Un dia qualsevol, una foto qualsevol, preguntes qualsevols.\nÉs la meva hora preferida del dia. Una sensació que em fa aturar per un moment el que sigui que estigui fent i observar la llum de l'exterior. Normalment és un raig de sol que atura el temps, els pensaments i la marxa del dia. Llàstima que avui no tinc la càmera, però de fet tampoc hi veia una molt bona foto.\nAvui estava a la cuina on el sol feia estona que l'escalfava, fent-la el lloc més acollidor de la casa. M'encanten les cuines irlandeses. La majoria d'elles, les que ténen sofà. Un lloc on quan acabes de dinar, sigui sol o acompanyat et pots relaxar fent el tè i xerrar amb els que acaben d'endrapar, endreçar o fregar plats i guardar les restes a la nevera. Vull una cuina que miri a l'est i que tingui un sofà còmode, i una finestra per on s'hi coli el sol de primavera i la faci sentir com si fos estiu.\nA fora passen els cotxes. I els autocars, acabarçe per saber quina hora és només veient passar es autocars de la línia Bus Éireann. Cap a Dóire, cap a Gaillimh, cap a Dún an Ghall o Sligheagh.\nDe la cuina m'agrada també la llar de foc. Tot i que està sempre apagada fa de ràdio. Els ocells es posen a l'antena de televisió que hi ha al capdamunt de la teulada, just al costat de la xemeneia, i la llar de foc fa d'amplificador. Asseguda al sofà, redactant normes i team bonding activities pels coordinadors d'aquest any, i escoltant una emissora primaveral irlandesa. I és en aquesta hora quan començen a cantar, em recorden a un grupet de nens que començen a sortir a les tardes de primavera quan ja fa més bo, amunt i avall amb les bicis pel poble, perseguint-se els uns als altres, aturant-se un moment disfrutant i sense pensar en els deures que segurament ja hauran fet per l'endemà.\nSón les 19.45\nEm prepararé un tè del Barry's (perquè no tinc Lyons) així encara ho arrodonirem més tot.\nEl sol encara esgarrapa el respatller del sofà de la cuina. La llum és bonica, però n'he vist de més espectaculars a Irlanda. Aquests dies m'he estat fent preguntes (moltes, masses) algunes estúpides que sempre ronden per aquí, però que es van dissipant a mesura que vaig entrepussant, o vist d'una altra manera, a mesura que vaig obrint finestres i porticons per deixar respirar una casa que cada cop em sento més meva. Algunes de les preguntes més reincidents me les han suggerit follets que últimament m'han empès, crec sense saber-ho, a fer passos de gegant amb els ulls tancats, a fer salts des de trampolins massa alts amb els que m'he hagut de fer enrere algun cop. Tot i que he de donar-los les gràcies, especialment a un. Un cop vaig llegir que ens hem d'oblidar de les respostes i disfrutar de les preguntes, i això faig perquè per a algunes d'aquestes encara no tinc la més repota idea de com respondre-la. Però, algunes de les preguntes menys reincidents, que han aparegut així, plop! de sobte (ei que sóc aquííí!) són algunes com ara perquè l'art ha de tenir un perquè. L'ha de tenir? És simplement una expressió, és una teràpia? Llegint un article que deia que l'art és trobar bellesa a qualsevol cosa, és realment així? I si ho és, l'art lleig, el que no ens agrada llavors no és art? Sí bé, ho serà per alguna persona que miri la suposada obra i li encanti, però si per una altra allò és lleig, ja no és art en absolut? Mentre hi hagi algú que ho consideri art, serà art? És coherent preguntar-se tantes coses al voltant de què és art? És inútil? És art si ho faig per plaer, sense buscar-hi un fi? Sense saber-ne la resposta?\nSeguirem pensant-hi, deixo d'abocar sensacions, me'n vaig a acabar el tè i la redacció dels casos pràctics d'aprenentatge per a monitors.\nSón les 20.05\nCaram, quasi hora de sopar.\nEl sol encara acaricia alguna xemeneia i els nous brots verds de les branques de fora al jardí. I un ocell persistent que devia jugar a fet-i-amagar deu haver trobat un dels que rondaven per allí, o potser és la mare que crida a la tropa a sopar, perquè insisteix bastant.\nAcompanyo el text amb una foto del que veig per la finestra, amb una d'aquelles llums irlandeses que tant m'agraden.\nEtiquetes de comentaris: 2013 ARTS Éire fades - hadas green Ireland llocs - lugares llums - luces màgia natura - naturaleza nikon D80 persones - personas primavera\nUbicació: Magheracar, Co. Dún na nGall, República d'Irlanda


