L’epidèmia de grip evidencia les mancances del sistema sanitari | El Llobregat\nmiércoles 01 de febrero de 2017, 21:16h\nDes d’aleshores, l’activitat gripal ha anat disminuint tot i que es manté la intensitat moderada. Segons les darreres dades oficials del Departament de Salut, s’ha passat de 282,6 casos per cada 100.000 habitants a 243,69 a la setmana d’entre el 16 i el 22 de gener. Tot i el descens, és la cinquena setmana que la taxa de Catalunya supera el llindar epidèmic, establert enguany en 110,7 casos. Més enllà de les dades, l’epidèmia de grip ha fet revifar el debat sobre l’estat de la nostra sanitat pública, així com les seves mancances.\nMartorell, a l’espera d’ampliar l’hospital\nUn dels hospitals del territori que més ha notat l’impacte de la grip ha estat l’Hospital de Martorell, centre de referència per més d’una dotzena de municipis (nou del Baix Llobregat) de quatre comarques diferents i que dóna servei a unes 150.000 persones.\nD’aquesta manera, ha agafat força la pressió per tirar endavant l’ampliació del centre sanitari. I és que ja hi ha un Pla Director per guanyar espai gràcies a una antiga residència que hi ha al costat, el que permetria afegir un edifici annex a l’hospital. Tot i l’existència d’aquest Pla, de moment, no hi ha notícia de que es vagi a concretar. Com a mínim, de moment, ja que s’ha iniciat una campanya institucional que ja compta amb les primeres mocions municipals o manifestos aprovats, com és el cas d’Olesa o Sant Andreu de la Barca.\nSegons ha explicat la presidenta del comitè d’Empresa del centre, Maria Victòria Cabau, a l’exterior, el dia 10 de gener, van coincidir fins a deu ambulàncies esperant a les portes sense poder entrar pacients; i, a l’interior, segons hem pogut saber, els professionals d’infermeria xocaven els colzes, fins i tot, quan s’havia de carregar una xeringa.\nAra mateix, hi ha quasi 130 llits d’hospitalització, mentre que faltarien uns 30 o 40 que amb el nou edifici es podrien aportar i, així, acabar amb els 10-15 pacients que regularment, de mitjana, i sense cap episodi de grip, han d’esperar un llit als passadissos d’urgències. Una saturació que s’ha cronificat i que té la solució, amb el Pla Director, des de fa cinc anys.\nViladecans, acabar el nou hospital\nEn aquest mateix sentit, l’Hospital de Viladecans ha revifat la necessitat de completar la seva ampliació que continua a l’espera des de l’any 2005. Les darreres notícies del Departament de Salut, en paraules del conseller Antoni Comín, eren optimistes. El conseller es va comprometre a tirar endavant l’ampliació s’aprovessin o no els pressupostos. Ara bé, de moment, no hi ha calendari ni dades concretes, tal i com ha reivindicat la ciutadania amb fortes campanyes.\nIgual que a Martorell, Viladecans compta amb un problemes a Urgències per falta de llits d’hospitalització, en aquest cas, encara més greu. Segons fonts sindicals, caldria passar dels 118 actuals a 220, pràcticament, doblar la xifra i, així, oferir un servei òptim pels cinc municipis de la zona Delta del territori als que dóna cobertura: Viladecans, Gavà, Castelldefels, Begues i Sant Climent. En paral·lel, es reclama la possibilitat d’obrir una unitat de llits per semicrítics, el que també permetria oxigenar Bellvitge.\nBellvitge necessita llits per crítics\nDe la mateixa manera, i com a centre de referència, l’Hospital de Bellvitge reclama l’apertura de llits per crítics. “El que necessitem és obrir llits de crítics, perquè nosaltres som referents de dos milions de ciutadans de Catalunya en patologies complexes”, ens diu la delegada sindical de Metges de Catalunya a Bellvitge, Teresa Fuentelsaz. “Necessitem llits de crítics, semicrítics i, també, d’hospitalització; però si augmentessin el pressupost per obrir els llits de crítics amb llits d’alta complexitat ens ajudaria molt”.\nEn total, des de l’inici de les retallades, Bellvitge ha perdut uns 200 llits. Abans es tenien més de 900 i ara hi ha poc més de 700 (quan està tot el centre obert).\nL’altra alternativa que permetria esponjar l’hospital és aprofitar el conegut com a Edifici tecnoquirúrgic. El projecte es va fer l’any 1998; es va redissenyar l’any 2008, per tenir-lo cinc anys tancat, generant una important despesa pel centre (em manteniment, serveis i seguretat) i cap servei. Finalment, el novembre de 2014 es va obrir amb les noves Urgències, el que representa només el 30% de la superfície total. “La resta està tancat”, diu Fuentelsaz. “Necessitaríem els recursos per obrir-ho tot i esponjar la resta de l’hospital”.\nAmb aquest context, el secretari general de Metges de Catalunya, Josep Maria Puig, veu en els nous pressupostos una oportunitat perduda per millorar l’actual situació derivada de les retallades que des de l’inici de la crisi sumen un total de 8.860 milions d’euros, en el que Puig ha qualificat com “un autèntic espoli de la sanitat pública” i que, tard o d’hora, “s’acabaria pagant”.\n“Per desgràcia nostra, i sense entendre com és possible arribar a aquesta situació, els pressupostos representen un increment del 7,5% respecte el que teníem l’any passat, un increment que no es reflecteix a sanitat, a la que correspon un 4,5%. De manera que l’oportunitat que tenim per remuntar la situació ha quedat minvada”. A més, segons matisa Puig, gran part de la partida seran destinats a la factura farmacéutica i una part a donar suport als familiars de pacients amb malalties de salut mental que, segons ell, hauria de ser una partida de Benestar Social. De fet, ni tan sols l’increment de les 1.500 places públiques que recull el pressupost representa un augment de la plantilla en sanitat sinó que reduirà “els contractes que estaven absolutament a precari, de setmana a setmana o de sis mesos”. Puig destaca la reducció del nombre de metges d’atenció primària com un dels principals problemes, que es xifra en mil metges de capçalera i pediatres dels 1.200 que ha perdut Catalunya en aquests anys. “No hi ha cap pla per reposar-los, el que representa una sobrecàrrega molt important per a la resta de professionals d’atenció primària”.\nEn aquest sentit, segons explica, si cada metge atén a unes 1.500 targetes sanitàries, vol dir que 1,5 milions de persones s’han quedat sense metge de capçalera: “Això representa una càrrega existencial i emocional; i té una repercussió amb aquesta gent que va a urgències perquè l’atenció primària està col·lapsada”. Davant la proposta del PSC del Baix Llobregat d’ampliar horaris i serveis d’urgències als CAP o CUAP del territori, de fet, Puig parla d’una proposta que és d’una “frivolitat tremenda”.\n“Amb un personal minvat com els que descric i la sobrecàrrega a la que estan sotmesos, si ampliem horaris aquesta gent tirarà la tovallola”, diu Puig que, amés, no solucionaria el problema, que està en els pacients que han de ser hospitalitzats i que no tenen llits i es fa un tap. I és que Catalunya, en total, ha perdut uns 1.200 llits que difícilment es podran recuperar. “Algunes plantes són recuperables perquè en pocs dies es fa una neteja a fons i alguna reparació i ja està; però hi ha d’altres que s’han convertit en oficines pels hospitals o en centres d’administració i altres tasques.\nPer tant, no són recuperables només amb diners, sinó que es necessita una infraestructura i temps”. Segons el sindicat, a Catalunya hi ha 3,2 llits per cada mil habitants, quan als països europeus amb més tradició per una sanitat pública de qualitat hi ha 5,2. El que representa que hauríem d’ampliar en un 70% els llits als centres sanitaris de Catalunya per igualar els estàndards: “tenim un dèficit molt important”.\nNeix el Cercle de Salut\nAmb l’objectiu de que el model sanitari català sigui un garant de servei públic i de cobertura universal, de qualitat, més de 70 professionals del sector han constituït el Cercle de Salut, que estarà presidit per l’hepatòleg Miquel Bruguera.\nD’aquesta manera, el Cercle vol servir com a espai de reflexió i debat en un moment on el sector està “molt afectat”, però també vol ser un òrgan que pugui ajudar a afrontar els futurs reptes de la societat: reptes com l’envelliment de la població, l’increment de patologies cròniques o el cost de les noves teràpies i tecnologies, entre d’altres. III


