició, hi poden optar les persones jurídiques que realitzen tasques d’inserció sociolaboral, sensibilització, difusió i promoció de col·lectius amb risc d’exclusió com són les persones amb disminució (física, psíquica i/o sensorial); amb trastorns de salut mental; els joves d’alt risc; els immigrants; els perceptors de la renda mínima d’inserció; les persones amb problemes d’alcoholisme i drogoaddicció; els exreclusos, interns en centres penitenciaris o persones en llibertat condicional, així com qualsevol persona amb risc de marginació sociolaboral.


Rafel 16 de gener de 2014, a les 11:05\nEs molt interesant l'obra exposada, ademès en un lloc així. Algunes de les peces m'han fet recordar l'obra que baig veure de Agustín Ibarrola en un camp de Galicia. Pedres pintades i escampades per un terreny al voltant d'un bosc. El reportatge fotografic molt be.\nMaria Teresa 16 de gener de 2014, a les 19:56\nMª Dolors, vaig esser a Sinera el dissabte, el dia plujos i gris es deia amb els versos del nostre poeta. Nosaltres portavem un llibre i sobre el terreny anavem llegint poemes d'ell, tot un goig. La làpida impresiona per la seva blancor i sensillesa. Anava a entar un comentari però m'has avançat,, aixó no em preocupa ja que és un indicador de que ens agrada la cultura, la poesia i la nostra gent. Per cert clico sobre la foto i no se'm obren les altres.\nmarisa 16 de gener de 2014, a les 23:06\njo si que les he pogut veure. Fixeu-vos quina casualitat. Dilluns passat vaig estar parlant amb una coneguda, el marit de la qual és un dels nebots de l'Espriu, fill de la seva germana Mª Lluisa, al que conec des que era un nen doncs erem amics del club de tenis. Anava a un acte a la Generalitat amb motiu de l'any Espriu.\nMaria Teresa 16 de gener de 2014, a les 23:34\nFinalment les he pogut obrir, algunes les vaig fotografiar, però desconeixia la seva autora, avui he après que era Madola gran ceramista i amiga teva.


IniciGENERALAvís de licitació: Les obres terrestres, les estructures d'art, la superestructura i el pont es construiran amb obres de superestructura.\nTreballs de terra, estructures d'art, subministrament d'obres i construcció de barres i ponts\nDIRECCIÓ REGIONAL-16.REGION SÍVAS DIRECCIÓ GENERAL DE CARRETERES D'ALTRES ORGANITZACIONS PRIVADES.\nReşadiye (7Region Hd) -Gölova Road (Km: Entre 0 + 000-47 + 000) Moviments de terres, estructures d'art, obres de superestructura (BSK) Construcció de subministraments i baranes i construcció de ponts es licitarà per concurs públic. A continuació es detalla informació detallada sobre l’oferta.\nNúmero de registre de licitació: 2014 / 58393\na) Adreça: KÜMBET MAH. MUHSIN YAZICIOGLU Boulevard No: 39 58020 SİVAS HEAD OFFICE / SİVAS\nb) Telèfon i número de fax: 3462278200 - 3462270293\nc) Adreça de correu electrònic: bol16@kgm.gov.tr\nReşadiye (7.Bölge Hd) -Gölova Separation Road (Km: 0 + 000-47 + 000) en diverses quantitats Terrestres, Estructures d'Art, Obres de Superestructura (BSK) Construcció de Subministraments i Baranes i Construcció de ponts\nb) Lloc: Reşadiye (7.Bölge Hd) -Gölova Road (Entre Km: 0 + 000-47 + 000)\nc) Data d'inici: dins dels dies 30 des de la data de la signatura del contracte\nd) Durada del treball: 750 (set-cents cinquanta) dies naturals des del lliurament del lloc.\na) Ubicació: autopistes 16. Direcció regional Tender Hall / Kümbet Mah. Passeig Muhsin YAZICIOĞLU: 39 SİVAS\nb) Data i hora: 09.07.2014 - 14: 00\nAnunci de licitació: Treballs de construcció d’estructures d’art de nivelació de la terra i subministraments de superestructura 14/05/2014\nTreballs de construcció de nivells de terra, construcció i superestructura, DIRECCIÓ REGIONAL-2.BÖLGE İZMİR ALTRES ORGANITZACIONS PRESSUPOSTES ESPECIALS DIRECCIÓ GENERAL DE CARRETERIES Carretera Kula-Eşme (Km: 0 + 000-39 + 396 Intermig) Nivell de construcció del sòl La licitació s’adjudicarà per procediment de licitació oberta d’acord amb l’article 4734 de la Llei de contractació pública numerada 19. A continuació es detalla informació detallada sobre l’oferta. Número de registre de licitació: 2014 / 50454 1-a) Adreça de l'administració: Kazım Dirik Neighborhood Street, 361. Núm. Carrer: 41 35100 BORNOVA / İZMİR b) Telèfon i número de fax: 2324358400 - 2324627277 c) Adreça de correu electrònic: bol02@kgm.gov.tr No\nOn es construirà la nova estació de tren d'alta velocitat de Kony?\nConfiguració MIT a Ankara\nAnunci de licitació: Treballs de construcció d’estructures d’art de nivelació de la terra i subministraments de superestructura\nAnunci de licitació: superestructura artística d'anivellament de la terra i treballs de construcció de subministraments de Bsk\nSilifke Mut Road Treballs de terra, estructures d'art, ponts i superestructures funciona amb BSK


Les Corts recorden el llegat de Carmen Alborch - Diari La Veu\nEscriba el número 720691\nLes Corts recorden el llegat de Carmen Alborch\nLa cambra guarda un minut de silenci en record de l'exministra de Cultura i de l'exdiputada Mercedes Sanchordivideo\nEl ple de les Corts d'aquest dijous ha arrancat amb un minut de silenci en record de l'exministra de Cultura Carmen Alborch i de l'exdiputada socialista Mercedes Sanchordi, que va morir la setmana passada.\nAbans de començar la sessió plenària, el president de la cambra, Enric Morera, ha pres la paraula per a destacar la labor d'Alborch "per a avançar en la igualtat i en els drets de les dones". "Sempre ho va fer des del respecte absolut de la posició de l'altra persona i amb un somriure", ha afirmat.\n— Corts Valencianes (@cortsval) 25 d’octubre de 2018\nEl president de la Generalitat Valenciana, Ximo Puig, també ha arrancat la seua intervenció recordant Alborch i Sanchordi com a dones pioneres. Puig ha mostrat primer el seu agraïment als diputats que s'han adreçat a la Generalitat Valenciana per a mostrar "les seues condolences" per la mort de l'exministra.\nEl president ha volgut posar en valor que Carmen Alborch va ser "una dona pionera, un exemple de tolerància, solidaritat, intel·ligència i una bona mestra per a molts de nosaltres" i ha recordat una entrevista en la qual Alborch li va dir: "El meu somni, crec que com el de tot el món, és ser feliç, però crec que aquesta felicitat ara mateix ha de ser compartida. Si som persones conscients i solidàries, pensem que la felicitat no és una cosa individual, sinó que poden haver moments de felicitat, però som més feliços si veiem les altres persones més felices". Puig ha fet referència a aquest record per a subratllar que "així entenem molts la política".\n‘Vull dedicar les meues primeres paraules a Carmen Alborch, una pionera, exemple de tolerància i alegria. Recorde una entrevista seua en la qual va dir: El meu somni és ser feliç, i eixa felicitat ha de ser compartida’ @ximopuig #PleCorts pic.twitter.com/tlIPHky9NP\n— Generalitat (@generalitat) 25 d’octubre de 2018\nXimo Puig ha dit també unes paraules per a recordar Mercedes Sanchordi, una diputada amb la qual va compartir "tantes aventures polítiques" i que "va ser pionera en la conciliació". " Crec que no convé oblidar les persones ni les seues idees", ha afirmat el president.\nEscriba el número 233213


Don Quijote de la Mancha | La Catifa Voladora\n← Edifici Nestlé – 1934 – Eusebi Bona Puig\nPublicat el 15/07/2015 per Violant Martí\nQui sàpiga de memòria la primera frase del llibre més famós de la literatura castellana Don Quijote de la Mancha de Miguel de Cervantes, segur que en el fragment que he escrit haurà notat que hi ha alguna diferència… I és que aquest fragment pertany a la versió actulitzada que Andrés Trapiello ha publicat recentment.\nLa meva baixa m’ha permès tenir temps per llegir el Quijote però he decidit fer-ho en aquesta versió actulitzada per tal que fos més digerible. Aquesta versió està sent força pol·lèmica entre els erudits i els fidels, ja que a més d’estar actualitzat el vocabulari i expressions l’autor no ha posat les notes ni peus de pàgina. Hi ha qui pensa que per una mica més d’esforç es pot llegir la versió original i autèntica.\nIndependentment de les opinions d’uns i altres, la lectura del Quijote em sembla interessant, i entretinguda. És un llibre per anar llegint sense presses i que deixes i reemprens en qualsevol moment.\nLlegeixis la versió que llegeixis segur que no et deixarà indiferent..


