Alícia Rey: “La població que no ha patit el virus de prop no és prou conscient del seu perill” (Marta Costa-Pau)\nPresidenta del Col·legi Oficial d’Infermeres i Infermers de Girona\n5 min. 15/10/2020 00:00\n651x366 ALÍCIA REY: “La població que no ha patit el virus de prop no és prou conscient del seu perill” / DAVID BORRAT ALÍCIA REY: “La població que no ha patit el virus de prop no és prou conscient del seu perill” / DAVID BORRAT\nCom a tota la societat, la pandèmia de covid-19 va agafar desprevinguts els professionals de la sanitat. A ells, però, els tocava estar a la primera línia del combat, sense saber gaire a què s’estaven enfrontant i sense els recursos necessaris. Van assumir el repte des del minut zero i es van convertir en “herois involuntaris” d’una lluita que encara no ha acabat. En agraïment al seu coratge, dimarts van rebre la Mosca de Sant Narcís, el guardó que atorga la demarcació de Girona del Col·legi de Periodistes a persones o entitats que han destacat per la defensa dels drets col·lectius. Era “per a tots i cadascun” dels metges, infermeres, auxiliars d’infermeria, treballadors de geriàtrics, zeladors i altres professionals que treballen en el sector de la sanitat. En nom d’ells van recollir el guardó el president del Col·legi de Metges de Girona, Josep Vilaplana, i la presidenta del Col·legi d’Infermeres de Girona, Alícia Rey.\nEl guardó dels periodistes és un reconeixement a l’esforç dels treballadors de la sanitat en la lluita contra la pandèmia. ¿Creu que el paper de les infermeres s’ha acabat valorant prou arran del covid-19?\nLa nostra professió sempre està ben valorada quan les persones ens necessiten i durant la pandèmia encara més, ja que s’ha visualitzat l’esforç titànic que hem fet. Des del primer dia hem lluitat a la primera línia de foc, cobrint les mancances del nostre sistema, que és bo però que pateix una falta de professionals i d’inversió. Durant els primers dies vam haver de treballar sense les mesures de protecció necessàries, i moltes de nosaltres vam emmalaltir, però vam tornar de seguida que vam poder a la feina perquè faltaven braços per atendre tants pacients. Vam fer jornades laborals extenuants i vam patir estrès i angoixa, perquè vam anteposar la nostra vocació de curar i cuidar els malalts. Les mostres de suport rebudes durant la pandèmia ens van reconfortar i donar ànims, com ens els donen reconeixements com el dels periodistes. Tot i aquest suport de la societat, continuem sent un col·lectiu menystingut a l’hora de prendre les decisions en matèria sanitària.\nCom afronta el col·lectiu el nou rebrot de la pandèmia?\nPer sort ara tenim el coneixement que ens faltava a l’inici de la pandèmia i, a més, de moment disposem d’equips de protecció, que tant ens van faltar els primers dies. Però portem a sobre un esgotament previ i continuem patint la falta de professionals i d’inversions en el sistema sanitari, que cal resoldre amb urgència. L’administració no pot continuar mirant cap a una altra banda en aquesta qüestió que afecta tots els ciutadans, encara pendent.\nMoltes infermeres van emmalaltir durant el pic de covid. ¿Temen que torni a passar el mateix?\nVam patir molts contagis dins el col·lectiu i això ens va generar molta angoixa, perquè el sistema sanitari ens necessitava a totes, i perquè temíem contagiar les nostres famílies i els pacients. El fet que ara disposem de circuits molt més clars per atendre els pacients de covid, així com d’equips de protecció i de més coneixement sobre com es comporta el virus, ens permet creure que hi haurà menys professionals contagiades.\n¿Pensa que les mesures que s’estan imposant per evitar que la pandèmia s’expandeixi són prou?\nÉs evident que les mesures que s’han adoptat fins ara no han sigut suficients. Cada dia hi ha més casos i en llocs crítics on s’han imposat més restriccions, com és el cas de Girona i de Salt, els resultats no han sigut els esperats. Les mesures han de ser més contundents. Esperem que les que s’han aprovat aquesta setmana donin resultat.\nS’està apuntant molt als joves com a causants principals de l’expansió de la pandèmia. Creu que és així?\nEls joves poden ser un factor, però no l’únic. En general, la població que no ha patit de prop el virus no és prou conscient del seu perill i dels riscos de contagi. El problema són les reunions de familiars o d’amics sense limitacions del nombre de persones i sense les precaucions necessàries, els restaurants que no garanteixen les distàncies adequades entre els clients, la gent que va pel carrer sense mascareta i també alguns joves que no perceben el perill de contagi.\nMoltes infermeres han relatat experiències colpidores viscudes en la primera línia de front contra la pandèmia. Temeu tornar-ne a viure?\nSí, segur que en tornarem a viure. Una de les experiències més difícils per a nosaltres ha sigut veure els nostres pacients morir sols. Els hem acompanyat en aquests moments dolorosos i sovint els hem transmès l’escalf de les seves famílies a través de tauletes, però el que els malalts necessitaven en aquells moments era tenir els familiars allà, poder-los agafar de la mà, mirar-los als ulls, sentir-los estant amb ells. Crec també que es tornaran a tancar centres residencials i es limitaran les visites que els puguin fer els familiars.\nEls metges fan vaga. ¿L’haurien de seguir també les infermeres?\nLa saturació de pacients que denuncien els metges la patim també les infermeres i les nostres condicions laborals no són millors que les seves. Per tant, crec que en algun moment sí que haurem de reivindicar millores per a la nostra professió. Al nostre col·lectiu, però, li costa molt fer aquest tipus de protestes.\nS’ha plantejat la possibilitat que a les escoles hi hagi infermeres. ¿Ho veuen necessari?\nHo veiem imprescindible. Els professors s’enfronten a molts conflictes arran del covid-19 que no poden resoldre. Però ja molt abans d’aquesta pandèmia era necessària una educació basada en la prevenció (en el sentit de dietes, exercici, etc.) que ajudi a formar ciutadans que siguin responsables de la seva salut, i aquesta tasca a les escoles l’hauria de fer un professional d’infermeria.


COMUNICAT SOBRE LA RECLAMACIÓ DE LA PAGA EXTRAORDINÀRIA DE NADAL DE 2012\nEn quant a les reclamacions per la paga extra sostreta l'any 2012, des d’USTEC·STEs us volem fer saber que no és necessari presentar reclamacions obrint procediments administratius individuals per a tot el personal afectat.\nL’article 110 de la Llei 29/1998, reguladora de la Jurisdicció Contenciosa Administrativa, estableix que en el cas de guanyar-se alguna demanda per aquest motiu, les persones interessades que es trobin en idèntica situació jurídica que les afavorides per la decisió judicial, en el termini d’un any, podran demanar després l’aplicació extensiva de la sentència al Jutjat si es troben dins del àmbit territorial del mateix Jutjat que l’hagi dictada.\nAmb aquesta finalitat, USTEC·STEs, en l’àmbit de l’ensenyament, i la Intersindical Alternativa de Catalunya (IAC) vam presentar demandes individuals per a cadascuna de les demarcacions territorials existents en l’àmbit dels Jutjats Contenciosos Administratius de Catalunya (Barcelona, Girona, Lleida i Tarragona). N’hi hauria prou amb una sentència estimatòria per territori per demanar l'extensió per a tot personal funcionari i interí. La primera demarcació que ens ha donat data pel judici del sector de l’ensenyament ha estat la de Girona, el qual tindrà lloc el 10 de desembre d'aquest 2013.\nTambé us volem informar de què hi ha obert un procediment d’abast general iniciat per la Intersindical Alternativa de Catalunya (IAC) contra el Departament d’Economia i Coneixement. Es va presentar la demanda a la Sala Contenciosa Administrativa del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya, la qual fou contestada per l’Administració demandada. El procediment està en fase de prova. El Tribunal dictarà sentència, i si aquesta és estimatòria, una vegada adquirida la fermesa, l’Administració l’haurà d’executar i aplicar a tot el personal afectat per la supressió de la paga de Nadal de 2012.\nVolem avisar al professorat que qui decideixi iniciar la seva reclamació individualment haurà de portar-la fins al final i interposar, si cal, recurs contenciós administratiu. Si s’abandona la via administrativa havent estat denegada per l’Administració la petició inicial i no s’hi interposa recurs contenciós administratiu, no fer-ho implica consentir l’acte administratiu, que quedarà ferm. Per tant, no es podria acollir a l’extensió de la possible sentència estimatòria en la reclamació del seu àmbit territorial. A més, podria haver-hi condemna amb costes a la part a qui es desestimin totes les seves pretensions.\nA més a més, us volem informar que per al personal laboral de l'administració, ja hi ha una sentència, resultat d’una demanda presentada per la Intersindical Alternativa de Catalunya (IAC), de la que forma part USTEC·STEs, i juntament amb altres sindicats, que fou estimada parcialment i reconeix el dret a cobrar la part ja meritada de la paga extra a data 15 de juliol de 2012 (desestima cobrar tota la paga sencera). Us enllacem el full de personal laboralon s'explica més concretament aquesta sentència.\nL'equivalent per al personal funcionari i interí docent significaria que es retornessin 44 dies de la paga suprimida de Nadal 2012, que en aquest cas són els meritats a data 15/07/2012\n28/04/2020 15:33 (10)


L'acord de lliure comerç entre la UE i el Canadà podria suposar l'eliminació dels aranzels. ACCIÓ - Agència per la Competitivitat de l'Empresa\nL'acord de lliure comerç entre ...\nIdees d'experts Geneviève Abbott\nGeneviève Abbott, directora de l'Oficina Exterior de Catalunya a Montreal, assegura que la recent signatura de l'acord de lliure comerç entre la Unió Europea i el Canadà suposarà una oportunitat per a les empreses catalanes a l'hora de fer negocis ja que podria suposar una baixada dels aranzels a zero.\nCanadà és un mercat semblant al català, sobretot la zona del Quebec. Els sectors que ofereixen més oportunitats de negoci actualment són el TIC, el de les tecnologies mèdiques, la biotecnologia, i els productes alimentaris, especialment en l’àmbit gourmet. Algunes empreses ja implantades al país són Abertis en el sector de les infraestructures, Almirall en el farmacèutic i altres com Tecalum o Trifermed.


Govern i autonomies exigeixen a la UE fermesa contra la pujada d'aranzels - Diari de Girona\nGovern i autonomies exigeixen a la UE fermesa contra la pujada d'aranzels\nEl ministre d'Agricultura i els consellers de les comunitats constaten la seva «unitat de punts de vista»\nGovern i autonomies exigeixen a la UE fermesa contra la pujada d'aranzels Diari de Girona\nEl ministre d'Agricultura, Pesca i Alimentació en funcions, Luis Planas, i els consellers autonòmics van constatar la seva «unitat de punts de vista» contra la pujada d'aranzels anunciada pels EUA contra productes espanyols i van reclamar fermesa a la Unió Europea (UE) en la seva defensa. Planas va reunir els responsables de les comunitats autònomes en el Consell Consultiu de Política Agrària Comuna (PAC) i la Conferència Sectorial d'Agricultura, en una jornada per tractar els esmentats aranzels nord-americans i la proximitat del Brexit.\nEl ministre va xifrar en 765 milions d'euros l'impacte econòmic dels aranzels, en una estimació elaborada a partir de les vendes d'Espanya als EUA el 2018 dels aliments que apareixen al llistat aranzelari, l'entrada en vigor del qual està prevista per al 18 d'octubre. «Tots estem units en la fermesa de la negociació» entre la UE i EUA per aconseguir que el sector agroalimentari «quedi fora d'aquestes possibles sancions», perquè en aquest cas «no és l'objecte de la disputa», va afirmar Planas en al·lusió a l'origen del conflicte, vinculat amb les ajudes públiques europees a Airbus.\nEl ministre va avançar que avui es reunirà amb represents del sector agroalimentari i demà viatjarà a Brussel·les. Entre les mesures que va plantejar en el cas que es confirmi la proposta de Trump hi ha l'emmagatzematge privat d'oli, ajudes extraordinàries (com les atorgades en el cas del veto rus) i potenciar la promoció.\nPel que fa al Brexit, van analitzar els plans de contingència per assegurar que no hi hagi problemes de proveïment i logístics, especialment d'aliments peribles i el sector pesquer.\nPer part de les comunitats autònomes, els seus representants van coincidir en el missatge d'unitat i oposició a la decisió nord-americana. El conseller d'Aragó, Joaquín Olona, va defensar la negociació i la fermesa, a més d'apostar per la promoció per «prosperar» en un context de dificultats.\nLa consellera extremenya, Begoña García Bernal, va quantificar en 36 milions el valor de les exportacions extremenyes als EUA i va advertir que el major impacte es notarà «en vi, oli d'oliva, oliva i, en petita escala, en porcí». El conseller de Castella i Lleó, Jesús Julio Carnero, va al·ludir al problema de la sequera i va lamentar que el Govern no hagi tingut «sensibilitat» per donar suport al sector agrari d'aquesta auotnomia.