Un piset amb vistes: 2009\nCal que parlem del perquè dels CIM's?\nQualsevol plantejament en el tema de comunicacions passa pel Port de Barcelona. Aquest, s'ha convertit en el hub (centre de xarxes) per excel·lència del Mediterrani i del sud d'Europa, pont per accedir al continent africà –en primera instància– i receptor / emissor de tota mena de mercaderies procedents / destinades a qualsevol dels altres continents.\nPer desenvolupar aquest projecte ens cal una important quantitat de hinterland –terra posterior– zona d'influència de la gran estructura, en aquest cas, logística. És qüestió, doncs, de formar una xarxa que permeti regular el flux de mercaderies per abastir les necessitats dels mercats i població europea així com a facilitar l'abast dels nostres productes cap a altres mercats. En aquesta dinàmica no podem fer-nos estranys en assabentar-nos de la Terminal Marítima de Saragossa (tmZ), la Terminal Marítima de Tolosa (tmT), la Terminal Marítima de Perpinyà (tmP), el Port Sec de Port TangerMed, els Ports Secs de Coslada i Azuqueca de Henares, ambdós a la Comunitat de Madrid. Finalment, el Port té el projecte d'obrir noves terminals marítimes a Lió i al nord de França per donar servei al centre i nord d'Europa.\nLa majoria del trànsit de mercaderies –en terra– encara es produeix per carretera. Anem a veure'n el principal focus, el Port de Barcelona, per tenir-ne una idea.\nJa que tenim la dada de 30.000 camions diaris pel CIM Penedès, anem a comparar-ho amb el trànsit mig diari del Port de Barcelona:\nBastant lluny dels 30.000 camions tot i tractar-se del port que concentra la millor oferta logística i de transport de la Península Ibèrica i del sud d'Europa doncs gaudeix d'interconnexió de tots els modes de transport: port, aeroport, autopistes i ferrocarril.\nPodem trobar dades aïllades respecte al CIM Vallès amb 4.311 vehicles de mitja diària (dades del 2007 i comptant tota classe de vehicles) o els 1.436 vehicles diaris del CIM Lleida (també amb tota classe de vehicles).\nUns dels factors als que, potser, no s'ha donat la importància suficient (i que ja apunten totes les memòries del Port de Barcelona) és al transport per ferrocarril. El fet és que:\n180 trens diaris estalvien 20.000 camions diaris. Més de 4.000.000 de trajectes per any.\nLa xarxa d'infraestructures ha de ser coherent amb la nova realitat i derivar cap a les noves solucions apuntades per organismes experimentats i estudis solvents.\nJa sabem, doncs, per on hem de començar a reivindicar i en quin sentit.\nSempre es parla del CIM Penedès com un macropolígon. Anem a fer-ne una comparació. D'esquerra a dreta tenim els 5 CIM ja construïts: ZAL, Vallès, Lleida, La Selva i Bages; seguidament els que estan en construcció: El Camp i L'Empordà; finalment, el/s que està/n en estudi: Penedès i Terres de l'Ebre (no n'he trobat dades).\nEfectivament, ens trobem amb el 2on polígon més gran després de la Zona d'Activitats Logístiques que agrupa la ZAL de Barcelona i la ZAL d'El Prat. Les hectàrees d'ocupació doblen les dels CIM d'El Camp i L'Empordà. També s'observa que, cada vegada, els CIM es fan més grans.\nCal negociar una ocupació racional, que no superi d'altres instal·lacions similars.\nRegular la construcció per tal de que la comarca assimili els canvis estructurals i es proveeixi dels serveis adients.\nLes institucions estudiaran el sistema i faran efectives les compensacions per rescabalar la zona afectada: integració al Gran Penedès en opcions turístiques i culturals.\nUn altre punt a observar, important, és la destinació del sol afectat. Efectivament, trobem que hi ha polígons on l'edificació és del 38% tot i que, juntament amb els equipaments i serveis, acostumen a deixar el 40% per vials i zones verdes.\nPactar un percentatge satisfactori de sol lliure i fer propostes d'integració a la comarca.\nUnes primeres propostes partint de dades consultables a:\nDossier de premsa 2006\nDossier de premsa 2007\nDossier de premsa 2008\nCentres Logístics de Catalunya\nCentres en funcionament\nCentres en construcció\nCentres en estudi\nTerritori – Port – ZAL\nPublicat per Jordi Voltà a 1:32 Cap comentari:\nPublicat per Jordi Voltà a 16:10 3 comentaris:\n...o gat per llebre...\nHe obert els ulls immers en una gran cua de gent. Les camisetes barrades blaugranes m’han fet entendre que estava esperant per entrar al Camp Nou.\n-Això del Gamper no entra amb l’abonament?\n-No, noi, has de pagar-ho a banda? S’ha de fer diners pels fitxatges, saps?\nJa érem dins. Havíem passat pels torns com vedells a l’escorxador amb la diferència que, aquí, et desplomen abans d’entrar. Això sí, dirigits per la intuïció i el desig arribem com a guiats per una mà invisible fins el seient assignat.\nSurten les estrelles. Presentació al més estil nord-americà. Es coregen els noms com a veritables semidéus. Saluden. Els futbolistes fan el típic balanceig; com sí, d’un moment a l’altre, haguessin de començar a córrer. Ho compassen amb saltironets: discrets, mesurats, inconsistents.\nEn acabar, donen les alineacions. Has de ser un barcelonista amb un mínim de 22 dels 23 parells de cromosomes blaugranes per conèixer els jugadors. La gran majoria tenen fitxa del filial que juga a 2a B.\n-Tenim un gran planter-diu un aficionat veí.\n-Si, però avui podia posar els bons, no?\nMiro el preu de l’entrada. Si la majoria de jugadors són del Barça Atlètic, podria anar-los a veure, de franc, qualsevol dia que volgués.\n-En Guardiola vol donar-li una llicó al Beguiritain i fer-li veure que no té jugadors.\nCaram! Que no poden dir-s’ho en un despatx, això? Han d’esperar a fer-ho en llenguatge subliminal davant de 94.000 aficionats?\nLa primera part va perdent pistonada a mesura que passen els minuts i els joves van afectant-se pel calor i la defensa ordenada dels britànics. Contra atac d’ells: gol. 0-1. Mitja part.\n-Ara posarà els bons. Ja ho veuràs-diu un entès.\nSurten Ibrahimovic, Messi, Pique i Keita. En un primer moment sembla que la cosa canviarà; potser més pel respecte del jugadors del Manchester City als que han entrat del Barça que per l’efecte pràctic en el joc d’aquests. Un miratge. Un parell de fuetades en forma de xuts al pal donen un xic d’emoció. La gent espera en va que es capgiri la situació.\n-A veure si s’haurà pansit la flor al cul del Guardiola.\n-Si, aquest any patirem.\nJa suren els baixos instint culers. L’àrbitre allarga –innecessariament– quatre minuts el partit. Es desperten alguns que pesaven figues feia estona i cap a casa.\n-En Florentino ha rebentat el mercat!\n-El Florentino acaba d’arribar i, nosaltres, fa dos anys que no fitxem ningú amb cara i ulls-respon un altre.\nPrimer: Algú va dir que, els experiments, s’han de fer amb gasosa. Segon: Guardiola va avisar de que, per ell, el Gamper era un amistós més. Tercer: Els preus no eren d’amistós i, històricament, el Gamper ha estat un torneig important i que s’ha pres seriosament. Em turmentava encabir aquests tres punts en un espai coherent.\nM’he despertat cobert d’una suor freda i, a la mà, hi tenia una estampeta de la Verge de Guadalupe, patrona dels descobridors.\nPublicat per Jordi Voltà a 0:39 1 comentari:\nSíndrome d'Estocolm al PSC\nCada moviment de Zapatero sembla fet per perjudicar el PSC. El darrer zugzwang ha estat la remodelació del Gobierno. Enrere queden el caos de Rodalies dirigit per Magdalena Álvarez, el “pilotes fora” dels ministres de torn, l’amenaça permesa, burxant i encoberta del Tribunal Constitucional, els reiterats incompliments dels traspassos i els acords amb d’altres comunitats autònomes forçant el fora de joc de la Generalitat.\nTot amanit per aquesta crisi que sembla que començarà a remetre quan arribem als 4,5 milions d’aturats. Una catàstrofe de l’estructura econòmica del nostre país. Ara es diu que, mai, tornaran a fer-se tants pisos com s’han fet (?); que la construcció no tornarà a ser el motor del creixement nacional (?) –tot i que es confia en col·locar tots el treballadors del sector en l’obra pública– (!).\nEl fons, però, són les mentides, els incompliments del Presidente del Gobierno. Es parla de que Zapatero i els seus amics del PSC comencen a fer grinyolar la cadira en cada reunió que tenen; no tenen una posició còmoda.\nEl portaveu Iceta prova de donar explicacions satisfactòries de totes i cadascuna de les posicions que va innovant el ministeri corresponent. Tot plegat, porta a un esforç tant inhumà que el condemnarà, sense remissió possible, al ingrés en un psiquiàtric per pèrdua de personalitat i lesió greu del lligament nacional-català.\nEl Solbes ja està tranquil...ja és fora. La Chacón: de cara a la paret, només la salva que no parla de Catalunya ni per referir-se a la família.\nChaves i Bono, de manaires a Madrid i Montilla manant –o de Pepe Botella?– a Catalunya, la sensació és d’un perversió de les coses fins a límits inaguantables.\nMentrestant, en Mas de paleta amb la Casa del Catalanisme; Duran Lleida amb depressió per una nova remodelació absent, Carod de Clinton virtual amb ambaixades de la senyoreta Pepis, Saura acomplexat de Mister Hyde, Piugcercós a la cacera de socialistes, Uriel i Carretero obrint la porta del darrere d’ERC amb el film “la gran evasió”.\nI el partit majoritari, socialista, en una gran orgia. Gaudint de l’èxit. Estabilitat, doncs ningú gosa moure’s. Quin mèrit!. Les enquestes ja avisen, però els protagonistes estan a la cresta de l’ona. Són a totes les catifes vermelles. Vint-i-cinc anys sense trepitjar-les; ara set ensenyant el nou vestuari amb els mateixos malucs. Ah! I les sabates amb els tacons corcats per fotre’s de lloros quan els de la Cibeles – a Madrid– ho manin.\nCom amant de l’òpera, m’imagino Desdèmona (PSC) sempre sospitosa davant l’Otelo (Zapatero) i els Yago (Bono) o Casio (Chaves) furgant pel divorci.\nPerò totes aquestes tragèdies no són més que ficcions, somnis i pensament de mentalitats insidioses i malvades. No cal preocupar-se, el president del govern a complert totes i cadascuna de les promeses que ha realitzat i, principalment, amb Catalunya.\nRecordo el despenyat que, agafat d’una canya esquerdada sent com el totpoderós (Zapatero) li anuncia l'arribada de cent àngels que prometen recollir-lo tant just es deixi caure del penya-segat. Ell, amb tot el coneixement (havia de ser català per força, però no del PSC) crida acollonit:\nGràcies, déu meu, però...que hi ha algú més...?\nPublicat per Jordi Voltà a 0:59 1 comentari:\nEl diari “AVUI” presenta a la secció “Les cares de les notícies” –pàg. 3– (una mena de semàfor transportat als signes matemàtics: “-“, “+” o “=”) una foto de Francesc Baltasar –Conseller de Medi Ambient– amb el títol de “La cultura del no”. Diu el següent:\n“Unes 800 persones en representació de 440 problemes ambientals es van manifestar ahir per expressar el seu disgust al conseller Baltasar. El que més sobtava de la manifestació és que pràcticament tot eren negatives. No hi havia cap proposta positiva. Volem tenir tots els avantatges de la civilització moderna, però cap inconvenient. O, en tot cas, no al costat de casa”. Ull que això és casi una editorial del diari, un posicionament.\nLa pàgina 27 ens permet saber més detalls; en un ressaltat hi llegim: “5.000 manifestants van participar ahir en la manifestació contra el Govern, segons l’organització. La Guardia Urbana va rebaixar el nombre a només 800 persones”. És molt complicat saber el nombre aproximat d’assistents a un esdeveniment com aquest. Reconec que seria incapaç de diferenciar entre un gruix de 20.000 i un de 30.000 persones; però entre 800 i 5.000?\nJa en el cos de l’article hi trobem: “La imatge, retratada per molts turistes, era digne de la postal més friqui que es pot trobar als quioscos de Les Rambles. Des d’un grup de veïns que protestaven, amb uns curiosos barrets fets de paper d’alumini, contra les antenes de telefonia mòbil, fins a un solitari ciclista que amb un cartell demanava l’alliberament del nou ídol anticapitalisme, Enric Duran. I és que al costat dels missatges ecologistes, hi havia qui, com sempre, en colava un que no hi tenia res a veure: “el capitalisme és crisi, acabem amb ell””. Seguidament certifica la crítica unànime al Govern de la Generalitat, la demanda de dimissions i el fet de que la majoria de manifestant –per no dir tots– havien de ser votants desencisats del tripartit doncs molts consellers i parlamentaris havien acompanyat als manifestants, ara fa 6 anys, agafats a les pancartes.\nQuim Torrent, redactor de la notícia, crea potser sense adonar-se’n (!) el primer factor de descrèdit: la dispersió i el folklore.\nEl segon, més subtil, és l’acceptació de la tragèdia: ja que ha de ser, que sigui. Com si no s’hi pogués fer res. Aquest paper es encapçalat pels polítics territorials d’on es vulgui fer l’actuació mediambiental.\nEl tercer és el corriment de forces entre les tendències de l’associació opositora i que desemboca, ineludiblement, amb l’abandó de la causa dels elements menys radicals.\nFinalment, la posició radical comportarà –en casi tots els casos– la invalidació de les entitats manifestants com a interlocutors. Efectivament, si tu dius que no ha de ser i finalment, és, tu no hi pintes res. L’administració s’encarregarà de buscar els ponents adients. I aquests són...els polítics, aquests personatges capaços de sobreviure a un “si” definitiu, a un “no” inapel·lable i a tot el contrari.\nI tots amb un pam de nas.\nPublicat per Jordi Voltà a 21:24 1 comentari:\nPublicat per Jordi Voltà a 22:20 9 comentaris:\nAhir, el BBVA va anunciar la retirada de 36 paradisos fiscals o centres financers offshore en els quals operava. El banc s’havia compromès –el 2004– a abandonar aquestes “illes de l’oest econòmic”, territoris sense llei. Malgrat tot, hi segueix encara en “tres o quatre” centres d’aquest tipus, on els impostos són molt baixos o inexistents.\nDurant la presentació a Madrid de l’Informe anual 2008 de responsabilitat corporativa, Vicente Rodero, director de l’entitat per Amèrica del Sud, va explicar que encara tenen “activitats residuals i comercials” en aquests paradisos fiscals que “encara no pot deixar de realitzar” entre els que hi ha Panamà i Curaçao. “La resta de centres –en que encara opera el BBVA– són totalment residuals i estem en procés de retirar-nos-en” va aclarir el directiu.\nTot i la insistència d’en Rodero en el interès fiscal de les suposades operacions en aquests llocs, ha ningú se l’hi escapa que l’opacitat de les operacions afavoreix el trànsit financer de la compra i venda d’armes, el narcotràfic i, en general, del blanqueig de capitals i intermediació en totes les obscures transaccions que se’ns passin pel cap (i de moltes més que, ni tants sols, se’ns hi passen, innocents de nosaltres).\nSeria bo que, en benefici de la transparència que es vol exposar, s’aclareixi el concepte de les “activitats residuals i comercials” que encara hi manté així com les causes per les quals “encara no pot deixar de realitzar” tractes comercials.\nAl costat de casa, el cap del govern en funcions d'Andorra, Albert Pintat, ha signat una declaració unilateral comprometent-se a l'aprovació d'una llei que suposi l'aixecament de l'actual secret bancari a través d'una llei que serà aprovada abans del pròxim 1 de setembre.\nEl document, batejat com a Declaració del Principat d'Andorra, es va signar el passat dia 10 per Pintat a París en presència de Christian Frémont, representant a Andorra del president de França i copríncep francès, Nicolas Sarkozy, i de Yohann Bénard, conseller fiscal del primer ministre francès, François Fillon, encara que el govern andorrà no ha informat de l'existència del document fins aquest dijous.\nEn la declaració s'afirma que Andorra es compromet a aprovar abans de l'1 de setembre del 2009 una llei per aixecar el secret bancari en el marc dels acords bilaterals d'intercanvi d'informació fiscal que s'aconsegueixin amb tercers països.\nSegons el document, aquest compromís suposa que el govern andorrà haurà d'aprovar, abans de l'1 de setembre, un projecte de llei que modificarà l'actual secret bancari en aquells casos on hi hagi un intercanvi d'informació amb altres països a través d'acords bilaterals.\nEl primer país amb el qual Andorra s'ha compromès a signar un acord bilateral d'intercanvi d'informació fiscal és França, encara que a la llista hi figuren també l'Estat espanyol, Portugal i Luxemburg.\nFonts del govern andorrà han confirmat que durant les pròximes hores està previst que l'OCDE (Organització per a la Cooperació i Desenvolupament Econòmic) emeti un comunicat respecte als canvis que podria suposar per a Andorra la firma d'aquesta declaració sobre la seva qualificació com a país no cooperant a la llista oficial de paradisos fiscals de l'organisme, on també figuren Mònaco i Liechtenstein.\nSi he de fer cas dels comentaris off the record de molts “coneguts” auguro greus problemes de trànsit en els accessos al principat en els propers mesos.\nRecordo amb nostàlgia les interessades visites de fa 30 anys per adquirir sucre, mantega i formatges.\nAra no val la pena anar a comprar-hi comestibles doncs aquestes visites han perdut interès. Ara s’hi anirà pel capital.\nPublicat per Jordi Voltà a 18:41 1 comentari:\nNo sé si estaran d’acord amb mi en considerar els judicis paral·lels com a una xacra social dels nostres dies. Una oportunitat per deixar voleiar dels més baixos instints fins les fòbies més inusitades.\nEn una primera fase, s’ha d’observar si l’esdeveniment té els principis necessaris: cal que el succés sigui morbós i violent, si pot ser amb una clara vessant sexual. El cas guanyarà més punts sí la víctima és una dona o un menor i el interès anirà augmentant amb proporció al temps que portin les recerques policials i el secret de sumari.\nMentrestant, cal crear un clima de perill constant i començar a senyalar amb el dit els possibles culpables i implicats...que ningú es senti segur, ni com a ciutadà, ni com a possible còmplice. Els familiars propers a la possible víctima són els primers que s’han de sentir observats, empaitats, acusats. Els nous indicis i notícies s’han de viure al carrer demanant a la gent, no que en pensa –que ja ens ho suposem tots–, sinó qui li sembla que pot ser l’actor i que li sembla que s’hauria de fer.\nEl tema anirà agafant embranzida i anirà copant els “prime time” dels programes de ràdio i televisió. Aquests mitjans s’aniran farcint de pseudoespecialistes en tots els camps que poden tocar el cas: investigadors, detectius, vidents, pèrits, sociòlegs, forenses i advocats amb les guindes habituals de personatges famosos i tertulians de cada cadena. En cada programa s’ha de provar de portar un “artista invitat”: un familiar de tercer o quart grau –que normalment no es fa amb el cercle afectiu de la víctima– i que es passa el programa responent a coses que no sap i opinant de coses que ignora. Ull! Sobre tot! En un moment o altre, que plori, que demostri que té sentiments (no fos cas que l’aparició al programa –suposadament cobrant– li tregui credibilitat).\nS’han de fer força connexions exteriors per entrevistar, no els veïns que estiguin segurs de res, sinó els veïns que estiguin dubtosos de tot: si van sentir crits, si hi havia cops de porta, si es discutien sovint, si sortia o entrava a hores intempestives. Vaja, preguntes aclaridores i que poden aplicar-se a qualsevol. El grup de persones ha cercar per a ser entrevistades ha de tenir les següents característiques: cridaners, de llàgrima fàcil, mestressa de casa amb vocació de garsa o aturat amb vocació de cendrer de bar, que coneguin algú de la família que hagi tingut problemes d’algun tipus.\nEls equips de cada programa posen ciris perquè els treballs de la policia es perllonguin en el temps i els doni temps per arribar a la segona fase: el judici.\nS’ha de fer ràpid i contundent. Si pot ser, que deixi a tots els espectadors contents. No cal que sigui equilibrat ni ajustat a dret. L’acusat ha de quedar dilapidat en la seva moral, un tros de carn amb ulls, un sense cor, un animal. Aquest procés s’ha de coure a foc fort (no es donés el cas de fa poc al País Valencià on una noia que havia desaparegut va reaparèixer dient que tot el temps havia estat practicant sexe consentit). No cal buscar-hi atenuants ni excuses, això serien sentimentalismes sense lloc en un cas tant greu. No hi ha espai per una altra decisió que no sigui: culpable.\nLa tercera fase es resumeix en una resolució fonamental: la condemna popular no ha de coincidir, MAI, amb la possible condemna del judici real ni amb cap altre de possible. És clar, sempre a de sobreeixir per escreix. Que la llei diu que 20 anys; això no és res, com a mínim 40. Que la llei diu que 40 anys; això no és res, com a mínim cadena perpètua. Que la llei digués cadena perpètua; això no seria res, com a “mínim” pena de mort. Que la llei digués pena de mort; això no seria res, com a “mínim”...Fotem-li en calent, home! Deixeu-lo anar al mig d’una plaça de braus! On s’és vist, creure i valorar les lleis tal com són en lloc d’aplicar-les en sentit de revenja?\nAl mateix temps i per tancar la fase, posarem un vehicle a la porta dels pares afligits, destrossats, que no saben quina paret toquen per portar-los davant del Presidente del Gobierno per suplicar-li que canviï les condemnes per casos com el seu. El “celles” farà com aquell que se’ls escolta assessorat per un inútil que li ha dit que esgarraparà quatre vots si fa de tapa del cubell d’escombraries. Per a individus amb fetge de rajada es recomana acabar el seguiment als “last shows” on, si tenen sort, observaran el pare o la mare desfent-se, psicològicament parlant, fins al punt de confondre la realitat i la ficció en cada moment de la seva vida. Conduït, això sí, per un expert en funambulisme sense xarxa i en autòpsies sanguinàries.\nI a partir d’aquí, compte, que cada dia en fem de judicis populars. Des de la parella de l'amic “X”, que creiem massa accessible, al fill de l’amic “Y” que no troba feina doncs pensem que de petit es va empassar un regle; del president de la comunitat que no fa res, a l’ajuntament de torn que està corrupte d’allò més. Es diu que el temps ho posa tot al seu lloc; esperem que sigui així.\nPublicat per Jordi Voltà a 14:20 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: Gent, Opinió