Posem en marxa 3 plans locals per impulsar la lluita contra l'estigma\n• Granollers, Berga i Urgell-Segarra són els 3 territoris adherits i que ja han iniciat les primeres passes per posar fi a l’estigma amb la col·laboració de diversos actors locals.\n• La iniciativa pretén adaptar metodologies d’efectivitat contrastada a la realitat territorial de cada lloc amb la col·laboració de l’administració pública, el teixit associatiu i, sobretot i sens falta, la veu i representació d’afectats en primera persona.\n• Obertament compta amb la implicació l’Obra Social “La Caixa“, La Generalitat de Catalunya, Diputació de Barcelona, Ajuntament de Barcelona, Ministeri de Sanitat, Serveis Socials i Igualtat i diverses administracions locals.\nAquest és el punt de partida de l’estratègia d’Obertament per als propers anys que es basa en la creació de xarxes de municipis actius que col·laborin amb l’objectiu comú de reduir l’estigma a nivell local mitjançant l’adhesió a diferents projectes com són les campanyes de sensibilització o el treball continuat amb col·lectius específics. D’igual manera, Obertament pretén anar escampant la lluita contra l’estigma a nivell local pel màxim d’indrets de Catalunya a fi que, en un temps, no hi hagi cap persona discriminada per raó de salut mental.\nPer què lluitem? Sovint les persones quan passem per un trastorn de salut mental ens sentim avergonyides o assenyalades a causa de la càrrega estigmatitzant que arrossega l’imaginari col·lectiu envers la salut mental. Aquesta és una situació injusta que crea dolor, exclusió i discriminació, i que provoca que moltes persones triguin més temps a demanar ajuda o fins i tot amaguin el malestar endarrerint així el seu procés de recuperació. Per tal de que les accions per combatre l’estigma siguin més efectives, cal adaptar-les a la realitat local amb la col·laboració de tots els agents implicats. Per això Obertament impulsem aquests nous plans locals que tenen com a objectius principals:\n•Transformar les actituds i els comportaments envers les persones que passen per una problemàtica de salut mental d’aquests 3 territoris, perquè els trastorns són habituals i a tots ens pot passar.\n•Reduir els nivells d’estigma social i casos de discriminació per raó de salut mental. Perquè, aquí i allà, l’estigma és la barrera més gran que hi ha per la recuperació d’una vida plena.\n•Que les persones que passen per una experiència de salut mental s’apoderin com a garant del canvi social. Perquè la seva historia és crucial, desmentirà mites i combatrà prejudicis i estereotips.\n•Millorar els indicadors d’inclusió social relatius a la salut mental. Perquè parlar-ne obertament és el que ens fa apropar-nos i el primer pas per combatre l’exclusió.\nLa funció d’Obertament com a impulsora dels plans locals és actuar com a eina facilitadora per coordinar un treball regular de disseny, planificació, execució i avaluació de projectes efectius basats en evidència i garantint-ne la seva continuïtat. Creiem que la forma de treballar més efectiva és aquella que es fa des de i amb el territori, implicant actors locals i orientada a la transformació de comportaments concrets en àmbits específics. D’aquesta forma Obertament actuem com a catalitzadors o acompanyants d’un procés d’apoderament dels agents locals que han de liderar la lluita contra l’estigma amb eines i metodologies efectives.\nBerga, Granollers i Urgell-Segarra han estat escollits per la seva trajectòria prèvia en el treball contra l’estigma en funció de la pròpia voluntat, experiència, riquesa del teixit associatiu, moviment en primera persona present, actiu i articulat i la col·laboració amb el projecte Obertament. Aquests tres territoris començaran a implementar metodologies de lluita contra l’estigma durant 2017 i 2018 i de cara l’any vinent, a més, està previst engegar-ne dos més en un districte de Barcelona i a Tarragona.\nCombatent l’estigma de la salut mental contribuirem a que les persones no haguem d’ocultar que la nostra salut mental pot passar per moments delicats. Poder parlar-ne sense tabús té un efecte positiu en la pròpia salut mental i la de l’entorn, facilitant així la comprensió, la convivència i el benestar de persones, famílies i comunitats.\nAquests plans locals no serien possibles sense:


Tot buscant semàfors en un CAPTCHA | CCCB LAB\nEl director de trànsit inspeccionant els nous semàfors, 1926 | Library of Congress | Domini públic\nEns projectem en les vides que els altres comparteixen per les xarxes. Ens relacionem amb aquells que ja no hi són a través del seu llegat digital. Llegim els perfils propis per entendre’ns a nosaltres mateixes. Com ens relacionem amb aquesta bogeria?\n«”En saps res, de _____?”, li va preguntar la seva mare per telèfon, invocant l’espectre d’una companya de classe que havia aconseguit fugir, que era impossible de trobar en cap d’aquests llocs on buscaves els noms de la gent. Tenia una feina tant de debò que semblava un retret: enginyeria aeroespacial». Patricia Lockwood, al llibre No One Is Talking About This, parla d’un personatge esqueixat i amb el cervell cuit de tenir tres mil pestanyes obertes i passar-se el dia xerrant amb desconeguts d’internet o eliminant el fons d’una imatge d’uns pèsols per fer-ne un mem.\nEn un moment determinat, la protagonista parla de la línia temporal de l’antiga companya de curs: on deu ser? On es deu haver ficat? És que potser, es demana la narradora, «havia aconseguit, mitjançant la bondat i la concentració, irrompre en una d’aquestes línies temporals millors?». Millor que la seva, si més no?\nInternet, ens recorda el llibre, és ple de bromes i acudits sobre el desig de sortir d’aquesta «línia temporal» –la línia que ocupem, el nostre ara–, i esquitllar-nos en altres vides possibles. Potser perquè és molt més fàcil de projectar-nos en altres llocs: de saber exactament, per tant, quina cara fa, quina casa té o quants diners remena la xicota nova d’un examant. De saber que la teva amiga de l’institut ja ha sigut mare (dues vegades). De poder arrossegar-se com un cuc bavós pel compte de Twitter d’una examiga fins a arribar a la resposta que va escriure ahir a la matinada al compte d’un polític per una nova normativa que afecta el seu gos. La teva examiga estava emprenyadíssima ahir a la matinada, i tu coneixes el seu gos, i no hi eres per consolar-la. Poc o molt et fas una idea del seu patiment i de les coses que l’amoïnen, i fer scroll per les respostes és, durant una estona, com tenir-hi una conversa. Com refrescar-ne la pàgina.\nEn canvi, quan has perdut el rastre digital d’algú, també et pot passar com a la protagonista del Lockwood: que t’imaginis que inevitablement aquella persona s’ha enlairat cap a un lloc millor, una cosa així com el regne del cel analògic. Tant és que encara tingui totes les xarxes actives, la diferència és que tu ja no ho veus. El fet de no poder imaginar-te-la l’envolta amb una aurèola de misteri i, fins i tot, de progrés. Ha d’estar bé; segur que tot li va bé. Segur que tot li va tan bé que m’ha oblidat. En el fons, tampoc no hi ha tanta gent introbable (si més no, jo no en conec pas gaires que hagin desconnectat del tot). Més aviat es podria dir que de vegades a la gent li cal desconnectar per una qüestió d’estricta supervivència (i de preservació del temps propi, que és una forma d’amor propi). Per això deixem de seguir, i silenciem, i bloquegem. Em sembla.\nAlguna vegada amb les meves amigues ens deixem els mòbils les unes a les altres per entrar en aquestes dimensions que tenim més o menys restringides, i quan ho fem hi adoptem formes primitives. Té, té, aquí el tens, però només una mica. Mira. Treu-hi el cap com un gosset. Han tallat. Xicota nova. Què li passa? Per què fa aquests vídeos? Quina criatura més lletja que ha tingut. Uh. Esborra l’historial.\nEnmig d’aquest scroll compulsiu, em veig a mi mateixa dilatant totes les feines llegint articles que no entenc d’una investigadora que es diu com jo. El web d’Academia, amb l’estratègia habitual de spam vanitós, m’indaguen constantment amb preguntes sobre qui soc. És a dir, un ens extern m’obliga cada cinc o deu dies a corroborar que soc la persona en la qual m’he convertit i a descartar totes aquelles que no he estat i que ara ja no seré. És molt més compromès que no pas respondre la pregunta de si ets un robot.\n«Are you the Anna Pacheco who…?»\n«Ets l’Anna Pacheco que ha escrit “Calibratge i avaluació d’un Domini de freqüència…”?»\n«Ets l’Anna Pacheco que ha escrit “Mapeig de la humitat del sòl usant dades RADARSAT-2 i local…”?»\n«Ets l’Anna Pacheco que ha escrit “Aplicació de la teledetecció hiperespectral per a flors…”? »\nNo, no ho soc. Però tant de bo. Ara vull ser-ho. Què vol dir això de ser hiperespectral per les flors. Què és això de mapejar la humitat del sòl i per què no en sé, per què no he après a fer-ho. Cerca al Google: com es mapeja el sòl. Es pot anhelar una vida que ni tan sols has tingut a prop? Tinc dret d’ofendre’m perquè hi hagi una Ana Pacheco que és DJ i que actuarà al Sónar, i que gent desconeguda em pregunti si soc jo? El que em pregunto, aleshores, és per què no soc jo i qui és ella i si deu estar bé i llavors tant me fa. La primera Ana Pacheco que vaig trobar era exguerrillera. És, de totes nosaltres, qui ostenta els titulars de premsa més suggeridors: «De nena guerrillera a model, la guerrillera que es despulla». Però fa molt temps que no en sé res, i a més a més el seu nom és només amb una sola ena.\nMirar-se a si mateixa enmig de violències salvatges és, sens dubte, un impuls narcís i burgès, però tinc internet i treballo moltes hores asseguda davant de la pantalla. Per tant, mirem enfora i endins, a nosaltres i a la resta, llegim pàgines senceres de la Viquipèdia i els nostres perfils per mirar d’entendre com ens deuen veure des de fora. Cerquem. Cerquem. Cerquem. Cerco: candidiasi persistent, com cuinar un dia i menjar tota la setmana, astènia primaveral quant dura. Monitoritzem timelines sencers de subjectes desconeguts com si hi cerquéssim alguna cosa concreta. I de vegades no sé pas què busco fins que no ho trobo. I de vegades no sé què necessito fins que no ho tinc.\nLorrie Moore, a Who Will Run the Frog Hospital?, diu: «Déu meu, la vida és plena de moments que haurien d’haver passat d’una altra manera, però no». Però no. Les coses passen d’una manera, però tota l’estona podrien passar d’una altra sense que de vegades ni tan sols ens n’aparegui el trencant. I em sembla que jo de vegades faig servir internet com una bandida que busca trencants i més trencants, per tornar a un començament. Chica, qué dices. El meu amic més marxista em diria que potser el que em passa és que tinc aquest esguerro capitalista que en diuen fomo crònic i que obri una mica la finestra per ventilar l’habitació.\nTampoc no puc oblidar dues qüestions a propòsit de la guerra. Quan van començar els bombardejos a Ucraïna, al cap de poques hores, l’etiqueta «noies ucraïneses» era el número u al rànquing de pàgines més visitades de Pornhub. Respecte a això, tinc una sensació molt semblant a la d’un vídeo viral en què es veia com una televisió interrompia la connexió amb la guerra per posar un anunci d’una hamburguesa greixosa i suculenta.\nPenso en una massa compacta d’homes (segur que en són molts), assabentant-se de l’atac de Rússia a la ciutat de Mariúpol; me’ls imagino asseguts a davant d’un ordinador, recordant que hi ha un país que es diu Ucraïna i que en aquell país hi ha dones i que aquelles dones, dins del seu cap, estan molt bé. I, llavors, procedint, diligents, a teclejar l’adreça del web i el seu nou interès. I, llavors, la palla. D’aquestes en horari laboral, en què l’ésser humà, en realitat, és un servent de la palla. I, llavors, veig tots aquests homes reprenent la jornada. Obrint la pestanya de Mariúpol, ara de debò, per veure què ha passat. Un tros de paper higiènic, dos. La massa d’homes es desfà i sembla fang. El que vull dir és que de vegades som hamburguesa i bombardeig, i suposo que fem fàstic.\nA Les Olympiades, l’última pel·lícula de Jacques Audiard, una de les protagonistes es connecta a una pàgina eròtica per entaular conversa amb una persona que precisament li ha portat problemes per la semblança extrema que té amb ella. Entre tants desconeguts i possibilitats, ella d’alguna manera acaba buscant-se a si mateixa, potser per infiltrar-se en aquesta altra línia temporal en la qual funciona un xat per a adults, com qui es mira en un mirall per exigir explicacions de com li ha anat. O de com li podria haver anat. O de com li podria haver anat si hagués sabut com li aniria.\n«Res del que escric seria com és si no ho escrivís avui, en aquest segle, amb un ordinador al davant que, com un oracle, com una bola màgica, com un mirall d’aigua, m’ensenya tot el que vull veure, i em sacia la primera set amb una resposta, una imatge, un so, un vídeo, la capacitat momentània de ser ocell, déu, núvol, de, per un moment, veure, entendre, saber el que no sé, el que no he après, el que he oblidat, el que no he vist ni viscut encara.» En aquest text, Irene Solà, autora de Canto jo i la muntanya balla, resumeix exactament el que implica tenir un ordinador amb connexió a internet. L’explicació em convenç. Així que llavors em dic que potser només vull ser ocell i déu i núvol buscant-ho tot, buscant-me a mi.\nAltres qüestions: revisar compulsivament coses que no existeixen però que una vegada van existir. Quan algú es mor, pots passar-te mesos visitant les últimes converses de WhatsApp, rellegint-ho tot com si fos una manera de reviure-ho. Jo una vegada em vaig penedir, fins i tot, dels likes que no havia posat a temps. Així que, una nit, em vaig veure a mi mateixa borratxa en un portal d’un edifici liquidant els deutes amb un mort. Li deia que m’agradava tot el que havia fet aquí o allà, com havia quedat aquí o més enllà. Em fa pensar en aquest exercici de Gabriela Wiener, que explica a Huaco Retrato: «Des que va morir el meu pare, jugo a un joc solitari amb mi mateixa (o potser amb ell?), alguna cosa a mig camí entre la mort i les tecnologies. Escric el seu nom al Gmail i hi surten tots els seus correus, en trio un a l’atzar i el llegeixo com es llegeixen les tires de paper de les galetes de la sort». La mateixa pràctica és aplicable a tota mena de ruptures. Els mateixos fantasmes, amb cares diferents.\n«A les tres de la matinada només quedaven dues preguntes, i eren si m’estic morint i si algú m’estima de debò», escriu Lockwood. Com el mem de l’insomni en què et veus reflectida tu mateixa a les tres de la matinada plorant en funerals futurs de gent que encara és viva, o al teu, al costat de l’epitafi de «She was so productive». De vegades em penso que el meu cap només funciona a partir d’hipervincles i una successió d’imatges aleatòries i catastròfiques. De vegades tinc molt mal de cap. De vegades voldria dormir, però estic tancada en un portal misteriós i excitant amb nom de cosa o de persona.\nUna nit en què em cauen els ulls davant de la pantalla, em sembla que començo a delirar: sento que haig de buscar passos zebra en un CAPTCHA i que no aconsegueixo trobar-ne cap, em sento estúpida per no trobar cap pas zebra si soc un ésser humà. Perquè soc un humà, jo. Ho haig de ser. Em cau el mòbil a la cara i me la il·lumina, esporuguida entre una funda nòrdica en vigília laborable. El CAPTCHA encara no em reconeix, sol·licita que torni a provar-ho, aquest cop buscant semàfors. En el meu estat somnolent m’imagino vianants diminuts que sobresurten dels quadres i m’ovacionen, a mi i només a mi, fent moure molt les mans: guapa guapíssima xuliíssimaaa ets la millor, ets la millor espero que ho sàpigues que ets veritablement la millor. Però digues, com pot ser, com pot ser que no trobis un collons de semàfor?\nAnna Pacheco@annapacheco__3 Publicacions\nL’altra xarxa darrere de la gran muralla (I)\nL'herència cultural de la Xina, juntament amb les fortes mesures de control que acompanyen el procés d’obertura, han donat lloc al desenvolupament del Chinanet.\nInternet a l’Amèrica Llatina\nL’Amèrica Llatina representa el 10% dels usuaris d’Internet d’arreu del món. Per a què es fa servir Internet?