Les llufes invisibles\nEls últims dies de l'any, aquests éssers volten per l'aire, silenciosos i entremaliats\nAvui és el dia de les innocentades. O era, ja que ara cada dia ens en poden penjar alguna. L'escriptor Quim Monzó ja ho deia fa uns anys: "Eren temps en què l'educació i el respecte eren valors tangibles, i saltar-se'ls una vegada a l'any era tota una notícia. Però avui, ¿quin al·licient pot tenir penjar la llufa a algú?"\nPerò, ¿què és una llufa? Una pista: tothom ho sap. En el vocabulari popular català és una ventositat, un pet silenciós, clandestí. Com fer llufa indica fluixesa o inconsistència, o que alguna cosa falla: una bomba o un petard que no explota, alguna cosa que s'ensorra... Una altra pista: a l'antiga Grècia, els dimonis o esperits dels possessos eren anomenats pnèumata, éssers d'aire, invisibles, com les fades o els follets; i en la mitologia tradicional catalana, una llufa és un esperit eteri, com el vent o l'alè.\nVíctor Català, en la seva novel·la Solitud, ens diu bastant clar de quins éssers es tracta: "Tornaven corriol amunt, i els lladrucs del Mussol eren contestats, com el vespre abans, per les veus de les muntanyes. La Mila digué somrient:\n--Ahir vespre me donà un esglai, aquesta fressa...!\n--Pot éssere sabeu pas què és?\n--En Maties parlà de les llufes... però què són les llufes?\n--Les encantades, dona! Ja vos ho explicaré jo, quan tinguem lleure, per què fan les llufes aqueixa comedia d'escarnir tot lo que sentin...".\nLes llufes són, doncs, aquests éssers invisibles que provoquen els ecos enganyosos que ressonen a les cavitats de les muntanyes. En altres llocs les anomenen encantades de vent i de fum. O dones de fum, igual com també existeixen les dones d'aigua.\nSón éssers sobrenaturals, bellíssimes però molt sentides: agraïdes a qui les tracta bé, esquives a qui els vol mal. Segons una llegenda, les llufes s'havien allotjat al castell de Pals, i un bon dia, en un rampell, un pagès empordanès va exclamar: "¡Maleïdes llufes!" Des d'aleshores, cada nit, les llufes li tombaven els sacs del graner, quan dormia li estiraven la manta, li esvalotaven tot. Fins que es va adonar que les havia insultat: va córrer a beneir-les i la tranquil.litat va tornar a regnar a casa seva.\nS'ha de destacar que a tot arreu es dóna aquesta consciència de certs esperits d'aire que espien al nostre voltant. La típica advertència de "no ho diguis gaire alt" quan algú constata una situació favorable --bon temps, possible èxit-- per por que algun follet o llufa ho espatlli, pot ser un indici.\nSegons una antiga creença, els últims dies de l'any, les llufes ronden per l'aire, silencioses i entremaliades, es pengen de la gent massa càndida, i se'n riuen, xiuxiuejant a l'orella, escarnint. Per això una de les innocentades més habituals sigui penjar-los a l'esquena petits ninots de paper, que antigament eren draps, fulles de col, pells de conill...\nTal dia com avui, les llufes es confonen amb les ànimes innocents de les criatures que, segons la llegenda bíblica, el malvat rei Herodes va manar degollar.


Jornada Àfrica Negra: Noves mirades 2014 - CEAI\nJornada Àfrica Negra: Noves mirades 2014\nInici » Jornada Àfrica Negra: Noves mirades 2014\nDijous 3 de juliol de 2014 es celebra la quarta edició de la Jornada Àfrica Negra: Noves Mirades. És una plataforma de visibilització i difusió de les recerques dutes a terme pels alumnes del Postgrau en Societats Africanes i Desenvolupament, del CEA i la Universitat Pompeu Fabra així com un espai de trobada de persones interessades en la recerca en el marc de l’Àfrica Negra per tal de compartir experiències, coneixements i contactes. Els temes tractats són diversos i intenten oferir una visió àmplia tant de la realitat del continent africà com de les noves recerques que s’estan impulsant al nostre país.\nA més a més de la presentació dels treballs de recerca, es farà una projecció del documental Kàsuumaay, realitzat en el marc del Grup d’Estudis en Societats Africanes (GESA) de la Universitat de Barcelona. El documental analitza la realitat del conflicte de la Casamance, al sud de Senegal i, en especial, explora el paper del rei Sibilumbay i les autoritats tradicionals a la regió d’Oussouye en la construcció de Kàsuumaay (“pau” en llengua djoola).\nDia: 3 de juliol de 2014\nLloc: Sala d’actes del Centre Cívic Urgell, C/Compte d’Urgell, 145


Des de Lleida, on està de visita oficial, el president de la Generalitat, Jordi Pujol, va qualificar d'afer desgraciat els problemes sorgits en la construcció de l'AVE que van motivar importants retards en l'entrada en funcionament d'aquest servei ferroviari. La mateixa setmana en què s'han trobat més sots a prop de la línia fèrria en construcció, Pujol va demanar al govern central que faci els estudis que calgui per garantir la segurat i el bon funcionament de l'AVE, fins i tot si això implica un nou retard de la inauguració.\nEl president de la Generalitat va parlar ahir de la polèmica que gira entorn el traçat de l'AVE després que aquesta setmana apareguessin més esvorancs. Pujol demana que, per sobre de tot, es pugui garantir la seguretat dels passatgers, per ell "no ve d'un dia o de quinze per al fi de l'absoluta seguretat". Igualment, Pujol va proposar la creació d'una comissió independent que discuteixi les qüestions geològiques. Tot plegat per acabar trobant una solució a aquest problema que va derivar en una polèmica "més agra del compte", va afegir Pujol.\nEl GIF diu que el nou forat descobert a prop de les vies del TGV l'ha fet una excavadora


L'FBI fa públics els documents que podrien lligar Sinatra a la màfia\n15 maig 2021 10:38\nEn qualsevol cas, les investigacions mai no arribaren a demostrar-ne els lligams\nReuters | 09 desembre 1998\nL'FBI entregà ahir a la premsa 1.275 planes dels seus arxius sobre Frank Sinatra, demostrant que la agència vinculà el desaparegut cantant, fills d'immigrants italians, a caps mafiosos i magnats de Hollywood, així com al funcionament intern d'alguns casinos de Las Vegas.\nEls documents es remunten a, almanco, l'any 1943, quan l'Oficina Federal d'Investigacions (FBI) investigà una denúncia que deia que Sinatra havia pagat 40.000 dòlars de l'època a un metge perquè li fes un certificat declarant-lo inútil per al servei militar dels EUA en la II Guerra Mundial. Però, finalment, l'FBI donà per «infundada» la denuncia, feta pel columnista Walter Winchell.\nA més, els documents ensenyen que el llegendari cantant i actor de cinema va ser víctima d'amenaces contra la seva vida i objete d'alguns plans d'extorsió. En els papers que ha entregat l'FBI s'inclouen còpies dels telegrames de l'FBI en relació amb les amenaces, amb un llenguatge sec i oficial. També hi ha reproduccions d'una nota escrita a mà d'un autodenominat «psíquic» que creia que Sinatra volia dividir els Estats Units; i d'altres que el relacionaven amb les activitats del partit comunista dels EUA.


9 millors actuacions Julianne Moore - Característiques | De Novembre 2020\n9 millors actuacions Julianne Moore\nLLEGIR MÉS: Veure: Julianne Moore actua per a desconeguts a Times Square amb Billy Eichner\n“Corts curts” (1993)\nLa pel·lícula que va situar Julianne Moore al mapa (i la va fer notar Todd Haynes, que la protagonitzaria en el seu primer paper principal a 'Safe'), 'Short Cuts' és una odissea ambiciosa de Los Angeles amb 22 personatges diferents, tot i que cap no fa una impressió tan atrevida com Marian Wyman de Moore. Una part del que fa que aquesta actuació sigui tan gran és que Moore era una actriu relativament desconeguda en el moment del llançament de la pel·lícula, però, fins i tot, es torna a mirar ara mateix que Moore és un pes pesat de la indústria, la representació encara representa un dels debuts més atrevits del cinema. història. Entre els més memorables en una escena frontal completa de tres minuts, 'Short Cuts' va demostrar el temor de l'actriu. Sens dubte, ens podria impactar amb la seva atrevida presència de la pantalla, però el nivell d’actuació (especialment l’energia vivaç i salmosa que aporta un argument clau) va confirmar que no es tractava només d’un rendiment més refredat per l’aigua, sinó que s’hauria de prendre molt seriosament. 'Short Cuts' va trobar Moore anunciant al món que estava aquí per quedar-se, i que sempre serà una de les millors.\nLa remarcable segona característica de Todd Haynes filtra l'hiper consumisme dels anys 80 a través dels ulls de Carol White, interpretada per Moore amb nervis desenfrenats en el que podria ser la seva millor actuació de tots els temps. Col·locada decididament en el seu matrimoni no inspirat i la seva rutina quotidiana de mestressa de casa, Carol desenvolupa lentament una malaltia insòlita que creu que és una reacció al·lèrgica als productes químics que es troben en els productes de consum quotidians. Els seus metges no diagnostiquen cap problema mèdic, però, amb els dies que passen, els símptomes de Carol es tornen més violents i es veuen afectats pel pànic. L’ambigüitat sobre la causa de la deterioració de la salut de Carol: es tracta d’una malaltia real o només de les seves pròpies emocions autoel·lectuals? - crea un thriller psicològic subversiu, augmentat pel desconcertant moviment de Moore en el qual evoca un nivell de paranoia destrossant i vertiginosa que és impossible d'oblidar. Va caure a l’ànima de les pors de Carol d’exposar una dona al cap d’un malson posseïdor, fent de “Segura” una de les pel·lícules de terror més efectives de tots els temps.\nEl clàssic drama de Paul Thomas Anderson que cronifica l’auge d’una estrella porno novell obté un nivell addicional de complexitat gràcies a la glamurosa i conflictiva Amber Waves de Moore, una veterana estrella porno que porta el jove Dirk Diggler (Mark Wahlberg) sota l’ala. Moore ho va resoldre en algunes escenes de sexe explícites, però la seva confiança descarada i el seu glam estilitzat són una simple façana. A mesura que s’assabenta més sobre la situació real de Amber, la seva aura de superstar es converteix en un escut egòtic del qual s’amaga el seu paper de mare darrere d’un estil de vida rockstar de sexe, cocaïna i moltes festes groovy. La impressió que té contínuament de Moore com a intèrpret és la seva capacitat de no convertir els seus personatges defectuosos en figures tràgiques. Amber s’amaga sota capes d’il·lusió, però Moore no vol convertir-la en una metàfora de la fosca pell fosca de la fama; en canvi, l’actriu elabora un relat prudent sobre identitats dobles i parla de volums sobre la batalla interna entre les nostres fantasies estelades i realitats poc marcables.\nPocs actors poden arribar a extrems tan salvatges amb el nivell de precisió que ho fa Moore. Per exemple: el seu paper foscament divertit com Maude Lebowski, que demostra fàcilment com és d’allò més sorprenent quan es lliura a una cosa tan desagradable i surrealista com la visió singular dels germans Coen. Moore aporta un accent en el qual no es pot col·locar el dit i amb un pes dur, Moore aporta una directivitat còmica i una actitud segura al personatge, una artista feminista que es basa en l'experimental i dedica el seu treball a peces que són 'fortament vaginals'. Moore envia la persona avantguardista tant com troba maneres convincents d’explorar els seus orígens en el seu personatge, principalment el problema que sent per la seva relació disfuncional amb els seus pares. Tant si explica perquè la “vagina” espanta els homes o s’adorm al llit amb el tiet, Moore és una força còmica, afegint sense esforç a la trampa indefinible de la pel·lícula.\nMoore és només un dels molts actors que tenen un paper crucial en la reflexió mediterrània de Paul Thomas Anderson sobre la felicitat, el destí i el perdó i, com la resta del seu atreviment conjunt, li ha donat uns moments oportuns per arrencar la tapa de l'articulació i cavar-se en profunditat. com a sentiments de ràbia, gelosia i odi abnegats. Anderson no ens dóna gaire antecedents ni exposicions sobre els personatges de la pel·lícula, per la qual cosa coneixem sobretot la Linda Partridge de Moore com a dona que es va medicar en algun tipus de crisi de vida mitjana. Qüestionant la seva devoció pel seu marit, amb qui inicialment es va casar pels seus diners, però des de llavors ha estimat tal i com es troba en el seu llit de mort, Linda es veu aixafada pel pes de les seves pròpies accions, principalment els seus anys d'infidelitat. Una de les escenes en què Linda té un freakout emocional a la farmàcia mentre intenta fer algunes pastilles és un moment Moore, un saló de fama, que mostra la intensitat, la confusió i la histèria que només l'actriu sembla capaç d'executar amb tant de control desinhibit. .\n'Lluny del cel' (2002)\nAmb la tranquil·litat de l'atmosfera i les estilitzacions dels grans melodrames dels anys 1950 de Douglas Sirk, Todd Haynes troba la vora contemporània d'una època nostàlgica en el fascinant 'Lluny del cel'. Moore protagonitza davant de Dennis Quaid com Cathy Walker, una pintoresca mestressa de casa la família de la qual es troba desapareguda per l’homosexualitat tancada del seu marit i els seus propis anhels subversius pel fill negre del seu mort jardiner. Enquadrat entre els seus propis rínxols ajustats i amagat darrere de magnífics mocadors, abrics i pintallavis vermells, Moore encarna de forma íntegra l’aspecte d’una mestressa de casa dels anys cinquanta. Mentre parteix gairebé com una paròdia de poca visió de l’arquetip: la pràctica aporta calidesa i amabilitat a tots els ulls: Moore inunda el seu personatge amb un subtext interrogant i curiós. El bon esperit de Carol seria una virtut als anys cinquanta, però Moore i Haynes revelen lentament el dolor, la pena i la confusió que poden provocar indirectament. Les virtuts que podrien convertir Carol en una santa en una pel·lícula de Douglas Sirk es converteixen en les virtuts que en última instància provoquen la seva contesa, i Moore fa que cada adonament del fet sigui un cop emocional tant per al personatge com per a la veu femenina del melodrama.\n“Un home solter” (2009)\nLa pel·lícula debut de Tom Ford emocionant no presenta una gran quantitat de Julianne Moore, però l'actriu deixa una impressió inesborrable en una de les escenes més vitals de la pel·lícula. Moore interpreta a Charley, l'únic amic de George de Colin Firth, un professor de l'escola gai deprimida que encara es penja vuit mesos després de la tràgica mort del seu amant. Com tants dels millors personatges de Moore, Charley és una juxtaposició a peu; la seva moda d’alta societat i els cabells i el maquillatge elegants amaguen tota la vida de dolor i tristesa. Charley és clarament miserable, tot i que Moore es demostra dinàmic en exposar les profundes maneres de cobrir la nostra pròpia depressió amb esclats de felicitat i sentiment. Quan una nit de beure i ballar condueix a un petó incomplet, la solitud de Charley es converteix en un signe de puntuació marcant en un film sobre construir i trencar relacions.\n'Mapes a les estrelles' (2014)\nMoore va guanyar el premi de l'Acadèmia l'any passat pel seu devastador paper a 'Still Alice', però hi ha alguns de fora que mantenen que la seva atrevida i irrompuda merda de merda de la sàtira holandesa de David Cronenberg és una encara millor i impressionant control controlat que realment mereixia el premi. En el seu lloc que va guanyar la seva Millor actriu a Cannes, Moore és més atractiva i necessitada que Havana Segrand, una actriu envellida que intenta recuperar els seus dies de glòria assumint un paper que va fer famós per la seva difunta mare. Moren obsessionat per la fama i perdent lentament però segurament la seva salut en el procés, Moore s’enfonsa les dents en el personatge més semblant i menyspreable de la seva carrera, creant una versió NC-17 de Norma Desmond que camina la línia entre terrorífic i histèricament desagradable. A les mans de Moore, el camp trash es converteix en un acte de veritable valent i, per això, sempre ens encantarà la senyora Segrand.\nAlguns van citar la victòria de l’Oscar de Moore a la millor actriu ja que l’Acadèmia finalment va pagar les seves deutes per una carrera plena d’actuacions mereixedores, tot i així, l’actriu a “Still Alice” segueix sent una proesa impactant i impressionant. Moore es troba al centre de la pel·lícula, com la doctora Alice Howland, professora de lingüística de la Universitat de Columbia a qui li ha diagnosticat la malaltia d'Alzheimer familiar d'inici precoç. Les històries basades en malalties que poden acabar amb la vida poden ser manipuladors emocionals fàcils, per la qual cosa una part del que fa que el rendiment de Moore sigui tan miraculós és la forma en què es troba el personatge de qualsevol rastre de melodrama. Sentim que Alícia no sigui per la seva condició, sinó per la forma en què la seva condició l'obliga a acordar-se amb la seva vida i la seva relació amb la seva família. Quan Moore sucumbeix la malaltia, la seva actuació adquireix un extrem devastador, del qual és difícil distingir la ficció. Juntament amb Emmanuel Riva a 'Amour' i, actualment, Cynthia Nixon a 'Christopher Abbott', Moore va a la vora de la vida per inspirar la humanitat profunda en tots els espectadors.\nLLEGIR MÉS: Toronto: Per què l'estrella de 'Freeheld' Julianne Moore pensa que el seu nou drama reflecteix una cultura canviant