De tot una mica: de febrer 2008\nAvui, un dia trist és.\nCela i Fraga, grans censors,\norgullosos poden estar\navui, el dia d'avui\nuna boca jove fer callar.\na la paperera es van quedar\no la tisora els va mutilar.\nD'altres que encara s'han d'escriure\nben segur que també hi aniran.\nI jo avui crido, només,\nNota de l'autor (és a dir, jo): No busquis rima ni mètrica. M'ha sorgit tal qual (per si de cas)\nPublicat per Eloi G.G. a 20:11 5 comentaris:\nOn ens agrada veure una pel·lícula?\nSembla que el lloc més triat és el cinema, seguit a una gran distància pel sofà. En canvi, ningú tria el llit. Jo la veritat quan miro alguna pel·lícula des del llit em quedo clapat immediatament.\nPublicat per Eloi G.G. a 20:07 2 comentaris:\nEl darrer film dels germans Coen és molt bo. M'ha tornat a recordar la meva pel·lícula favorita d'aquesta parella: Fargo. No és que tenir 8 nominacions als Òscar sigui una garantia de bona pel·lícula, però ho és. Aquesta barreja de western crepuscular i persecució a mort m'ha encantat. Javier Bardem està genial en el seu personatge de psicòpata. Josh Brolin, molt correcte com a desheretat amb un cop de fortuna. Tommy Lee Jones, en el paper de sheriff mig jubilat, sempre és una garantia. No la deixis passar, val la pena veure-la.\nLa pel·lícula està basada en un llibre amb el mateix títol de Cormac McCarthy.\nPublicat per Eloi G.G. a 18:26 5 comentaris:\nReflexions (en fred ) després de la vaga\nLes xifres ballen. És una pràctica habitual. Seguiment massiu per una part. Seguiment desigual i parcial per part dels altres. El que si és cert que sense els abusius serveis mínims la vaga hauria estat més seguida.\nI si vam parar tan pocs mestres, com hi havia entre 50 i 60000 persones a la Mani de Barcelona? És clar, hi haurà els estudiants també. Deu ser això, oi? Espero que quan el Barça guanyi un altre títol i no s'hi càpiga a Sant Jaume diguin que hi havia 50000 persones.\nAgraeixo el seny de les famílies que no van portar els seus fills a l'escola per estar atesos en condicions força diferents i estranyes a les habituals.\nEl que vull que es faci públic, i si pot ser el més ràpid possible, és el nombre exacte de vaguistes, els diners que ens descomptaran pel dia no treballat, els diners totals que s'estalviarà la nostra administració i a que es destinaran exactament aquests ingressos extraordinaris.\nUna altra cosa, els sindicats estan contents de mobilitzar tanta gent i anuncien noves aturades. No tenen un xec en blanc, no s'ho pensin. Éssent creatius de vegades es pot molestar tant o més que amb una vaga. I la vaga repetida cansa als vaguistes i a la població que ens comprèn. O no ens recordem ja del 88? Pensem amb el cap.\nVull posar les orelles de burro als mitjans de comunicació que només veuen les coses des d'un costat, normalment del peix gros. També vull felicitar la tasca dels que informen el més imparcialment possible, sense prendre partit. Això és la feina d'un periodista al cap i a la fi, o almenys així ho creia jo.\nUna periodista no és això, Helena\nUna bona tasca informativa l'he trobat a la Ràdio Sabadell, al programa A bona hora del 14-F. Podeu sentir o descarregar el podcast. Bona feina. No cal ser una gran emissora o cadena per fer les coses com cal. Podrien aprendre d'altres.\nPublicat per Eloi G.G. a 20:57 Cap comentari:\nSóc mestre i faig vaga, i què? Tinc dret com a treballador\nDemà 14 de febrer, faré vaga. No aniré al meu lloc de treball. Em descomptaran una bona pila d'euros del meu sou. Sóc tonto? Segur que sí.\nDes del govern català se'ns ha colat un avantprojecte de llei anomenat "Bases de la Llei d'Educació de Catalunya". Deixant de banda si la llei és més o menys bona, les maneres del govern no són les més correctes. Una llei educativa en la que l'opinió dels docents es recull per correu electrònic, en la que no es pot opinar obertament, ens recorda maneres passades i potser ja gairebé oblidades.\nLa meva primera intenció era no fer vaga, però penso que els mestres sempre tenim motius per fer vaga. I gairebé mai protestem pel sou, sinó per millores que afecten als nostres alumnes i a les nostres condicions de treball. Malgrat això una gran part de la població ens mira malament perquè molesta molt tenir els nens tot el dia a casa.\nQuan a l'escola vam fer un sondeig sobre qui faria vaga i qui no, seguia sense tenir-lo clar, però em vaig afegir a la gran majoria que si en feien.\nFa dies que sembla haver-hi una campanya de desacreditació a alguns mitjans. Per què aquestes ganes de deixar-nos sempre malament? Serà que nosaltres no tenim dret a la vaga. En canvi altres col·lectius no estan tan poc considerats quan fan vaga. Per què serà?\nLa nit al dia, del 12 de febrer a TV3:\nDe nit, amb nocturnitat i al·levosia, el Departament de Treball es va treure de la màniga uns serveis mínims del tot abusius:\n"L'ordre de serveis mínims als centres escolars fixa que, a les escoles on la totalitat de la plantilla secundi l'atur, hauran d'anar a treballar un dels integrants de l'equip directiu i un mestre per cada quatre grups o classes per fer-se càrrec dels alumnes que vagin al centre.\nAls instituts, l'ordre limita la mobilització de personal al director o cap d'estudis i a un empleat d'administració o serveis. Així mateix, s'exigeix la presència del 25% de la plantilla a les guarderies".\nPer què escoles més serveis mínims que instituts? Serà perquè els nens més grans no molesten i els petits cal aparcar-los? Garanteix alguna qualitat aquest tipus d'atenció? No m'ho crec pas!\nSi abans tenia els meus dubtes amb la vaga, aquests s'han esvaït. M'han acabat de donar els motius que em faltaven. Quin govern més dictatorial!\nSegons el conseller, Ernest Maragall (reprodueixo de El Periódico):\nEl conseller Maragall critica la "vaga preventiva" de mestres i adverteix els sindicats que no admetrà amenaces\nEl conseller d'Educació, Ernest Maragall, ha acusat avui els sindicats de convocar per demà una "vaga preventiva" de docents contra les bases de la llei d'educació, i els ha advertit que no admetrà una postura de força a l'estil d'"aquesta llei és la nostra o no hi ha llei".\nUn dia abans de la vaga, convocada pels cinc sindicats amb més representació en el sector públic de l'ensenyament, Maragall ha assegurat en declaracions a TV-3 que l'aturada "no està justificada de cap manera".\n"Una aturada en un servei essencial com l'educació necessita una justificació molt sòlida", ha apuntat, després d'assegurar que "el que passi demà no és definitori per a res". "Prendrem nota del missatge i el respectarem", ha declarat.\nEls sindicats majoritaris opinen sobre l'ordre de serveis mínims.\nDemà ens veiem a les manifestacions que es faran per tot Catalunya al migdia.\nPublicat per Eloi G.G. a 17:17 6 comentaris:\nD'on treiem els llibres que llegim?\nLlegir. La majoria comprem llibres, però també fem servir les biblioteques. Alguns també ens deixem llibres i els tornem. El que ens importa és llegir.\nPublicat per Eloi G.G. a 12:40 2 comentaris:\nAquest és el premi Arte y pico. Na Caterina de No em diguis que és un somni m'ha nominat. O m'ha premiat, qui ho sap. Moltes gràcies per pensar en mi ;) .\nEl premi ha estat creat per Eseya.\nCal triar cinc blocs que es consideri que són mereixedors d’aquest premi per la seva creativitat, disseny, material interessant i aportació a la comunitat bloguera, sense tenir en compte el seu idioma.\nCada premi atorgat ha de tenir el nom del seu autor/a i l’enllaç al seu bloc per tal que tots el puguin visitar.\nCada premiat ha d’exhibir el premi i col·locar el nom i enllaç al bloc de la persona que li ha atorgat el premi.\nPremiat i premiador han d’exhibir l’enllaç de Arte y pico per tal que tots sàpiguen l’origen d’aquest premi.\nS’han de nominar cinc blocs al premi, només… Bé, allà va! Aquest premi li atorgo a:\nLa veritat se'm fa molt difícil sempre aquest tipus de mem. Tots els que passeu a llegir i/o deixar comentaris mereixeu el premi. Per tant, pot agafar-lo qualsevol ;)\nCrec que així m'estalvio deixar-me a ningú, jejejeje.\nPublicat per Eloi G.G. a 22:40 2 comentaris:\n49. Obre la porta de casa i de seguida veu el desgavell. Els calaixos del moble del rebedor són oberts. El terra és ple de claus; targetes de visita que tenien en una capsa jeuen escampades, unes cara amunt, altres cara avall.\nPublicat per Eloi G.G. a 0:16 Cap comentari:\n"Cabaret, el musical"\nAhir vam anar a veure Cabaret, a l'Apolo. Meravellós musical, amb cançons força conegudes, molt ben adaptades. Grans interpretacions. Segur que heu vist la pel·lícula del 1972 de Bob Fosse interpretada per Liza Minelli i Michael York.\nAquesta obra recrea l'ambient decadent del Berlín del 1931, amb la pujada del partit nazi, mitjançant dues històries d'amor i un marc incomparable, el Kit Kat Klub.\nEls protagonistes són Marta Ribera (Sally Bowles) i Iván Campillo (Cliff Bradshaw) (una de les parelles) i Víctor González (EmCee), el mestre de cerimonies del Club. Fantàstic.\nEls altres protagonistes, totes les noies i l'orquestra molt molt bé.\nVal la pena anar a veure-la.\nPublicat per Eloi G.G. a 18:32 Cap comentari:\nLa pel·lícula "Los crímenes de Oxford", de Álex de la Iglesia està basada en el llibre homònim de Guillermo Martínez.\nEstà interpretada per Elijah Wood, John Hurt i Leonor Watling.\nLa pel·lícula tracta d'uns crims a Oxford, relacionats amb una sèrie matemàtica que és la que ajuda a resoldre els assassinats.\nEl llibre em va agradar més que la pel·lícula, la qual cosa acostuma a ser habitual.\nI què puc dir dels personatges? Meravellós Hurt, correcta Watling (per cert, Marlango acaba de treure disc), poc creïble Wood. Álex de la Iglesia ha perdut la frescura dels seus primers films, per passar a convertir-se en un cineasta per encàrrec. Llàstima!\nPots anar-la a veure, encara que no és cap meravella.\nPublicat per Eloi G.G. a 17:48 5 comentaris:\nSóc mestre i faig vaga, i què? Tinc dret com a tre...


València retira 117 tones de restes vegetals en la Devesa del Saler en el primer trimestre\nL'Ajuntament de València ha retirat des de principi d'any en 2022 un total de 117,38 tones de restes vegetals del bosc de la Devesa del Saler, «una mesura necessària per a prevenir incendis i que s'ha mostrat molt efectiva després de confirmar-se la reducció significativa d'hectàrees cremades en els últims anys», ha explicat el vicealcalde i regidor d'Ecologia Urbana, Sergi Campillo. Les principals tasques de control de la biomassa s'han dut a terme en el perímetre de les zones habitades de la Devesa i al voltant de camins d'accés, que són essencials per accedir pels sistemes d'extinció en cas d'incendi.\nLa contracta del Servei de Disminució del Risc d'incendi està formada per un grup de 8 treballadors especialitzats, que actuen sota la direcció d'un tècnic mediambiental. L'import dels treballs realitzats en aquest primer trimestre ha sigut de 78.078 euros.\nTambé s'han fet treballs per controlar la vegetació que envaeix itineraris per als vianants i el carril bici de la Devesa, o el control del desenvolupament de la vegetació annexa a vials d'efectius de seguretat i Protecció Civil (viàries d'accés restringit), en el qual se segueix el criteri del control de vegetació que envaeix zona urbanitzada\nPer a Campillo, «aquests treballs que fem regularment ajuden a baixar la quantitat de necromassa al bosc de la Devesa, un bosc que és un exemple de restauració ambiental des de fa dècades i que és un vertader pulmó per a la ciutat i per a tot el parc natural de l'Albufera». «Un dels boscos litorals millor conservats de tota Espanya i un orgull per als valencians i valencianes», ha declarat per finalitzar el vicealcalde.