Diari d'un aspirant a corredor: d’octubre 2013\nPublicat per Rafa Faus García a 0:11 Cap comentari:\nPublicat per Rafa Faus García a 18:24 Cap comentari:\n-He corregut moltíssimes voltes pel riu Ripoll, fins i tot una cursa. També he caminat molt, inclús de nit, quan fem la caminada Barberà-Montserrat, però el que no havia fet mai és córrer pel riu de nit. Per això em va fer gràcia aquesta cursa. A part què, amb els preus que s'estan veient últimament, els 8 euros que cobraven, em sembla molt raonable.\nLa cursa estava planejada per divendresa les 21:30, però per tal que en el moment de l'eixida ja fóra de nit, en l'últim moment la van retrassar a les 21:40. Com que no és massa multitudinària, es podia anar amb cotxe fins allà mateix, a més, el dorsal el donaven just abans de la cursa. Totes aquestes coses són també punts a favor de la cursa.\nL'eixida es donava just a les 21:40 davant de la pista coberta de Sabadell. Era una imatge prou curiosa, perquè era obligatori l'ús de frontal. Des d'allí, baixavem al riu Ripoll i començàvem a córrer en direcció Castellar. Fins la bassa, on giràvem i tornàvem per acabar dins de la pista d'atletisme Josep Molins. Com que sabíem que l'anada era de pujada i la tornada de baixada, Sílvia i jo vam començar molt poc a poc. De fet els primers quilòmetres anàvem els últims. A partir d'aquí, vam començar a avançar gent. L'organització estava molt bé. Amb gent davant de tot per avisar de quan ens anàvem a creuar perquè cadascú anés per una banda i gent al final perquè ningú és perdés. A més, hi havia gent en tots els llocs on podia haver perill per irregularitats en el terreny. Una cursa molt agradable i amb un ambient molt sa. A més, tot i la data, al córrer de nit, el calor era prou soportable. L'únic però, des del meu punt de vista és que ja que l'arribada es produix en una pista d'atletisme, podrien encendre les llums per gaudir d'aquest moment, perquè entrant a les fosques queda tot com un poc trist.\nPublicat per Rafa Faus García a 18:18 Cap comentari:\nPublicat per Rafa Faus García a 12:18 Cap comentari:\n29 de juny de 2013:\n-Ja fa temps que m'estic plantejant fer una mitja de muntanya. Tinc uns quants amics que en fan i diuen que és molt xulo. Per això, quan vaig vore esta cursa de només 6 km vaig pensar que podia ser un bon tast. Li vaig dir a Juanjo i ens vam apuntar els dos junts. Extranyament, la cursa era en dissabte, i no en\ndiumenge. Quan vam arribar, vam vore que l'eixida no era on deia, sino més amunt, quasi davant del MNAC. Abans de la nostra, feien una cursa per xiquets de només un quilòmetre, molt xula. La veritat és que l'ambient d'esta cursa és molt sa, per repetir. A les 9 i mitja, començava la nostra, anàvem perduts perquè el recorregut no coincidia amb el previst. El que sí que vam fer és pujar fins l'estadi i fer-li la volta per fora. Desnivell però no excessivament dur, ni pels que només fem asfalt, excepte el final. Vam baixar fins baix de tot i des d'allà tot el final era pujar les escales de Montjuïc fins el mateix lloc on havíem eixit. Al principi vam començar a pujar-les corrent, però vam haver d'acabar-les caminant. Al final, només 5 km en un temps de 26:54 i contents per l'experiència, tot i que un poc curta.\nPublicat per Rafa Faus García a 11:20 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: 5 km, Cross


Elogi a la cistelleria o les veus artesanes – CDR Museu de la Pauma\n“Heu vist mai un abocador de cistells?”, “L’artesania dona sentit de pertinença i propòsit”, “Tejer ha sido para mi la respiración del alma”, “La cistelleria, una eina de comunicació”, “Per mi ser esparter és seure, calma, pensar, escoltar, proposar, dibuixar i crear.” Aquestes són algunes frases d’artesans i artesanes d’arreu de Catalunya i l’Estat espanyol, extretes del catàleg de l’exposició Elogi a la cistelleria, la mostra produïda pel Museu de la Pauma que es va inaugurar a finals del 2021 i que es podrà visitar fins al novembre d’aquest 2022 a la sala d’exposicions temporals del Museu.\nEs tracta d’un catàleg que dona veu als mateixos artesans i artesanes que participen en l’exposició, els quals no només expliquen les característiques i propòsits de les seues peces sinó que també exposen, amb les seues paraules, què significa per a ells treballar en fibres vegetals. Amb l’objectiu d’expressar de manera més fidedigna el seu missatge s’ha optat per mantenir la seua llengua d’origen, així el catàleg alterna textos en català i castellà. El disseny gràfic ha anat a càrrec de la dissenyadora Carme Pons i se n’ha fet una versió en català i una altra en castellà que es poden descarregar directament de la pàgina web del Museu.\nD’altra banda, el catàleg parteix d’una reflexió inicial que remarca la necessitat de “repensar” els models de producció i consum industrials per tal de tornar-nos a relacionar amb el món d’una manera més respectuosa i sostenible. Apostar pel treball artesanal de proximitat és clau per aconseguir-ho i aquesta exposició ho posa en valor.\n“Elogi a la cistelleria” recull un total de 52 peces elaborades amb fibres vegetals de divuit artesans i artesanes d’arreu de Catalunya i l’estat. La mostra, comissariada per l’artesà Joan Farré i l’escenògrafa Maria Pons, té com a comú denominador que tots els creadors i creadores que hi participen han guanyat algun premi o menció especial en el Certamen Internacional de Fibres Vegetals del Museu de la Pauma o el de Salt, utilitzen com a matèria primera fibres vegetals i a l’hora de manipular-la ho fan basant-se en les tècniques de cistelleria tradicional. Les peces que es mostren en aquesta exposició són diverses tant pel que fa als materials (pauma, palla de sègol, espart, vímet, jonc, cinta de castanyer, bova, canya,…) com pel que fa les tècniques i als pròposits (utilitaris, de disseny o artístiques).\nRoser Royo\t2022-04-06T12:57:36+00:00