Dilluns, 21 abril 2014 12:10\nDijous, 10 abril 2014 17:03\nMescles i dissolucions a ritme d'Henry Mancini\nDimecres, 09 abril 2014 12:41\nXerrada organitzada per la nostra AMPA\nDimarts, 08 abril 2014 20:19\nEl passat divendres, 4 d'abril, els alumnes de quart de la nostra escola i de l'escola Mogent es van reunir per fer una torneig amistós d'escacs.\nLemes de la trobada: concentració, estratègia, companyerisme, esportivitat i ganes de passar-ho bé.\nDimecres, 02 abril 2014 19:07\nCelebrem l'Escola Verda\nRecull d'activitats dutes a terme durant la setmana de celebració d'Escola Verda. Una setmana intensa i enriquidora.\nDimecres, 26 Març 2014 20:18\nMés acció verda!\nAvui, reunió del Comitè Ambiental. Ecodelegats i ecodelegades, mares, mestres i regidor de Medi Ambient de l'Ajuntament revisem les actuacions planificades per aquest curs. Actuacions referents a la gestió dels residus, del treball de l'hort, de les sortides d'entorn de les possibles actuacions compartides amb l'Ajuntament...\nHem de seguir treballant per reduir residus: Utilizar les carmanyoles, embolcallls reutilitzables...\nHem de continuar millorant les pràctiques diàries per a l'estalvi energètic: tancar llums innecessaris i portes per evitar que ens marxi l'escalfor.\nHem de promoure que les persones vinguin a peu a l'escola.\nEstem contents de fer les sortides per conèixer l'entorn natural.\nDimarts, 25 Març 2014 22:08\nAhir els nens i nenes de segon van poder gaudir de xerrada sobre els animals en perill d'extinció a càrrec de la Belén Fernández, biòloga del Museu de Ciències Naturasl de Granollers. Avui els alumnes de tercer i quart han pogut gaudir de la xerrada sobre l'Escola Verda i els tresors naturals de La Roca de la mà d'en Roger Porta, assessor del Programa d'Escoles Verdes. Els nens i nenes de cinquè han sortit al bosc a fer un treball de camp acompanyats d'en Carles Llebaria, també biòleg.\nJa veieu, l'escola se'ns omple de biòlegs i de persones que estimen la natura!\nDimarts, 25 Març 2014 17:16\nXerrada Escola Verda\nDivendres 28, xerrada-col·loqui a càrrec d'en Joan Manel Riera, biòleg i director de l'Escola de Natura del Corredor. Ens explicarà quina és l'essència de les Escoles Verdes i la importància d'aquestes en l'educació per a la sostenibilitat. També ens parlarà sobre els tresors naturals de La Roca i les problemàtiques mediambientals de la comarca.\nNo us la podeu perdre. Absolutament recomanable!\nDilluns, 24 Març 2014 22:23\nFoto de família a l'entrega del distintiu d'Escola Verda\nClicant damunt de la imatge podreu veure moltes més fotos de l'acte.\nDiumenge, 23 Març 2014 20:43\nEn Noè Rivas a la festa d'Escola Verda\nDissabte, 22 Març 2014 17:52\nEnglish day a VOTV\nPremeu la imatge per veure la notícia de l'English day de la nostra escola a la TV.\nDimarts, 18 Març 2014 20:52\nPrograma de la Festa d'Escola Verda\nClicant damunt del cartell, podreu consultar la programació d'activitats per a la setmana de celebració d'Escola Verda i també de la festa de cloenda.\nDilluns, 17 Març 2014 19:11\nSom Escola Verda. Som notícia al 9 Nou.\nDiumenge, 16 Març 2014 08:23\nActe de lliurament del distintiu d'Escola Verda\nAquest dissabte, 15 de març, ha tingut lloc al Teatre Nacional de Catalunya el lliurament de distintius d'Escola Verda a aquelles escoles que aquest any entrem a formar part del programa.\nHi hem assistit una bona representació de la nostra escola: alumnes, pares i mares i mestres.\nA la imatge, els ecodelegats i ecodelegades de cinquè moments abans de rebre distintiu.\nDissabte, 15 Març 2014 15:00\nAvui s'ha emès el programa Fish&Chips de TV3 on participen els alumnes de la nostra escola.\nEnllaç Programa Fish&Chips


febrer 2011 - Imatgies. Els dictats de la natura\nMes: febrer de 2011\ncinema 27 febrer 2011 3 setembre 2020\nAquesta pel·lícula del director Jim Sheridan és un drama que tracta sobre una família irlandesa que arriben a New York dient que a soles estan de vacances. El pare, Joe, treballa de taxista quan arriba per a cuidar a la seua dona i les seues dues filles, a pesar de ser actor de professió. Sense […]\ncinema, Sociolingüística 27 febrer 2011 12 maig 2020\nSUMAR AL CINEMA\nDefensar la qualitat d’una obra, com ara el Tirant o Solitud, mai no vol dir haver d’anar contra El Quijote oLaRegenta. Semprehe tractat d’aplicar l’addició, la suma, com a millor manera d’entendre el món. També l’anomenada discriminació positiva té aquest caràcter d’afegir, d’enriquir allà on hi ha mancances. Cal anar sumant en aquest viatge vital, […]\nEl vol dels albatros\nDesprés de vint-i-cinc anys acomboiant cinèfils, les sales Albatros de València s’acomiaden per una crisi que, en aquest país esdevingut comunitat, és també cultural. Els darrers setze o disset anys he pogut gaudir de la seua programació cada setmana. Quan a Castelló s’anaven tancant sales i els cine-clubs ja eren cosa del passat, […]\ncinema 27 febrer 2011 12 maig 2020\nPoniente: el western torna a Almeria\nI que conste que ho dic amb respecte i admiració per aquest darrer film de Chus Gutiérrez. Las Cartas de Alouo la francesa Loin són dos punts de vista sobre un dels problemes més actuals de la societat europea: ‘compartir el pastís del capitalisme amb aquells que fugen de la misèria’. (obviem, ara, les misèries […]\n‘Hierro 3’ i ‘Los Edukadores’, llunyanes i paral.leles\nAquest mes d’abril hem pogut gaudir dues estrenes fílmiques memorables: ‘Hierro 3’ de Kim Ki Duk i ‘Los Edukadores’ de Hans Weingartner. Ambdues, tot i la distància espacial i, cada vegada menys, cultural, ens plantegen temes de fons ben semblants: el capitalisme i la propietat privada. Des de Korea del Sud i Alemanya ens […]\nCinema i globalització\nAvui ja no hi ha dubtes sobre allò que s’amaga darrere la globalització. Els rics són cada vegada més rics, els pobres accentuen la seua condició i l’única cosa que compta és la grandària del mercat. El cinema també és un mercat però encara crèiem, innocentment, que allò de ‘fer pel.lícules ben fetes’ volia dir […]\nEL LECTOR’, TRADUÏT I TRAÏT ‘ La pel.lícula de Daldry, basada en la novel.la de Bernard Schlink, no deixarà d’omplir ratlles les properes setmanes. Les estatuetes de Hollywood i el fet que Kate Winslet també siga la protagonista d’una altra estrena, Revolutionary road, farciran de comentaris algunes revistes de cine i moltes del cor. […]\nQüestionar les ‘normalitats’ no és políticament ni religiosament correcte i la ciència, gràcies a déu, sempre ha provat de qüestionar les evidències. Si la posada en escena ens recorda aquelles superproduccions hollywoodianes d’una època daurada d’aquest tipus de cinema (Ben-Hur, Els deu manaments, Quo Vadis…) aumentats i modernitzats amb les visons […]\nFotografia 25 febrer 2011 12 maig 2020\n Beatriz  Beatriz Beatriz Beatriz Beatriz Lluís Lluís Lluís Lluís Lluís Lluís Lluís Lluís Lluís Lluís Lluís Lluís Lluís\nFotografia 24 febrer 2011 12 maig 2020\nEl dia 15 de novembre vam anar a Castelló d’excursió amb la classe d’audiovisuals. Vam eixir de l’institut a les 9.20, vam esmorzar a la parada de l’autobús i vam agafar el bus per a anar cap a Castelló. La primera parada va ser el Museu de Belles Arts, on vam fer diverses fotos. Després vam […]\nLa pàgina1 La pàgina2 La pàgina3 Següent