Sou dels politics\nJoan | 26/07/2007, 13:42\nSoc un votant d'esquerra unida (ara del bloc) i la veritat no sé on exposar un assumpte que em té preocupat. He vist per la premsa que el Govern té un deute molt gran fruit de la gestió anterior (fins i tot es deia que la Conselleria d'Educació no tenia ni per segells), També el Consell ha trobat un deute, sobre tot a s'Institut pel que han dit. Tot i això el pacte ha augmentat el nombre de càrrecs, encara que siguin només alguns més, i la presidenta del Consell s'ha augmentat el sou en un 5% i altres sous en més quantitat (fins i tot l'assitència a plenaris per raó d'uns 900 euros segons ha sortit a la premsa) Segurament totes aquestes quantitats no repercuteixen molt en els pressupostos generals però la imatge que es dóna és patètica, ja començam a sentir a dir que tots són iguals i que el primer que han fet ha estat augmentar càrrecs i salaris. Això desencanta la gent d'esquerres i no ens ho podem permetre perquè el PP està a l'aguait per tornar a assumir el poder. Ja sé que l'ajuntament de palma ha congelat els salaris, em sembla una bona decisió, al menys per imatge, però algú hauria de dir als companys del Consell i del Govern que vagin en compte.\nJOER!... 100.000 VISITES\nAixò és exactament el que he pensat avui matí quan he vist el comptador del bloc.\n100.000 visites en gairebé 10 mesos fan que aquest es pugui considerar un bloc prou visitat, malgrat que el lideratge den Jordi Bayona continui sent inqüestionable (crec que mai no ho arribaré a superar). Gràcies a tots els que l'heu considerat prou interessant com per obrir-lo de tant en tant\nEn Jordi Bayona fa un bloc seriós, ben informat i amb una línia molt clara: una dosi diària de reflexió i perspectiva progressista sobre les coses que passen a la nostra comunitat. El meu, en canvi, és un bloc caòtic on tan aviat es parla de coses de Palma, com de l'Orient Mitjà, com dels accidents laborals com dels programes de "telebasura".\nEn qualsevol cas, és clara l'empenta dels blocs respecte a les webs clàssiques institucionals, de grup o de partit. Resulta evident que la gent cerca a Internet, contacte directe i personal i capacitat per intervenir: no un mostrador d'idees.\nHi ha bloggers anònims, crec que és una errada; hi ha comentaristes anònims (la immensa majoria), crec que és una errada també. Jo convidaria a qualque comentarista a donar la passa, a identificar-se i a comprovar que "no pasa nada" i que, al contrari, els seus comentaris es revaloritzen. Es només una idea. Què en pensau?\nREFLEXIONS METODOLOGIQUES DESPRES DE LA BATALLA\nPrimera. Avui, al Diari Balears, Ferran Aguiló treu conclussions sobre la pol.lèmica suscitada a l'anterior post en termes realment durs cap a determinats comentaristes.\nJo vull recordar, simplement, que, fa un parell setmanes vaig publicar un post significativament titulat "A aquest bloc hi ha censura" on deia literalment, i entre d'altres coses, que esborraria els comentaris que suposassin insults o atacs a les persones des de l'anonimat. Una mica en cachondeo deia que si qualcú volia denunciar el Bisbe per embutxacar-se el doblers de les almoines o ho feia amb noms i llinatges i perfectament identificat o veuria el seu comentari esborrat. A dos posts anteriors he trencat aquesta norma en el meu propi perjudici i per tractar-se d'un cas especial. Vull deixar clar que aquest trencament ha estat excepcional en l'espai i en el temps i que la norma segueix vigent\nSegona. No em queda més remei que reiterar-li als mitjans de comunicació i al PP - coneixedors des de fa set mesos de tots els detalls que ara coneixeu els lectors d'aquest bloc - el mateix agraïment que ja fa temps els va expressar la meva dona. Estic content que la salut de les esposes dels polítics sigui un camp vedat per a desenvolupar determinades bregues.\nI una nota final: Qualcú cita el cas del regidor del PP Antoni Nadal com a prova de l'existència d'una doble vara de mesurar en aquests casos. Lament comunicar-lis que tornen a "pinchar en hueso". En primer lloc, perquè el cas era radicalment distint en la mesura que l'ex-esposa del Sr. Nadal afirmava a tothom que la volgués escoltar (incloent els mitjans de comunicació) que sí hi havia hagut maltractaments i, en segon lloc, perquè, malgrat això, - i malgrat que, en un cas així, jo hagués dimitit sense dubtar-ho - el conjunt de l'oposició vàrem ser molt prudents i ens limitarem a exigir una informació i una transparència que, per cert, el Sr. Nadal mai no va estar disposat a facilitar. Al Sr. Nadal sí se li va demanar la dimissió de manera contundent. i finalment la va presentar. per "desde su puesto de Presidente de EMAYA", segons deia la sentència, tallar il.legalment l'aigua a unes llogateres\nL'IRPF DEN MATAS: UNA CORTINA DE FUM\nLa publicaciço de les declaracions de l'IRPF den Matas a la web del PP de Balears m'és totalment indiferent. Es evident que si Matas ha tengut un increment important i indegut del seu patrimoni no serà a l'IRPF on trobarem la prova. Que no s'entengui com una comparació odiosa però qualcú pensa que els cavalls, finques, empreses i resta de mostres de l'imperi de corrupció del Sr Roca, ex-gerent d'Urbanisme de Marbella, estaven presents a la seva declaració de la Renda. Els enriquiments il.lícits, per definició, no es declaren a Hisenda. Per tant, el que s'ha de fer és arribar a un acord parlamentari sobre la investigació patrimonial dels càrrecs públics (ahir el PP va votar en contra al.legant qüestions de mètode) i deixar-se de coverbos Dit això, i perquè no es digui que això són excuses de mal pagador, igualaré l'aposta del Sr. Matas i, com diuen en el pòker, "pujaré mil més". Així que quan m'hagin fet la conversió a pdf i totes coses publicaré la meva declaració d'IRPF i, també, la meva declaració de bens patrimonials feta davant l'Ajuntament\nMES DOBLERS TUDATS. LA JORNADA D'UNDARGARIN\nA un post del mes de febrer vos explicava com l'Institut Noos, presidit per Undargarin, havia plomat 1.200.000 euros al Govern Balear per organitzar un seminari D'UN CAP DE SETMANA sobre turisme i esport\nFixau-vos si la cosa va sr grossa que Undargarin ha dimitit coma a president de l'Institut.\nPer tant, crec que els 1.200.000 euros es poden incorporar talment a la llista de Els (nostres) doblers que han tudat\nARXIVADA LA 3a QUERELLA QUE M'HA POSAT EL GOVERN CIRER\nEn tres anys el Govern Cirer m'ha posat tres denúncies penals. Una manera curiosa de fer-li oposicíó a l'oposició i un autèntic rècord: no record cap precedent ni a l'Ajuntament de Palma ni fora de l'Ajuntament de Palma.\nLa primera denúncia va ser per acusar-lis d'haver fet un "pelotazo" en el cas de Son Espases. La segona va ser per penjar una bandera republicana al balcó de Cort l'abril del 2005 (per "ultraje a la bandera nacional"). Aquestes dues ni tan sols varen ser admeses a tràmit.\nLa tercera - la que ha estat arxivada ara i pendent de recurs - me la va posar el regidor José Manuel Sierra per haver declarat en premsa que "su comportamiento ha sido repugnante: no se puede aconsejar a alguien que espíe a los funcionarios para después extorsionarles"\nPer si qualcú no recorda el cas vos diré que el Sr. Sierra, quan compatibilitzava el despatx d'advocat amb el fet de ser regidor de seguretat ciutadana de l'Ajuntament, tenia un client que es volia introduir en el negoci del joc a les Balears i l'administració autonòmica posava pegues a les llicències sol.licitades.\nBé idò, pensareu, que presentàs un recurs administratiu o que recurrís als jutjats. Això, efectivament, és allò més natural, però el Sr. Sierra va tenir una idea millor: aconsellar-li al seu client que li posàs un investigador privat al funcionari responsable del tema per tal d'"ajudar-lo" a canviar d'opinió.\n- "E quà? É una cuosa perfectamente natural. Mucho peor andare direttamente a la sua casa per "convencere" a la sua dona i sui figlii"