ECOSOCIALISTA SEGLE XXI: de febrer 2016\nL’aportació dels ecosocialistes en la confluència d’esquerres\nDocument de la Plataforma Ecosocialista Segle XXI per a la XI Assemblea Nacional d'ICV. Abril 2016\nEls canvis que s’estan operant en la política catalana i espanyola tenen tres grans escenaris: el primer és l’ensorrament de les institucions sorgides del pacte de 1978, llastrades per la corrupció, el desmantellament de serveis públics, com la sanitat i l’ensenyament; el segon és la incapacitat dels partits de proposar una sortida factible i socialment justa a les complexes dimensions de la crisi econòmica i ambiental. I, finalment, el tercer és la irrupció dels moviments-partits com Podem i plataformes locals, (Ahora en Común a Madrid, Barcelona en Comú) i la confluència, a vegades poc exitosa, com Catalunya Sí que Es Pot, i a cops amb molt d’èxit, com l’experiència catalana de En Comú Podem o les confluències del País Valencià i Galícia. Aquests moviments han estat capaços de sintetitzar el rebuig i la indignació de la ciutadania, oferint alhora una “finestra d’oportunitat”, és a dir, la possibilitat de visualitzar que el canvi ara és possible en tots els àmbits, el social, el polític i l’econòmic.\nL'aposta de Podem per ocupar l’espai que fins ara havia ocupat la socialdemocràcia (PSC-PSOE) dóna l'oportunitat als ecosocialistes de reivindicar l’espai ecosocialista (i també el nom). De la mateixa manera que Podem vol aprofitar les seves "finestres d’oportunitat", els ecosocialistes n’han d’aprofitar les seves. Només depèn de la capacitat de la militància d’ICV de triar un relat clarament ecosocialista, precisament en aquells àmbits que sembla que la socialdemocràcia no vol tractar.\nSi els ecosocialistes volem recuperar un projecte polític amb credibilitat per a la Catalunya de 2016 cal que recuperem les bases polítiques i científiques del projecte. Per això la propera Assemblea Nacional ha de tenir un caràcter transformador i refundador del caràcter d’ICV que ens permeti la refundació organitzativa i una estratègia de canvi polític que es fonamenta en la següent diagnosi:\nUna constatació: el món és finit i, per tant, el creixement només és possible en la seva part més important mercès a l'aprofitament de l’energia gratuïta que ens proporciona l'energia solar o a la millora de l'eficiència dels sistemes naturals (biodiversitat, etc.) com durant mil·lennis havien fet les societats humanes. No és fins al 1850 que les societats industrials s’apropien i consumeixen el gruix de les reserves energètiques que hi ha al subsòl, els combustibles fòssils, carbó, petroli i gas, acumulades per l’efecte de la fotosíntesi solar durant milions d’anys. Els residus del procés energètic, és a dir, el CO2 i els gasos contaminants, s’han dissipat per l’atmosfera provocant el canvi climàtic i la contaminació a les ciutats, responsable de moltes morts, amb un nivell sense precedents en la història humana. Mai com fins ara la pròpia espècie humana i les altres espècies han estat amenaçades per l’acció de l’home. Les previsions científiques indiquen que si la temperatura mitjana del planeta assoleix un augment de 4ºC, Espanya, tot el Mediterrani i el sud de França es convertiran en un desert. Per tant, hem de deixar urgentment d’emetre gasos d’efecte hivernacle, la qual cosa vol dir que només hauríem d’emprar fonts d'energia renovable: biomassa, hidràulica, solar o eòlica, alhora que fem una millor gestió del territori, aspecte clau en l'eficiència energètica i en el manteniment de la biodiversitat. Les reserves de combustibles fòssils s’han de veure com l’estalvi que ens resta per fer una transició socioecològica ordenada.\nLa paradoxa tecnològica. El model de la II Revolució tecnològica s'està esgotant, tant pel que fa a la capacitat de millora dels convertidors com de l'input energètic bàsic, els combustibles fòssils. El rendiment del paquet tecnològic és decreixent, i això es palesa en la continua davallada del creixement de la productivitat i del PIB que totes les institucions econòmiques internacionals ara reconeixen. I per incrementar el creixement es persevera en una estratègia d’inundació de recursos financers per aixecar noves inversions que alimenten el canvi climàtic i la lluita per controlar els cada cop més escassos recursos naturals, provocant greus conflictes socials, desplaçaments de la població i pobresa, sense solucionar els problemes. Però d’altra banda, la creixent substitució de treball per capital-energia condueix a un escenari en el qual la creació d’ocupació neta de llocs de feina es redueix a cada nova innovació tecnològica, a diferència del que havia passat a Europa fins el 1975. I cada increment de sou pel qual legítimament lluiten les classes treballadores comporta en les nostres economies globalitzades una acceleració de la substitució de la feina humana per la màquina. I la majoria dels darrers informes publicats arriben a la mateixa conclusió, cada cop hi haurà menys feina retribuïda.\nLa financiarització de l’economia. Des dels anys 80 ençà, la "reacció del capital" pressionant per augmentar la desregulació comercial i financera, la privatització dels serveis públics i el deteriorament dels sistemes fiscals progressius, ens ha portat una creixent desigualtat social i econòmica. Les estratègies de recuperació econòmica que posen les seves esperances únicament en polítiques de demanda (augment de la pressió fiscal i de la despesa pública) i monetàries expansives, i aposten la sortida de la crisi a un augment del PIB, ni funcionen ni poden respondre a cap de les preguntes clau: quin ha de ser l’àmbit d’aquesta política: regional, estatal, europeu, i com es coordinen aquests nivells? De quina magnitud? Quines institucions l’han de portar a terme? Quan començarà a fer-se efectiva? No cal recordar, les nombroses propostes que han circulat des de 2008 sobre les virtuts de les polítiques “expansives”. Però fins avui cap govern social-liberal o conservador ha estat capaç de convèncer que hi ha una sortida clara de la crisi que no sigui exportar l’atur a fóra del propi país, com és el cas de l’estratègia alemanya fonamentada en una devaluació salarial competitiva Tampoc des de les files de les “forces progressistes” (SPD, PSOE, PD, PSF, LB) s’ha estat capaç de generar alternatives creïbles. Perquè no existeixen si s’emparen sota la bandera "creixentista" clàssica.\nLa crisi en el model de construcció de la Unió Europea que a mesura que avança en la integració econòmica fa més palès el seu dèficit democràtic i la seva manca de política social. L’Europa de Maastricht ha significat la nostra via d’entrada a la globalització neoliberal i el desmantellament de les institucions democràtiques i socials. Per això es fan imprescindibles les propostes de redemocratització europea i de cooperació internacional, com les de Varoufakis, per crear nous marcs de resistència i canvi.\nPer això, enfront de les incerteses que planteja aquest panorama, caldria defensar amb convicció i científicament aquelles polítiques que a curt termini combatin la desigualtat creixent i l’exclusió d’una part de la ciutadania del benestar i li permetin participar amb dignitat dels processos democràtics i de canvi econòmic. I alhora, conscients de la dificultat d’encertar en les decisions d’estratègia de futur en aquestes condicions d’incertesa, ens donin el temps democràtic i científic per dissenyar i construir processos de canvi factibles i fer propostes de transició socioecològica de més llarg termini, amb vistes a tenir un món habitable, democràtic i socialment just per a les futures generacions i lluny de les amenaces presents (violència bel·licista, crisi ambiental, desigualtat socioeconòmica). Justament per això, a curt termini necessitem una política de xoc que proporcioni temps i dignitat a la ciutadania per decidir el seu futur, per “aturar aquests temps” convulsos. Per això proposem aquest decàleg de reflexions, polítiques publiques i decisions organitzatives que presentem a la societat catalana com la proposta dels ecosocialistes per a un futur millor.\nDecàleg guia del pla d’acció que llença la Plataforma Ecosocialista Segle XXI\n1. Economia i ecologia són dues cares de la mateixa entitat, per això proposem una economia estacionària en els països desenvolupats.. El model econòmic estacionari és el que equilibra els fluxos d'entrada i sortida de recursos materials i energètics, i té en compte, per tant, les limitacions físiques del planeta, el impacte dels éssers humans i la seva petjada ecològica. Les polítiques públiques al nostre país s’han d’orientar a aplicar aquest principi.\n2. Reduir la petjada ecològica i aconseguir l’objectiu de zero emissions no serà possible sense una transformació radical de la nostra forma de vida. La transició cap a una economia estacionària implica canvis en el model productiu i en el de consum, i en tots els sectors econòmics: en la generació d’energia, que haurà de ser 100% renovable; en la producció de béns, que s’ha d’orientar a l’estalvi de materials i assolir el residu cero; en el sector del transport, tan dependent avui de les energies fòssils; i en el sector del consum, que s’ha d’orientar a utilitzar o compartir els béns que necessitem, no a posseir-los, així com a l’estalvi en l’extracció i l’explotació dels recursos físics per produir béns materials en favor dels serveis de proximitat, criteri transversal a totes les polítiques.\n3. El treball retribuït cada cop és més escàs degut a l’automatització tant dels processos productius, com, fins i tot, d‘alguns dels serveis més qualificats. Ho diuen totes les previsions. I amb la seva escassetat, el treball està deixant progressivament de ser el factor central d'integració social, sense menystenir el valor ètic d’aportació a la societat que representa. Per contra, està guanyant pes a la nostres vides la participació en les activitats pel bé comú, les voluntàries i les reproductives. I per a què aquesta transició entre els dos models, l’antic i el nou, es pugui fer de manera justa i equitativa necessitem una Renda Bàsica Universal (RBU) que, al mateix temps, serveix d’eina redistributiva i apoderadora.\n4. Hem d’eliminar l’atur involuntari i les diferències de gènere en matèria d’ocupació, tot assolint una millor redistribució del temps del treball en totes les seves expressions: remunerat o no, productiu o reproductiu. I per això, combinarem la reducció del temps del treball retribuït amb la implantació de la Renda Bàsica Universal que elimini les trampes de la pobresa i de la precarietat i apoderi a les persones per no tenir que veure’s obligades a acceptar qualsevol feina i faciliti que puguin desenvolupar el seu projecte vital de forma lliure. El repartiment del treball i el lleure són decisius per a l’equitat de gènere, i per a la integració i la cohesió socials.\n5. La lluita per la justícia ha d’integrar no només els aspectes socioeconòmics sinó també els ambientals. Ser ecosocialista vol dir entendre que el transfons de la crisi social està íntimament lligat a la crisi climàtica i mediambiental. El denominador comú d'ambdues crisis és el model basat en el creixement que, primer: no aconsegueix créixer, per tant és un fracàs en el seu propòsit; segon, augmenta les desigualtats socials, com mai s'havia vist; i tercer, amenaça la pròpia existència del l’ésser humà i la de les altres espècies. L’ecosocialisme busca repartir de forma equitativa la riquesa i implica l’assumpció d’una responsabilitat davant dels perjudicis causats per la nostra forma de viure.\n6. Per finançar aquest nou enfocament cal una reforma fiscal que augmenti els ingressos públics (entre els més baixos d’Europa en termes de PIB), amb una lluita molt més contundent contra tres fenòmens: el frau, l’elusió i l’evasió fiscal. Amb una millor redistribució dels tributs sobre les rendes del treball en relació amb les del capital i que, alhora, aconsegueixi fer recaure el cost dels perjudicis ambientals i climàtics sobre qui els genera, els seus responsables. La fiscalitat ha de reorientar l’economia protegint els recursos ambientals limitats però també els béns socialment apreciats com ho és el treball. La reforma fiscal ha d’anar orientada a protegir el treball que beneficiï la comunitat i que cada vegada serà un bé més escàs, a impulsar les activitats que suposin beneficis ambientals, a convergir en ocupats per habitant amb les societats més avançades socialment ja sigui en salut, educació, atenció a la dependència, R+D o cultura, i a gravar les activitats d’empreses i persones que perjudiquin els equilibris ecològic, social o econòmic, tot desincentivant les diferents fórmules d’especulació i altres externalitats negatives que provoquen.\n7. Defensem la sobirania energètica i alimentària, és a dir, l'autoproducció del recursos que necessitem en el nostre país. Hem d’anar cap a un model basat exclusivament en energies netes (no contaminants), per tant sense combustibles fòssils ni nuclears. El nou model ha d’incorporar també el criteri prioritari d’estalvi d’energia, perseguint els malbarataments, tot i incentivant processos de producció industrial i de serveis amb el menor consum d’energia. Si pretenem ser sostenibles, el model de producció d’energia ha de ser descentralitzat, per aprofitar tots els recursos disponibles, produint prop del lloc de consum i evitant les enormes pèrdues que es produeixen en el transport (un sector que és responsable del 40% del consum d’energia a Espanya). I tot això ho diem a partir de la plena garantia que tenim de què els recursos renovables que proporciona el planeta són àmpliament suficients com per abastir tota la humanitat per milions d’anys.\n8. La transformació social necessària per portar endavant aquestes propostes no serà possible sense un canvi en les relacions de poder. Només si aprofundim en la democràcia i donem protagonisme a la ciutadania en tots el àmbits tindrem esperances de guanyar la batalla. Aquesta transformació social implica aprofundir la democràcia, també en l’àmbit laboral atorgant als treballadors/res una major participació en les decisions de l’empresa. I això inclou la lluita per assolir uns salaris i unes condicions laborals més dignes, condicions que tant han empitjorat amb la crisi i l’actual falsa recuperació. En aquest objectiu cal una estratègia decidida per incrementar el pes del sector públic i de l’economia social i solidària. Però també calen canvis institucionals i socioeconòmics profunds per sustentar i ampliar les iniciatives post-capitalistes que van sorgint i afavorir els nínxols d'experimentació social necessaris per a la construcció d’aquest nou model que cerquem. Per això també calen canvis en l’esfera més personal, donant un major protagonisme i participació a les dones, per tal de capgirar les relacions de poder en l’àmbit domèstic i en el de la cura.\n9. Catalunya, com a subjecte polític que és, té el dret d’organitzar-se políticament i socialment com decideixi. Per això donem suport a la proposta d’un referèndum en el que els catalans i catalanes puguin triar el seu model d’estat, bé com a estat propi, bé com a estat confederat amb Espanya o a partir d’una estructura federal.\n10. Donem suport a la confluència de les esquerres en una nova organització d’esquerres a Catalunya. En ella, cada grup aportarà el seu senyal d’identitat. ICV aportarà i liderarà els valors ecosocialistes amb l’objectiu que siguin hegemònics en la confluència, doncs creiem que avui en dia poden ser compartits per tothom que se senti progressista. Per això proposem que en aquesta propera assemblea d’abril ICV passi a denominar-se ICV-Ecosocialistes.\nPublicat per Neus Casajuana a 6:23 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Decàleg guia del pla d’acció que llença la Plataforma Ecosocialista Segle XXI, Document de la Plataforma Ecosocialista Segle XXI per a la XI Assemblea Nacional d'ICV. Abril 2016\nIntervenció al Consell nacional del 6 de febrer de 2016\nParlaré de quin és, al meu entendre, el punt clau en el que s’hauria d’enfocar un partit ecosocialista: El seu Nord ha de ser donar resposta als problemes més urgents i més greus als que hem de fer front ara i les properes dècades. Són dos:\n1º El problema ambiental, posant el focus en la lluita climàtica.\n2º El problema social, posant el focus en l’atur i la precarietat. La centralitat dels problemes de la gent és la manca de treball, la inseguretat de no tenir un mitjà de subsistència estable que li permeti desenvolupar un projecte de vida autònom. Al nostre país vivim un drama, però amb la digitalització l’atur serà un problema creixent a tot el mon. Recordeu l’informe que es va discutir a Davos: en els propers 5 anys per cada 7 milions de llocs de treball que es destrueixin només se’n crearan 2.\nNo oblidem tampoc que en un mon globalitzat les condicions de treball no es fixen a casa nostra. Es fixen cap a l’est, a Hong Kong, la Xina, Romania… I que això ens aboca a la societat del low-cost. És important reivindicar els paper dels sindicats però la seva força arriba on hi ha empreses, sobre tot les grans. Hi ha molta gent que queda fora d’aquests àmbits, entre ella els aturats.\nLa única solució que polítics i economistes del mainstsream proposen per afrontar aquest drama és, d’ una banda, rebaixar les nostres expectatives de condicions laborals, salaris i de serveis públics i , de l’altra, l’impuls de la inversió, de la demanda i de l’exportació per fomentar el consum i la producció. Però si abans no fem una reflexió general del tipus de consum i de producció que hem de fomentar, el problema ambiental i climàtic continuarà empitjorant.\nFront al creixement proposat pel mainstream els ecosocialistes, responem: Volem un consum verd i una producció verda. Com diu el document, necessitem un canvi productiu i més eficiència. Però posant els peus a terra, la realitat és que sense un plantejament que rebaixi el consum material no hi ha canvi productiu que ens salvi per molta energia renovable que instal·lem i per molt eficients que ens tornem. Diem en el document que volem reorientar el consum amb la fiscalitat verda , però a la vegada diem que no volem augmentar els impostos al consum. Una contradicció que ens desacredita!\nDiem que volem reorientar les inversions, però la realitat és que estem tant endeutats que tenim molt poca capacitat de inversió ( I a sobre la Troika encara alerta que haurem de continuar retallant). El Pla Junker, que podria haver estat una proposta de Green New Deal per a tota Europa com a mesura pal·liativa, no va just en aquesta direcció.\nI en el fons, el que ens passa és que hi ha una gran contradicció de la que ens n’hem de sortir: Volem augmentar el treball i millorar les condicions laborals i alhora disminuir el consum material. I aquesta és una solució impossible. Menys consum material, sense un replanteig total de la forma d’organitzar la societat, significa menys treball i més atur. La manca de treball, la precarietat, la desigualtat i el clima formen part d’un problema global i necessiten d’una solució global. És per això que la única resposta que ens donarà credibilitat és la proposta integrada de treball per a tots reduint la jornada laboral i garantia d’autonomia i de subsistència amb la renda bàsica universal. No hi ha un altre camí. Aquesta proposta, juntament amb les altres propostes d’organització social, permeten donar una resposta coherent a un problema fins ara insoluble. Qualsevol altre proposta que sigui parcial, que només s’enfoqui cap a un sol dels problemes serà un simple pedaç que no evitarà ni el desastre climàtic ni el social.\nPel que fa al document que se’ns presenta vull formular una pregunta en veu alta: Volem ser la refundació d’Esquerra Unida o volem ser els ecosocialistes de la cooperativa. jo proposo que siguem els ecosocialistes i suposo que la majoria dels que esteu a aquesta sala estareu d’acord amb mi. Per això la Plataforma presentarà una proposta que reforci aquest perfil.\nPublicat per Neus Casajuana a 8:38 Cap comentari:\nL’aportació dels ecosocialistes en la confluència ...\nIntervenció al Consell nacional del 6 de febrer de...