DP CONSULTORES DE DEPENDENCIA, S.L. , no es fa responsable del contingut de les pàgines web a les quals pugui accedir l’Usuari a través dels enllaços establerts als seus llocs web i declara que en cap cas examinarà ni exercitarà cap tipus de control sobre el contingut d’altres pàgines de la xarxa.\nDP CONSULTORES DE DEPENDENCIA, S.L. , declara que ha adoptat totes les mesures necessàries per evitar qualsevol dany que pugui derivar-se de la navegació per les seves pàgines web. En conseqüència, DP CONSULTORES DE DEPENDENCIA, S.L. , no es fa responsable, en cap cas, dels eventuals danys que pugui sofrir l’Usuari a causa de la navegació per Internet.\nDP CONSULTORES DE DEPENDENCIA, S.L. , no es responsabilitza dels danys o perjudicis de qualsevol tipus produïts en l'Usuari que portin causa d'errors o desconnexions a les xarxes de telecomunicacions que produeixin la suspensió, cancel·lació o interrupció del servei de la web durant la prestació del mateix o amb caràcter previ.\nL'accés a la web: www.centresvergedelasalut.com no implica l'obligació per part de l'empresa de controlar l'absència de virus o qualsevol altre element informàtic danyós. Correspon a l'Usuari, en tot cas, la disponibilitat d'eines adequades per a la detecció i desinfecció de programes informàtics nocius.\nDP CONSULTORES DE DEPENDENCIA, S.L. , no es responsabilitza dels danys produïts en els equips informàtics, documents i/o fitxers dels Usuaris o de tercers durant la prestació del servei al Portal.\nLa Web: www.centresvergedelasalut.com podrà allotjar continguts publicitaris o patrocinats. Els anunciants o patrocinadors són els únics responsables d'assegurar que el material remès per a la seva inclusió a la Web compleix amb les lleis que en cada cas puguin ser d'aplicació.\nDP CONSULTORES DE DEPENDENCIA, S.L. , no serà responsable de qualsevol error, inexactitud o irregularitat que puguin contenir els continguts publicitaris o dels patrocinadors.\nDP CONSULTORES DE DEPENDENCIA, S.L. , es reserva el dret a realitzar les modificacions que consideri oportunes, sense avís previ, al contingut dels seus llocs web, tant pel que fa als continguts dels llocs web com per les seves condicions d’ús o per les condicions generals de contractació. Aquestes modificacions podran realitzar-se, a través dels seus llocs web, de qualsevol forma admissible en dret i seran d’obligat compliment durant el temps que estiguin publicades a la web i fins que no siguin modificades per d’altres de posteriors.\nDP CONSULTORES DE DEPENDENCIA, S.L. , es reserva el dret d’utilitzar cookies en la navegació de l’Usuari pels seus llocs web per facilitar la personalització i comoditat de la navegació. Seguint la política de protecció de dades de l’empresa, DP CONSULTORES DE DEPENDENCIA, S.L. , informa que les cookies s’associen a l’Usuari anònim i al seu ordinador i no proporcionen per si mateixes ni el nom ni els cognoms de l’Usuari.\nL’Usuari té la possibilitat de configurar el seu navegador de manera que sigui informat de la recepció de cookies, amb la possibilitat, si així ho desitja, d’impedir que s’instal·lin al seu disc dur. No obstant això, per accedir als llocs web de DP CONSULTORES DE DEPENDENCIA, S.L. , no és preceptiva la instal·lació de cookies.\nDe conformitat amb el que estableix la Llei Orgànica i el Reglament General -UE- 2016/679 del Parlament i Consell d’Europa de Protecció de Dades de Caràcter Personal, aprovat el 27 d’abril de 2016, DP CONSULTORES DE DEPENDENCIA, S.L. , informa als Usuaris dels seus websites, que estem obligats a guardar secret professional de les dades personals captades per l’empresa mitjançant els formularis situats a les seves pàgines, aquesta obligació continurà fins i tot després d'haver finalitzat la nostra relació comercial o contractual, i en cap cas podrem fer públics les dades personals dels visitants i clients a la web sense el seu consentiment, els menors de 13 anys, no poden prestar el seu consentiment per a què un comerç reculli i tracti les seves dades personals; solament els seus representants legals (pares o tutors) són els qui poden fer-ho en el seu nom. Aquells comerços que necessitin tractar dades de menors de 13 anys, han de disposar dels mitjans per obtenir el consentiment dels seus pares o tutors, per exemple, mitjançant un missatge de correu electrònic dirigit a algun d'ells que contingui un enllaç a un formulari electrònic. No es pot demanar als menors de 13 anys dades sobre l'àmbit familiar, sent l'única excepció les dades d'identificació i contacte dels pares o tutors. Aquestes dades seran introduïts en un fitxer automatitzat sota la responsabilitat de l’administrador de la web de DP CONSULTORES DE DEPENDENCIA, S.L. ,, amb la finalitat de poder facilitar, agilitzar i complir els compromisos establerts entre ambdues parts. Així mateix, DP CONSULTORES DE DEPENDENCIA, S.L. ,, informa de la possibilitat d’exercir els drets d’accés, que permet a l'usuari web, conèixer que dades personals té l'administrador d'aquesta pàgina i en tal cas contestés en un termini de 30 dies, sempre que conservi les dades, rectificació, que permet corregir errors, modificar les dades que siguin inexactes o incomplets i garantir la certesa de la informació, oposició, que podrà sol·licitar i aconseguir que no dugui a terme el tractament de dades, supressió, que permet que se suprimeixin les dades inadequades o excessius, limitació, pel qual pot sol·licitar que es limiti el tractament de les seves dades quan hagi exercit el seu dret a la rectificació de les seves dades personals, i portabilitat, perquè l'usuari pugui obtenir una còpia de les dades personals que hagi facilitat a la web a fi de poder transmetre'ls a altres serveis, aquests drets es podran exercir per qualsevol mitjà que deixi constància del seu enviament i de la seva recepció a l’adreça: SAN MARC, 1. Codi Postal: 08403. Localitat: GRANOLLERS. Província: BARCELONA., o al correu electrònic info@centresvergedelasalud.com, aportant fotocòpia del DNI o documentació alternativa que acrediti la seva identitat.\nEls drets de propietat intel·lectual i industrial derivats de tots els textos, imatges, com també dels mitjans i formes de presentació i muntatge de les seves pàgines pertanyen, per si mateixos o com a cessionària, a DP CONSULTORES DE DEPENDENCIA, S.L. , seran, per tant, obres protegides amb propietat intel·lectual per l’ordenament jurídic espanyol i se’ls podrà aplicar tant la normativa espanyola i comunitària en aquest camp, com els tractats internacionals relatius a la matèria i subscrits per Espanya.\nTots els drets reservats. En compliment de la Llei de la Propietat Intel·lectual es prohibeix expressament la reproducció, distribució, comunicació pública i utilització de la totalitat o part dels continguts de les seves pàgines web sense el consentiment explícit de DP CONSULTORES DE DEPENDENCIA, S.L. ,\nAixí mateix, DP CONSULTORES DE DEPENDENCIA, S.L. , es reserva la facultat de presentar les accions civils o penals que consideri oportunes per la utilització indeguda de les seves pàgines web i continguts o per l’ incompliment d’aquestes condicions.\nwww.centresvergedelasalut.com compleix amb la normativa de Protecció de Dades vigent i amb la LSSI-CE, i ha estat assessorada en aquestes normatives per GRUPO QUALIA, per la qual cosa se li atorguen dues certificats en format d'imatge digital perquè pugui exposar-los en el seu lloc web.\nLa relació entre l’usuari i DP CONSULTORES DE DEPENDENCIA, S.L. , es regirà per la normativa espanyola vigent i seran competents, per decidir sobre qualsevol controvèrsia que pugui sorgir entre l’usuari i DP CONSULTORES DE DEPENDENCIA, S.L. ,, els jutjats o tribunals de la localitat de GRANOLLERS.


Estudiant dinfermeria sofereix per a cangur al seu temps...\nEstudiant d'infermeria s'ofereix per a cangur al seu temps lliure (Barcelona)\nDescripción de Estudiant d'infermeria s'ofereix per a cangur al seu temps lliure\nHola a tots/es, em dic Berta, tinc 23 anys i sóc catalana. Actualment treballo als matins al Hospital de la Vall Hebron de Barcelona com a tècnic d'anatomia patologica. Anteriorment vaig treballar com a auxiliar de geriatria a la residencia onze de setembre, però lamentablement vaig haver de deixar-ho perquè no podia compaginar el meu horari escolar amb el laboral.\nM’agradaria treballar al meu temps lliure com a cangur, ja que estic estudiant infermeria, i veient com estan les coses vull trobar una feina extra per anar estalviant poc a poc per poder pagarme la carrera.\nEm considero una persona responsable, alegre i molt sincera. M’agrada el contacte amb la gent i aprendre coses noves de tothom. Em considero una persona molt imaginativa amb els nens, estic disposada a donar clases de repas!.\nMoltes gràcies per el vostre temps! Berta\nConeixements de ofimatica, mecanografia!\nActualment estudiant d'infermeria\nOpiniones sobre Estudiant d'infermeria s'ofereix per a cangur al seu temps lliure


les Gavarres: d’abril 2008\nAvui m'ha arribat a les mans una edició de l'"Atlas Geográfico Universal" editat per Esteban Paluzié l'any 1870 a Barcelona. És un exemplar guanyat en un concurs de l'ajuntament de la Bisbal d'Empordà per un oncle del meu avi patern. És curiosa l'evolució de la geografia política del món en el transcurs d'unes poques generacions. Penjo unes pàgines escanejades on es pot comprovar la quantiat de països per descobrir que encara existien ara fa uns 140 anys. Jo hi he passat encantat una llarga estona.\nÀfrica encara per descobrir\nEstats Units d'Amèrica en plena construcció.\nPrimera pàgina de l'Atlas amb el segell de l'Ajuntament Constitucional de la Bisbal, que va oferir-lo com a premi\nEntre les principals muntanyes del Món, l'Everest encara estava per descobrir.\nL'Europa de Prússia, l'Imperi Austríac i l'Imperi Turc\nSudamèrica, Argentina estava dividida entre la Plata i Patagònia\nPublicat per Bsicran a 6:43 3 comentaris\nEtiquetes de comentaris: curiositats, geografia, història\nDiumenge 20 d'abril de 2008 es celebra la tercera edició de la Marxa de les Guilles, amb sortida i arribada a Fonteta, municipi de Forallac (el Baix Empordà). Clicant l'enllaç podreu trobar-ne tota la informació per si desitgeu anar a caminar una estona de diumenge el matí gaudint del fabulós paisatge que hi ha entre Fonteta i Fitor.\nPublicat per Bsicran a 7:00 0 comentaris\n14 d'abril de 1931 - Proclamació de la República Catalana\nFa 77 anys, el món ha donat moltes voltes des d'aquell dia. Hi ha hagut alegries i daltabaixos, però fets com aquest són els que ens donen esperança per seguir lluitant i treballant pel futur.\nUn petit homenatge a un home que va renunciar a tot per tal de fer realitat el seu somni.\nPublicat per Bsicran a 12:43 0 comentaris\nPublicat per Bsicran a 19:15 0 comentaris\nCapelleta dedicada a Sant Narcís a l'Església de Sant Feliu de Girona\nDes de temps immemorial el cristianisme s'ha filtrat en les nostres creences i tradicions i els Sants i les Mares de Déu vetllaven per la nostra salut, pel nostre benestar i per la nostra seguretat. Els carrer i places dels pobles estaven poblats a les façanes de les cases més o menys benestants de petites capelletes on algun Sant o Mare de Déu ens vigilava i atenia sota la seva atenta mirada esculpida o pintada. Avui, en un reportatge que he vist al 3/24 mentre dinava a quarts de quatre de la tarda, parlaven de les capelletes d'algun municipi de Catalunya que ara no recordo i que mostraven a turistes i curiosos en unes visites organitzades amb bastant d'èxit. Mentre veia el reportatge he comprès el perquè aquestes capelletes s'han convertit en un motiu de visita turística, i és perquè estan condemnades a l'extinció: la vigilància de Sants i Mares de Déu ha estat substituïda per la tecnologia moderna i avui en dia són les càmeres de seguretat les que vetllen per nosaltres, les que ho observen i ho veuen tot, com el Déu de les oracions de la nostra infantesa. S'ha substituït la religió per la tècnica.\nCàmera de seguretat instal·lada en un edifici\nPublicat per Bsicran a 17:02 0 comentaris\nPublicat per Bsicran a 18:18 1 comentaris