4: Com pot saber una persona que l’evidència científica s’aplica en el seu cas? - Els tractaments, a prova\nInici > Llegiu el llibre > Què es pot fer per millorar els estudis dels tractaments? > Aleshores, com s’aconsegueix una millor atenció sanitària? > Preguntes sobre la traducció de les dades científiques a la pràctica > 4: Com pot saber una persona que l’evidència científica s’aplica en el seu cas?\nTotes les decisions depenen d’algun tipus d’experiència, ja sigui individual o col·lectiva. Els estudis imparcials dels tractaments, com els assajos aleatoritzats, són simplement versions ben organitzades d’aquesta experiència i dissenyades per minimitzar els biaixos. Ben organitzada o no, sempre hi haurà alguna incertesa sobre el grau en el qual l’experiència anterior pot ser aplicable a la següent persona.\nPer això, si els pacients que s’havien estudiat en els estudis imparcials tenien una afecció, en un estadi o una gravetat similar, el supòsit més lògic per a la persona en qüestió és que aquesta última presenti una resposta similar, llevat que hi hagués una bona raó per pensar que la persona o la seva afecció són considerablement diferents.\nPer descomptat, tot i que l’evidència científica sigui aplicable, un pacient podria plantejar amb tota la raó: “Les persones són totes diferents; aleshores, segurament poden respondre de manera diferent, no?” L’”estudi imparcial” d’un tractament només indica què és el que funciona de mitjana, però poques vegades garanteix que donarà el mateix resultat en totes les persones i, en general, tampoc pot predir qui patirà algun efecte secundari. L’evidència científica ens pot orientar cap al tractament que probablement sigui el millor, i després provar-ho en una determinada persona.\nEn el cas d’erupcions a la pell, per exemple, un tractament basat en proves podria aplicar-se en una zona del cos i usar una altra zona com a control (vegeu el capítol 6). En comparar les respostes a les dues zones, tant el metge com el pacient poden comprovar si funciona o si hi ha algun efecte advers. De fet, és freqüent fer la “prova del pegat” quan s’empren alguns tractaments cutanis, com els tractaments per a l’acne facial.\nNo obstant això, en la majoria dels casos no existeix la possibilitat de fer una comparació tan senzilla i convenient. Per a alguns problemes crònics que no representen una amenaça per a la vida, com el dolor o la picor, és possible provar períodes d’administració intermitent d’un medicament en el mateix pacient. Aquest mètode també s’anomena assaig n = 1, el que significa que el nombre (n) de participants de l’assaig és 1 (un sol pacient). En aquest tipus de proves en pacients individuals també regeixen els principis per a una comparació imparcial que s’han descrit al capítol 6, entre ells, una avaluació no esbiaixada (no tendenciosa) o cegada del resultat, etc. Per tant, l’ideal seria emprar controls amb placebo dels tractaments cutanis o els comprimits, però això sol ser difícil d’organitzar.\nPer a moltes afeccions, però, no es pot “provar i veure què passa”: el resultat és massa remot o massa incert. Per exemple, és impossible saber si l’aspirina previndrà un accident cerebrovascular a un pacient fins que ja és molt tard. Això representa un problema en la majoria dels casos de la medicina preventiva, i també quan es tracta de tractaments per a moltes malalties agudes, com la meningitis, la pneumònia o la mossegada de serp, en què no es disposa de l’oportunitat de provar-los en cada pacient i veure el resultat. Per tant, tot dependrà de si es decideix aplicar l’evidència científica derivada dels estudis previs fets en altres pacients i de quina manera es fa.\nA la pràctica, si estem d’acord en aplicar l’evidència científica, llavors és important preguntar de quina manera la gravetat de l’afecció del pacient (o el nivell de risc en aquells que encara no han emmalaltit) es compara amb la dels participants dels estudis. En general, els pacients amb una malaltia més greu tenen més possibilitats de beneficiar-se del tractament. D’aquesta manera, si la gravetat és igual o major que els pacients dels estudis que demostren que un tractament és beneficiós, en general podrem estar segurs de l’aplicabilitat de l’evidència científica. Si la gravetat de la malaltia és menor (o si la persona encara està bé, o presenta un risc relativament baix), la qüestió clau és decidir si un benefici més petit que l’observat en els estudis igualment valdria la pena.


Amsterdam Hostel Annemarie Àmsterdam Països Baixos - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nJan Willem Brouwerstraat 14, Oud Zuid, Àmsterdam, Països Baixos - Veure al mapa\nBasada en 582 comentarisVeure el que han dit els hostes\nLlit en dormitori mixt compartit de 12 llits amb bany compartit (Bed in 12-Bed Mixed Dormitory Room with Shared Bathroom)\nBarri Oud Zuid Amsterdam-Centre Oud Zuid Amsterdam-Centre Amsterdam-Centre Amsterdam-Centre\nMés informació sobre Amsterdam Hostel Annemarie\nL'Amsterdam Hostel Annemarie es troba al centre d'Amsterdam i ofereix internet WiFi gratuïta, guardaequipatges gratuït i servei de lloguer de bicicletes. L'alberg es troba a 2,7 km de l'animada plaça del Dam i del Madam Tussauds d'Amsterdam. Les habitacions estan decorades amb colors vius i disposen de lliteres o llits individuals. Algunes tenen un bany privat amb dutxa i un balcó amb vista. Als voltants de l'Amsterdam Hostel Annemarie trobareu una gran varietat de bars, restaurants i botigues. L'alberg també disposa de màquines expenedores de begudes i aperitius. L'alberg està ben comunicat amb transport públic. A 300 metres hi ha la parada de tramvia de Spui, on paren 6 línies de tramvia diferents que us portaran a qualsevol part de la ciutat. Leidseplein, la Casa Museu Rembrandt i el mercat de les flors són a 20 minuts a peu.\nRijksmuseum d'Amsterdam (Museu Estatal d'Amsterdam) - 500 m\nCasa d'Ana Frank - 2,1 km\nMuseu Van Gogh - 260 m\nBarri Jordaan - 1,96 km\nMuseu Casa de Rembrandt - 2,13 km\nPlaça Dam - 2,12 km\nZoo Artis - 2,61 km\nMuseu de la Resistència - 2,66 km\nMuseu Stedelijk - 190 m\nMuseumplein - 340 m\nHouse of Bols - 340 m\nEn les reserves de més de 6 persones, poden aplicar-se condicions diferents i suplements especials.\nComentaris de Booking.com (582)Comentaris d'Agoda (12)\nTots els tipus de viatgers (12)Parelles (1)Viatgers en solitari (10)Grups (2)\n1 Llit en Dormitori Compartit de 8 Llits amb Bany Compartit\nLlit en dormitori mixt compartit de 12 llits amb bany compartit


mÓn d'animaciÓ | CINEMA D’ESTIU\nComença la temporada d’estiu i volem que l’aprofiteu al màxim! Per això, al llarg d’aquesta setmana, vos portem un recull d’activitats per tal de passar un temps de valor amb la família i gaudir d’un estiu que possiblement siga una mica diferent al que estem acostumats.\nPassar temps de valor amb la família\nTelevisió o projector (si és té projector molt millor!)\nUn lloc còmode on asseure’s o estirar-se\nUna terrassa, balcó o jardí\nLa pel·lícula que trieu\nUn gran bol de crispetes!\nAquesta activitat consisteix, com el seu nom diu, en passar una nit diferent fent un cinema d’estiu! Una activitat molt senzilla que sempre fa molta il·lusió pel fet de trencar amb la rutina i aprofitar el temps en familia.\nPer tant, només es tracta de:\nBuscar el lloc on es farà el cinema. Ha de ser un lloc a l’aire lliure, si tenim jardí a casa seria la millor opció, i si no no passa res! També ens serveix un terrat, una terrassa o un balcó.\nBuscar la forma de veure la pel·lícula. És tan fácil com utilitzar un projector i un llençol o una pared blanca, i en cas de no tindre’n, també podem treure la televisió del menjador.\nTriar la pel·lícula que volem veure. Podem dir totes les pel·lícules que ens agradaria veure i després acordar entre tots amb quina ens quedem. Ha d’haver consens!\nPreparar l’espai on farem el cinema. Haurem de tindre un lloc ben còmode per gaudir al màxim de l’experiència, sofàs, sillons, hamaques, o simplement un llit de coixins al terra!\nPreparar un bon bol de crispetes i gaudir del cinema!\nEXPERIMENT: DENSISTAT DE L'AIGUA SALADA\nL'ESTIU D'AITANA - JOC: LES PRENDES PERDUDES


Volta per la Serra de Cardó\nErmites Serra de Cardó\n29 d'abril de 2018: vam quedar ben xops\nSegona excursió d'aquesta sortida. I era la nostra primera incursió a la serra de Cardó. Punt de sortida, el balneari abandonat de Cardó. Està situat en un lloc excepcional i on històricament hi havia hagut un monestir i moltes ermites, fins a 12. Avui en dia, gairebé totes estan en estat ruinós. Érem la Pilar, el Miquel, el Lluís i la Berta.\nArribats al balneari el cel el blau. Optimistes doncs malgrat que les previsions eren de pluja. La idea era fer una ruta per un conjunt d'ermites i acostar-nos fins a la Creu de Santos (941 mts) el cim més alt de la Serra de Cardó. Però quan duiem una tercera part del recorregut, la pluja va ser implacable i vam haver de tallar per on el Lluís va trobar camí. Vam arribar bastant xops, sobretot el Lluís i la Berta (els anoraks ja no són impermeables).\nDuiem menjar per dinar però ens havíem d'anar a canviar, així que cap a la casa i allà vam dinar. A la tarda (ja sense pluja) vam visitar Miravet i el seu castell templari.\nL'única opció, el túnel\nBalnerari abandonat de Cardó\nErmita de l'Àngel Custodi\nEntrem a les zones on predomina el Teix\nEncara fa sol, durarà poc\nPlou cada cop més, i retallem l'excursió sense arribar a la Creu de Santos\nParaigua o capelina, a escollir\nEntre la roca i els arbres, ermita\nTornem pel barranc de Sant Roc\nI l'endemà, sol i Ebre\nBalnerari i ermites de Cardó\nArribeu a la Rasquera (Ribera d'Ebre) per la C-12, entrem a la població i seguim les indicacions de Balnerari o Serra de Cardó. Heu de fer 9,5 quilòmetres per la TV-3021. La carretera inclou, sobre el quilòmetre 8, un túnel tallat a la roca per canviar de vall. Aleshores, ja veureu el balneari abandonat de Cardó.\nDesfem una mica la carretera i agafem un trencall a la dreta que ens portarà a les ermites de la Santíssima Trinitat i de l'àngel Custodi (totes dues en estat ruinós) i a la font del Teix (a sota es veu el refugi del Teix) . Abans però, passarem per una teixeda, la més important de Catalunya. Encara que la idea era arribar-nos fins a la Creu de Santos, la forta pluja ens fa tallar i saltar pel Portell del Bou per tornar al balneari pel barranc de Sant Roc.\nTemps total: 3:15'\nTemps descans: 20' Desnivell: 350 mts\nDistància: 6,2 kms\nErmita Àngel Custodi