El Govern i les entitats municipaliste reclamen a l'Estat que inverteixi a la xarxa de Rodalies - Osona Informa!\nInici » Notícies » Notícies Generals » Societat » El Govern i les entitats municipaliste reclamen a l’Estat que inverteixi a la xarxa de Rodalies\n28 Juliol 2016 a 10:00\nAquesta iniciativa és un pas més a la via judicial oberta per la Generalitat\nFront comú per la xarxa de Rodalies\nEl conseller de Territori i Sostenibilitat, Josep Rull; la vicepresidenta de l’Associació Catalana de Municipis, Rosa M. Perelló; la de la Federació de Municipis de Catalunya, Laura Campos, i la cinquena tinenta d’alcalde de l’Ajuntament de Barcelona, Janet Sanz, han signat un manifest conjunt per reclamar a l’Estat les inversions pendents per posar al dia la xarxa de Rodalies i Regionals. Aquest manifest es farà arribar en forma de moció a tots els ajuntaments de Catalunya perquè el puguin subscriure.\nRull ha explicat que enviem un missatge clar i és que ja n’hi ha prou: volem respostes i volem solucions. “La puntualitat ha caigut de manera inacceptable a causa de la severa manca d’inversió al sistema ferroviari titularitat de l’Adif” i ha indicat, també, els “reiterats incompliments” de les inversions: dels 4.000 milions del Pla de Rodalies només s’ha executat un 10%; dels 306 milions d’actuacions prioritàries, únicament del 2% i del que l’Adif va pressupostar l’any 2015 només s’ha executat un 25%. Per tot això, Rull ha explicat que si no ho podem fer negociant, ho farem per la via judicial.\nLes administracions catalanes, al costat dels ciutadans\nRull ha sigut clar: “Volem compromís d’inversió i traspàs de totes les competències”. Per això ha reclamat “recursos i capacitat real de decisió a Rodalies”. El traspàs total del sistema reclamat pel conseller inclou el control dels trens, de les vies, de les estacions, de les catenàries perquè hem acreditat que ho podem fer millor, ha dit.\nEl conseller ha explicat que la manca de fiabilitat a Rodalies i Regionals (amb puntualitats del 84% i del 49%, respectivament, al primer quadrimestre d’aquest 2016) no és un problema de les institucions catalanes, és un problema dels ciutadans, que estan sotmesos a un servei impresentable. “I les institucions catalanes hem decidit estar al costat de la gent”, ha afegit.\nInversions “urgents” per desactivar les LTV\nEl text de la moció insta a l’Estat a realitzar “amb caràcter urgent” les inversions per desactivar les limitacions temporals de velocitat (LTV) per garantir “un servei digne” als usuaris, així com a executar les inversions pendents tant al Pla de Rodalies, com a l’acord d’actuacions prioritàries i als altres fòrums de coordinació i seguiment entre la Generalitat i l’Estat.\nTambé s’insta la Generalitat a no acceptar cap canvi en els horaris de Rodalies que empitjorin els temps de viatge si no es disposa del subministrament, per part de l’Adif, de la informació detallada sobre els motius del canvi, de la inversió concreta que es durà a terme i de la data en què es preveu recuperar el temps del viatge.\nTraspàs total del servei\nEl document explicita, a més, que l’Estat cedeixi tota la infraestructura (vies i estacions) a la Generalitat per completar el traspàs de Rodalies, mitjançant la segregació de la xarxa ferroviària d’interès general de manera que des del Govern es pugui assumir la totalitat de les competències sobre el conjunt del sistema ferroviari de Catalunya.\nTots els signants han manifestat el seu suport al Govern de la Generalitat en les reclamacions d’inversions i del traspàs total de Rodalies. Per a Rosa M. Perelló, “els representants del món local estem aquí per donar suport a l’exigència al Govern de l’Estat per a què compleixi amb les seves obligacions, perquè els nostres veïns i veïnes tinguin un servei ferroviari digne. Des dels ajuntaments, coneixedors de la realitat millor que ningú, fem aquesta exigència perquè no podem tolerar els perjudicis que es pateixen pel mal funcionament d’aquest servei”, ha subratllat.\nEn el mateix sentit s’ha expressat Laura Campos, qui a més ha dit que els problemes a Rodalies fan que més ciutadans es decantin pel cotxe privat, “el que fa incrementar la contaminació”. “Els retards a Rodalies impedeixen el desenvolupament econòmic del país”, ha afegit. Per a Janet Sanz, la situació a Rodalies “és inacceptable” i per això, ha explicat, “ho volem gestionar des de la proximitat”. Rull ha anunciat un gran acte conjunt després de l’estiu amb les entitats municipalistes i els ajuntaments que s’hi vulguin sumar per enviar un missatge clar a l’Estat: “Rodalies és una prioritat per a les institucions catalanes”.\n#comú #entitats #Estat #front #Generalitat #Govern #invertir #millorar #reclamar #rodalies #trens #xarxa\nComença la campanya “Entra a casa teva” per conscienciar sobre el concepte de govern obert\nEl Govern demana una “resposta conjunta” de les forces polítiques