Mare Àfrica, perdó !\n2 de juny de 2007 General\n9 comentaris Mare Àfrica, perdó !\nMarc Arza, blocaire amic,(catalunyafastforward.blogspot.com), ha emprès una campanya per a fer visible l’Àfrica, ens convida a dedicar-hi "quatre lletres". De grat, aquestes són les meves.\nEnees, l’heroi Troià, rebutjat d’Àsia i Europa , arribà a l‘Àfrica portat per una tormenta en salpar de Sicília. Es trobà perdut prop dels deserts de Líbia, a la costa de Tir, més tard la Cartago antiga. Cartago pot simbolitzar el trist destí de la terra africana, fou humiliada en la persona de la reina Dido per l’abandó d’Enees, fou arrasada i sembrada de sal per Roma.\nEl Mediterrani és el mar entre terres però mai no ha estat el mare nostrum compartit amb Europa. Europa i Àfrica, el positiu i el negatiu, el negre i el blanc. La terra oblidada, els molts pobles desproveïts durant segles de llur fills fets esclaus més enllà dels seus mars, la terra explotada, pouada i el cos emmalaltit. "Continent equivocat" vol dir el nom d’Àfrica en caracters mandarins, continent desconnectat, aïllat, depredat, vexat per la resta del món.\nEuropa usurpà el domini de la terra que fou l’inici de la humanitat i menyspreà els seus pobles, diversos, els descendents dels ancestres que romangueren a la terra primera, prop del paradís, a la gran vall verda. Eva, la Mare, fou africana. A la vall del Rift, al cor de Kènia, a Sahel, desert i planures immenses amb insòlites acàcies, i a Etiòpia, l’home viu, s’alimenta i evoluciona durant milions d’anys. Les nostres eines són les seves, idèntic el nostre cos. Àfrica ens donà la vida i nosaltres l’hem negada repetidament als seus fills. Fa milers d’anys uns homes africans anaren cap al Nord, com ara, aquella fou la diàspora civilitzadora, portaven amb ells el nostre bloc conceptual, el pensament simbòlic, l’invent sofisticat del llenguatge, l’especialització del treball i els sabers. Ara és l’Àfrica l’única part del món que empobreix dia rera dia, on 20 milions de persones moren de sida cada any, on els infants en néixer no poden esperar viure més de 30 anys. I no en sentim vergonya. Persistim en veure amb indiferència que com més fosca és la pell, més fosca és la pobresa i la misèria i més la distància que l’allunya del benestar. No n’hem demanat perdó i en tenim culpa. Acceptem com un fet natural que les medecines siguin al Nord i els malalts al Sud, que deixem de menjar per a no engreixar-nos, que joves morin al Nord per anorèxia i que els nens al Sud morin de fam. Un continent de pobresa amb riquesa depredada per l’altri, uns pobles que només demanen la seva oportunitat no pas la caritat. És ja l’hora que els fills de la gran diàspora humana reconeguin el seu origen, l’arrel única i retornin part del que reberen als qui són els seus iguals. Aquest segle serà el segle nou per a l’Àfrica; el gegant xinès necessita matèries primeres i ben aviat es convertirà en el seu primer soci comercial, Estats Units, Índia… d’altres països concreten intercanvis comercials i inversions, només cal recordar que el 30% de les reserves mundials de metalls i minerals són a la terra africana. Serà difícil la distribució de riquesa de manera expansiva, 53 són els països que la conformen, hi ha règims dictatorials però el segle és llarg i el desenvolupament serà imparable. És la reserva del nou món. Miro fixament al mapamundi la gran taca verda-negra-marró de desert i llots. Segueixo amb la mirada les línies blaves dels seus rius i el dibuix dels seus llacs, arribo a la vall on tot començà. Recordo la història dels segles coneguts, els grans regnes, el seu trencament a troços pels països europeus i la seva etnoblanca apropiació fa només 125 anys, la vergonyant herència del colonialisme que expliquen les estadístiques esfereïdores, la pobresa i l’analfabetisme, la sagnia de les guerres intestines tribals, l’abandó. La diàspora d’avui cap a l’altra ribera, la que hem fet nostra.\nMare Àfrica, perdona’ns!. Afegeix un comentari\n9 Respostes a "Mare Àfrica, perdó !"\nrginer ha dit:\t2 de juny de 2007 a les 17:13\tLes meves ‘quatre lletres’ les he copiat d’un escrit de Susan Sontag (1933-2004) i que va escriure l’any 1967 :\n‘Amèrica va ser fundada per genocidi concebut per humans de raça blanca, que creuen tenir un dret inqüestionable per exterminar les persones amb una pell bruna o diferent de la blanca i que ténen altres creences i cultures. La conquesta de la terra ha de ser l’extermini d’aquests éssers.\nLa veritat és crua; ni Mozart, Pascal, Shakespeare, governs parlamentaris, esglèsies baroques, Newton, emancipació de la dona, Kant, Marx, ballet Balanchine, etc. etc., res no redimeix el mal que aquesta civilització de raça blanca ha fet i ferà per tot el món.\nLa raça blanca és el càncer de la història de la humanitat; és la raça blanca, només ella, amb les seves ideologíes i invents, que destrueix qualsevol civilització autònoma que se’ls apareix per conquerir una part de món; que fa trontollar l’ecosistema del planeta; i que persegueix la destrucció total de pobles i civilitzacions\ndiferents del color de la seva pell”.\nÀfrica és un clar exemple i avui el més sagnant i cruel.\nvalldalbaidi ha dit:\t2 de juny de 2007 a les 20:00\tés una injustícia el que fem amb persones que sols han comés un "pecat" nàixer a l’Àfrica…Bona vesprada\nMaite Garc ha dit:\t3 de juny de 2007 a les 11:23\tMagnífic, Carme Laura! L’article és perfecte.\nMarc ha dit:\t4 de juny de 2007 a les 9:49\tCarme Laura,\nGràcies pel teu magnífic post. Fins aviat,Marc\nTondo Rotondo ha dit:\t14 de juny de 2007 a les 10:14\tBon post!\nAra que ja es veu el llautó d’aquesta Europa que no és la que somiavem, la de les nacions… ens cal pensar en els nostres veïns, en els nostres orígens al cap i a la fi.\nRoda de calls\tJosep Garcia, imparable\tTot i més\tMissa, cine, bar, a Benicàssim\tUlisses20\tLa lliçó dels mestres jubilats al "paranormal" TSJ\tLiteratura catalana moderna - Illes\tL´esquerra borbònica contra els escriptors republicans de les Illes\tTocDeQueda\tPer llevar-se el barret...\tSolcades\tUn entrepà d'abadejo\tSolcades\tSi passeu, voreu\tSolcades\t'Als gossos del rei, no se li escapen los conills'\tFINESTRA FOTOGRÀFICA\tFINESTRA FOTOGRÀFICA, 10 anys de bloc!\tEL BARRINAIRE -Josep Arasa i Ferrer\tL'ALIANÇA DE CUBELLES\tJaume Renyer\tL'eix iranià i els neonazis alemanys\tTot i més\tTabac acabat\tEntre el Túria i el Ridaura\tLas tres erres, de Mark Twain.\tEls Papers de Santa Maria de Nassiu\tPEQUEÑO EXPERIMENTO, de Suso de Toro (MAGAZINE.ES)\tmarginàlies\tL’ENGENGADA DE “JORNADA”\tSERRALLONGA\tEL MOSSÈN I L'INVENT DE LA FANGA\tCoca de recapte\tImmediatesa\tSolcades\tDissimulada\tSolcades\tLa plaça de Montblanc\tCap pacte miserable amb Espanya, o feu la DUI o aparteu-vos! FEM CRÉIXER EL SUPORT A LA DUI. Plantem cara als invasors!\tPrendre la paraula\tEl llibre "Visca la Terra i Visca l'Anarquia" encara la recta final\tPrendre la paraula\t[NdP] La CUP vol que el POUM «es revisi pel bé del conjunt de la ciutadania i no només dels promotors immobiliaris»\tTian Riba Bloc\tEl partit que comença\tNoves cartes per a qui les vulgui llegir\t73a carta: Referèndum. XX. Recuperant el fil\tPrendre la paraula\tAssentiré de grat, 24/05/17, Joan Brossa\tEspai de dissidència\t25 anys de la Barcelona Olímpica\tmarginàlies\tLA TRENTENA-CINQUENA FIRA DEL LLIBRE AL BORN DE PALMA\tJaume Renyer\tEl model comunitarista britànic víctima del gihadisme\tCastell de somnis de Francesc Aguilar\tRE, REFÉ, REFÉ?ERÈ?ENDUM!\tEl bloc de Josep Mayans i Juncosa\tUn quadre de la Pobla de Claramunt, desaparegut!/1\tAssassinat el 23F, per Àtil Assange\tCap. 16 (i 8)\tSAVIESA DE GOS\tL'excusa per a la repressió\tLiteratura catalana moderna - Illes\tAntoni Vidal Ferrando, Mateu Morro, Damià Pons, Antònia Vicens, Miquel Àngel Vidal Pons, Joan Fullana, Lluís Alpera i Gabriel Janer Manila analitzen l´obra de Miquel López Crespí\tFòrum Narcís Monturiol\tReflexions per a debats\tALBERT CORTES MONSERRAT\tNO ES NO\tDes de la Plana\tNo aneu ni a Vandellós (en tren).\tLa determinació del Poble Català Lliure i Digne és definitiva, absoluta i innegociable: Recuperar la Independència. DUI ja !\tLES AVANTATGES DE LA DUI - HOMOLOGADA EN EL CAS KOSOVO PEL TRIBUNAL DE LA HAIA.\ttempus fugit\tencaterinament pueril\tTot i més\tInútil elit uní\tSolcades\tComença la pastura d'estiu\t© 2017 Coc RàpidCreat per F@cilTI


Relat " CAÇADORS FURTIUS"\nInici > detall del relat: CAÇADORS FURTIUS\nEren tres. M’hi vaig fixar perquè era impossible que passessin desapercebuts entre els passatgers de diferents vols nacionals, que anaven sortint per una de les portes d’arribada, a l’aeroport del Prat. Els tres caminaven apressats, amb poc equipatge, tan sols una bossa de mà i amb unes camises florejades, potser massa llampants per l’època. Pel seu aspecte, trempats, més aviat vulgars, no hagués despertat la meva atenció, i en general, dels que ens trobàvem esperant algú, si no fos que, en un moment donat, ens veiérem sorpresos per la presència de tres dones que, decidides caminaven cap a ells i, lluny d’abraçar-los, els hi clavaven un castanyot; alhora, uns homes, suposadament, agents de paisà, els encerclaven. Tot succeí amb rapidesa i sense paraules.\nDe bona gana m’hagués entretingut per tal d’esbrinar-ne alguna cosa més, però, l’arribada de l’amiga a la que esperava, m’ho va impedir. Era evident que, degut a la meva curiositat entre innata i professional, la cosa no acabaria aquí, faria els possibles per saber de què anava tot allò que havia provocat un cert aldarull. I ho vaig saber, es clar.\nA tres cases diferents, tres esposes acomiadaven als seus homes, que estarien fora durant quatre o cinc dies. Marxaven junts, mínimament, un cop l’any i per la mateixa època. Elles, amigues entre sí, tal com n’eren els marits, es quedaven a casa esperant-los, tan contentes i felices.\nPer altra banda i, a l’endemà, els vigilants de seguretat de l’aparcament de l’aeroport del Prat, donaren l’alerta. Havien observat la presència d’un cotxe amb el cofre mig obert, per l’escletxa s’hi entreveia el que semblava un receptacle amb municions i algunes peces esportives, possiblement d’home. El protocol policial es posà en moviment i es confirmà la troballa: tres escopetes, tres punyals i navalles i jaquetes d’abric d’home. La documentació del vehicle era dintre el cotxe i no resultà difícil la localització del propietari. Era veí de la zona alta de BCN, no sabien amb qui ni amb què es trobarien. Van organitzar-se per a la visita.\nEn arribar al domicili del que ja en deien “presumpte” delinqüent, els va sorprendre l’actitud confiada i, sens dubte, innocent, de la dona que els deia que el seu marit amb dos amics era de cacera. En principi, la cregueren i continuaren la investigació al domicili dels altres companys. Malgrat que, presumiblement, havien estat alertades per la primera, se les veia tranquil·les i més aviat contentes, no estaven pas amoïnades. Una vegada interrogades, els semblà que eren coherents en les seves declaracions, però, el fet d’anar a caçar sense les armes no ho trobaven lògic i decidiren anar més enllà.\nInterpol, companyies aèries, i quan tingueren resultats de la seva incursió, van reunir les tres felices i confiades dones per posar-les al corrent de les seves conjectures. Quan les truquessin per comunicar-los hi el dia i hora aproximada de la tornada a casa, les instaven a anar amb ells per tal que poguessin identificar-los.\nEl dia previst els tres marits les havien trucades dient l’hora aproximada que serien a casa, tot depenia, es clar, del trànsit que trobessin a l’autopista. Elles, assabentades ja per la policia de què viatjaven amb avió i el cotxe amb el seu contingut continuava requisat a l’aeroport, hi arribaren, les tres, amb ganes de tot menys d’abraçar-los.\nJustament, no de les abraçades, sinó de les bufetades n’havia estat testimoni, després vindrien les declaracions a la policia i les excuses dels marits a les respectives dones.\nElls les estimaven, es clar, les seves dones, però, també, tenien ganes de gresca de tant en tant. Si estaven casats ja sabien de què els parlaven, oi? Eren caçadors i un cop l’any, secretament, aparcaven el cotxe i armes, i canviaven la destinació del seu viatge. Així de senzill i fàcil d’entendre i comprovar per la policia.\nAltra cosa, es clar, era la solfa que els esperava a casa!\nMariaM | 02-08-2017\nI tant! Pobrissons! El Polònia d'en Felipe no el vaig veure, però, cada casa és un món.\nGràcies per llegir-me. MariaM\nwynelland | 01-08-2017\nBon desenllaç :). M'ha fet pensar en aquell episodi de Polònia en què el Felip vi se n'anava de "campamentos"