Els millors consells per a la cura de la pell de la Dra. Barbara Sturm: els millors productes de la Dra. Barbara Sturm per a pells lluminoses - Bellesa\nÉs possible que la sang hagi convertit la doctora Barbara Sturm en la terapeuta de la pell més sol·licitada de Hollywood, però les seves fórmules basades en els resultats basades en la ciència que han fet que la seva línia de cura de la pell sigui tan popular entre celebritats com Hailey Bieber, Angela Bassett i Roise Huntington-Whiteley, a més d’editors de bellesa i maquilladors.\nLa doctora Sturm va guanyar notorietat en el món de la cura de la pell quan va crear la MC1 Cream, una crema feta a mida feta amb sang de cada pacient i pionera en el tractament facial de vampir. (Sí, aquella en què Kim Kardashian tenia la seva pròpia sang untada per tota la cara.) Ara és coneguda pel 'Sturm Glow', una pell sana i brillant que s'aconsegueix mantenint la pell hidratada i lliure d'inflamacions. que poden ser causats per ingredients durs.\nAquí, la doctora Sturm conversa amb nosaltres sobre per què no creu en les tendències de la cura de la pell, en com afrontar la sequedat i els brots relacionats amb la quarantena, a més de per què només necessiteu un màxim de cinc productes a la vostra rutina diària de cura de la pell.\nQuè us distingeix d'altres experts en cura de la pell?\nMai no tenia intenció de començar una línia de cura de la pell. Vaig començar la meva carrera com a cirurgià ortopèdic i després vaig fer injectables. Quan vaig crear la cara facial de sang, també tenia problemes amb la meva pròpia pell. Veia un facialista cada tres setmanes per tractar la meva severa sequedat i punts negres. També vaig provar tots els productes del mercat i no trobava res que em fixés la pell, així que vaig crear la meva pròpia crema amb un farmacèutic que utilitzava les proteïnes de la meva sang. Els meus pacients van començar a utilitzar la crema que barrejaria amb la seva pròpia sang i aviat van demanar més productes i una rutina completa. Com que no podia recomanar res al mercat als meus pacients, vaig crear la meva pròpia línia.\nAra, crear productes és la meva major passió i, com que ara som a casa, estic en una fase creativa en què parlo amb els científics amb els quals treballo cada dia. Hi ha moltes novetats que surten científicament innovadores i això és el que m’impulsa. Els meus antecedents són científics i inflamatoris. Per a mi, la cura de la pell té a veure amb la hidratació i no crec que altres marques entenguin com hidratar la pell com ho faig amb els meus productes.\nQuines creieu que són algunes de les idees errònies més grans que la gent té sobre la cura de la pell avui en dia?\nEn primer lloc, es tracta de tendències. La indústria de la cura de la pell és gran, de manera que hi ha molta comercialització i la gent contempla com vendre coses. És un mercat impulsat pels diners i no sempre necessàriament sobre allò que és bo per a la pell. També hi ha l’aspecte de les xarxes socials. Quan vam començar els nostres balnearis emergents, recordo haver vist a Rosie Huntington-Whiteley descriure el seu tractament de spa en línia i de sobte es va fer elegant mostrar la vostra rutina de cura de la pell. Tenir una elaborada rutina de cura de la pell a casa s’està convertint en un símbol d’estat, de manera que crec que és per això que a la gent li agrada mostrar els seus armaris amb ampolles de colors i les marques que utilitzen. L’ús de tots aquests productes no és necessàriament bo per a la pell, perquè totes les marques tenen la seva pròpia filosofia i règim que recomanen. Crec que és important estudiar i llegir ingredients. A més, no us exagereu amb principis actius perquè podeu danyar la pell. Arruïnar la barrera de la pell amb tractaments agressius a casa pot provocar sequedat i inflamació, que poden provocar altres problemes com l’acne.\nAl vostre parer, quins productes heu d’utilitzar en la vostra rutina diària de cura de la pell?\nCrec que una rutina de cura de la pell decent no hauria de tenir més de quatre o cinc passos. El primer gran pas és la neteja, ja que cal mantenir la pell neta. És important utilitzar un netejador que no sigui sabó o que contingui alcohol perquè no s’assequi la pell. A continuació, un exfoliant suau que només treu les cèl·lules mortes de la pell. Us recomano utilitzar un exfoliant enzimàtic o un exfoliant facial dues vegades per setmana. Després, heu d’hidratar la pell, idealment amb un sèrum d’àcid hialurònic, seguit d’hidratar la pell amb una crema hidratant. La protecció solar també és important, sobretot segons on estigueu i quins tractaments feu. Si teniu la pell molt greixosa, podeu afegir un tòner equilibrat si voleu.\nLes persones han experimentat sequedat i acne durant la quarantena. Quins són els vostres consells per tractar aquests dos problemes de pell?\nPassem tant de temps davant de les pantalles del telèfon i de l’ordinador, cosa que pot causar inflamació i sequedat. Ara mateix també estem experimentant tanta tensió a causa de tota la incertesa del món. L’estrès allibera una hormona a la sang anomenada cortisol, que pot provocar inflamacions i brots. Quan la gent té acne, creu que s’ha d’assecar la pell i s’asseca molts productes per a l’acne del mercat. Això pot causar més problemes a la pell. Passi el que passi, cal hidratar la pell. Utilitzeu un sèrum d’àcid hialurònic, una màscara hidratant i hidrateu durant tot el dia. També podeu utilitzar les gotes anti-contaminació de la meva línia per bloquejar la llum blava que emeten de les pantalles alhora que hidrateu la pell. També mantinc la meva cara facial hidratant al costat de l’ordinador i l’escampo tot el temps. A més, reduïu al mínim el temps del telèfon i apagueu la llum del telèfon perquè pugui estar en mode nocturn.\nEts conegut per 'The Sturm Glow'. Quins són els vostres consells d'estiu per a la pell rosada?\nVaig descobrir com aconseguir una pell hidratada, rosada i lluminosa amb les meves formulacions. Si utilitzeu els meus productes avui i obteniu un facial o un facial a casa, obtindreu una pell rosada i lluminosa. Pel que fa a una rutina per a l’estiu, molta gent sua més i la pell tendeix a fer-se més greixosa, així que opteu per la versió lleugera de la meva crema hidratant. Seguiu exfoliant dues vegades a la setmana, seguiu utilitzant un sèrum d’àcid hialurònic, una crema hidratant i podeu afegir-hi les gotes de sol o les gotes antipollució i una boira. És important protegir la funció de la barrera de la pell, però també necessiteu una hidratació superficial i profunda.\nCompra els nostres 5 productes favorits de cura de la pell de la Dra. Barbara Sturm\nCrema facial de tons de pell més fosca\nLa doctora Sturm va crear una línia de productes específics per a tons de pell més foscos en col·laboració amb la seva clienta Angela Bassett. La Crema facial hidrata i calma la inflamació, a més de millorar l’aspecte de la hiperpigmentació, una preocupació comuna per a les dones negres.\nComprar: $ 215; nordstrom.com.\nGotes de resplendor\nTot i que tots els productes del Dr. Sturm estan formulats per proporcionar-vos una pell hidratada i rosada, acabar la vostra rutina amb unes gotes d’aquest sèrum us farà brillar instantàniament. També està dissenyat per proporcionar a la pell beneficis hidratants i anti-envelliment a llarg termini.\nComprar: $ 145; nordstrom.com.\nPer mantenir la pell hidratada durant tot el dia, la doctora Sturm recomana un raig ràpid de la seva boira hidratant. A més de l’àcid hialurònic, també conté antioxidants per protegir la pell dels radicals lliures i altres agressors ambientals.\nComprar: $ 95; nordstrom.com.\nEl que fa que la màscara clarificadora del Dr. Sturm sigui única de totes les altres fórmules a base d’argila que hi ha és que neteja la pell de l’excés d’oli sense assecar-se completament. El zinc funciona per reduir els granets i l'enrogiment.\nLes persones no deixen de divertir-se pel sèrum d’àcid hialurònic del Dr. Sturm, ja que hidrata la pell i s’asseca completament sense cap adhesió ni residus greixosos. El sèrum conté molècules d’HA de forma llarga i curta per proporcionar hidratació superficial i profunda.\nComprar: $ 300; nordstrom.com.\nEn realitat, us heu de rentar la cara al matí?\nIdris i Sabrina Elba van llançar una col·lecció significativa amb Christian Louboutin\nKamala Harris i Joe Biden són un duo de poder, i les seves cartes de naixement ho demostren\nHilary Duff acaba de reservar un concert important: i no, no és un spin-off més jove\nSharon Stone va agafar el seu fill com a cita per a la catifa vermella de Cannes\nSarah Jessica Parker va tenir 3 canvis de sabates en un dia i cap d'ells va tenir cap sentit\nTot el que creieu que sabeu sobre els carbohidrats és incorrecte\nSegons els informes, Omarosa va ser acomiadat de la Casa Blanca per haver aprofitat aquest luxe\nEls cercles foscos no tenen cap oportunitat contra aquest nou corrector de miracles


El diari 'Bild' revela una clàusula de l’acord entre el club blaugrana i l'alemany pel traspàs de l'extrem francès ara fa, aproximadament, tres anys\nOusmane Dembélé, jugador del Barça | Europa Press\nRedacció Juliol 11, 2020 5:06 pm\nL’estiu del 2017, després que el PSG pagués la clàusula de rescissió de Neymar Jr, el Barça va fitxar Ousmane Dembélé a canvi de 105 milions d’euros fixos més 40 en variables. D’aquests últims, el club blaugrana ja ha n’ha pagat 20 al Borussia Dortmund, exequip de l’extrem francès, perquè es van complir les condicions establertes: el futbolista ha jugat més de 50 partits amb la samarreta blaugrana i el club culer s’ha classificat per a les dues darreres edicions de la Champions League.\nDesprés de la seva tercera temporada al Camp Nou, novament marcada per les lesions, els rumors sobre una possible venda de Dembélé han tornat a aparèixer. En aquest context, el diari Bild alemany ha revelat una clàusula de l’acord entre el Barça i el Borussia Dortmund. L’entitat del Rin del Nord-Westfàlia es va assegurar que, en cas que l’atacant torni a canviar d’aires, cobrarà els 40 que va pactar en variables amb el club. Per tant, si la secretaria tècnica liderada per Éric Abidal i Ramón Planes prescindeix dels serveis del francès, la junta de Bartomeu haurà d’incloure una despesa de 20 milions d’euros addicional aquest estiu.\nEl Manchester United, interessat\nEl Barça no s’ha posicionat públicament en relació amb el futur de Dembélé, però és una realitat que el jugador no està responent a les expectatives i que, si arriba una bona oferta, el club català no tancarà la porta a negociar. En aquesta línia, el portar The Athletic assegura que el Manchester United s’està plantejant el fitxatge de l’extrem francès en cas que no pugui incorporar Jadon Sancho, jugador, precisament, del Borussia Dortmund.