> Univers madur: Flors i ombres\nFlors i ombres\nNo sabia ben bé en quin moment aquell amic indestructible que havia trobat en el veí del cinquè, va desvetllar la seva veritable identitat i va esdevenir el seu pitjor i més tenebrós malson.\nNomés sabia que volia escapar d'ell i dels seus foscos desitjos; fugir d'aquell infern i reprendre la seva vida; desempallegar-se d'aquella presència hostil que ja no era presència física però continuava sent hostil.\nCap amagatall no seria suficient.\nHo va comprendre quan el va veure a la paret, convertit en la seva pròpia ombra, oferint-li una flor com tantes vegades ho havia fet: una ofrena de pau, una disculpa encoberta, el gest d'amor que ella anhelava.\nPerò ella ja no volia cap flor, no al preu de les seves. Li havia costat molt fer-se el seu propi ram i no pensava renunciar-hi per res. Sí, cap amagatall no seria suficient, però ella no pensava tornar-se a amagar; miraria al front amb decisió fins recuperar del tot la seva vida i la seva ombra.\nFotografia: Self-abandonment d'Alice Wellinger\nA proposta del bloc Escribe fino\nPublicat per ninona a les 01:06\nEtiquetes de comentaris: #ViernesCreativo , dona , relat , violència\nXeXu 16 de febrer de 2016 a les 9:24\nUn símil inquietant, però més que real, aquest de veure en l'ombra pròpia els fantasmes que ens persegueixen. Recuperar l'ombra no és pas una tasca menor.\nninona 18 de febrer de 2016 a les 9:37\nSegur que no és una tasca menor. De fet, crec que lliurar-se dels propis fantasmes és molt més difícil que fer-ho dels aliens, entre d'altres motius perquè els propis els acabes incorporant al teu jo i no sempre n'ets conscient o no sempre trobes la força per lluitar-hi.\n▼ 02 ( 3 )\nPenjada al vent\nHe hagut de deixar passar un temps, curt, mínim, i alhora infinitament llarg, per poder dir res sobre els atemptats a Barcelona. Ba...\nQue només els petons ens tapin la boca, que siguin els teus llavis que em regalin el bes. Que el cor em bategui en polsos convulsos,...\nGàbia i núvol\nNúvol s i boira es devenen els somnis si no som lliures . En resposta a la proposta del Niporepte 64: Gàbia i núvol de Rel...\nFlors de pedra en el cel\nL'altra nit, sopant amb uns amics entre castanyes, panellets i ànimes que ens voltaven, la cosa es va anar posant seriosa i vàrem ac...\nUN ENDARRERIMENT CONGÈNIT (Un microrelat de Joaquim Carbó)\nBRAVO PER LA CUP\n916.- Caminar és salut\n#tweetrelat #7lletres MICRO-RELATS NEGRES A LA XARXA


Diferència entre nous i llavors\nPosat en 21-01-2020\nAl món actual, la majoria de llavors sovint es coneixen com a fruits secs com si no hi hagi diferències entre fruits secs i llavors. Tot i això, existeixen diferències entre fruits secs i llavors, cosa que pot ajudar a distingir aquests dos tipus de productes bio. Primer tenim una idea general sobre fruits secs i llavors abans d’aprofundir en el tema, la diferència entre fruits secs i llavors. El fruits és, segons el diccionari d’Oxford, una fruita formada per una closca dura i dura al voltant d’un nucli comestible. La llavor, en canvi, és definida pel diccionari com la unitat de reproducció d'una planta amb flors, capaç de desenvolupar-se en una altra planta. Tant les llavors com els fruits secs són molt populars per empastifar-se com a entrepans, però vegem com es diferencien els uns dels altres i què els fa definits com a tals.\nQuè són els fruits secs?\nEls fruits secs solen ser els fruits derivats de les plantes i sovint també es compon d'una closca externa dura. Alguns exemples de fruits secs són l’ametlla, l’anacard, l’hickory, la macadàmia, el boternut i el pistatxo. En botànica, s’especifica que no s’ha d’obrir una nous per tal d’alliberar la llavor i a això es coneix com a indehiscent. També s’implica que una nou serà una fruita seca amb una sola llavor, tot i que pot compondre dues llavors en rares ocasions.\nQuè són les llavors?\nLes llavors es defineixen com una planta embrionària que es recobreix amb el que s’anomena capa de llavors. Al seu torn, normalment emmagatzema aliments dins. No totes les llavors són comestibles, però n’hi ha algunes que es consideren essencials per a la nostra dieta com a éssers humans. Alguns exemples són mongetes, cereals i grans. Contenen vitamines, minerals i altres nutrients propícies per al benestar general del cos humà.\nQuina diferència hi ha entre nous i llavors?\nEls fruits secs s’omplen de proteïnes, vitamines, minerals i greixos. Les llavors s’omplen de vitamina B i fibres dietètiques. Mentre que els fruits secs són considerats com una fruita d’una sola llavor. Les llavors són de naturalesa embrionària. Els fruits secs poden ser una fruita o una llavor. Un determinat fruit sol incloure llavors. Els fruits secs tenen generalment closques més gruixudes. Les llavors tenen petxines fines i primes.\n• Els fruits secs són considerats com una fruita d’una sola llavor, les llavors són de naturalesa embrionària.\n• Els fruits secs s’omplen de proteïnes, vitamines i minerals; les llavors són més riques amb fibres dietètiques.\n• Els fruits secs tenen closques més gruixudes; les llavors no tenen closques més gruixudes.\n• Alguns exemples per a llavors són mongetes, cereals i grans.\n• Alguns exemples de fruits secs són ametlla, anacard, hickory, macadàmia, botifut i pistatxo.\nSegons tota aquesta informació, podem arribar a la conclusió que, tot i que la gent no sembla veure una diferència entre fruits secs i llavors, hi ha una diferència entre les nous i les llavors. Aquesta diferència apareix en mida, naturalesa i nutrients inclosos, etc.\nImatge cortesia: Mathew Packer (CC BY-SA 2.0), Sage Ross (CC BY-SA 3.0), CIAT (CC BY-SA 2.0)\nDiferència entre fruites i fruits secs\nDiferència entre fruits secs i llegums\nDiferència entre gra i llavor\nDiferència entre llavors i bulbs\ngonstead vs diversificatkobo vs audiblefiabilitat kia vs hyundaia12 vs snapdragon 845Millor partit de la WWE PPV del 1996: Quin partit de la WWE PPV del 1996 prefereixes?Quins combats de fantasia hi ha entre lluitadors de Street Fighter, Mortal Kombat i Marvel que guanyarien en aquestes baralles?leon edwards vs kamaru usmandifamació i llibertat d'expressió\nDiferència entre acceptació i tolerànciaDiferència entre València i CàrregaDiferència entre l'estat d'ànim i l'emocióDiferència entre comunicació i interaccióDiferència entre Ewells i CunninghamsDiferència entre herència múltiple i multinivellDiferència entre l’inhibidor d’enzims i l’inductor d’enzimsDiferència entre Amèrica del Sud i Amèrica Llatina


L'església del convent era d'una sola nau, amb una gran capacitat, amb l'absis orientat cap al nord. Tenia dos claustres, les restes d'un dels quals encara poden ser observats a l'interior de la galeria d'art El Claustre, del carrer Nou, un ampli refectori i una gran horta. Al pati del Palau Solterra, del carrer Ciutadans, s'hi conserva una altra part del claustre de l'antic convent, i una altra, cinc arcades més, a l'església de la Mare de Déu de l'Esperança, a s'Agaró.\nAmb la desamortització i posterior venda del convent, algunes peces varen ser traslladades a d'altres indrets, i algunes encara resten incorporades a les edificacions posteriors.\nAixí, a la cantonada de la plaça Josep Pla es pot veure un fragment de mur cantoner i un arc exempt. Altres restes són visibles a l'interior de l'escala de l'immoble numero 3 del carrer Nou (finestrals i escuts), a l'interior del Cafè Savoy i a l'entrada i en algunes habitacions de l'Hotel Peninsular. Al Museu d'Art de Girona es conserva un magnífic capitell amb un àngel sonant una trompeta.\nL'arc del fons de la sala de conferències del primer pis de la Fontana d'Or (actual Caixafòrum) també en prové. Clara situa el conjunt com ocupant el terreny que va de l'actual carrer Cristòfol Grober al de Santa Clara, i de l'avinguda de Sant Francesc al carrer de la Sèquia, aproximadament; la reconstrucció del complex és la que es mostra en el dibuix de Jordi Sagrera.\nEl seu recinte jugava un paper cívic molt important atès que era la seu de les reunions de la Universitat o Consell de prohoms de la ciutat, i, durant el segle XIV, l'1 de gener hi tenia lloc l'elecció dels jurats de la ciutat.\nFins el segle XIX, el gran solar que ocupava el conjunt de dependències va dividir el barri en dues parts. Després de l'exclaustració dels franciscans, l'Ajuntament va disposar l'obertura d'un carrer que passava pel mig de l'ex-convent i de l'horta annexa.\n(Ampliar) - Ruines d'un couvent à Girone. Gravat de Bacler d'Albe, Louis Albert Ghislain, 1824. Col·lecció Ajuntament de Girona. Detall del convent de Sant Francesc en ruïnes, a Girona. A la part central s'observa un monjo en actitud de pregar. Al fons, possiblement es vegin els campanars de Santa Susanna i el de les Bernardes.\nPlànol basat en el publicat acompanyant el treball La venda del convent de Sant Francesc, de Josep Clara, en publicació i data desconegudes.\n(Escala del plànol en canes catalanes, unitat que equival a 8 pams, 6 peus o 2 passos, que són 1m 55cm)\nLlegenda del plànol\nA = Carrer de Santa Clara.\nB = Plaça del Gra (Sant Francesc).\nC = Carrer de Cristòfol Grober.\nD = Carrer Nou.\nE = Muralla de la Gran Via\nEl conjunt conventual estava comunicat amb la resta de la ciutat, a l'altra riba de l'Onyar, mitjançant l'anomenat Pont de Framenors o de Sant Francesc, pont que va ser substituït el 1856 per l'actual Pont de Pedra.\nAquest pont medieval és descrit a "Girona, rius, ponts, aiguats", com consistent en tres majestuoses arcades de punt d'ametlla recolzades en dos pilars provistos de sengles tallamars front a la direcció de les aigües, defensat per una torre bastida a finals del segle XIV, coincidint amb la construcció de les muralles del Mercadal (6).\n(Ampliar) - Vista del riu Onyar a Girona, amb el pont de Sant Francesc a la part central i la torre homònima, a la dreta. A l'esquerra del riu, el campanar de les Bernardes i el de Santa Clara. A la dreta, el de Sant Feliu, la torre de Sant Francesc i la Catedral. També s'observa la muralla del riu. Gravat de Francesc Xavier Parcerisa Boada, 1839. Col·lecció Ajuntament de Girona.\nDegut a la seva situació, el veïnatge amb el riu Onyar i la sèquia Monar, va patir inundacions, al menys, els anys 1380, 1552, 1597, 1617 i 1678. Aquesta relació del convent amb el riu de Girona, explica que, durant el segle XIV, es prohibí diverses vegades de llençar escombraries i assecar lli i cànem vora el riu Onyar, a tocar l'indret on estava situat el convent, a fi d'evitar, diuen els documents, l'aire malsà i pestilent generador de malalties (alias infecciones propter quas vobis seu dicto conventiu insequantur aut insequi possint infirmitates, fetores, tedia seu gravamina...)\nSón testimoni d'aquestes mesures, entre altres documents, una ordinació atorgada pel rei Jaume II ja el 1304, un pregó municipal de l'any 1333, o bé la confirmació feta pel rei Martí, l'any 1399, del privilegi que el rei Pere havia donat als mateixos franciscans anys abans.\nDe les obres artístiques que devia ornat el complex conventual, consten documentalment el retaule major que contractaren amb Onofre Fuster i Antoni Moret (1612), dos retaules més, contractatas amb Joan Boris, el 1637, un de no identificat, pagat per Anna Caxas, vídua del notari Onofre Caxas, i el de Sant Diego (Ignasi Prats, ciutadà honrat de Girona). El 1722, Josep Cortada feia el retaule de la Immaculada. L'any 1739 es va signar la reforma i ampliació del convent de Sant Francesc.\n(6) - A "Girona, rius, ponts, aiguats" s'esmenta que consta que el 1311 l'Onyar ja se l'havia endut i, més tard, mitjançant cartes reials que es conserven a l'Arxiu Històric Municipal, l'any 1332 el rei Jaume II ordenà als encarregats del cobrament del passatge del pont de pedra de Sant Francesc d'Assís que lliuressin als jurats de la ciutat dos-cents sous per reconstruir el pont de fusta que comunicava el Mercadal amb la Plaça de les Cols, l'actual Rambla de la Llibertat.\nEl projecte de les tres grans arcades en substitució de les petites de punt rodó, característiques dels petits ponts romans i medievals d'abans del tres-cents, sorgí, almenys, el 1336 quan, enderrocat per les aigües, hom parla de refer el pont de Sant Francesc amb dos pilars solament i tres arcs apuntats. Els accessos al pont des de la Plaça del Vi i des del convent de Sant Francesc era en pendent, i d'aquí el nom de Pujada del Pont. Tornar al text\nLa venda del convent de Sant Francesc. Article de Josep Clara Resplandis. Publicació\n(Ampliar) - El convent de Sant Francesc, que també va ser anomenat de Framenors de Girona. Dibuix de Jordi Sagrera. Història urbana de Girona. Ajuntament de Girona. S'hi pot observar el pot medieval que va ser substituït per l'actual Pont de Pedra.\n(Veure sencer) - Vista meridional de la ciudad de Gerona. Xilografia, datada entre 1809 i 1812. Amb el número 14 s'indica el convent "de Franciscanos". Ajuntament de Girona.\nFragment de finestral dins una habitació de l'Hotel Peninsular.