AE3/Pràctica1.-El condensador - ROBOT HUMANOIDE IMAGINA\nEl condensador és un component electrònic que té la particularitat d'acumular energia en forma de camp elèctric. La magnitud que el caracteriza és la capacitat C, que es mesura en farads F.\nCal tenir en compte el voltatge màxim que poden soportar i vigilar amb els que tenen indicada la seva polaritat, com és el cas dels electrolítics (el de la dreta, de color blau), ja que explota si s'inverteix l'alimentació.\nLa capacitat C es pot calcular amb la següent expressió: C=Q/V , on Q (càrrega elèctrica) s'expressa en couloms (C) i V (voltatge) s'expressa en Volts (V).\nCom que el Farad és una unitat de mesura molt gran s'utilitzen els submúltiples del Farad:\nEls condensadors estan constituïts per dues plaques metàl·liques (armadures) separades per un material aïllant (dielèctric). En moltes ocasions per tal d'augmentar la superfície de les armadures i aconseguir una major capacitat s'acostuma a cargolar-les perquè ocupin menys espai. Per això els condensadors cilíndrics són els que tenen una major capacitat.\n(Aquesta imatge prové de Wikimedia Commons i pot ser usada en altres projectes)\nEn funció del material aïllant els condensadors es classifiquen en els tipus següents: d'aire, ceràmica, vidre, paper, poliester, polietilè, polipropilè, electrolític.\nEls condensadors s'utilitzen principalment per acumular energia temporalment i cedir-la quan cal, com per exemple, en el cas del flaix de les càmares fotogràfiques. També s'utilitza en operacions de filtratge en circuits rectificadors (passen el corrent AC a CC) i en el cas de circuits amb bobines i motors.\nSi observeu la placa imagina, veureu que el microcontrolador PICAXE en porta un (C6) de 100nF 50V en paral·lel amb la seva alimentació. La seva funció és la d'acumular energia per cedir-la quan el microcontrolador tingui pics de sobreconsum, així no es quedarà "penjat".\nI en el cas del motor cc també porta un condensador del mateix valor que filtra els corrents parasitaris (pics de corrent molt elevats) que genera el motor quan funciona.\nVídeo sobre el condensador de Edu3.cat http://www.edu3.cat/Edu3tv/Fitxa?p_id=17008\nVídeo sobre els condensadors en castellà (9min i 26s): http://www.youtube.com/watch?feature=player_embedded&v=JyBaQypRvII#at=505


Intoxiquem el nostre cos. Però, el desintoxiquem? - Centre Kine\nIntoxiquem el nostre cos. Però, el desintoxiquem?\nLa conveniència de desintoxicar el nostre cos sorgeix de la necessitat d’eliminar residus tòxics que acumulem pel sol fet d’estar vius.\nEls nostres òrgans es debiliten quan augmenta la formació i dipòsit de toxines. L’excés de toxines és la causa de molts malestars i malalties.\nL’estil de vida actual comporta un cúmul de toxines de tot tipus: químiques, emocionals, energètiques,… que cal eliminar per prevenir malalties. Allò que mengem pot contenir substàncies (alguns colorants, conservants, additius amb diferents funcions, metalls pesants,…) no assimilables per l’organisme humà, que amb els anys acaben acumulant-se en diferents òrgans del nostre organisme (sobretot al fetge, al ronyó, a les articulacions,..). Així mateix, el què respirem també pot ser font de tòxics que el nostre cos difícilment pot eliminar. D’igual manera allò que pensem, que sentim, que veiem,…etc pot provocar en el nostre organisme una sèrie de reaccions químiques no saludables (reaccions de por, de ràbia, de tristesa, d’angoixa,..). Aquestes emocions, per tant, són també potencialment generadores de toxines que cal evitar.\nEn condicions de normalitat i si mantenim uns hàbits de vida saludables el nostre organisme és capaç de fer front a totes aquestes toxines i eliminar-les i ho fa a través de la pell, dels pulmons, de l’orina i de les femtes.\nHi ha persones que per diverses raons (habitualment condicionants genètics) tenen una capacitat de desintoxicar limitada. Així mateix hi ha moments en la vida de les persones en què aquesta capacitat es veu disminuïda per diferents causes (dietes poc saludables, manca d’exercici físic, estrenyiment crònic, malalties cròniques i els seus tractaments,… etc) i hi ha una necessitat de reforçar aquesta manera fisiològica que té l’organisme humà de desfer-se d’allò que li és insalubre.\nLa “neteja dels nostres filtres” (fetge, ronyons,…) és convenient fer-la de manera preventiva en persones sanes un parell de vegades l’any. És especialment important en les persones que pateixen malalties cròniques, prenguin o no medicació. En aquest darrer cas netejar els filtres és doblement important: per combatre la toxicitat que genera en el cos la pròpia malaltia i per eliminar els residus dels fàrmacs indicats pel tractament de la mateixa si és el cas.