Odalric: Dues Espanyes...?\nPublicat per Odalric a dijous, d’abril 12, 2007\nUna nova constatció de la pena que produeix aquest Estat.\ndijous, 12 d’abril de 2007, a les 15:03:00 CEST\nJa t'ho he comentat al Terrat i ho repeteixo aquí: López tena mereix ser portada de diaris i d'informatius per a donar oxígen als catalans amb les seves paraules.\nAixò és parlar clar. I tenir les coses molt clares.\nA destacar les diferencies entre PP i POSE: al finals... son aspañols.\nI sobre la independència: Hi ha una cosa millor?\nSí, és imprescindible veure-ho.\ndijous, 12 d’abril de 2007, a les 15:11:00 CEST\nSobre en López Tena... doncs que té més raó que un sant, i que tant de bo ens escoltessim més a personatges desacomplexats com ells. És aquesta gent la que necessitem que tingui més cuota mediàtica.\nPer cert, he donat una passejada ràpida pel teu blog i... enhorabona. He comprovat, a més, que a banda del patriotisme, tenim gustos cinematogràfics similars.\nSi no t'importa, des del cimera, t'afegirem als "Blogs que ens agrada llegir".\ndijous, 12 d’abril de 2007, a les 15:33:00 CEST\nveure el que tenim quan acabes d'aterrar de NY deu ser terrible...\naquest Sant Jordi ja te llibre.\ncrec que a Catalunya tendim a "perdonar" el PSOE en comparació del PP i això simplement és letal per Catalunya. En López Tena ho assenyala de forma clara i precisa.\nel problema és precisament que l'impacte mediàtic a Catalunya beu del debat PP-PSOE i això no és més que l'estratègia que li interessa al PSC.\nEntenc que tens uns gustos cinematogràfics excel·lents, doncs :)\nI gràcies pel teu enllaç. El Cimera de fa temps és de visita obligada a casa nostra i ja fa temps que hi sou enllaçats :)\ndijous, 12 d’abril de 2007, a les 23:41:00 CEST\n“Crec que a Catalunya tendim a “perdonar” el PSOE en comparació del PP i això simplement és letal per Catalunya.”\nPot ser que el catalanisme polític al final no tingui prou recorregut, o eficàcia... confiar que Espanya sigui comprensiva amb Catalunya quan per fi, resolguin les seves urgències socials i econòmiques. De totes maneres, trobo que encara es massa aviat per rebutjar aquesta fórmula.\nQuines opcions tindria el nou estatut si ara el negociéssim amb Bono, en lloc de Zapatero? (amb el PP xiuxiuejant-li a l’orella, es clar) Recordem que excepte a Extremadura, Madrid i les dues Castelles, el federalisme promogut pel PSC s’ha imposat clarament a la resta del territori espanyol... fins i tot a Andalusia. Tot i que encara es un procés molt incipient, la primera conseqüència ha estat l’arribada d'en Zapatero a la Moncloa.\nEn temps dels inefables Obiols i Felipe González, es cert que el PSC (des-de l’oposició), no va jugar gens en equip amb CiU i la Generalitat, però també es cert que ja ho varen pagar molt i molt car a les eleccions. PSC i CiU representen una majoria social enorme que tot i no ser gaire convenien (ara per ara) que governin plegades, segurament convindria que al menys no es fessin la guitza tant sobint... l’un a l’altre. Com a català, trobo lamentable no tenir la certesa de disposar -al menys- de dues alternatives per governar amb certes garanties... i això passava no fa pas gaire.\nReconec a CiU les seves grans virtuts com a gestors institucionals, com a ambaixadors de Catalunya. En canvi el PSC, sempre ha tingut una pedrera millor d’economistes, en part per no dependre d’un guio tant nacionalista que converteix la economia en una mena d’instrument abstracte al servei de la causa. Jo soc nacionalista, però no trobo raonable demanar la cessió del Prat fent servir l’argument de la guerra contra Felip V (recordem que per exemple, la cessió de l’IRPF en temps de Pujol, era una idea original de l’actual conseller d’economia Castells)\ndivendres, 13 d’abril de 2007, a les 14:31:00 CEST\nel teu anàlisi és ple de lògica, però el que passa quan preguntes "què seria de l'estatut amb el Bono o l'Ibarra" la resposta és fàcil: Seria el que acabarà sent. Res.\nDe què ens serveix als catalans de bona fe confiar en l'Espanya amable si finalment el resultat serà exactament el mateix que amb l'Espanya no-amable.\nEn López Tena ho diu clarament i molts comencem a veure-ho igual.\nNo hi ha dues Espanyes quan es parla de Catalunya.\ndissabte, 14 d’abril de 2007, a les 12:43:00 CEST\ndilluns, 23 d’abril de 2007, a les 1:03:00 CEST


El barri està en peu de guerra contra la demolició de tres cases rústiques de la coneguda com ‘Illa de les bugaderes’ i els seus característics horts.\nLes edificacions que donen a la Baixada de Can Mateu no formen part del conjunt protegit, però sí de la memòria de les classes populars del lloc.\n23 de de gener del 2021. 20:27\nL’escriptor Miqui Otero recordava aquesta setmana a una xerrada amb la periodista Andrea Gumes que, després de la mort de Juan Marsé, la traductora Inga Pellisa «va dir una cosa molt bonica, va dir que Marsé va redistribuir l’orgull». Hi ha molt d’aquest orgull de les classes populars redistribuït pel ‘pare’ del Pijoaparte, potser el més internacional dels fills del districte, al conflicte obert a Llobregós, carrer que uneix el Carmel d’’Últimas tardes con Teresa’ amb l’Horta de les bugaderes, dones que durant més de dos segles es van deixar les mans i l’esquena rentant la roba de les famílies adinerades de Barcelona. Una reivindicació en què s’entremescla l’orgull de classe, la reivindicació de la memòria popular de les dones –eren elles, les que carregaven la roba bruta i la tornaven neta– i la reivindicació identitària d’un ofici invisibilitzat en la historiografia tradicional per la seva condició femenina, molt vinculat al territori durant els segles XIX i primera meitat del XX.\nA la plaça d’Eivissa, la plaça de la vila d’Horta, una gran pancarta alerta de la situació: »Salvem l’Illa de les Bugaderes». La bugadera està present també, a la mateixa plaça, al logo de l’Ateneu Popular: l’efígie de la bugadera, nom que, a més, rep el mateix ateneu, als baixos del Bloc 17, edifici de propietat municipal des de fa pocs anys, després de, com no, una intensa lluita veïnal (en aquest cas del teixit associatiu juvenil del lloc). La geganta del districte és també una rentadora.\nQui es va encarregar de rescatar de l’oblit la memòria d’aquestes dones van ser les seves netes i besnetes qui, des de l’associació Dones d’Horta, van impulsar l’any 2005 el projecte ‘Qui te roba per rentar?’ que va cristal·litzar en una exposició i un llibre amb el mateix títol, amb el recolzament de l’associació de veïns del barri, que es va fer seu el projecte. Més de tres lustres després, és l’associació El Pou, Grup d’Estudis de la Vall d’Horta i la Muntanya Pelada, la que l’alerta del perill imminent que desaparegui part del llegat d’aquell passat popular del barri amb l’execució del projecte d’urbanització de la Baixada de Can Mateu, entre els carrers Llobregós i Granollers, un dels extrems de la coneguda com ‘Illa de les bugaderes’, un dels espais més singulars i bonics de la ciutat.\nLes casetes baixes de colors amb els seus llimoners ara carregats de llimones, els seus pous i els seus safarejos del carrer d’Aiguafreda –com estava l’aigua on aquestes heroïnes, que no portaven capa sinó brusa i davantal, tenien les mans ficades durant hores– estan protegides, però la resta del conjunt, no.\nEl Pou no compta només amb el recolzament de l’associació de veïns d’Horta, sinó també de la de la Font d’en Fargues, el grup territorial d’Horta-Guinardó del Col·legi d’Arquitectes de Catalunya i la FAVB. Demanen un nou projecte d’urbanització per a la zona que no suposi derruir les tres cases rústiques i els seus horts, patrimoni sentimental del barri que contextualitza el conjunt protegit de les cases d’Aiguafreda. «Si només deixem el conjunt protegit, aïllat, i ens carreguem tot l’entorn, el convertim en una mona de pasqua», resumeix Xavier Aguado, president de l’associació de veïns, qui insisteix que és possible preservar aquest patrimoni sense afectar l’aprofitament privat.\nEls blocs de pisos s’aixecaran a l’altre costat de la Baixada de Can Mateu, ja fora de l’illa de les bugaderes, però el projecte inclou convertir els actuals horts i les tres cases rústiques de davant, aquestes sí enganxades a les casetes protegides, en una zona verda. «Només demanem que es conservin els horts i les cases. La zona està envoltada d’escoles, els horts podien utilitzar-se per a projectes educatius vinculats a la història d’Horta i les tres cases afectades a explicar els oficis tradicionals vinculats al territori, el més important dels quals fins a principis del segle XX, va ser el de bugadera, que les dones exercien com una manera de complementar l’economia familiar», prossegueix Aguado. En poques setmanes porten gairebé 3.000 firmes recollides.\nEls safarejos d’Aiguafreda són dels pocs que han subsistit, però al seu dia (com documenta ‘Qui te roba per rentar?’) hi havia espais molt semblants al carrer de Can Travi, al torrent de la Carabassa i a la Clota, i expliquen que a sota del que ara és l’aparcament de la plaça de les Bugaderes, sense urbanitzar, hi havia també una gran zona de safarejos populars, assenyala Mariano Serrano, d’El Pou.\nLa regidora d’Horta-Guinardó, Rosa Alarcón, assegura que estan treballant en una proposta perquè els terrenys en joc es converteixin, tal com reivindiquen veïns, historiadors i arquitectes en un «espai de memòria», sense arribar a comprometre’s, això sí, a «mantenir les cases com a tal». «Després de reunir-nos amb El Pou i amb els veïns tenim sobre la taula diverses propostes i solucions i estic convençuda que arribarem a un acord que convenci a tothom», conclou l’edila.\nMemòria històrica Barcelones Érase una vez en el barrio Dones


Es continuen rebel·lant fets sobre la trama de la Policia Nacional contra l'independentisme ! directe!cat\nReferèndum sobre la independència Última actualització Divendres, 22 de setembre de 2017 11:15 h\nUna gravació demostra xantatges i intercanvi d'informació i diners per tal de desacreditar i atacar polítics catalans\nEl president de la Fundació Nous Catalans. Àngel Colom, i el director de l'Espai Catalanomarroquí de la Fundació Nous Catalans, Noureddine Ziani, durant la inauguració d'un curs per a imams\n© Núria Balaguer\n1-O, Àngel Colom, Catalunya, Espanya, independència, Nous Catalans, referèndum\nEl Congrés ja ho dóna per fet i fins i tot ho ha aprovat el ple amb els vots en contra del PP i l'abstenció de Ciutadans.\nA més a més, TV3 ha tingut accés a una gravació que mostra exactament com un càrrec de la Policia Nacional intenta convèncer un home marroquí perquè els passi informació sobre l'aleshores responsable de Nous Catalans, Àngel Colom, a canvi de diners.\nEl van convidar a reunir-se amb la policia espanyola a Catalunya. Una reunió que va tenir lloc a la biblioteca de la comissaria de Sabadell.\n22 de setembre de 2017, 17.33 h\nCO CO CO CO CO CO COCOCOCOC COCOCOCOC COCOCOCOC COCOCOCOC\nCOCOCOCOC COCOCOCOC COCOCOCOC COCOCOCOC COCOCOCOC COCOCOCOC\nCOCOCOCOC COCOCOCOC COCOCOCOC COCOCOCOC COCOCOCOC COCOCOCOC COCOCOCOC\n22 de setembre de 2017, 15.35 h\nAragoneses, EL POBRE REPETITIU DEL DIGITAL.........\n22 de setembre de 2017, 14.51 h\nES CON H, PALURDAAAAAAAAAAAAAAAAAAAAAAAAAAAAAA


Una #NovaCruïlla a l’horitzó – La Cruïlla\nUna #NovaCruïlla a l’horitzó\nEnguany farà 10 anys que els barris del Fort Pienc, la Dreta de l’Eixample i la Sagrada Família (el Poblet) vam veure néixer la Cruïlla.\nUn casal que, al llarg d’aquests anys, ha teixit i dinamitzat la lluita i l’activitat cultural al barri acompanyant i construint un espai per i del moviment popular. Un punt de confluència de persones i organitzacions on teixir relacions transformadores capaces de fer front a les desigualtats i opressions que patim als nostres barris. Des de l’1 d’Octubre, passant pels comitès feministes del 8 de Març, a la lluita juvenil o la defensa del dret a l’habitatge, la Cruïlla ha sigut i és l’espai on confluir i mostrar que una altra manera de pensar i construir el barri és possible i necessària.\nAra et necessitem per continuar construint el Casal que volem. Des de l’autogestió i el compromís comunitari intactes, hem iniciat una campanya de micromecenatge per donar un pas endavant, per contemplar i albirar una nova Cruïlla a l’horitzó.\nUna nova Cruïlla que esdevingui un espai de confluència i referencia a l’Eixample Dret. Un espai de trobada on teixir alternatives i eines de lluita que millorin les nostres condicions de vida. Una nova Cruïlla per crear comunitat, una comunitat que lluita i respon a les agressions de la classe treballadora i que no vol formar part d’un sistema que ens explota i ens fragmenta. Per tot això i més, necessitem un Casal fort, sostenible en el temps, i que sigui l’avantguarda del moviment popular del barri.\nSegueix-nos a les xarxes i estigues al dia de les novetats de la campanya!