Aspecte general del portafirmes — Serveis TIC — UPC. Universitat Politècnica de Catalunya\nAspecte general del portafirmes\nSou a: Inici / Portafirmes / Documentació / Manual usuari / Aspecte general del portafirmes\nDescripció general de l'aplicació. Com explorar les peticions de signatura pendents, les processades i el contingut d'una petició de signatura. Com desencadenar una signatura i un rebuig.\nEl portafirmes és una aplicació web i s'hi accedeix usant la URL http://portafirmes.upc.edu Per usar-lo us heu d'identificar amb les credencials UPC, com en totes les aplicacions corporatives.\nPeticions de signatura\nUna petició de signatura és un paquet de documents que una aplicació envia a signar a una o diverses persones. Els documents que formen el paquet es consideren una unitat indivisible i per tant se signen tots o no se'n signa cap. Els documents poden contenir annexos, que seran consultables però en cap cas se signaran.\nDavant d'una petició de signatura podeu optar per:\nSignar-la per qualsevol dels modes de signatura o vistiplau que us permeti.\nDeclinar la signatura com a mostra de disconformitat (rebutjar-la).\nEstructura general del portafirmes\nLes aplicacions corporatives envien al portafirmes peticions de firma, és a dir documents que heu de signar o rebutjar. L'estructura del portafirmes gira al voltant de les peticions. El portafirmes. una vegada identificats, us presenta:\nUn panell amb una llista de peticions: panell de peticions.\nUn panell amb els documents i altra informació associada a una petició: panell de documentació\nUns botons per signar/rebutjar\nLa forma i posició precisa dels panells depèn del tipus de dispositiu amb que hi accediu. SI ho feu des d'una pantalla gran, el panell de peticions el veureu a l'esquerra i el panell de documentació a la dreta. D'altra banda, si ho feu des d'un mòbil veureu els panells un sota l'altre: en primer lloc veureu el panell de peticions i, desplaçant cap avall, trobareu el panell de documentació.\nLlistar les peticions. El panell de peticions\nEl panell de peticions té dos fulls que es trien en base a les pestanyes titulades «Peticions pendents» i «Peticions processades». Aquests fulls separen les peticions que esperen la vostra intervenció de la resta. Els dos fulls mostren:\nLa llista de peticions de signatura pendents.\nSón les peticions que estan a l’espera d’alguna acció per part vostra. Habitualment, aquesta acció serà una signatura.\nLa llista de peticions de signatura processades.\nSón les peticions que ja heu atès abans. Aquestes peticions poden estar signades i pendents d'altres signants, o bé totalment signades, o cancel·lades, o rebutjades, etc.\nA continuació es detalla la funcionalitat d'ambdues vistes.\nEl full de peticions de signatura pendents\nLes peticions pendents són les que esperen una acció vostra. Aquesta acció pot ser:\nUna signatura o un vist-i-plau, en que doneu la conformitat al document.\nUna acció de rebuig, que indica la vostra disconformitat amb el document.\nLa llista de peticions mostra un seguit d'atributs per a cadascuna de les peticions. Les més importants són:\nÉs la descripció de la petició de signatura.\nExplica la mena de signatura que reclama el document. S'indica amb una icona. Es pot conèixer el seu significat situant el cursor damunt la icona:\nSignatura amb certificat digital o número PAN (Primary Account Number) de la targeta UPC\nSignatura amb vist-i-plau\nAdicionalment el tipus de signatura pot estar representat amb l'icone: que indica que l'usuari ha fet la signatura (de qualsevol de les tipologies anteriors) i aquesta s'està processant. Un cop el processament de la signatura hagi finalitzat la petició de signatura es podrà consultar des de la pestanya de Peticions processades\nIndica el termini que teniu per a processar la petició. El sistema que us envia la petició indica un termini màxim però el portafirmes en cap cas prohibeix signar peticions més enllà d'aquest termini. Actua com una recomanació i la responsabilitat és vostra.\nLa llista de peticions s'ordena per data límit creixent.\nEl full de peticions de signatura processades\nEl full de peticions de signatura processades s'assembla a la de peticions pendents. En aquest cas, però, hi ha les peticions que ja heu tractat abans. En aquesta llista, en comptes del tipus de signatura, hi trobareu un camp que diu l'estat en que troba la petició. Els estats poden ser els següents:\nUna petició es considera signada quan totes les persones que havien de signar-la ja ho han fet.\nSignada i pendent d'altres signants.\nIndica que heu signat la petició però encara no l'han signat totes les persones que havien de fer-ho.\nIndica que l'aplicació que us havia enviat la petició perquè signéssiu l'ha cancel·lada per algun motiu.\nIndica que algun dels signants de la petició ha declinat signar-la i, per tant, la petició s'ha rebutjat.\nExplorar una petició de signatura. El panell de previsualització: "Resum i documents a signar"\nEl portafirmes us permet consultar la informació relacionada amb una petició de signatura. A tal efecte, si punxeu damunt de la petició en el panell de peticions, en el panell de "Resum i documents a signar" hi veureu la informació associada a la petició.\nObserveu que l'icone situada en la part superior dreta del panell us permet maximitzar la zona de previsualització per tal que pugueu visualitzar els documents amb tamany gran.\nEl panell de previsualització està organitzat en dos fulls accessibles amb pestanyes:\nEl full «Resum»\nUs presenta les dades principals de la petició i el detall dels signats.\nEl full «Documents»:\nUs presenta els documents associats a la petició de signatura, inclosos els annexos si n'hi ha. També us permet baixar-ne una còpia local.\nA continuació us expliquem com s'interpreten els signants de la petició.\nInformació dels signants de la petició\nEns alguns casos, les peticions de signatura han de ser signades per diverses persones i en un ordre determinat. El bloc de signants us diu:\nQui són els signants.\nL'ordre en que signaran.\nLa data de signatura en el cas que alguna signatura ja s'hagi fet.\nObserveu el següent exemple. Suposeu que la relació de signants té aquest aspecte:\nAleshores, heu de saber que:\nLa petició l'han de signar les dues persones mostrades.\nLa primera persona ja ha signat el dia i hora indicats i ha fet un comentari que podeu visualitzar posicionant el cursor a sobre de l'icona\nLa segona persona té disponible la petició de signatura i per tant pot procedir a la seva signatura\nL'estat de la petició respecte dels seus signants es mostra amb les següents icones:\nIndica que la persona ja ha signat la petició.\nIndica que la persona està en disposició de signar però encara no ho ha fet. És a dir, la petició és en el seu portafirmes però encara no ha signat.\nIndica que l'emissor de la petició ha cancel·lat la petició.\nIndica que la persona ha declinat signar i per tant ha rebutjat la petició de signatura.\nIndica que la persona no pot signar fins que prèviament hagin signat els anteriors signants\nConsulta dels documents de la petició\nQuan accediu al detall d'una petició, el portafirmes us mostra el primer document a signar de la petició. En cas que la petició tingui annexes o altres documents, podeu seleccionar-los i visualitzar-los punxant en el full de documents. La forma que presenta el visualitzador canvia segons el navegador, sistema operatiu i configuració. Usant aquest visualitzador podeu llegir els documents per tal de decidir si és convenient o no signar-los.\nL'aspecte d'aquesta visualització s'assembla al de la imatge següent. Noteu que des d'aquest panell també podeu descarregar els documents si us convé.\nSignatura i rebuig de peticions\nEl portafirmes permet signar o rebutjar (declinar la signatura) les peticions de signatura pendents de processar. Les signatures es poden fer petició a petició però també es poden signar un conjunt de peticions simultàniament, amb una sola acció. El rebuig de peticions, en canvi, s'ha de fer petició a petició atès que cal indicat per cada rebuig les causes específiques.\nSignatura simultània de peticions\nPer signar simultàniament varies peticions cal marcar les peticions concretes en la llista de peticions pendents. El sistema verificarà la compatibilitat de signatura de les peticions seleccionades i evitarà la signatura simultània de peticions amb nivells de signatura incompatibles. Per exemple, no podeu signar peticions de signatura de tipus vist-i-plau simultàniament amb peticions que requereixen certificat digital.\nTingueu en compte que el portafirmes limita a 50 el documents signats simultàniament. Una petició pot contenir més d'un document. Per tant, podeu assolir el límit de 50 documents amb un nombre menor de peticions. En cas que les peticions seleccionades sumin més de 50 documents per signar, el sistema us ho advertirà amb un missatge.\nUna vegada triades les peticions que voleu signar punxeu sobre el botó de signatura a la part inferior esquerra de la pantalla. El botó té aquest aspecte:\nUn cop pitjat el botó i per tal de confirmar la signatura, el portafirmes us presenta una finestra amb un llistat específic de tots els documents que conformen les peticions que voleu signar. Per a cada petició es mostra el títol de la petició i la data límit. Si confirmeu la signatura, comença el procés de signatura tal com s'explica a l'apartat corresponent.\nSignatura d'una sola petició\nRebuig d'una sola petició\nEl rebuig d'una signatura es fa en el panell de visualització i afecta només a la petició que veieu. Quan consulteu una petició, en aquesta àrea podreu veure el botó de rebutjar la signatura, que té aquest aspecte:


DMT - Drogopedia\nEste artículo necesita mejoras para cumplir con el manual de estilo, colabora [//underave.net/drogopedia/index.php?title=DMT&action=edit editándolo] para lograr que Drogopedia sea un lugar mejor.\nDMT organico extraído a partir de Mimosa Hostillis.\n5 La tintura psicoactiva de les catifes voladores\n6 Els pols esnifat del Carib i l'Amazones\n7 La DMT és a tot arreu\nLa DMT (DiMetilTriptamina) es una substància que té milérs d'anys d'ús entre els natius de SudAmérica, ja que es tracta del principi actiu de la poció Ayahuasca. A més és una substància que l'esser humà segrega de manera natural al cerbell... es clar, en petitas quantitats. Aquest alcaloide va ser sintetitzat per primera vegada el 1931 (Manzke), i aïllat de dues plantes diferents per investigadors independents en 1946 (Gonçalves) de la Mimosa hostilis i el 1955 (Fish, Jonson and Horning) de la Piptadenia peregrinaI, tot i que es pot trobar a infinitat d’organismes vius. Tanmateix, les seves característiques al•lucinògenes no es van descobrir fins a 1956 (Szara), tot i que les antigues civilitzacions indigens elfan servir desde temps remots. És present a diversos gèneres de plantes d'origen europeu o asiàtic com Acacia, Anandenanthera, Mimosa, Piptadenia, Virola, Syrian rue i en algunes de les plantes sudamericanes amb les que es preparen diverssos brebatges tals com la cahoba, el yopo i l'ayahuasca. El DMT pertany a la família de les triptamines. Per la rapidesa amb què es presenten els seus efectes i per la seva curta durada, aquest alcaloide va rebre durant els seixanta el nom de Businessman's trip (viatge de l'home de negocis) perquè es podía tenir una experiència de DMT a l'hora del dinar i després anar a l'oficina amb la voracitat propia d'un executiu.\nLa DMT inorganica (es a dir, el que ha sigut sintetitzat a un laboratori en lloc d'extraït d'una font natural) és un sòlid cristal•lí, blanc (l'organica té un color marró groguenc) d'olor intens i repulsiu, el punt de evaporació del qual s'assoleix als 90 ºC. És un alcaloide difícil d'aconseguir en el mercat negre ja que no resulta econòmic sintetitzar en petites quantitats. Avui en dia moltes persones han sentit a parlar sobre aquest psicoactiu, però molt poques persones saben on poden trobar, i menys encara, l’han provat. Resulta inútil parlar d’adulteració, ja que és un fàrmac que qüasi bé no es troba, com ja hem dit.\nLa DMT no té activitat quan s'administra oralment o esnifat a menys que estigui acompanyada d'un inhibidor de la MAO (monoaminaoxidasa), com succeeix en el cas de l'ayahuasca. Pot ser injectada per via intravenosa, encara que el més comú és fumar l'alcaloide pur o aspirar pel nas en algun pols fi fet amb plantes de l'amazones com el yopo (el qual també conté IMAO). Aquest es prepara amb les llavors de l'arbre del yopo (Anandatera peregrina) que s’humitegen, es fermenten i es barregen amb llimaduras de closques de cargol. Un cop seca la barreja, es polvoritza finament i s'administra mitjançant un tub llarg introduït a una fossa nasal en l'altre extrem una altra persona bufa fortament per fer arribar la pols al nas. Algunes tribus de l'Amazones utilitzen tabac com aditiUs del yopo i altres utilitzen plantes de la família Virola en comptes d’Anandatera.\tAdministrat d'aquesta manera els seus efectes es presenten gairebé instantàniament després de la primera aspiració i duren 15 minuts com a màxim. Es creu que igual que altres triptaminas, la DMT interromp la recaptació de serotonina provocant canvis en l'esfera perceptual. Hi ha un investigador, D. Christian, els treballs deixen translúcid que la DMT pot ser un neurotransmissor i trobar també en el cervell humà de forma natural.\tLes dosis baixes van de 20 a 30 mg; les mitjanes de 30 a 40 mg; i les altes a partir de 50 mg. No existeix dosi letal. Als pocs minuts d'haver estat fumada, la DMT provoca dilatació de pupil•les, augment del ritme cardíac i la pressió sanguínia. La tolerància, com sol pasar amb les triptamines, és molt elevada i s'agafa amb la primera dosi però, en aquest cas, es perd al cap de unes tres hores. No s'ha registrat cap cas de dependència física o psicològica. L'emergència més comuna relacionada amb el fàrmac és un mal viatge, però com l'efecte d'aquest és tan curt, no val la pena administrar cap altra droga, és millor tractar d'infondre calma al subjecte mentre passa.\nL'investigador Douglas Rushkoff ofereix en el seu llibre Cyberia aquesta interessant descripció: "Per aquells que encara intenten aixafar l'ego en l'oblit i descobrir l'extrem mateix del que significa ser capaç de sentir, la DMT és l'única resposta ... no pot ser descrita en termes de magnitud, resulta més sensat concebre com una veritable clau hiperdimensional. " El psiquiatre Allan Wats considera que el terme "mind blower" (explosiu mental) devia haver estat inventat per a aquesta droga: “És com ser disparat des de la punta d'un canó atòmic ... Els pensaments i les visions se succeeixen a gran velocitat; una sensació d'abandonar o transcendir el temps i una sensació que els objectes han perdut tota forma i s'estan dissolent en un joc de vibracions és característic. L'efecte pot ser el transport instantània cap a un altre univers en un viatge sense temps ... La DMT és molt interessant i extremadament intensa, però no necessàriament produeix gran plaer.”\nUna descripció clínica sobre els seus efectes assegura que aquesta droga:\n”Generalment es caracteritza per provocar al•lucinacions amb els ulls oberts o tancats, i un extens moviment en el camp visual. Hi ha dificultat per expressar els propis pensaments, i concentrar-se en un tema donat. Normalment hi ha un canvis d'humor cap a l'eufòria amb rialles immotivades, però s'ha pogut comprovar ideació paranoide, sentiments d'ansietat i estats de pànic.”\nTerence McKenna, a qui es reconeix com un expert en el tema d'aquesta droga tan peculiar, va fer la següent recapitulació:\n”Crec que la DMT és la droga més intensa que pot haver, no vull estar mai més viatjada . No crec que ningú pugui estar més viatjat que això i tornar ... Quan la fumes, la pujada és molt ràpida. 30-45 segons ... Hi ha un so com un tros de cel•lofan sent arrugat i llençat ... I llavors hi ha una "ruptura completa del pla mundà" [rialles] ... I caus en aquest espai al•lucinògen, i veus la lenta rotació d'una cosa vermella i taronja que, a través dels anys, hem anomenat, "El Crisantem". I això representa alguna mena d'estat de desequilibri en les sinapsis. El que està passant mentre mires aquest Crisantem és que milions i després milers de milions de molècules de DMT estan assolint els llocs d'unió de la serotonina en la clau sinàptica i estan desviant l'serotinina i canviant el gir i el patró de ressonància de l'electró en aquestes conjuncions neuronals cap a "una altra" direcció.\tI això pren 30 o 40 segons ... Quan irromps en aquest espai hi ha diverses impressions simultànies: abans que res (i no sé per què) tens la impressió d'estar sota terra, lluny sota terra, no pots dir per què però hi ha una sensació de un immens pes sobre tu, però tu aquestes en un espai gran, en un domo voluminós. La gent ho anomena "el domo de la DMT", la gent em pregunta, "Has estat sota el domo?" i sé exactament a què es refereixen. Així és que caus en aquest espai. És lleuger, està suaument il•luminat per alguna classe de llum indirecta que no pots localitzar. Però el que és sorprenent i immediatament impactant és que en aquest lloc hi ha entitats ... jo els dic "Tykes" perquè per a mi tyke significa nen petit ... Hi ha moltes d'aquestes coses, estan embrancat en alguna classe activitat lingüística, per la qual no tenim paraules , però és llenguatge visible”\nA Espanya la DMT és una substància prohibida que pertany a la Llista I.\nLa tintura psicoactiva de les catifes voladores\nEn el medi Orient hi ha un arbre (Syrian rue) les llavors contenen DMT i harmalina (Un IMAO provenent de la Peganum Harmala). Durant segles aquestes llavors han estat utilitzades per a preparar una tintura ver mella amb la que es acoloreixen les catifes perses. S'ha dit que les propietats al•lucinògenes de la tintura poden ser responsables de les llegendes de les catifes voladores. N'hi ha que asseguren fins i tot que la tinta vermella és part d'un beuratge consumit per certs artesans i que les catifes contenen patrons que són en realitat mapes de móns alterns ...\nEls pols esnifat del Carib i l'Amazones\nA la fèrtil Amazònia hi ha tribus que utilitzen ancestralmente pólvores esnifada fets amb plantes que contenen DMT com la Anandatera peregrina del yopo i la vilca o amb Virola theidora, V. rufula o V. colophylla com la Epen, cahoba, paricá i nyakawana que s'utilitzen en Brazil, o el yato i yakee de Colòmbia. En algunes d'aquestes cultures l'ús està restringit als hereus tribals i als xamans per ajudar en el diagnòstic i tractament dels pacients. En altres, el seu ús és bastant generalitzat encara que normalment està restringiodo a la població dels homes adults. Durant el segon viatge de Colom a Amèrica entre 1493 i 1496, ell mateix va comentar que havia observat als "reis" dels indis Taíno de l'illa "L'espanyola" esnifar, un pols amb el qual "perdien la consciència i es posaven com borratxos ", el qual més tard es va identificar com cahoba. Humbold per la seva banda, va ser el primer europeu que va reportar l'ús del yopo al 1801 quan va visitar els indis Mapure del Orinoco. Cinquanta anys després el boténico Richard Spruce va fer el primer informe científic sobre l'ús del yopo entre els indis Guahibo tembién de l'Orinoco. Al Perú i Bolívia s'ha pogut comprovar també l'ús d'un pols esnifada anomenat vilca o huilca que usaven els xamans Inques en el segle XVI segons Shultes i Hofmann. Shultes també va identificar els components dels principals paricá que és el nom genèric que s'utilitza per als pólvores esnifada en diversos pobles indígenes de l'Amazones fets amb plantes de la varietats de Virola.\nLa DMT és a tot arreu\nAlexander Shulguin assegura que són tantes les fonts de DMT en el regne vegetal i fins i tot en l'animal, que ningú no pot escriure una guia completa en aquest camp. Aquest químic ressalta la importància d'aquest psicoactiu assegurant que: “En cert sentit, la DMT és al món dels psiquedèlics indòlics qual cosa la mezcalina és al món dels psiquedèlics feniletilamínics, és el punt de partida de les nostres classificacions i del nostre enteniment dels psiquedèlics, i a partir d'ella evoluciona el nostre enteniment de la relació entre estructura i activitat.” Shulguin afirma que a on vulguis posar la vista trobaràs alguna cosa que contingui DMT: una flor, un arbre, una herba, una granota, una esponja marina del Carib, etc. I ens dirigeix al Pharmacoteon d'Ott per trobar una llista completa de les plantes que la contenen.\nObtenido de «//underave.net/drogopedia/index.php?title=DMT»\nHome / Drogopedia\t/ DMT\nEsta página fue modificada por última vez el 22 jun 2010, a las 02:14.\nEsta página ha sido visitada 7.403 veces.