El refinat art de la comèdia del gran teatre de la humanitat – LLEGIR.CAT\nLluís Homar dirigeix i protagonitza aquesta obra d'Eduardo de Filippo al Teatre Nacional de Catalunya\nA la Sala Gran del TNC es pot veure fins al mes d’abril el muntatge sobre l’obra L’art de la comèdia, d’Eduardo de Filippo, dirigit per Lluís Homar qui també fa un dels papers principals i amb traducció de Xavier Albertí, director del TNC. Al mateix temps la Filmoteca de Catalunya ofereix un cicle dedicat a aquest autor, divers i molt interessant.\nDe Filippo va ser un home de teatre immens i polièdric que va elevar a la categoria d’universalitat el localisme i el costumisme, en aquest cas, napolitans. Va tenir una vida llarga, complexa i apassionada però va arribar a gaudir del reconeixement del seu país, un reconeixement que amb els anys no ha fet res més que augmentar. Els textos de De Filippo beuen en moltes fonts però acaben per esdevenir originals i singulars.\nL’obra que podem veure al TNC la va escriure l’any 1964, en plena maduresa i en uns anys de creixement econòmic i canvis en els costums i en el pensament. L’obra té dues parts ben diferenciades. En la primera s’estableix un diàleg viu i profund, amb pinzellades humorístiques i plenes d’ironia, entre el director d’una companyia en hores baixes, interpretat pel mateix Lluís Homar, i un polític local, un nou prefecte que ha arribat a la regió i que sembla carregat de bones intencions.\nEl diàleg acabarà de forma esqueixada quan el polític, després d’haver lloat l’art teatral i haver insistit en la bona disposició del govern per protegir-lo, refusarà assistir a una representació a la qual el convida el còmic, amb la intenció que la seva presència serveix d’esquer per tal d’atreure més públic. El refús mostra la veritable opinió del polític sobre la gent del teatre, pallassos, personatges menyspreables i prescindibles, des del seu punt de vista.\nEn la segona part el mateix prefecte rep tot un seguit de personatges que freguen el grotesc i que s’expliquen en el més pur estil de la farsa italiana. El prefecte tem que no siguin reals sinó còmics que li ha enviat el seu interlocutor. Com a rerefons arriben les notícies sobre un accident ferroviari greu que fa que els carrabiners no estiguin disponibles. El desenllaç, obert, com no podia ser altrament, torna a comptar el director de la companyia que incideix en la relació entre realitat i ficció teatral i en la possibilitat que fins i tot el cap dels carrabiners, que hauria de posar ordre en la situació, no sigui també un actor ben ensinistrat.\nL’obra toca molt temes com ara la relació entre cultura i poder, el control de l’art per part del poder a través de subvencions o de l’oficialització acadèmica de la professió d’actor, el suposat prestigi que proporciona donar peixet al sector de l’oci… Però també incideix en el tema, ja tan antic, del gran teatre de la humanitat i en com tots actuem d’alguna manera en el paper que ens ha tocat però que podria variar segons les circumstàncies i segons la disfressa triada. Tot l’equip d’actors està molt bé però no es pot deixar de destacar un immens Joan Carreras, tan bo quan parla com quan calla i escolta i que roman gairebé tota l’estona a l’escenari. Homar fa una molt bona direcció i un molt bon còmic, un punt inquietant i que fa dubtar sobre qui mana, al capdavall.\nEntre la resta vull destacar un actor sòlid, habitual en papers secundaris de categoria i que potser no és tan conegut del públic pel fet que no s’ha prodigat en televisió ni cinema, Andreu Benito, que interpreta un capellà histriònic i comprensiu en moltes coses excepte amb la possible acceptació del divorci civil. Pot ser que avui molta gent ja no recordi els encesos debats que es van produir a Itàlia amb aquest tema, en aquells primers seixanta.\nL’escenografia és una mica excessiva per a un text d’aquests tipus i la Sala Gran, que sempre he trobat incòmoda i amb una acústica deficient segons on seus, incrementa la distància entre el públic i uns actors en estat de gràcia i entregats al màxim. Una característica d’alguns muntatges dels darrers temps és mostrar-nos com els actors es maquillen o vesteixen. És aquest un recurs simpàtic però que pot resultar frívol si se n’abusa. En aquest cas, com que el tema de l’obra és el teatre i els actors potser resulta justificat, no diré que no. Hi ha aspectes remarcables, com ara l’arribada del director de la companyia per un carrer assolellat pel qual desapareixeran tots els actors al final o la grapa en la introducció d’una tonada tocada en directe amb un acordió, per part d’una de les actrius.\nÉs aquest un espectacle excel·lent, distret, divertit, molt ben interpretat i dirigit que va molt més enllà de les aparences i del seu to popular i desenfadat. Gairebé demana un debat posterior aprofundit ja que en aquest joc de miralls entre realitat i ficció s’amaguen els temes més profunds de la vida dels humans, dissimulats entre la quotidianitat propera.\nL’art de la comèdia / Teatre Nacional de Catalunya (Plaça de les Arts, 1) / Text d’Eduardo de Filippo / Direcció de Lluís Homar / 2 hores / Fins el 12 d’abril / De 14 a 28 euros / www.tnc.cat\nEduardo De FilippoJúlia CostaLluís HomarTeatre Nacional de Catalunya\nPublicat per\tRedacció\t- febr. 19, 2015


Ultimàtum del PPC a Mas - Notícies Política - Notícies Política - e-notícies\nPolítica · 17 d'Agost de 2012. 20:45h.\nUltimàtum del PPC a Mas\nSánchez-Camacho amenaça de retirar-li el suport si no abandona l'"agenda de confrontació"\nCamacho i Mas, en una foto d'arxiu\nLa presidenta del PPC, Alicia Sánchez-Camacho, ha amenaçat Artur Mas de retirar-li el seu suport parlamentari si no abandona l'"agenda de confrontació". La diputada popular ha demanat al president de la Generalitat que "no jugui amb foc".\n"Si el Govern de CiU només te com a pripritat una agenda de confrontació i d'enfrontament amb el Govern d'Espanya i una agenda on la la prioritat sigui portar a Catalunya a la separació d'Espanya, el PP no podrà donar suport", ha remarcat. També ha reclamat que promogui una Diada d'"unitat" després que des del Govern s'hagi donat suport a la manifestació pel pacte fiscal.\nSánchez-Camacho ha demanat una reunió "inmediata" amb Mas perquè considera que l'executiu català ha incomplert l'acord sobre la reducció del nombre de delegacions catalanes a l'estranger i també el de la despesa pública.\nSegons ha indicat, el Govern de la Generalitat està "dividit i desorientat", alhora que ha assenyalat que el conseller d'Interior, Felip Puig, "no pot ser un agitador social", en relació a les seves darreres declaracions. En aquest sentit, ha reblat que Puig va "desautoritzar" la vicepresidenta, Joana Ortega.\nUn guàrdia urbà confon Camacho amb Chacón\n#11 Almogàver , La Sagrera , 18/08/2012 - 14:06\nEls ultimatums de la Kamaxo a l'Atur Mas són iguals dels que fa l'Atur Mas al Rajoy.\n#10 joan, manresa, 18/08/2012 - 12:48\ntinu..)d'aplastar Catalunya...,diu que vol arrivar a tot racó del País...,Sr.President lliguis be las espardenyas..,axequi el cap i amb crit ben fort ,que resoni per els cuatre costats de Catalunya ..,SOM UNA NACIÖ,NOSALTRES DECIDIM...,si fa falta repetexi cent vegades..--Esperem no tenir problem\n#9 joan, manresa, 18/08/2012 - 12:43\ntinu.)elecció independentista...,va folla...,diu que "vol convertir el cinturó roig en blau...",,li faltan menjar moltes sopetas i farinetas encare...,Sr.President,Vosté tambe sa de posar las piles...,¿ Qui Governa aquí...? Vosté o la Sra.Alicia.Decidexi...,pro pensi que un caball molt fort (con\n#8 joan, manresa, 18/08/2012 - 12:38\nEl Casal obre la seva paradeta matinal,desde Morolandina..---¡Pro que cull...s sa cregut aquesta doneta..??Sr.Mas,Sr.President ..,engegila a cal taps...,li fará la vida imposible...,i com ensumeja eleccions ya carrega las pilas...,ella i "ells" si juguen en foc...,estan atacant tota lliure (cont.\n#7 Eduardo González Palomar, Manlleu, 18/08/2012 - 12:00\n¡Toma del frasco, Carrasco! ¿¡Y qué sería de los nacionalistas de Catalunya sin echar mano de la enconada confrontación!?