La resiliència. Una lliçó d’humanitat – Dialogal\nLa resiliència. Una lliçó d’humanitat\nLaia Platero té 29 anys i va néixer amb una sordesa profunda i degenerativa. Malgrat aquesta, no direm discapacitat, sinó capacitat diferent, és mestra d’infantil i primària i treballa des de fa deu anys en una escola com a coordinadora de P3 fins a 6è. A més, ha estat monitora d’esplai, fa voluntariat, imparteix xerrades a la universitat, ha estudiat música i és professora de dansa. Parla amb bona dicció, em llegeix els llavis, em mira als ulls i vibrem juntes mentre m’explica…\n–Cada vegada hi vaig sentint menys. Jo ho noto, i he deixat de fer coses que abans podia fer. Tinc els meus moments baixos, és veritat, però ho accepto i sempre intento anar més enllà. És l’esperit de superació: quan em proposo una cosa, l’acabo aconseguint. Els meus pares, de petita, em van donar la força de superar-me i jo la segueixo tenint. És molt important que creguin en tu des del primer moment. Si el teu entorn confia en tu, la teva autoestima puja i tot se supera. I no és tan important tenir diners, sinó amor, creure en les possibilitats de l’altre, que no hi hagi cap barrera, buscar les solucions.\nNo hi ha persones discapacitades, sinó persones amb capacitats diferents…\n–Per a mi ser sorda no és una discapacitat, sinó una capacitat. Tots som discapacitats en algunes coses i capacitats en altres, i entre tots ens podem complementar. Hi ha gent que dona per descomptat que no pots fer una cosa, i jo els dic: però m’ho heu preguntat? Perquè jo tinc les meves estratègies, i la majoria de persones, com que no les necessita, no les busca. La lectura labial, per exemple. Sé llegir un llibre a l’inrevés i sé llegir els llavis, per tant puc seguir la lectura d’un nen. El meu camp visual és més obert, i veig de seguida si hi ha algú, encara que no el senti. És un entrenament. El timbre, quan s’acaba el pati, jo no el sento, però quan veig que els nens se’n van cap a la font, ja sé que s’ha acabat, no em fa falta que m’ho diguin.\nLes estratègies complementàries necessiten de l’altre.\n–Per a mi no és un problema tenir una discapacitat a l’aula, sinó un avantatge. És una oportunitat de créixer més, i per als nens, també. Ho entenen molt bé perquè no estan contaminats per la societat, ningú no els ha condicionat. Quan estem asseguts en rotllana i han d’explicar alguna cosa, ells ja saben que han d’aixecar la mà, perquè, si no, no els entendré. L’hàbit d’aixecar la mà i esperar el teu torn el tenen incorporat amb mi. Si de petits els eduques en aquesta diferència, hi ha l’esperança que el món canviï una miqueta. Intento transmetre aquesta manera de fer, els valors, l’essència de la persona. Tenir clar el que vull aconseguir i fer-ho sense trepitjar ningú, perquè vull que l’altre col·labori amb mi.\nCada dia és un repte.\n–Sí, perquè no sé què em trobaré. Quan acabo el dia, abans d’anar a dormir, faig un repàs: què he fet bé i què no he fet tan bé, què podia haver millorat, què he après. M’agrada molt fer-ho, m’ajuda a adormir-me. Amb l’autoavaluació he après a veure’m a mi des de fora. No és únicament veure què has fet, sinó trobar-te a tu mateixa, en pau, aprendre dels errors, aprendre també a dir que no: no sempre m’he de superar perquè els altres valorin el que he fet; si m’he de superar a mi mateixa, ha de ser perquè jo vull i crec que ho puc fer. No he de perdre l’esperit de superació, però la gent ha d’entendre que tampoc no he d’estar constantment superant-me.


Com es compara el compromís per correu electrònic amb el compromís social | Martech Zone\nTan bon punt ho veig davant que s’utilitza al títol d’un article de màrqueting, em fa una mica desagradable. Això infografia a continuació de Devesh Design fa un gran treball en posar en perspectiva la necessitat que els clients utilitzen el correu electrònic per a la seva empresa. No tinc cap dubte sobre el poder del correu electrònic i la seva capacitat com a impulsar el màrqueting tecnologia per motivar els subscriptors a actuar. Funciona ... i tothom ho hauria de fer.\nNo obstant això, la comparació de correu electrònic i social és de les pomes a les taronges. Les xarxes socials tenen molts altres avantatges, a part de fer clic en un anunci i convertir-los. Les xarxes socials són increïbles en escoltar el vostre missatge. Utilitzem l’exemple de la infografia següent. Envieu un correu electrònic a 1,000 dels vostres subscriptors i donarà lloc a que 202 persones obrin aquest correu electrònic i que 33 hi facin clic.\nAra compartim aquesta publicació a les xarxes socials on teniu 1,000 seguidors tant a Twitter com a Facebook. Segons el gràfic, potser deu persones el van veure i 10 hi van fer clic. Sona absolutament horrible, no?\nNo, no és horrible. Heus aquí el perquè. Algunes d'aquestes persones van compartir el contingut que vau promoure a través de xarxes socials. Aquestes poques persones tenen més de 20,000 seguidors. I els seus seguidors arriben a més de 100,000 seguidors. I els seus seguidors arriben a milions. Ningú no va obrir el vostre correu electrònic més d’una vegada i és estrany que algú el reenviés realment a un amic. Però l’onada d’activitat social va continuar durant mesos.\nTenim publicacions a Martech Zone que segueixen obtenint milers de visualitzacions i centenars de clics anys després d’haver-los escrit gràcies a les xarxes socials. Per no mencionar que aquestes accions socials van fer que altres persones escrivissin articles i ens referenciessin, cosa que va provocar un augment del rànquing en els motors de cerca, que va provocar un trànsit de cerca orgànic més elevat, que va provocar més clics i conversions.\nÉs una gran infografia que admet el increïble poder del correu electrònic. Però descomptar les xarxes socials és un error enorme per a qualsevol organització. I ni tan sols parlem de l’impacte més enllà d’un clic i una conversió. Social ofereix l'oportunitat de generar autoritat a la vista del públic, aconseguir una publicitat increïble mitjançant grans actes de servei al client i una viralitat en temps real en què el correu electrònic troba a faltar el vaixell.\netiquetes: Disseny de Deveshinteracció per correu electròniccorreu electrònic versus socialcompromís socialdavant


Instruccions per al desenvolupament de programes de formació en els centres i intercentres en el marc del Pla Quadriennal de Formació Permanent del Professorat 2020-2024 amb l'assessorament dels centres de professorat\nAquestes instruccions concreten els aspectes necessaris per al desenvolupament de programes de formació en els centres (FeC) i intercentres (FiC) en l'àmbit de les Illes Balears en el marc del Pla Quadriennal de Formació Permanent del Professorat 2020-2024.\nPoden participar en aquesta convocatòria tots els centres docents sostinguts amb fons públics que imparteixen ensenyaments no universitaris regulats per la Llei orgànica 2/2006, de 3 de maig, d'educació, en l'àmbit de la comunitat autònoma de les Illes Balears.\nResolució de la directora general de Primera Infància, Innovació i Comunitat Educativa de 21 d'abril de 2021 per la qual s'aproven les instruccions per al desenvolupament de programes de formació en els centres i intercentres, en\nC/ del Ter, 16, Ed. Alexandre Rosselló Pastors (Polígon de Son Fuster, 2a planta). Tel.: 971177776 - Fax: 971176948\nAquesta sol·licitud s’ha de presentar al CEP territorial de referència mitjançant el correu electrònic o VALIB.


cp-admin – Pàgina 3 – Comas Pont / Arquitectes\nAuthor Archives: cp-admin\nArticle author cp-admin\nhabitatgeBy cp-admin 7 de juny de 2015\nEscala galeria Connectar l’habitatge amb la planta inferior, aquest era l’encàrrec inicial. Es desplaça l’escala fora de l’habitatge, obrint les visuals al paisatge rural i s’amplia el seu accés fins a covertir el replà en una galeria. Un llindar que transforma la manera d’accedir a l’habitatge. Sense cap ús definit, permet que les oportunitats siguin…\nCentre Mèdic Psicopedagògic d’Osona. Osonament\nequipamentsBy cp-admin 7 d'agost de 2012\nCentre Mèdic Psicopedagògic d’Osona. Osonament Els serveis d’atenció a persones amb enfermetats mentals s’unifiquen en aquest edifici composat per la repetició d’una unitat espaial de 6m d’ample i longitut variable. Un sistema contructiu econòmic i energèticament eficient, l’escala domèstica i la calidesa dels espais interiors juntament amb l’estreta relació entre edifici i natura fa que…\nequipamentsBy cp-admin 7 de juliol de 2012\nEscola Marta Matacomas-pont + Marc Rifà En contraposició a un entorn molt heterogeni, es concep un edifici estèticament neutre. Una pell homogènia i blanca, com una closca, recobreix tot l’exterior de l’edifici; només allí on es replega cap endins apareixen uns intersticis de color groc reflex de la lluminositat i calidesa interior. L’edifici permet articular…\nequipamentsBy cp-admin 7 de juny de 2009\nMercat de Manlleucomas-pont + Colomer-Rifà El Mercat de Manlleu és un edifici de planta diàfana on la llum natural és la principal protagonista. Una estructura metàl·lica unidireccional de grans llums suporta una coberta que es plega a diferents alçades. Gràcies a aquests plecs, la pell contínua de zinc que unifica la coberta i les façanes…\nhabitatgeBy cp-admin 7 de juliol de 2008\nCasa al Bosc Ubicada en un entorn natural, la casa permet emfatitzar els valors paisatgístics del lloc i integrar-se amb la natura. La casa es col·loca al punt alt del terreny per aprofitar les vistes a Nord i l’esplanada a Sud, evitant així modificar el terreny rocós. La forma en U permet conservar els roures…\nCampanar de l’església de la Pietat\nequipamentsBy cp-admin 7 de juny de 2008\nCampanar de l’església de la Pietat L’església de la Pietat és l’obra emblemàtica de l’arquitectura del barroc a la ciutat de Vic. El seu campanar és un dels elements que en marquen l’skyline i esdevé una fita reconeixible i emblemàtica. La intervenció es centra en la recuperació de la imatge original del campanar de la…\nPeatonalització Centre Històric de Ripoll\nespai públicBy cp-admin 7 de juny de 2007\nPeatonalització Centre Històric de Ripoll La proposta pretén ampliar l’àmbit peatonal del centre de Ripoll a les dues places més representatives (plaça st eudald, plaça Gran) per tal de retornar el caràcter històric al centre i permetre la revitalització del comerç i l’ús lúdic dels espais. Es potencia la plaça st. Eudald com a PLAÇA…