Noves mesures contra els delictes d’abús sexual a l’Església – Arquebisbat de Tarragona\nNoves mesures contra els delictes d’abús sexual a l’Església\nPàgina d'inici / Noves mesures contra els delictes d’abús sexual a l’Església\nEl papa Francesc ha fet pública aquest dijous dia 9 de maig la Carta apostòlica en forma de Motu proprio Vos estis lux mundi (Vosaltres sou la llum del món). El text, que concreta i clarifica les accions que s’han d’aplicar davant d’un cas d’abús sexual o encobriment en el si de l’Església, entrarà en vigor el dia 1 de juny de 2019.\n«Els delictes d’abús sexual ofenen a Nostre Senyor, causant danys físics, psicològics i espirituals a les víctimes, i perjudiquen a la comunitat dels fidels» ha manifestat el Sant Pare Francesc. «Perquè aquests casos, en totes les seves formes, no es tornin a repetir, es necessita una contínua i profunda conversió dels cors, acompanyada d’accions concretes i eficaces que involucrin a tots en l’Església. […] Tot i que ja s’ha fet molt ens cal seguir aprenent de les amargues lliçons del passat per a mirar al futur amb esperança».\nEn la introducció d’aquesta Carta el pontífex apunta que «aquesta responsabilitat recau, en primer lloc, sobre els successors dels Apòstols, elegits per Déu per a la guia pastoral del seu Poble, i exigeix de ells el compromís de seguir de prop les petjades del Diví Mestre». I afegeix: «El que és competència dels successors dels Apòstols d’una manera més estricta concerneix també a tots aquells que, de diverses maneres, realitzen ministeris en l’Església, professen els consells evangèlics o estan cridats a servir el poble cristià. Per tant és bo que s’adoptin a nivell universal procediments dirigits a prevenir i combatre aquests crims que traeixen la confiança dels fidels».


Retiren amb un camió grua uns llaços grocs d'un col·legi de Sarrià de Ter - El Gerió Digital\nRetiren amb un camió grua uns llaços grocs d'un col·legi de Sarrià de Ter\nS'ha fet complint l'ordre de la Junta Electoral\nDiumenge, 10 de novembre de 2019 13:15h\nTot i que a comarques gironines no s'han registrat incidències remarcables, sí que a Sarrià de Ter (Gironès) s'han hagut de retirar llaços grocs del local de La Cooperativa. S'ha fet cap a dos quarts de nou del matí.\nComplint l'ordre de la Junta Electoral Central (JEC) que obliga a despenjar-los, la Policia Local ha requerit als Bombers que els retiressin, perquè els que hi havia estaven ben bé al capdamunt de la façana i ha calgut activar un camió autoescala.\nA les nou del matí, aquest col·legi electoral ha obert amb normalitat. Des de la Junta Electoral de Zona (JEZ) diuen que l'actuació no els consta, però recorden que totes les policies han rebut l'ordre de la JEC que obliga a garantir la neutralitat dels locals de votació aquest 10-N.


Edificis espectaculars i energèticament responsables - Ambiental\nEdificis espectaculars i energèticament responsables\nProvíncia de Shangdong, Xina.\nÉs l’edifici més gran del món, amb 75.000 metres quadrats i utilitza energia solar per proveir-se.\nL’edifici històric del parlament alemany compta amb una cúpula dissenyada per Norman Foster que és tot un exemple de respecte al medi ambient: amb 40 metres de diàmetre i una altura de 23,5 metres, té un sistema de miralls que serveix per il·luminar amb llum natural la sala de plens. A més, compta amb plaques fotovoltaiques i generadors que funcionen amb biodièsel, amb els quals es cobreixen el 82% de les necessitats energètiques de l’edifici.\nSituat al barri de negocis central de la ciutat, aquest edifici purifica en un 90% les seves aigües residuals i les redirigeix a la teulada per usar-la als panells solars i als sistemes d’aire condicionat.\nIdeades per l’estudi Aedas i Abdulmajid Karanouh. Les seves façanes compten amb components transparents de parasol que s’obren i tanquen segons la trajectòria del Sol: en total més de 1.000 proteccions solars individuals que eviten l’escalfament de l’edifici i redueixen en un 40% el consum de CO2\n– EDIFICI LOTUS\nCreat per l’estudi australià studio505, l’edifici es refrigera mitjançant piles geotermals instal·lades a la base del llac artificial on reposa l’edifici. D’aquesta manera, pre-refreda a l’estiu i pre-calenta a l’hivern els sistemes d’aire condicionat i calefacció de l’edifici. L’edifici també es ventila naturalment usant l’evaporació de la superfície del llac.\nDissenyada per Make Architects per al ex-capità del Manchester United Gary Neville, aquesta casa es composa d’una sola estructura construïda sota terra, el que permet gastar el mínim d’energia. La casa va ser construïda amb materials locals i usant els mètodes de construcció tradicional de la zona. Un sortidor de calor del terra natural proveeix a la casa de calor mentre que panells fotovoltaics i una turbina de vent generen energia renovable.\nCasa Gary, Edifici Lotus, Norman Foste, One Bligh Street, Reichstag Berlín, Sun-Moon Mansion\n⇐ Com mantenir les torres de refrigeració?\nEstalviar a casa: Com ajuda el certificat d’eficiència energètica ⇒


Als afores d’Altamura hi ha una dimensió de terreny que, quan la tens davant, et provoca una sensació rara, una mena d’invasió de silenci i misteri. No té res d’estrany aquesta àrea, no parlo de cap espai extrasensorial. És una dolina càrstica que es va formar fa milers d’anys, el dia que es va esfondrar un sostre de la cavitat, llavors subterrània, que ara té al forma d’immensa bassa. Aquesta dolina prehistòrica, d'uns cent metres de profunditat i més de 600 d'amplada, porta per nom "Il Pulo di Altamura".\nAllí, davant la dolina i al fons de la vall que divises molt llunyana, hi regna el silenci. Imaginar-se que allò que tens al davant, una esplanada tant immensa de terreny i amb tanta fondària, abans tenia un sostre i contenia aigua, espanta i emociona, sorprèn i et deixa sense aire. Tots aquests sentiments, que vaig notar fa pocs dies en aquesta dolina, se sumen a la sensació d’abandonament i solitud que també nota el teu cos en un espai ple de silenci i mancat de límits evidents.\nA l’esplanada que precedeix la dolina hi ha una pedra grossa amb un forat al mig. Si mires a través del forat, el teu ull acaba enfocant un punt en concret. Allí, en aquell punt, fa uns anys que hi acampava un mossèn amb un grup de joves de la parròquia. Al capvespre, un caçador va confondre al capellà amb un animal salvatge i li va disparar. El tret va ser mortal.\nAra, hom pot veure la dolina silenciosa i, de pas, imaginar com es trenca el silenci amb un tret d’escopeta. Al fons de la vall tot és minúscul i tranquil. A la superfície, tot es veu d’una altra forma i les persones són... més mortals.\nEl capellà mort pel caçador que el va confondre amb un porc senglar, es deia Manfredi Dini Ciacci i tenia 55 anys. Els fets van tenir lloc a finals d’agost del 2010.\nTag : ALTAMURA, ARTICLES PREMSA, DOLINA, IL PULO\nEl procés neix en un lloc i mor en un altre però es manté per sempre més. Fins i tot la cosa més absurda es pot immortalitzar. Estar contents depèn del nostre estat d’ànim més que de la situació que vivim. Fa set anys s’iniciava el procés amb una lletra i tres anys més tard es completava amb les paraules musicades. Guaiteu!\nEl complement a l’absurditat (filla del surrealisme) és el Lidpub de la pel·lícula “Any de Gràcia” del Ventura Pons amb aquesta cançó i en un vídeo on hi surten el mateix Ventura, el Santi Millán, el Ricard Farré o l’Amparo Moreno entre altres. Una cutrada de primera, la millor solució a allò que ja naixia tort.\nTag : GINO PAOLI, MÚSICA, PERSONAL, VIDEOS\nDéu (a tot arreu) també planta arrels vora el mar. A Trani, la catedral reposa sobre les ones que els pescadors desperten cada nit i matinada. És la tradició. #pagantsantperecanta\nTag : BREUS, TRANI, TUITS\nTag : ARTICLES PREMSA, BASILICATA, CARLO LEVI, ITÀLIA, LUCÀNIA, MATERA, PALAZZO LLANFRANCHI\nL’art té nom propi a tots els racons de Matera, una ciutat amb dos nuclis diferenciats. La part antiga, la més interessant, és plena de coves construïdes dins de les muntanyes, unes coves habitades des de fa més de 9.000 anys i on encara s’hi viu avui en dia. Ara, les cases de les coves, anomenades “sassi” estan més equipades i algunes han estat reconvertides en petits hotelets.\nLa Matera Antiga es regala des del fons de la vall amb l’elegància del pas del temps i la seguretat de romandre sempre dempeus. No és rar entendre perquè va ser declarada Patrimoni Mundial per part de la Unesco. És una de les moltes meravelles del món actual.\nA dalt, envoltant les coves antigues, hi viu (conviu) la nova Matera, la ciutat immersa en la cultura, la que està de moda i s’omple cada nit de milers d’habitants dels municipis més propers. La nova Matera està neta, és una col·lecció d’espais per on corre la festa i el bon ambient, ofereix una abastíssima oferta de restauració i altres serveis.\nEls diumenges, a l’art de les pedres i al de guaitar a qualsevol racó per trobar-hi bellesa, els voltants del Palazzo Llanfranchi s’omplen de pintors que capten el paisatge més proper. Veure’ls crear mentre parlen amb les turistes o fan tertúlia entre ells, és també un bon espectacle.\nTot plegat, amalgama de coses bones i les que han de passar, fa que practicar el famós dolce far niente italià, sigui fàcil i agradable.\nMatera no ho ha tingut fàcil per sortir endavant. Pertany a la regíó de la Basilicata, una de les més deprimides d'Itàlia. Els esforços han estat inmensos i el resultats, ben òptims.\nLes imatges que he captat aquestes dies allí treuen mèrit a la realitat però, què voleu que us digui?, no hi puc fer més. Aneu-hi i regaleu-vos els colors i les formes materanes als ulls, feu història, formeu-ne part, palpeu-ho tot amb calma i passió. També el vostre rostre mentre mireu allò que teniu davant. Hi notareu canvis.\nTag : ITÀLIA, MATERA, PALAZZO LLANFRANCHI, PERSONAL, SASSI