Biblioteca Pública Pompeu Fabra: Club d'opinió. "La societat catalana i els seus líders" amb Xavier Bru de Sala i Castells Romaguera\nClub d'opinió. "La societat catalana i els seus líders" amb Xavier Bru de Sala i Castells Romaguera\nContinuant amb el cicle iniciat el dia 11 de febrer, el nostre segon convidat serà Xavier Bru de Sala i Castells amb la conferència "La societat catalana i els seus líders", on es farà una reflexió sobre la imatge de les societats europees sobre els seus polítics.\nSi no t'ho vols perdre, vine el proper dimecres dia 26 de febrer, a les 19.30h a la sala d'actes de la biblioteca.\nA la Pompeu teniu a la vostra disposició més obres de Xavier Bru de Sala i Castells .\nPublicat per Biblioteques de Mataró a 17:00


Taula ponent conjunt de dues altures - Tridecor\nHome > Comercial mobiliari>Mobles costat>Taules / Exposició>TAULA PONENT CONJUNT DE DUES ALTURES\nTAULA PONENT CONJUNT DE DUES ALTURES\n225,00 € iva no inclòs\nTaula expositora diferents alçades. Preu per a dues unitats\nMaterial: Acer i vidre\nConjunt de dues altures\nTaula expositorper definir en dues altures, perfecte per a qualsevol racó de la teva botiga.\nElegant expositor metàl·lic vidre formada per dues peces per exposar una gran varietat de productes, especialment de roba i complements.\nEn Tridecor tenim una gran varietat de taules expositores, personalitzats i mobles. Troba aquí tots els equips comercials i de mobiliari que necessites per moblar i equipar el seu negoci.\nMATERIAL D'acer i vidre\nSET 2 Altures\nTAULA EXPOSAR ROURE O\nTaula exposar Roure O. Fabriquem a mida, consulti amb el nostre departament d'atenció al client. Material: Fusta Finalitza: Mat Colors: Roure O Disponible en més colors Preu per unitat Dimensions: Longitud (cm): 130,115,100 Alçada (cm): 76,60,45 Amplada (cm) 60,60,50 Gruix (cm) 3 Termini de fabricació 15-21 dies hàbils\nTAULA EXPOSAR ROURE W\nTaula exposar Roure W. Fabriquem a mida, consulti amb el nostre departament d'atenció al client. Material: Fusta Finalitza: Mat Colors: Roure W Disponible en més colors Preu per unitat Dimensions: Longitud (cm): 130,115,100 Alçada (cm): 76,60,45 Amplada (cm) 60,60,50 Gruix (cm) 3 Termini de fabricació 15-21 dies hàbils\nEXPOSITOR DE METALL NEGRE AMB PRESTATGES DE FUSTA\n290,00 € iva no inclòs\nEXPOSITOR BLANC METÀL·LICA AMB PRESTATGES DE FUSTA\nTAULA EXPOSAR BLANC MAT\nTaula exposar blanc mat. Fabriquem a mida, consulti amb el nostre departament d'atenció al client. Material: Fusta Finalitza: Mat Color: Blanc Disponible en més colors Preu per unitat Dimensions: Longitud (cm): 130,115,100 Alçada (cm): 76,60,45 Amplada (cm) 60,60,50 Gruix (cm) 3 Termini de fabricació 15-25 dies hàbils\nEXPOSITOR 4 PRESTATGES DE FUSTA BLANCA NEGRE 108X44X39 CM\n168,00 € iva no inclòs\nExpositor 4 prestatges color blanc. Material: Fusta i metall Cames: Color-blanc Consell: Negre Dimensions (cm) 108x44x39 Fabricació prestatges de 3-5 dies\nTaula expositor amb les potes de color negre. Material: Fusta i metall Cames: Color negre Dimensions (cm) 120x42x40\nEXPOSITOR D'ACER AMB PRESTATGERIES EN FORMA DE PIRÀMIDE


Comprar Taquilla Triple Ladybug Online, 41116, Ladybug | JOGUIBA\nDescripció i característiques Taquilla Triple Ladybug\nTaquilla Triple Ladybug que t'ajuda a mantenir en ordre teus petits tresors! A més del triple mòdul, que pots utilitzar de manera independent si vols, també inclou diversos compartiments perquè tot estigui al seu lloc. A més, està decorada amb la imatge de la teva superheroïna preferida i inclou diferents accessoris perquè et converteixis en Ladybug, com el seu antifaç, i altres elements perquè puguis crear alguns complements. Diverteix-te amb aquesta Taquilla Triple Ladybug i mantingues l'ordre entre les teves coses! Edat recomanada: +6 anys.


Mosaic debuten amb 'Ets tu' - Primera Fila\nMosaic debuten amb ‘Ets tu’\nMosaic debuten amb una cançó que forma part d'un concurs de Parlem Telecom\nEt volem parlar dels Mosaic, un grup format per en GeryB, en Roger Jordán i l’Adrià Olshanetsky i que acaben de presentar ‘Ets tu’, una primera cançó que arriba per la necessitat de donar les gràcies al sector cultural, en un dels moments més complicats dels darrers temps.\nMosaic arriben amb ganes de cantar al món que ja són aquí i que tenen un bon grapat de noves propostes que conquistaran a tot tipus de persones.\nEn Gery va començar de ben petit al conservatori de música i des de llavors es va convertir en el lloc on podia sentir la llibertat de parlar de tot. Darrerament hem pogut veure les versions que ha fet com a GeryB de grups com Doctor Prats, Buhos o del cantant Nil Moliner, que han triomfat a la xarxa.\nAmb ‘Ets tu’ participen en el concurs “Canta per la teva llengua“, organitzat per Parlem Telecom i Flaixbac, on es busca el nou èxit de la música en català.\nMosaic ens porten els ‘Plaers’ de l’estiu\nNovetats de la setmana: Alicia Keys, Juice WRLD, Bad Gyal, Green Day\nMosaic publiquen el seu EP “Atzar”


Es convoca el Premi Joves Fotógraf(e)s de Catalunya | Bonart\nEs convoca el Premi Joves Fotógraf(e)s de Catalunya\nINSPAI, Centre de la Imatge de la Diputació de Girona, convoca la dinovena edició del Premi Joves Fotògraf(e)s de Catalunya, que té com a objectiu promoure i difondre els treballs fotogràfics dels joves fotògrafs. És per aquest motiu que us fem arribar els díptics de la convocatòria, dels quals us agrairem que feu difusió.\nLa Diputació de Girona escollirà un projecte fotogràfic entre tots els que s’hi presentin, el qual es premiarà amb 1.000 € i es dotarà dels recursos necessaris perquè sigui exposat, per fer-lo itinerar i per editar-ne un catàleg.\nEl text de les bases, la convocatòria i el model de la sol·licitud que cal presentar es poden consultar al lloc web d’INSPAI (www.inspai.cat). El Centre de la Imatge facilitarà assessorament i orientació a totes les persones interessades en la convocatòria (persona de contacte: Josep Ros Nicolau, tel. 972 185 163 / 972 185 058).\nEl període per presentar els projectes és del 4 de maig al 12 de juny de 2020.\nMarti Albesa va guanyar l’edició del 2018.\nEtiquetes: Diputació de Girona · INSPAI · Premi Joves Fotógraf(e)s de Catalunya


Tarragona i el seu patrimoni estan d'enhorabona. Enguany es compleixen 15 anys des que la Unesco va declarar Patrimoni Mundial de la Humanitat tot el conjunt monumental de la Tàrraco. Per aquest motiu, des del 24 de novembre i fins el 8 de desembre la ciutat ho celebrarà de manera especial per commemorar l'aniversari. A més, el 30 de novembre quedarà fixat com el Dia del Patrimoni Mundial a Tarragona.\nLa ciutat celebrarà durant les properes setmanes el 15è aniversari des que la Unesco va declarar Patrimoni de la Humanitat el conjunt monumental de Tàrraco Romana\nDurant aquests quinze anys, l'Ajuntament de TGN ha invertit un total de 10.010.678,95 €, a més de les inversions de la Generalitat i dels ministeris de Cultura i Foment. L’alcalde de Tarragona, Josep Fèlix Ballesteros, ha destacat que “la inclusió de Tarragona en la llista del Patrimoni Mundial l’any 2000 és el punt d’inflexió a partir del qual es pren definitivament consciència de la importància del patrimoni com a motiu d’orgull i com a eix bàsic en el posicionament turístic i el futur de Tarragona.”\nDes del consistori tarragoní també s'ha posat èmfasi en el lideratge en investigació, gràcies a la feina de l’ICAC, la URV o l’IPHES, i la col·laboració amb altres institucions públiques, així com el fet de pertànyer al Grupo Ciudades Patrimonio han ajudat a mantenir i potenciar el llegat de la ciutat per a les generacions futures i han estat aspectes clau en la consolidació de Tarragona com a lloc patrimoni.\nL’alcalde ha recordat la necessitat de crear una ruta arqueològica a la Part Baixa, continuar els projectes del circ i la muralla o la intervenció a diferents indrets on hi ha encara força restes arqueològiques.\nConvivència entre patrimoni i vida quotidiana\nBallesteros també s'ha enorgullit de les iniciatives de reconstrucció i divulgació històrica com el festival Tàrraco Viva (que en l’últim any va superar els 110.000 visitants); i a projectes de futur com la Colònia Tàrraco, com a projectes que potencien la difusió patrimonial.\nLa Unesco tindrà una plaça davant del Circ\nEl programa inclourà actes com ara la inauguració de la plaça de la UNESCO a la rotonda davant de la capçalera del circ i la presentació de la moneda de col·lecció de Tàrraco. A més, la programació servirà per celebrar altres actius que també han estat declarats en els últims anys patrimoni mundial: els castells, la dieta mediterrània i l’art rupestre de l’arc mediterrani, elements indissociables del patrimoni arqueològic per configurar la smart mediterranian city que Tarragona és avui.