Amnistia Internacional denuncia el “turisme d'ocupació” que TripAdvisor promociona a territoris palestins ocupats\nAmnistia Internacional denuncia el “turisme d’ocupació” que TripAdvisor promociona a territoris palestins ocupats\nL'organització ha fet una acció davant les oficines de l'empresa a Barcelona, amb motiu del 52è aniversari de l'ocupació dels territoris palestins, per denunciar que els 70 allotjaments turístics que es promocionen al web “legitimen i ajuden a expandir tant els assentaments il·legals com els crims de guerra que s'hi cometen”\nUlleres de sol, banyador i xancletes. Inclús un flotador d’un flamenc rosa. Una imatge perfecta d’un grup de persones de vacances que, amb les seves camises de flors i vano en mà, es disposen a anar a la platja. Però la postal idíl·lica la trenca una tanca rodejada de concertines i uns cartells que resen: “No palestinians allowed”. Amb aquesta performance, Amnistia Internacional ha volgut denunciar, en una acció que s’ha donat conjuntament a Boston (Estats Units) i Otawa (Canadà) el “turisme d’ocupació” que promociona TripAdvisor al seu web.\nJust al davant de les oficines centrals de l’empresa, a l’Eixample de Barcelona, els activistes han posat el focus en els més de 70 allotjaments turístics a 27 assentaments israelites a territoris ocupats, tal com ja es va denunciar al gener a l’informe Destinació Ocupació. “Amb aquests anuncis, TripAdvisor legitima aquestes ocupacions i contribueix a que s’expandeixin”, ha dit Adriana Ribas, portaveu i coordinadora d’Amnistia Internacional a Catalunya. “Aquests actes donen cobertura a les violacions de drets humans i l’expropiació de bens naturals i terres que es donen en aquets assentaments, així com els crims de guerra i els desplaçaments forçats”, ha afegit.\nPer la seva part, l’empresa ha declarat a aquest mitjà que, durant els darrers mesos, Amnistia ha fet “algunes afirmacions errònies sobre TripAdvisor, criticant la forma en què la companyia mostra informació sobre els viatges i negocis turístics que operen a l’Orient Mitjà”.\nEls anuncis que Amnistia Internacional denuncia proposen propietats i activitats turístiques als assentaments “il·legals” d’Israel a Cisjordània o Jerusalem Est, entre d’altres. Així, amb motiu del 52è aniversari del’ocupació dels territoris palestins, l’organització ha volgut recordar que la majoria d’Estats i organismes internacionals com l’ONU, ha reconegut la il·legalitat dels assentaments, d’acord amb el dret internacional. Per aquest motiu, han demanat a l’empresa que retiri aquests anuncis i que expliqui el per què, per tal de començar una política de reparació de cara a la població palestina.\nTripAdvisor ha reconegut que les “qüestions plantejades per Amnistia són un assumpte delicat amb implicacions culturals i polítiques” i han afegit que el fet que un determinat establiment compti amb un perfil al web, “no representa ni el nostre suport a aquest establiment ni a les polítiques públiques d’una regió”. Per això, consideren que la seva feina es basa en oferir una plataforma per a compartir experiències entre viatgers, motiu pel qual no “eliminem els perfils dels establiments que estan oberts al públic”.\n“Una de les raons que exposen, tant les empreses com l’estat d’Israel per a fer aquests anuncis és que beneficien també la població palestina, però això no és veritat: no veuen ni un euro”, ha denunciat Ribas. Per això, demanen a una plataforma “influent i de renom” com TripAdvisor que recapaciti i expliqui la situació que es viu a Palestina als seus usuaris: “és segur que molts turistes de la zona no anirien si sabessin que estan visitant assentaments il·legals i confien en les propostes de referència que els dóna TripAdvisor”, han apuntat des d’Amnistia.\nAixí, juntament amb aquestes demandes, l’organització demana l’empresa que es compensi el dany sofert per la població palestina, que s’adoptin procediments adequats per a verificar les properes ofertes i que s’informi degudament d’aquestes polítiques. Tot plegat, ha estat explicat en una carta que Amnistia Internacional ha lliurat avui a les seus de les tres ciutats que han participat de la protesta.\nDavant això, l’empresa assenyala que “els viatgers que visiten el web han de tenir accés a tota la informació rellevant disponible sobre una destinació, incloent aquella sobre negocis oberts en aquests llocs. L’objectiu de TripAdvisor és proporcionar una imatge apolítica, precisa i útil sobre tots els negocis turístics, proporcionant serveis al públic en qualsevol part del món”.\nTota aquesta acció ha comptat amb el recolzament de part dels treballadors de TripAdvisor, als que l’organització es va adreçar mitjançant una carta oberta, en la que demanava que usessin el seu “poder” per exigir a l’empresa la retirada d’aquests anuncis i fessin “activisme des de dins”.


Disparar etiquetes, incendiar el cabaret - directa.cat\nQuan el meu pare es va jubilar, va decidir caminar mirant la part de dalt dels edificis i pintar aquarel·la. Buscava escoles oficials on aprendre’n (aquarel·la, no a caminar mirant la part de dalt dels edificis, això malauradament no ho ensenyen enlloc ni se’ns acut gaire sovint) i es queixava que li semblaven una mica cares. Pero ve a los centros cívicos, que están genial, li vaig dir. Ya he ido, ya he hecho algun taller… pero no me veo… los centros cívicos están llenos de mujeres que buscan, em va contestar. ¿Ein? ¿Que buscan ligar, quieres decir?, vaig preguntar al·lucinada. ¡No, no! Mujeres que buscan: Realizarse, el sentido de la vida, conectar, descubrir cosas nuevas, compartir… -movia les mans com aspes d’un molí- que tienen inquietudes y todo eso… mujeres que buscan.\nLa conversa va causar furor entre les meves amigues. Totes ens reconeixíem com a mujeres que buscan. Qui no feia shiatsu, feia trapezi, ceràmica, horts de balcó, cant, tertúlies literàries, flamenc, restauració de mobles, llengua de signes, biodansa o si no ho feia, volia anar demà a una xerrada sobre el tema que es fa a no sé on, qui s’apunta? I totes cada dos per tres ens preguntàvem pel sentit de la vida i miràvem de realitzar-nos, tot i que no empréssim un concepte tan cutre com realitzar-se. Aquell any, pel meu aniversari la Sara em va fer un quadre molt xulo de mujer que busca amb una lupa que encara tinc sobre el sofà. Per sort, no només buscàvem les dones del meu voltant (tot i que sí majoritàriament), i amb el Joan, el Cristian i el Xavi vam muntar una deliciosa companyia de clown que encara -i sempre- tinc sobre l’altar del deliri i la bogeria quotidiana al meu cor.\nTotes ens reconeixíem com a mujeres que buscan. Qui no feia shiatsu, feia trapezi, ceràmica, horts de balcó, cant, tertúlies literàries, flamenc, restauració de mobles, llengua de signes o biodansa\nLa nit de dissabte em va donar per pensar en tot això, al poliesportiu de Sort, veient el cabaret d’arts escèniques que cada any organitza el col·lectiu (de dones, novament) Ntelades i on participaven diferents grups del poble i de propers. Vaig anar-hi a petar una mica per casualitat, que jo havia vingut al Pallars per omplir-me els ulls amb tots els verds del món, però les tres hores que va durar van ser una celebració. De virtuosisme en molts casos, sí, però sobretot de tot allò que desprèn especialment el circ i el cabaret que a mi m’agrada: auto-organització, comunitat, vergonya compartida i superada en obert, ganes de sostenir-la entre tots i totes… i gent que busca. Busquen la corda, per enredar-hi bé el peu i mantenir-se a les alçades; el matalàs, per poder caure-hi; la mà del company, per fer-lo volar; el riure del públic, per recordar què hi fan allà. Busquen, busquem, tants altres, cada dia: la corda, el matalàs, la mà, el riure.\nNo ho deia amb mala intenció el meu pare, ni molt menys, allò de las mujeres que buscan, però en aquella conversa vaig veure que posàvem paraules a una idea ben arrelada a la nostra societat: buscar és de febles, incomplerts. Perdedors potser, fins i tot. La gent com cal no busca, sinó que té, tot el que ha de tenir: La idea clara, la ubicació exacta, l’opinió de com són les coses, la versió precisa dels fets, la identitat nítida. Ai, la identitat nítida. La d’ells i de la resta del món. Se saben ben auto-etiquetats i auto-etiquetades i disposats a etiquetar la resta del personal.\nHi ha una visió estàtica de les persones, de les identitats. Hi ha la negació de qualsevol oportunitat de transformació personal i social. Hi ha la negació de qualsevol oportunitat de buscar-se, de buscar-nos i trobar-nos en un lloc diferent\nNo els veureu fent cabaret, no, provant de volar amb el trapezi, fiant-se del company que els ha de recollir quan deixin anar la barra… No. Els escoltareu, sí, arreu, disparant etiquetes, com amb les pistoles aquelles de posar preus al súper (m’encantava mirar les reposadores fent clec clec clec als pots de tomàquet, els paquets de cigrons, les ampolles de llet… clec clec clec). Els escoltareu disparant etiquetes contra algú per una acció, un comentari, un gest, una idea, però sense voler entrar en l’acció, el comentari, el gest, la idea, ni el seu context. Amb el vici de no dubtar mai. Amb el vici de no preguntar-se com hauria de ser la crítica per contenir dins seu transformació i un futur millor.\nDisparen -i amb ells, una mica tots- l’ets: ets això, ets allò altre, en comptes de això que fas o això que dius ens afecta de tal manera o tal altra, parlem-ne. Darrera de cada ets hi ha una visió estàtica de les persones, de les identitats. Hi ha la negació de qualsevol oportunitat de transformació personal i social. Hi ha la negació de qualsevol oportunitat de buscar-se, de buscar-nos i trobar-nos en un lloc diferent. Hi ha un cremar les naus i el cabaret, on podríem haver assajat noves maneres de sostenir-nos plegats.\nI així es crema el cabaret i, dins ell, la corda, el matalàs, la mà, el riure. Es crema el cabaret i, dins ell, la possibilitat d’aplaudir a la trapezista quan s’entrebanca i cau a terra i ens mira, que és quan aplaudim més que mai, perquè això és sostenir-se els uns als altres, perquè l’espectacle el fem entre tots, si no no compta. Però es crema el cabaret i ja no en va quedant res. Sobre les cendres hi construiran un súper, amb molts productes identificats i etiquetats amb pistoles d’aquelles clec, clec, clec. I amb molta senyalística lluminosa i precisa indicant el passadís on hi ha cada producte, perquè la gent no hagi de buscar.\n« Toni Morrison, l’escriptora de les mil emocions i opressions\nLes repartidores de Deliveroo denuncien que l’empresa, que no les reconeix com a treballadores, els signa les factures »


Taula rodona "L'Ús del Català a la Justícia" a Tortosa - Notícies - Consorci per a la Normalització Lingüística - CPNL\nTaula rodona "L'Ús del Català a la Justícia" a Tortosa\nEl passat dia 15 de juliol va tindre lloc a Tortosa la taula rodona "L'Ús del Català a la Justícia", organitzada per la Direcció General de Política Lingüística del Departament de Cultura de la Generalitat i el Col·legi d'Advocats i Advocades de Tortosa, amb la col·laboració dels Serveis Territorials del Departament de Justícia de la Generalitat a les Terres de l'Ebre.\nLa directora general de Política Lingüística, Ester Franquesa, conjuntament amb el degà del Col·legi d'Advocats i Advocades de Tortosa, Josep Canício, i el director dels Serveis Territorials de Justícia a les Terres de l'Ebre, Joan Juan Aixa, van ser els encarregats d'obrir l'acte. La taula rodona va tindre la participació d'Ester Franquesa; el president de l'Audiència Provincial de Tarragona, Javier Hernández; el delegat del districte notarial a Tortosa, Alfonso González; la vicepresidenta del Grup d'Advocats Joves de Tortosa, Laura Mestre, i va ser moderada per Josep Canicio. El debat, obert a la participació dels assistents, es va articular sobre aspectes concrets de la situació del català a la justícia a les Terres de l'Ebre, com el fet que als jutjats d'aquest territori el català oral suposa un percentatge del 85%, mentre que l'escrit baixa a un 3%.\nEl ponents van fer una reflexió sobre l'origen de les mancances; si són suficients els coneixements de català dels professionals; sobre la presència del català en la formació acadèmica dels professionals; sobre les possibilitats dels professionals del dret i de l'Administració per revertir aquesta situació.\nLa taula rodona s'emmarca en la campanya "En català, també és de llei", promoguda per la Direcció General de Política Lingüística, amb la col·laboració del Departament de Justícia. L'objectiu de la campanya és informar i sensibilitzar la ciutadania perquè usi el català en les seves relacions amb el món de la justícia, i sensibilitzar els professionals del sector perquè facin servir el català com a llengua habitual en els seus àmbits de treball: jutjats, registres públics, notaries, despatxos d'advocats o consultes de graduats socials, entre d'altres.