Les pàgines matineres - Proposta d'escriptura del llibre 'El camino del artista', de Julia Cameron\na les de maig 11, 2021\nLes pàgines matineres són simplement tres pàgines, escrites a mà, d'estricte flux de consciència. No pretenen ser art, ni tan sols escriptura en un sentit literari. Les pàgines estan concebudes perquè simplement ens familiaritzem amb el procés de moure la mà a través del paper i deixar anar tot allò que ens passi pel cap, sigui el que sigui. Ho inclourem tot, per estúpid o estrany que pugui semblar.\nPer exemple: «No tinc res a explicar, res a dir. He de rentar les cortines. Vaig anar ahir a buscar la roba a la bugaderia? Etc. etc. etc.» Ho podríem anomenar, sense cap pretensió, desembussar el cervell, doncs aquesta és una de les seves principals funcions. Les pàgines matineres no han de tenir un to brillant, encara que a vegades semblarà que el tinguin. La majoria de vegades no el tindran, però només tu ho sabràs perquè a ningú més li està permès llegir les teves pàgines matineres excepte tu. Tampoc tu no has de tornar a llegir-les durant les següents vuit setmanes més o menys. Només has d'escriure tres pàgines només començar el dia. I tres pàgines més al dia següent. Tres pàgines sobre qualsevol cosa que et passi pel cap, això és tot el que has de fer. I si no saps què escriure, llavors escriu: «No sé què escriure.» Fes el que sigui per omplir tres pàgines.\nLes pàgines matineres són la principal eina per a la recuperació de la creativitat.\nLes pàgines matineres són innegociables. Mai no te les saltaràs o les reduiràs, independentment del teu estat d'ànim. Sempre pensem que hem de tenir l'humor adequat per escriure, però no és així. Les pàgines matineres et demostraran que el teu estat d'ànim no importa. Alguns dels millors treballs sorgeixen just en aquests dies en què penses que el que fas és una porqueria. Amb les pàgines matineres deixaràs de jutjar-te i et posaràs a escriure. Tant se val si estàs cansat, distret o estressat: el teu artista és un nen i necessita alimentar-se.\nPer què s'han d'escriure les pàgines matineres? Per arribar a l'altre costat. Les pàgines matineres ens porten a l'altre costat de les nostres pors, de la nostra negativitat, dels nostres daltabaixos. Resulta impossible escriure les pàgines matineres durant un cert període de temps sense entrar en contacte, de forma inesperada, amb aquest poder interior. Les pàgines matineres dibuixen el nostre mapa interior. Sense elles els nostres somnis podrien continuar essent terra incògnita. És molt difícil queixar-se d'una cosa tots els matins, tots els mesos, sense sentir l'impuls constructiu d'actuar. Les pàgines ens rescaten de la desesperació i ens empenyen cap a sortides amb les quals ni tan sols havíem somiat. Qualsevol persona que sigui constant amb l'escriptura de les pàgines matineres arribarà a connectar-se amb la font de saviesa que hi ha al seu interior.\nI un darrer apunt: les pàgines matineres funcionen amb pintors, escultors, poetes, actors, advocats... amb qualsevol persona que vulgui ser més creativa. No estan concebudes únicament per a escriptors. De fet, els escriptors, que mostren un afany lamentable per escriure les pàgines matineres (en lloc de, simplement, fer-les), són els qui més dificultats tenen a comprovar el seu efecte. El que sí que descobreixen és que la seva escriptura es torna més solta, més lliure, més fàcil.\nDoncs aquest és un resum de les pàgines matineres que proposa el llibre 'El camino del artista' de Julia Cameron i que he començat fa uns dies. I d'aquí ve, tal i com vaig comentar, la publicació 'Pàgines matineres', un text per a la proposta de Lletres i fils de maig. Evidentment, i com ja especifico a la publicació, aquest text és totalment fictici.\nSi algú més s'anima a escriure aquestes pàgines, cada matí només llevar-se durant el temps que es vulgui (l'autora del llibre ja fa molt de temps que les escriu i no les ha abandonat), endavant les atxes!\nJulia Cameron Retalls de llibres\nCarme Rosanas 11 de maig de 2021, a les 23:11\nUna bona idea, sense cap dubte. Encara no m'he decidit a seguir-la, però hi pensaré.\nNúria L. Aroca 13 de maig de 2021, a les 12:42\nJo l'he començat fa pocs dies, i de moment bé. Sí que hi ha algun moment que he posat: no sé què dir, però generalment una cosa o altra em ve a la ment i la trasllado al paper.\nT'animo a provar-ho, Carme\nxavier pujol 12 de maig de 2021, a les 10:52\nLa meva mare diu: "Feina matinal, per tot el dia val."\nNúria L. Aroca 13 de maig de 2021, a les 12:44\nMolt bona aquesta, ben adient en aquest cas i en tot allò que es faci de bon matí.\nsa lluna 12 de maig de 2021, a les 13:17\nAixí com ho explica, tot és molt maco.\nCom ho podem fer si ens agrada escriure a la nit?\nNúria L. Aroca 13 de maig de 2021, a les 12:46\nCom ja li he dit a la Carme jo ho he provat i va molt bé, una cosa o altra sempre surt.\nDoncs jo t'animaria que ho provessis a la nit, abans d'anar a dormir. Pots omplir tres pàgines d'allò que t'hagi passat durant el dia, o el primer que et passi pel cap. Ja no seran pàgines matineres sinó pàgines nocturnes, hehe, però si n'obtens algun resultat, per què no?\nM. Roser 12 de maig de 2021, a les 20:29\nUna bona idea, però quina mandra!!!\nA mi també m'agrada més escriure a la nit...\nNúria L. Aroca 13 de maig de 2021, a les 12:48\nHehehe, tot és posar-s'hi, un cop comences potser et passa la mandra...\nPerò si no, com li he dit a sa lluna, també podries escriure-les a la nit.


Aquesta és una versió anterior d'aquesta pàgina, de data 13:33, 27 maig 2016 amb l'última edició de ArnauBot (discussió | contribucions). Pot tenir inexactituds o contingut no apropiat no present en la versió actual.\nDefinició i terminologia\nla hidràulica, estudiant el comportament físic de l'aigua, que segons Leonardo da Vinci s'atribueix la sentència, "Quan tinguis a que fer amb l'aigua, consulta primer l'experiència i després la raó"...\nFormes d'augmentar la disponibilitat d'aigua dolça\nCaptació d'aigua de pluja\nTransvàs de conques\nReutilització d'aigües servides\nDessalinització d'aigües salades o salobres\nÚs consumptiu de l'aigua\nActivitats humanes que poden afectar els recursos hídrics\n↑ Un dels recursos hídrics clarament afectats pel canvi climàtic són les glaceres. Els científics porten temps observant que les glaceres terrestres i de muntanya estan retrocedint, tendència que s'ha accelerat considerablement en els últims anys. Per exemple, es preveu que cap a 2100 la majoria de les glaceres del Tibet podrien haver-se fos. I si al principi es va pensar que l'aigua alliberada podria beneficiar a les zones àrides del nord i de l'oest de Xina, sembla que el vessament addicional s'evapora abans d'arribar als agricultors afectats per la sequera riu avall.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Recurs_hídric&oldid=17022533»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 28 març 2021 a les 09:05.


Construïm juntes el FSMET | World Social Forum of Transforming Economies\nSubmitted by FSMET on 25 February 2020\nNomés queden quatre mesos per engegar el Fòrum Social Mundial de les Economies Transformadores (FSMET), que vol ser un procés de confluència de les economies que són una alternativa real al capitalisme. Per tant, el principal objectiu d’aquest procés és acostar moviments socials i iniciatives que comparteixin la voluntat de posar al centre de l’economia les persones i el medi ambient, i d’acabar amb l’economia basada en l’extracció, el creixement, la competitivitat i el mercat, i que lluitin per caminar cap a societats resilients i col·laboratives que construeixin i reforcin aliances i accions estratègiques a base de treballar juntes.\nLa finalitat de teixir aquesta confluència és construir juntes una agenda global inclusiva per reivindicar l’altre món que ja existeix!\nLa decisió d’emprendre aquest procés a Barcelona no és casual: Catalunya és un referent mundial del cooperativisme i l’economia solidària, amb una història marcada per les lluites socials. Un cop més, el país destacarà en l’escena mundial pel seu compromís social i la seva voluntat de construir un món millor.\nMoltes ja heu donat un cop de mà en aquest procés i coneixeu de primera mà els nostres encerts i errors. D’altres pot ser que sigui la primera vegada que sentiu parlar d'aquesta idea. Sigui com sigui US NECESSITEM!!!!\nNecessitem persones i col·lectius amb ganes de incorporar-se a la confluència de Barcelona.\nNecessitem recuperar i visibilizar la feina feta pels eixos que durant mesos s'han reunit per generar l’embrió d'aquest moviment global que ja és una realitat, comuns (digitals, urbans, rurals...), moviment agroecològic, de sobirania alimentaria i lluita contra el canvi climàtic, economies feministes i per suposat l’economia social i solidària, les finances ètiques, i el comerç just. Arriba el moment d'ensenyar el cor dels nostres projectes, compartir i aprendre, omplir de contingut i voluntat d’intercanvi aquest espai que s’obrirà el proper Juny a Barcelona.\nNecessitem impulsar les accions transformadores, com les polítiques públiques, l’educació i la formació. Visibilitzar aquestes pràctiques que ajuden a que el dia a dia dels nostres projectes sigui més fàcil.\nNecessitem els moviments socials de la ciutat disposats a confluir en un gran acte central reivindicatiu, una gran manifestació que ha de marcar un punt d’inflexió a la història d’aquesta ciutat: Un altre món és possible i, aquest, ja existeix!!\nPer tot això i molt més, perquè volem compartir la nostra il·lusió i camí recorregut. Us convidem a una trobada el 10 de Març a la casa de la Solidaritat (C/ Vistalegre 15) de 17:00 - 19:30. Confirma la teva assistència omplint aquest formulari.\nD'altra banda, si vols participar al FSMET, hem obert la nostra web de registres, per la qual cosa et pots inscriure en en aquest enllaç. Hi pots venir com a persona individual o organització, però també presentar activitats i iniciatives perquè el FSMET el construïm entre totes\nSi vols conèixer més sobre el FSMET, ho pots fer en aquest interactiu on parlen persones que es van trobar l'abril de l'any passat a Barcelona per preparar el Fòrum.\nInvitation for the second International Online Meeting (IOM): Towards the World Social Forum of Transformative Economies (WSFTE)\n/ 27 Jan 20 / 0 comments\nAttention students! Internship offer with WSFTE and RIPESS\n/ 17 Dec 19 / 0 comments\nSave the date: 18th December, Twitter Action for the WSFTE\n/ 16 Dec 19 / 0 comments


Moltes editorials independents han nascut en els últims anys al país. Ho han fet amb poca estructura empresarial però amb tot l’empeny en oferir un producte literari de qualitat i amb la valentia...\nSer o no ser, per exemple\nEl teatre, de vegades, copia la vida millor que cap altre gènere literari. Per això les paraules no són només la creació d’un autor, sinó que s’identifiquen plenament amb els personatges que...\nNo comas renacuajos, de l’escriptor colombià Francisco Montaña. És un llibre preciós, dur i delicat. Mostra com la infantesa, l’amor i la mort són conceptes relatius segons el país i la classe...\nMontesol mira Fortuny\nL’historietista i pintor barceloní Montesol exposa els més de 60 originals del còmic inspirat en l’obra de Marià Fortuny que ha elaborat per encàrrec del Museo del Prado. A Tarragona també hi...\nAntoni Bernad, de nord a sud\nL’exposició Antoni Bernad. Nord/Sud/Est/Oest presenta un conjunt de fotografies sense ordre cronològic. La mostra es presenta en quatre espais on es barregen les fotos de moda i els retrats amb l’intent...\nPàgina 194 de 419


Finques Rambles Marta Calzada Pag竪s – Finques Rambles\nFinques Rambles / Employees / Marta Calzada Pag竪s\nMarta Calzada Pag竪s\nPor finques el 30 de gener 2020\nS坦c la Marta, vaig arribar al m坦n immobiliari per casualitat. Ara, despr辿s de 24 anys, m'apassiona com el primer dia. Ajudar a les persones i liderar l'equip 辿s la meva funci坦. S坦c Agent de la Propietat Immobili�ria i Postgrau en estudis immobiliaris per la Universitat Ramon Llull. Crec que l'竪xit d'una empresa 辿s el seu equip, per aix嘆 em sento molt orgullosa d'aquest gran equip que tenim. M'agrada el cinema, llegir, el futbol, fer excursions a la muntanya i a la platja, practico running i marxa n嘆rdica. El que m辿s m'agrada 辿s compartir la vida amb les persones a qui m辿s estimo. Crec que les viv竪ncies s坦n el m辿s important a la vida. Estic a la teva disposici坦 per tot el


Crítica: 'Vivir sin nosotros', de David Färdmar\nLa pel·lícula de David Färdmar mostra el procés de ruptura d'una parella homosexual després de tres anys de relació\nLes ruptures no són fàcils de gestionar, menys encara si quan la relació s’acaba encara hi ha amor. Això és el que li passa a la parella protagonista de Viure sense nosaltres (el títol original és Are we lost forever), Hampus i Adrian, dos nois homosexuals que després de tres anys de relació, han decidit acabar-la. Els dos surten afectats, en el passat semblava que s’entenien a la perfecció, que aquell amor havia de durar per sempre, però les coses no han sortit tan bé. I com sol passar, sempre hi ha una part més afectada, un a qui li costa més acceptar la nova realitat. En aquest cas és Adrian (Björn Elgerd), qui al principi sembla entomar-ho amb força integritat, però a mesura que passen les setmanes es va enfonsant. Hampus (Jonathan Andersson), en canvi, adopta una altra actitud i passa pàgina més fàcilment.\nAmb aquesta pel·lícula, el director suec David Färdmar volia mostrar el xoc emocional que provoca el desamor, retratant cadascuna de les seves fases: l’aparent calma inicial i la tempesta que ve després. L’etapa en la qual els dos es troben a faltar, però després cadascun va fent el seu camí i coneixent altres persones. També aquella sensació de buidor de tenir sexe amb algú altre quan encara estàs enamorat de la teva exparella i, més que plaer, sents que aquell no és el cos de qui estimes. Adrian és qui més pateix, qui, per molt temps que passi, segueix pensant que no trobarà ningú tan especial com Hampus, i segurament hi ha una part d’idealització en tot això perquè Adrian tampoc estava del tot bé en aquella relació.\nQuan s’acaba una relació pot passar que es vagin oblidant els motius que feien necessari aturar-la i cobrin més força els bons moments, la nostàlgia d’allò viscut però també la nostàlgia d’allò que mai va passar però que en la ment semblava una realitat (els projectes de futur imaginats, la manera com es perceben certes coses, els ideals…). Aquest és, segurament, el gran abisme entre el patiment d’Adrian i la força emocional de Hampus: fan una lectura diferent del que va ser la relació, encara que els dos s’estimin (ja no de la mateixa manera). Sense que sigui una realització excel·lent, Viure sense nosaltres mostra prou bé aquest món de frustració i dolor, tot i que m’atreviria a dir que la pel·lícula l’entendran molt millor aquelles persones (homosexuals o heterosexuals) que hagin experimentat aquest tsunami emocional que és -a vegades- una ruptura.\nCinema suecDavid FärdmarLGTBIManel Haro