Apartments Florence Leonardo luxury terrace Florència Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Apartments Florence Leonardo luxury terrace\nConvenientment situat a Florència, Apartments Florence Leonardo luxury terrace és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nApartments Florence Leonardo luxury terrace ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, estació d'Ipod, aparell de televisió per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Florència, faci de Apartments Florence Leonardo luxury terrace la vostra llar.\nCal que informeu el Apartments Florence Leonardo luxury terrace de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


Campo Vidal creu que Zapatero i Rajoy van aconseguir que funcionés el cara a cara\nEl periodista Manuel Campo Vidal considera que José Luis Rodríguez Zapatero i Mariano Rajoy van aconseguir que el debat cara a cara de dilluns funcionés. Segons el moderador del debat, molts pensaven que l'enfrontament verbal no funcionaria perquè estava massa "encotillat", però els dos candidats van lluir-se en un debat que, segons el periodista, va quedar molt empatat.\n26/02/2008 - 22.55 Actualitzat 27/02/2008 - 00.06\nEn una entrevista al "Cafè de la República" de Catalunya Ràdio, Manuel Campo Vidal ha valorat el debat de 24 hores abans entre José Luis Rodríguez Zapatero i Mariano Rajoy. El president de l'Acadèmia de Televisió considera que el cara a cara "va funcionar", "en contra de l'expectació" perquè molts pensaven que seria un model massa "encotillat". Segons Campo Vidal, l'actitud i l'argumentació dels candidats va donar, com a resultat, un bon debat, que van seguir més de 13 milions de persones.\nLes comparacions amb l'anterior debat, entre José María Aznar i Felipe González, han estat inevitables. Segons Campo Vidal, en aquesta ocasió, els dos candidats van estar "molt correctes en tot moment" i "relativament distesos, sabent que és un moment molt important" on s'hi juguen "ser ministres o passar-se quatre anys enganxant cartells". Però, segons el moderador del debat, una de les diferències és que tots dos candidats van ser molt igualats i ho ha comparat amb un dels debats de l'any 93, quan l'aleshores president Felipe González "va sortir de l'estudi amb la sensació que ell no havia guanyat."\nCampo Vidal ha explicat que l'Acadèmia s'ha encarregat de preparar els dos debats perquè es van oferir "des de la neutralitat informativa" en un escenari on quatre televisions privades i una de pública estaven reclamant fer aquest debat, i ha qualificat d'èxit haver organitzat un debat en deu dies, "quan van rebre l'encàrrec dels dos partits per fer-ho".\nCom a anècdota, el periodista ha recordat que el candidat del PSOE va arribar fent broma sobre "què era allò dels 21 graus" i demanant "que li expliquessin" com s'havia decidit la temperatura del plató.


'Botellon' i curses de cotxes al pàrquing del Carrilet | Canal Reus TV\n13:34 - 23 març 2015\nELIZABETH LÓPEZ / JAUME VICH\nLa nit reusenca està vivint la seva època daurada. La proliferació de locals d’oci nocturn també té les seves conseqüències ja que han de conviure amb el descans dels veïns. Per aquest motiu, la Guàrdia Urbana ha intensificat les patrulles nocturnes del cap setmana per controlar els actes incívics. Entre els punts més freqüents de consum d’alcohol es troba el pàrquing municipal del Carrilet que s’ha convertit en un punt de trobada dels joves abans de començar la festa.\nEls agents de la guàrdia urbana arriben al pàrquing del Carrilet alertats per un avís dels agents de paisà. Asseguren que aquest és un punt habitual de consum d’alcohol durant el cap de setmana. És per això que s’han vist obligats a intensificar les patrulles per aquesta zona arran de l’obertura d’una discoteca al barri.\nEls agents acaben de comissar dues ampolles d’alcohol a dos joves que es preparaven uns combinats al cotxe per començar la nit.. Els mateixos joves ho confirmen i argumenten que ho fan perquè no poden assumir l’alt cost de l’alcohol a les discoteques.\nJa ho han sentit...el consum d’alcohol no és l’únic problema d’aquest d’aparcament municipal. Sinó que a part del conegut ‘botellón’, els joves també aprofiten aquest espai per posar música, ballar i fins i tot fer curses de cotxes. Per frenar aquesta dinàmica l’Ajuntament de Reus ha contractat els caps de setmana des del mes de febrer una empresa de seguretat privada que els suposa un cost de 1.800euros mensuals.\nEls responsables dels locals d’oci nocturn asseguren que estan molt compromesos amb el barri i afegeixen que sovint són ells mateixos els que denuncien els actes incívics. Finalment, els combinats a aquests dos joves els han sortit cars i es que les sancions per beure a la via pública o als aparcaments municipals ascendeixen fins a 750 euros.


Així ho declaren ja algunes asseguradores. La causa? El ràpid escalfament dels oceans. Durant els darrers anys hi han hagut comunitats senceres de propietaris, municipis costaners i altres agents que es queixaven dels augments elevats de les primes d'algunes asseguradores, arribant en alguns casos fins i tot als tribunals.\nAra les coses canvien, i força depressa. Segons ha declarat John Fitzpatrick, el secretari general de l'associació d'asseguradores, ja hi ha parts del Regne Unit i de l'Estat de Florida que han assolit el punt de no ser assegurables, a cap preu. També recomana als govers que, tot i enfrontar-se a problemes actuals com l'austeritat, a mig i llarg termini s'hauran d'enfrontar a despeses molt més elevades per reparar infraestructures danyades.\nI què ha motivat que les asseguradores tinguin ara tanta pressa en el tema? Ja fa deu anys, com a mínim, que els científics avisen del problema que suposen els oceans cada cop més calents, però ara sembla que estudis més recents, com l'informe de l'Associació Ginebra, apunten clarament a que el problema és més pronunciat del que es pensava. Segons la reasseguradora Munich Re, el nombre de catàstrofes degudes al mal temps ha crescut de forma notòria els darrers 30 anys. El nombre d'inundacions, tormentes, sequeres i incendis forestals ha passat de 300 anuals el 1980 a prop de 900 el 2012.\nTambé es mostren preocupats els asseguradors sobre el nombre creixent, i del valor, de propietats que es construeixen a la línea costanera, cosa que fa pujar, i de valent, els costos quan els desastres costaners colpejen amb força. També ens avisa el Sr. Fitzpatrick d'un "canvi qualitatiu en la temperatura dels oceans que sabem que és un factor clau en la severitat de les tormentes"\nBen curiós aquest món, on sembla que cal que les asseguradores ens avisin per adonar-nos que és veritat lo que els cientìfics del clima ens diuen des de fa dècades. Avisats estem. Hi farem alguna cosa més?


Es denomina infart a la necrosi (mort d'un teixit) per alteració del flux sanguini (habitualment l'aport arterial) d'un òrgan, per: * Obstrucció arterial, el cas més habitual, ja sigui per: * elements dins de la llum del vas, per exemple plaques d'ateroma (la causa més habitual, ja sigui per trombosi o embòlia). * elements externs (tumors que comprimeixen el vas, torsió d'un òrgan, etc.). * Ruptura arterial (traumatisme). * Vasoconstricció arterial (per exemple: consum de cocaïna). * Obstrucció venosa. Els infarts més freqüents ocorren: però poden produir-se en qualsevol òrgan.\nEs denomina infart a la necrosi (mort d'un teixit) per alteració del flux sanguini (habitualment l'aport arterial) d'un òrgan, per: * Obstrucció arterial, el cas més habitual, ja sigui per: * elements dins de la llum del vas, per exemple plaques d'ateroma (la causa més habitual, ja sigui per trombosi o embòlia). * elements externs (tumors que comprimeixen el vas, torsió d'un òrgan, etc.). * Ruptura arterial (traumatisme). * Vasoconstricció arterial (per exemple: consum de cocaïna). * Obstrucció venosa. Els infarts més freqüents ocorren: * al cor (infart agut de miocardi), * en el cervell (accident vascular encefàlic), * en l'intestí (infart intestinal (mesentèric)), però poden produir-se en qualsevol òrgan. (ca)\nEs denomina infart a la necrosi (mort d'un teixit) per alteració del flux sanguini (habitualment l'aport arterial) d'un òrgan, per: * Obstrucció arterial, el cas més habitual, ja sigui per: * elements dins de la llum del vas, per exemple plaques d'ateroma (la causa més habitual, ja sigui per trombosi o embòlia). * elements externs (tumors que comprimeixen el vas, torsió d'un òrgan, etc.). * Ruptura arterial (traumatisme). * Vasoconstricció arterial (per exemple: consum de cocaïna). * Obstrucció venosa. Els infarts més freqüents ocorren: però poden produir-se en qualsevol òrgan. (ca)\nis prop-ca:causaDeMort of


La USOC considera que el Tribunal Suprem fa un pas enrere en l’equiparació dels drets dels interins | Unió Sindical Obrera de Catalunya\nLa Sala del Contenciós-Administratiu del Tribunal Suprem ha emès dues sentències amb què s’ha tancat definitivament la qüestió indemnitzatòria del personal interí en les Administracions Públiques, i la seva aspiració a aconseguir l’assimilació a la figura de l’indefinit no fix utilitzada en la jurisdicció social, deixant en l’aire la percepció d’una indemnització en el moment del cessament.\nDes d’USOC considerem molt negatives aquestes sentències, ja que amb les mateixes es fa un pas enrere en l’equiparació dels drets dels empleats públics sotmesos a aquest tipus de contractació precària -Interins, eventuals, temporals, etc., passant de puntetes pel que hauria de ser una rotunda i exemplar sanció contra aquesta pràctica abusiva que les administracions públiques han institucionalitzat.\nLes recents sentències, unides a la dictada pel Tribunal de Justícia de la Unió Europea del passat mes de juliol, priven al personal interí funcionari i estatutari de la possibilitat de ser declarats indefinits no fixos malgrat confirmar que les Administracions Públiques usen i abusen d’aquest tipus de contractació i no compleixen la Llei en aquesta matèria.\nLes dues sentències dictades pel Suprem plantegen, encara que no resolen, dues grans qüestions: la primera d’elles, quina és la situació del personal interí que es troba en una evident situació d’abús i frau pel que fa a la seva contractació i, la segona, que drets tenen en quant acaba la seva relació amb l’Administració.\nD’una banda, estableixen clarament que no hi cap l’assimilació a la situació aplicable en la jurisdicció social pel que han de continuar en aquesta situació de subsistència temporal fins que el lloc que ocupen es cobreixi reglamentàriament, o s’amortitzi.\nI de l’altra, determinen que els interins podrien tenir dret a una indemnització, però a diferència del personal laboral, l’import està taxat, hauran prèviament de sol·licitar i obtenir el reconeixement d’aquest dret, i la seva posterior quantificació en execució de sentència, per la qual cosa el seu import variarà depenent de la lliure apreciació de la prova per part del jutjat o tribunal que jutgi el cas.\nPosted in Notícies and tagged Interins Administració Pública.\n← USOC informa com sol·licitar la…\nValoració IPC Setembre 2018 →