Aquí tenim un recull de les preguntes més freqüents que tenim al parlar de Crossfit.\n- Quina diferència hi ha amb els gimnasos convencionals?\nCrossFit no s’assembla amb res del que hagis pogut fer mai en un gimnàs.\nEls centres de CrossFit mantenen diferències significatives respecte a un centre esportiu convencional. No només en equipació sinó també en la seva filosofia.\nEn el CrossFit, el terra i les parets estan pensats com a part de l’entrenament. Es realitzen llançaments amb pilotes medicinals a les parets; el pes lliure és el mateix utilitzat en halterofília; el terra esta pensat com un objectiu funcional i no estètic. Un lloc versàtil on tot està pensat per realitzar intensos entrenaments i on ningú et mirarà estrany per llançar les peses a terra.\nÉs molt divertit, cada entrenament és diferent al dia anterior i per això tots els entrenaments estan pensats per a qualsevol persona i per qualsevol franja d’edat.\nEn un Box de CrossFit mai veuràs una màquina de musculació. Es considera el cos com un tot i no té sentit treballar els músculs per separat. No tenim màquines, la màquina ets tu.\nEls entrenaments són en grups reduïts amb una explicació de l’entrenament abans de realitzar-lo.\nUtilitza moviments procedents del gimnasi esportiu (moviments i exercicis amb anelles, amb paral•leles, dominades…) moviments amb alts components metabòlics (salt de corda, carrera, rem…) i procedents dels aixecaments de peses (esquats, carregades, pesos morts, snatch, clean and jerk…), que combinats generen un entrenament efectiu i de qualitat des de tots els punts de vista.\nAlguns entrenaments es realitzen fora del box utilitzant parcs i altres elements externs.\nEn un gimnàs convencional realitzes el mateix entrenament durant 2 mesos. Això suposa una mitja de 6 entrenaments a l’any.\nA Crossfit Igualada realitzaràs cada dia un entrenament diferent, cada dia un repte nou.\nTreballaràs amb el teu propi pes de manera que mai haguessis cregut que podries fer, saltaràs, aixecaràs i arrossegaràs tot tipus d’objectes. Entrenaràs més dur, més ràpid i amb més pes que mai. Patiràs, però t’agradarà molt. Arribaràs al millor estat físic de la teva vida.\n- Per que CrossFit em sembla car?\nLa personalització en els entrenaments, l’espai del que disposes per realitzar-los, la gran varietat de moviments, les classes reduïdes, l’ambient que trobaràs i sobre tot, els resultats que es poden aconseguir són alguns dels factors que fan del CrossFit un entrenament únic i exclusiu.\n- He de tenir un bon estat físic per fer CrossFit?\nNo, moltes persones creuen que per fer CrossFit has de tenir un estat de forma alt. A CrossFit Igualada pensem que per tenir un estat de forma alt has de fer CrossFit.\nLa majoria d’atletes, futbolistes, tenistes, etc., poden venir a fer CrossFit i adonar-se del difícil que és un entrenament de CrossFit. Per això oferim a tots els nostres alumnes la possibilitat d’adaptar els moviments i exercicis a les seves capacitats físiques, per treure el major profit de l’entrenament. Tots els nostres exercicis d’entrenament son escalables per qualsevol persona i nivell físic.\n- És bo CrossFit per perdre pes?\nDefinitivament sí. Amb CrossFit perdràs tot el pes que et sobri molt més ràpid que qualsevol altra manera. Amb un càlcul calòric adequat i la proporció correcta de macro nutrients ajustada al morfo, tipus i característiques de cada persona, CrossFit és un sistema pensat per entrenar amb el teu pes ideal.\nI saps què és el millor? Que ni ta sols és aquest el nostre objectiu, només és una petita part dels resultats que obtindràs del nostre treball. CrossFit esta orientat a la salut, però és innegable fer un cop d’ull a la gent que realitza aquest tipus d’entrenament i deixa clar els seus ràpids efectes sobre el físic.\n- Els entrenaments son curts, és possible posar-se en forma amb tant poca estona?\nSí, i sobre aquest tema tenim una opinió consolidada i comprovada. Molts estudis mundials ens mostren, que com més curts i intensos siguin els entrenaments, més resultats obtindràs. La veritat és que com més llargs siguin els nostres entrenaments, menys intensitat obtindràs.\nSi corres 20 Km a la teva intensitat, serà més baix que si fessis varis esprints de 400m.\nOcasionalment farem entrenaments de mes de 30 minuts, però la majoria d’entrenaments seran curts de duració. Si realitzem un entrenament de curta duració, podrem treballar amb més intensitat, la qual cosa ens donarà un millor resultat, especialment quan ho combinis amb els moviments que fem a CrossFit, sense importar la teva condició física, o quin ha sigut el teu mètode d’entrenament fins ara, per això et recomanem treballar a alta intensitat fins arribar al teu límit.\n- Quan dura un entrenament de CrossFit?\nEl WOD (Work Of the Day) del dia estarà estructurat de la següent manera:\n– De 10 a 15 minuts realitzarem escalfament on augmentarem el nostre ritme cardíac.\n– De 15 a 20 minuts realitzarem l’apartat de força on intentarem buscar el nostre major pes possible amb poques repeticions.\n– De 15 a 30 minuts realitzarem el WOD, on aquí l’entrenament es realitzarà al màxim nivell d’intensitat.\nEstaràs sorprès de com després d’entrenar unes quantes setmanes, el teu dia a dia serà més fàcil, on les teves tasques diàries seran més amenes. Tot això sense realitzar jornades maratonianes al gimnàs.\n- És només per nois?\nNo!!!! La filosofia de CrossFit és tremendament igualitària. Pensem que les dones estan exactament igual de capacitades que els homes, que poden treballar amb la mateixa intensitat i esforç. Això significa que exigirem de part teva el màxim esforç i dedicació i només així veuràs realitzats els teus objectius.\n- Sóc massa gran per començar a practicar CrossFit?\nNo hi ha edat per començar a practicar CrossFit. CrossFit aportarà els mateixos beneficis sigui quina sigui la teva edat, però en el cas de la gent gran veuràs com el dia a dia amb una correcta pràctica d’aquesta disciplina, és la millor garantia d’una vida sana i sense molèsties pròpies de l’edat.\n- He sentit a dir que CrossFit és perillós i em podria lesionar, és veritat?\n- Es pot combinar el CrossFit amb altres esports?\nCrossFit és el complement ideal per a qualsevol esport, ja que portaràs la teva base física a la seva màxima expressió, i això multiplicarà la qualitat de tot el teu entrenament específic en l’esport que tu practiquis.\n- No em vull tornar gran i musculós/musculosa. CrossFit és per mi?\nPer tornar-te gran i musculós/musculosa hi ha 2 coses que has de fer cada dia:\nPrimer: aixecar càrregues molt pesades tots els dies i això, nosaltres no ho fem. Hi haurà dies que aixecarem càrregues molt pesades, però no és el nostre mètode.\nSegona: Has de tenir una dieta extremadament alta en calories. Això és una altra cosa que nosaltres no fem. A CrossFit Igualada t’ensenyarem a com estar més en forma que mai, i també a portar una dieta equilibrada i saludable.\n- No puc fer CrossFit perquè em fa mal l’esquena i no vull que vagi a més.\nAmb la nostra experiència al fer CrossFit, hem vist que persones amb mal d’esquena i altres dolors, han alleujat el seu dolor mitjançant l’enfortiment dels músculs rodejant l’àrea afectada. Creiem que la millor ruta per tenir salut a llarg termini és perfeccionar els moviments funcionals i, progressivament, enfortir la zona en lloc de debilitar-los.\n- Quants cops es recomana venir a practicar CrossFit a la setmana?\nEn funció del grup que estiguis i les teves característiques i condició física, t’orientarem per que puguis realitzar un número de sessions per setmana òptim i progressar a bon ritme.\n- Quants entrenaments de CrossFit puc realitzar al dia?\nL’èxit del nostre programa d’entrenament és la intensitat. Si realitzes els entrenaments d’acord a la intensitat adequada, serà suficient per aconseguir els teus objectius. El nostre programa d’entrenament es basa amb la QUALITAT, no amb la QUANTITAT. És aquí on obtens tots els beneficis.\n- En què em pot ajudar practicar CrossFit?\nDes dels primers dies d’entrenament de CrossFit, experimentaràs les següents millores en les deu competències físiques:\nResistència cardio-respiratòria; resistència muscular, força, flexibilitat, potència, velocitat, coordinació, agilitat, equilibri i precisió.\n- Puc fer-ho?\nSi ets algú que:\n– Vols començar a entrenar però no t’atrau la idea d’anar a un gimnàs.\n– Has perdut motivació i l’interès amb les teves rutines de gimnàs.\n– Penses que no tens temps per entrenar.\n– Estàs buscant ser més ràpid, més fort i millor en la teva vida diària o en l’esport.\n– No veus millores en el teu programa actual d’entrenament.\n– Vol desfer-te d’aquests programes miraculosos i provar alguna cosa que sí que funciona.\n– Simplement vols descobrir una nova forma de fer exercici.\nLlavors aquest entrenament és per tu!!\n- És obligatori fer el curs de fonaments (ON RAMP)?\nÚnicament si has fet CrossFit consistentment durant almenys 6 mesos o més, es donarà per fet que coneixes tots els exercicis, terminologia i domines els aixecaments olímpics, postures i mecànica de tots els moviments bàsics de CrossFit. El nostre treball és assegurar que tinguis una bona experiència de CrossFit molt valuosa I productiva. Volem canviar la teva vida, però no podem buscar dreceres ni ometre el treball tècnic. Hauràs de rendir comptes a la teva pròpia responsabilitat d’atleta, així que aprendràs coses molt importants amb els ON RAMP, en les quals aplicaràs durant la resta dels teus entrenaments.\n-\tQuin és el funcionament de les classes?\nAl formalitzar la matrícula, et farem l’alta a la nostra aplicació AIMHARDER.\nPodràs reservar prèviament la teva plaça a la classe que més et convingui. Cal tenir en compte que si no guardes hora i la classe ja està plena, no podràs participar-hi.\nSegons la quota que tinguis també podràs disposar dels OPEN: Hores lliures sense professor on podràs entrenar al teu aire o practicar el WOD.


Contractació de persones joves aturades - Formació / Ocupació\npor Comunicacio · 10/07/2019\nLa seva finalitat és subvencionar les contractacions que realitzin les empreses i/o entitats que desenvolupin la seva activitat a l’àrea metropolitana, prioritàriament a Sant Boi, i que contractin persones joves de 16 a 29 anys, residents al municipi, en situació d’atur, inscrites al Programa POEJ, que hagin finalitzat el seu itinerari formatiu. Les empreses i/o entitats beneficiàries podran rebre un ajut màxim equivalent al 50% del cost salarial anual, que inclou les despeses salarials i la Seguretat Social a càrrec de l’empresa.\nL’import màxim corresponent a l’atorgament de les assignacions econòmiques és de 96.103,05 euros. Aquest programa permetrà subvencionar de 18 a 21 contractes. d’un màxim de 6 mesos, de contractacions laborals de com mínim 6 mesos.\nL’import subvencionable depèn del grup de cotització al qual pertanyi la categoria professional del contracte a realitzar.\nEl termini de presentació de les sol·licituds i de la documentació comença el dia 12 de juny de 2019 i finalitzarà quan s’exhaureixi el crèdit disponible.\nPodran subvencionar-se les contractacions fetes des de l’1 de gener del 2019 i fins a l’1 de gener de 2020, sempre que es compleixen els requisits marcats per les bases reguladores de la convocatòria.\nLas bases i la documentació es poden consultar al web municipal.


Una caminada per l'Anella Verda i sessions de e-salut, pròxims actes destacats d'"Abril, el mes de la salut" — Ajuntament de Tarragona\nEsteu aquí: Inici › Salut › Notícies › Promoció de la salut › Notícies 2015 › Una caminada per l'Anella Verda i sessions de e-salut, pròxims actes destacats d'"Abril, el mes de la salut"\nUna caminada per l'Anella Verda i sessions de e-salut, pròxims actes destacats d'"Abril, el mes de la salut"\nTarragona Saludable continua amb els actes d'“Abril, mes de la salut”,que aplega una vintena d’activitats per promoure un estil de vida saludable a la ciutat. Aquest dissabte, 18 d’abril, es farà la 3a Caminada Popular des de la Canonja i barris de Ponent fins la Platja Llarga, per fer salut i promoure les passejades pels espais naturals del territori, amb el coneixement de les rutes verdes que connecten l’Anella Verda amb el centre de la ciutat i el mar. Durant la passejada s’estrenarà la nova senyalització del camí connector de Ponent amb l’Anella Verda de Tarragona que ha fet el departament de Medi Ambient de l’Ajuntament de Tarragona amb la col·laboració de l’Associació Aurora, Centre Especial de Treball. Els treballs de senyalització, amb un cost de 6.932,67 euros, consten de la col·locació de pals de fusta informatius i banderoles i aviat també s’instal·laran dos plafons informatius.\nA més, també dins el programa d’”Abril, el mes de la salut”, la Xarxa de Telecentres i l’Institut Català de la Salut han programat unes sessions per tal d’apropar la ciutadania a les possibilitats que ofereixen les noves tecnologies en l’àmbit sanitari.\n“La salut en un click”, són les sessions programades als Telecentres per a la pròxima setmana; seran càpsules de 90 minuts on es parlarà de la carpeta de la salut, el consentiment informat electrònic o la citació per Internet.\n• Telecentre Sant Pere i Sant Pau, Centre Cívic, carrer de l’ Institut s/n.\nDimecres, 22 d’abril, de 9,30 a 11 h.\n• Telecentre Tarragona Centre, Pl. Imperial Tàrraco.\nDijous, 23 d’abril, de 9,30 a 11 h.\n• Telecentre Bonavista Centre Cívic, carrer 11, núm. 13.\nDivendres, 24 d'abril, de 9,30 a 11 h.\nPer inscriure’s, cal enviar un correu electrònic a telecentres@tarragona.cat amb el nom, cognoms, telèfon de contacte i dia escollit. El nombre de places és limitat i es farà per ordre d’inscripció.\nTarragona Saludable és una xarxa d’entitats i organismes que treballen per millorar la salut dels tarragonins, i que ha sumat esforços per organitzar durant tot el mes d’abril activitats promogudes des dels seus propis recursos i serveis per promoure la salut i donar-se a conèixer a la població.