Puigdemont converteix la cimera per la unitat de l'independentisme en una presentació del Consell de la República\nPartits i entitats s'havien mostrat reticents amb el format inicial que ha acabat caient\nCarles Puigdemont i el president de la Generalitat, Quim Torra, en una trobada al mes de maig a Berlín. OMER MESSINGER / EFE\nBarcelonaDivendres era la CUP la primera a desmarcar-se públicament de la cimera convocada per Carles Puigdemont per aquest 22 d'octubre a Waterloo. Una cimera enfocada a redreçar els retrets entre formacions independentistes i a començar a traçar, de nou, una estratègia unitària que finalment s'ha hagut de reformular. El 'no' de la CUP també es va fer extensiu a altres partits i entitats que es van mostrar reticents al format de la trobada, especialment quan la setmana passada El Món en va publicar detalls. Segons les fonts consultades el compromís era mantenir la trobada en secret. Quan es va fer pública, alguns partits van interpretar voluntat per part de Puigdemont de capitalitzar els rèdits d'una fotografia d'unitat.\nAixí doncs, aquest dilluns no hi haurà trobada per refer la unitat de l'independentisme a Bèlgica, però Puigdemont ha aconseguit que els partits i les entitats hi enviïn representants per participar en una trobada centrada exclusivament en el projecte de Consell de la República. Segons les fonts consultades no hi haurà ni el vicepresident del Govern, Pere Aragonès, ni la majoria de consellers, i tampoc la presidenta de l'ANC, Elisenda Paluzie, ni el vicepresident d'Òmnium Cultural, Marcel Mauri.\nA més de la trobada per parlar del Consell de la República, Puigdemont es reunirà amb el president de la Generalitat, Quim Torra, en una nova trobada entre els dos dirigents a l'estranger. Ells dos són, juntament amb el pres polític Jordi Sànchez, els principals impulsors del nou espai que pretén capitalitzar la unitat independentista en unes futures eleccions catalanes. Aquesta qüestió, reconeixen fonts properes al Govern, fins i tot està condicionant algunes de les reunions de coordinació entre JxCat i ERC.\nA través d'un comunicat, la CUP va declinar divendres la invitació de Puigdemont perquè el format de la cimera que ha escollit l'expresident "no respon a un espai idoni de debat multilateral". Ara Puigdemont haurà de decidir si insisteix a tornar a convocar l'independentisme a debatre sobre la unitat, aquest cop sense el focus mediàtic.\nEntre les qüestions per coordinar hi ha l'impuls del Fòrum Cívic i Constituent, que Torra mateix va anunciar que es crearia al voltant del 15 d'octubre i que podria ser un dels temes de la reunió del consell executiu d'aquest dimarts. La setmana passada l'ARA ja va publicar que hi havia diverses persones implicades en un projecte que podria acabar presidint el cantautor i exdiputat de Junts pel Sí Lluís Llach.\nPlans per millorar la coordinació\nLa idea de fer una gran cimera que interpel·lés transversalment l'independentisme fa temps que forma part de les converses de partits i entitats. De fet, va ser una de les qüestions que van tractar el president Torra i el vicepresident Pere Aragonès el 5 d'octubre, quan van comparèixer plegats al Palau de la Generalitat per comprometre's a acabar amb les disputes internes.\nVa ser a principis de la setmana passada que van començar els contactes perquè aquest dilluns es poguessin reunir tots els actors en un mateix escenari, Waterloo, per intentar definir una estratègia unitària que superés les grans diferències que hi ha actualment dins l'independentisme. La presentació del Consell de la República havia de ser la segona pota de la trobada a Bèlgica. Però abans del cap de setmana les negociacions es van torçar i la majoria de convidats es van fer enrere. Diverses fonts consultades critiquen que la reunió es fes pública i recelen dels interessos d'alguns dels actors. Hi ha qui fins i tot apunta a un suposat interès de Puigdemont de presentar-se com el principal protagonista en l'intent de refer la unitat.\nFinalment aquest dilluns a Waterloo hi haurà una reunió entre partits i entitats, tot i que se circumscriurà a parlar del Consell de la República, l'organisme presidit per Puigdemont que haurà de donar visibilitat internacional a la defensa del dret a l'autodeterminació de Catalunya.\ncimera Waterloo Carles Puigdemont


Aquesta modalitat té la finalitat d'oferir suport a la producció per a artistes i projectes d'arts visuals o pensament contemporani.\nAquesta modalitat proposa la unió de dues (o més) persones, un/a artista consolidat i un/a estudiant, per a que duguin a terme un procés artístic conjunt i en equip combinant els seus esforços, experiències, motivacions i coneixements. La seva finalitat és fomentar el treball conjunt entre un/a estudiant menor de 20 anys (de batxillerat artístic, cicles formatius, graus universitaris, etc.) i un/a artista consolidat/da o professionalitzat/da a partir de la idea d’acompanyar.\nAD CUM PANIS (ACOMPANYAMENT)\nDescripció_“Ad cum panis (Acompanyar en llatí): Acció de caminar al costat d’una persona, compartint alguna part de la seva vida. No és mai fer de vigilant o protector que evita l’aparició dels riscos o que intenta impedir les equivocacions. Acompanyar consisteix en compartir el ‘pa’ en el camí.”\nSeguim amb les converses!!\nHem tornat de l'estiu amb força, aquesta setmana tornem a xerrar amb la gent que ha volgut venir, i molt aviat donarem per tancada la part de converses i podrem fer públic el tema que estem tractant.\nDe moment no podem més que donar les gràcies a totes les persones que han vingut a posar el seu granet de sorra.


alcaldes.eu | La Diputació de Lleida preveu que tots els ens locals disposin divendres dels recursos per al pagament dels seus deutes\nLa Diputació de Lleida preveu que divendres tots els ajuntaments i consells comarcals lleidatans disposin ja dels recursos que ha posat a la seva diposició la Diputació per fer front als endarriments que la Generalitat té pedents amb ells. Dels 16 MEUR en ajuts habilitats per la diputació lleidatana, ja se n'havien liquidat més de10 MEUR als ens locals que van presentar les seves sol·licituds abans el 30 de març. El president de la Diputació de Lleida, Joan Reñé, confia que aquest mateix divendres tots els ens disposin dels recursos demanats. Dels 231 municipis de la demarcació de Lleida només dos no s'han acollit a aquests ajuts per fer front a la despesa, Almatret i Gimenells i el Pla de la Font.\nLa Diputació de Lleida ja ha aprovat i tramitat tots els documents d'adhesió d'ajuntaments i consells comarcals a les ajudes que ha habilitat la diputació lleidatana per aportar liquiditat als consistoris mitjançant un avançament de diners a compte de la Generalitat, segons Reñé. Les sol·licituds responen l'acord entre els presidents de totes les diputacions catalanes i els presidents de l'Associació Catalana de Municipis (ACM) i de la Federació Catalana de Municipis (FCM), del conveni de col·laboració amb el Govern per desenvolupar el Pla Extraordinari d'Assistència Financera Local.\nMitjançant aquest conveni, la Diputació de Lleida es va comprometre a aportar als ajuntaments lleidatans 16 MEUR per a despesa ordinària de llars d'infants, conservatoris, escoles de música, serveis escolars dels consells comarcals i el fons de cooperació local d'ajuntaments i consells.\nReñé ha recordat que una part d'aquests 16 MEUR ja s'havien liquidat fa uns dies. Així, una part dels ens, 142 ajuntaments i 6 consells comarcals que havien presentat la sol·licitud abans del 30 de març ja han rebut els diners que havien sol·licitat i que pugen a 10.845.226,50 euros, un 65% de l'import total de l'assignació. Els 6 MEUR restants està previst que estiguin aquesta setamana a disposició de la resta d'ens locals que han sol·licitat acollir-se a aquests ajuts de finançament, després que la Diputació presentés la setmana passada al Departament d'Economia les sol·licituds dels ajuntaments restants, ha explicat el president de la Diputació de Lleida.\nReñé ha destacat que per la Diputació "és una satisfacció veure l'agilitat amb què tots plegats hem treballat en aquest tema" si és té en compte que "la situació econòmica dels ajuntaments no és la millor davant la manca de liquiditat per fer front a la despesa ordinària".\nCurs per contenir i reduir la despesa als ens locals\nReñé ha fet aquest anunci en la marc del curs '100 mesures concretes per contenir i reduir la despesa als ens locals' que s'ha iniciat avui a la Diputació de Lleida amb la participció de 72 persones, entre càrrecs electes municipals i tècnics d'ajuntaments i consells comarcals lleidatans. Aquest curs de formació, organitzat per la Diputació, s'encara a millorar l'eficiència i l'eficàcia de les entitats locals en l'àmbit de la gestió de personal, contractació i funcionament administratiu general. Es tracta d'un curs pioner en el sistema d'avaluació, ja que pretén demostrar el rendiment econòmic que té aquesta acció formativa al territori, contrastant l'estalvi final amb el cost del curs.\nEntre els seus objectius, el curs vol oferir una sèrie de mesures senzilles per a la millora de l'eficiència, l'eficàcia i la reducció o contenció de la despesa en matèria de personal; conèixer un mètode per avaluar l'impacte de les mesures en la millora de l'organització i dissenyar un Pla d'Acció de Millora de la seva pròpia institució. El curs també inclou la implementació i valoració econòmica de l'execució del Pla d'Acció de Millora, segons ha explicat el director de Recursos Humans de la Diputació, Alexis Guallar.\nEn la primera jornada del curs, el director de Consultors de Gestió Pública, Miguel García Rescalvo, ha parlat sobre diferents possibilitat per reduir reducció despesa als ens locals. Entre les mesures proposades per millorar l'eficiència i reduir o contenir la despesa en personal, ha parlat d'ajustar la durada de la jornada al previst legalment, controlar l'absentisme o estbalir un màxim d'hores extres.\nEn contractació, elaborar un pla per identificar contractes específics a substituir per contractes marc o sistemes dinàmics de contractació o crear un registre d'empreses per reduir documents, en el procediment negociat i el contracte menor, han estat altres de les propostes per estalviar en aquest àmbit. Així mateix, García Rescalvo ha proposat dissenyar i aplicar un sistema senzill de seguiment de l'execució del pressupost per activitats, reduir els certificats al mínim i digitalitzar documentació per estalviar espai i arxiu i prescindir de còpies, serien algunes de les propostes perquè els ens locals siguin més eficients en el funcionament intern i administratiu.\nA partir de les propostes presentades avui, entre el 19 d'abril i el 15 de juny, els inscrits en el curs hauran de redactar i entregar el Pla referent al seu municipi. El 25 de juny es farà un taller de solució de dubtes i consultes plantejades durant la realització del Pla d'Acció de Millora.\nEl 29 de juny el programa preveu el lliurament de la versió definitiva del Pla d'Acció de Millora i entre l'1 de juliol i el 31 de desembre del 2012 els inscrits al curs hauran de fer l'0aplicació del Pla a la seva corporació. Finalment, al gener de 2013 faran una valoració econòmica de l'xecució del Pla per veure quant s'ha pogut estalviar a partir de l'aplicació de les mesures proposades, ha dit Guallar.


El Cineclub Adler projectarà 'Leto', que mostra l'escena rockera soviètica de principis dels anys 80 | Nova Ràdio Lloret\nEl Cineclub Adler projectarà ‘Leto’, que mostra l’escena rockera soviètica de principis dels anys 80\nLa pel·lícula russa es podrà veure avui dijous, a les 21 hores, al Teatre de Lloret.\nLeto és la pel·lícula russa que projecta el Cineclub Adler avui dijous a Lloret de Mar. El film, guardonat amb quatre premis Nika -que són els guardons més importants del cinema a Rússia, és un retrat d’una història d’amor i de rock and roll situada a Leningrad, a principis dels anys ’80 (del segle passat).\nEl protagonista de Leto és un jove músic, que ha crescut escoltant Led Zeppelin i David Bowie, que intentar fer-se un nom. La trobada amb el seu ídol li canvia el seu destí.\nLa pel·lícula mostra l’escena rockera soviètica de principis dels anys 80, on els anhels de llibertat eren trinxats per la censura. Un retrat que pot llegir-se com una crítica al llegat de repressió i l’autoritarisme que impregna el present de la nació russa.\nLa projecció de Leto és avui dijous, a partir de les nou de la nit, al Teatre de Lloret.\nArticle anteriorTERTÚLIA POLÍTICA – 14 NOVEMBRE 2019\nArticle següentEncara hi ha temps per inscriure’s a la Jornada Tècnica de Comerç de Lloret de Mar