El nou periodisme literari: velles fórmules, noves narratives | Mitjans, Comunicació i Cultura\nmediauab / Novembre 24, 2014\nEl Màster en Comunicació, Periodisme i Humanitats presenta el primer Premi MeCoPH-Editorial Base-SomAtents a la llibreria Alibri de Barcelona a les 19:30h, el proper dijous 27 de novembre.\nCartell de l’acte en format ‘postal free’. Click per ampliar\nEl sistema mediàtic, que afarta d’informació reiterativa, banal i superficial, requereix avui de noves maneres d’explorar la qualitat de l’experiència de forma contrastada i plural, així com de noves formes de captar l’atenció del públic i de fer arribar aquelles històries que, més enllà de l’anècdota, parlen de qui som com a societat i com a individus.\n¿Poden ser les velles formes del periodisme literari informatiu les més capaces encara avui de generar aquesta expectativa de les audiències, i d’enriquir el discurs informatiu dels mèdia amb una mirada contextualitzada i profunda alhora que extraordinàriament amena i popular?\nSovint, però, s’apel·la a termes com gonzo, com muckraker, com periodisme narratiu, perquè donen un aire retro a l’oferta dels nous mitjans, en aquest context de malenconia vintage… Hunter S. Thompson, James Agee, John Hersey, Truman Capote… Però, ¿podria ser que aquest nous vells formats resultin només un esquer publicitari? ¿Unes etiquetes comercials però purament cosmètiques? Sovint sembla que rere aquesta invocació no s’aprofitin de debò els recursos documentals intensius ni les formes narratives que permeten capturar, o almenys aludir, a la qualitat de l’experiència.\nEn aquestes circumstàncies del mercat mediàtic, esponerós d’ofertes digitals i impreses, des del MeCoPH es reivindica l’etiqueta i les possibilitats comunicatives i epistemològiques del Vell Nou Periodisme Literari; en un acte en què presentem el fruit del treball dels alumnes del nostre màster, el llibre antològic Cuando encuentres a Malinowski, amb tres reportatges guanyadors del I Premi MeCoPH-Editorial Base-SomAtents de Periodisme Literari.\nLa trobada tindrà lloc el proper dijous 27 de novembre a les 19:30h a la llibreria Alibri amb la intervenció dels fundadors i professors del Màster Albert Chillón, David Vidal; de l’escriptor i professor del Taller de Periodisme Literari del MeCoPH Miqui Otero; de l’escriptor i editor d’Editorial Base, David Aliaga; i Ezequiel González, Ana M. Caballero i Andrés Nef, autors del llibre Cuando encuentres a Malinowski.\nPer a més informació, apunteu-vos a l’acte de facebook.\nNovembre 24, 2014 in Activitats sobre periodisme, Reconeixements i premis. Etiquetes: màster, MECOPH, Periodismo literario, UAB\n← Literatura en clau d’humor\nGènere, comunicació i Drets Humans a Mèxic →


Argimon adverteix que 10.000 catalans no podran rebre la segona dosi al cap de 21 dies\nAl carrer del Bisbe de Barcelona un artista hi ha pintat un quadre en què es representa les vacunes de Moderna, Pfizer i AstraZeneca com les Tres Gràcies de Rubens\n28/01/2021 03:21 Actualizado a 28/01/2021 07:07\nEl retard de Pfizer en el subministrament de vacunes a tot Europa ha portat a suspendre durant almenys deu dies les primeres dosis planificades a Madrid i a consumir totes les reserves per a les segones a Catalunya. El problema afecta totes les comunitats, però tant Madrid com Catalunya han posat el crit al cel davant una situació cada vegada més urgent i l’amenaça real de l’extensió de la variant britànica, molt més contagiosa (fins a un 60% més).\n“Entre dijous i diumenge posarem les últimes 30.000 dosis. A partir de dilluns, no ens queda res a la nevera”, va dir el secretari de Salut Pública, Josep Maria Argimon. “I almenys 10.000 persones es quedaran sense poder rebre la segona dosi al cap de 21 dies. Hauran d’esperar a les noves remeses”.\nAfirma que el pla de vacunació tirarà endavant i confia que les farmacèutiques acabaran subministrant tot el material compromès, malgrat que sigui setmanes més tard. Però, quan fa un mes que es va començar a vacunar, Catalunya ja ha reajustat quatre vegades els seus plans detallats per aplicar el preuat medicament que obria la llum al final del túnel.\nDe l’optimisme absolut dels primers dies es passa al neguit i a la petició al Govern espanyol que actuï amb fermesa a Europa.\nMés d’un 80% dels residents tenen la primera dosi, i un de cada cinc, la segona\nUna petició que també ha fet Madrid, malgrat que aquesta regió sempre s’ha mostrat molt crítica amb els objectius que ha marcat Espanya (un 70% de la població vacunada a l’estiu), que, tot i això, no venen del Govern de Sánchez, sinó de Brussel·les. Al ritme que anem ara, arribarem al 70% el 2023, va indicar el vicepresident Ignacio Aguado.\nAquesta comunitat, que s’ha mostrat disconforme tant amb el pla de vacunació com amb el repartiment de les dosis, va anunciar ahir que suspendrà “almenys durant aquesta setmana i la següent” la vacunació de primeres dosis per la falta de vacunes. Aguado va indicar que es continuarà vacunant amb les dosis que hi ha les persones que ja han rebut la primera per “no deixar els madrilenys sense aquesta segona dosi tan necessària”. “Si no ho fem, hi ha la possibilitat que el mateix virus muti, es faci resistent i estiguem allargant la lluita contra la pandèmia”, va explicar.\nA Catalunya s’hauran administrat fins avui 217.000 vacunes, de les quals 18.000 són segones dosis. Les residències ja estan cobertes en un 80%: 49.000 residents amb la primera i 9.700 amb la segona. Un 71% de les vacunes han anat a personal sanitari d’hospitals i atenció primària i treballadors de residències. La resta que queden per al cap de setmana serviran per completar segones dosis i residències on hi havia brots.\nLa corba de casos continua en descens a Catalunya, lentament, com la pujada. Baixa una mica menys d’un 2% al dia. “El que no sabem és fins quan”, va reconèixer Argimon. A la incertesa de si podran vacunar amb la rapidesa prevista s’afegeix ara una altra ombra enorme: la variant britànica, molt més contagiosa, pot anul·lar aquest descens aconseguit amb el gairebé confinament de la població. “Segons el comportament que va tenir al Regne Unit, a partir del moment que la variant arriba a un 10%-12% de casos positius, la pujada és exponencial”, va explicar Tomàs Pumarola, responsable de microbiologia de Vall d’Hebron i coordinador del pla de seqüenciació del genoma del virus entre un consorci d’hospitals.\nAmb més de 700 malalts a l’uci\nLa corba catalana segueix en lent descens, però “no sabem fins quan”, diu Argimon\nAquest ritme aplicat a un 8% de variant britànica, ja detectat a les mostres de Barcelona ciutat, indiquen que “d’aquí quatre setmanes estarem per sobre del 50%”, va advertir Josep Maria Argimon. Madrid, per la seva part,\nja ha detectat un 9% d’aquesta\nvariant a les seves mostres (la setmana passada, un 4%).\nAixí doncs, hi ha molta pressa. Perquè la vacuna ajuda des del desè dia. Segons va explicar Carmen Cabezas, subdirectora de Promoció de la Salut, a les residències ja vacunades es va començar a notar entre els dies 10 i 12 aquest descens important dels contagis, més acusat entre residents que entre treballadors.\nEls plans per avançar en la vacunació de les persones de més de 80 anys davant el perill més gran d’infectar-se per la britànica “ni ens els plantegem ara, no sabem de què disposarem i sumen 400.000 persones, 800.000 dosis”, va dir Argimon.\nEn aquest sentit, Madrid va indicar que, “quan s’acabi de vacunar la gent gran i els treballadors en residències i els sanitaris de la primera línia, el següent grup seran les persones dependents i de més de 80 anys quan tinguem garantit el subministrament”, cosa que de moment no poden precisar.\n“Al ritme a què anem ara, arribarem a un 70% de persones vacunades el 2023”\nLa Comunitat de Madrid havia administrat fins dimarts 169.501 dosis, un 96% de les rebudes.


L’Andorra Winter, l’assaig perfecte per Montecarlo - El Periòdic d'Andorra\nL’Andorra Winter, l’assaig perfecte per Montecarlo\nL’edició del 2017 comptarà amb 60 participants\nPublicat el Dimecres, 8 de novembre de 2017 | 01:45 h\nUn dels cotxes participants a l’edició de l’hivern passat del Winter Ral·li. | ACA\nTres anys han estat suficients per a situar l’Andorra Winter Ral·li en un lloc preferent de la temporada de regularitat per a vehicles clàssics. La prova, que organitza l’Automòbil Club d’Andorra (ACA), es disputarà el pròxim 17 de desembre en carretera tancada, neu assegurada i tota la dificultat que proporcionen les carreteres del Principat, en un ral·li de regularitat que s’ha convertit en molt poc temps en la gran prova d’hivern de final de temporada i una de les referències de l’ACA.\nLa participació estarà reservada a un màxim 60 equips, tots ells automòbils clàssics de les categories original, entre els 40 i els 70 km. per hora, i legend i integrale (vehicles 4x4), entre 30 i 50.\nConducció sobre neu garantida / Precisament, per tal que aquesta qualificació hivernal aconsegueixi aquest any una identitat definitiva, l’entitat que presideix Enric Pujal ha donat un canvi complet quant a la seva configuració, amb l’objectiu que tota la regularitat controlada sobre carretera tancada es realitzi sempre sobre sòl nevat i gelat. La conducció hivernal sobre neu, doncs, serà la gran protagonista d’aquest hivern; més que mai, la prova andorrana significarà un excel·lent assaig de cara a preparar el Rallye Monte-Carlo Històric, que es disputarà sis setmanes després, tot i que en un terreny al costat del Mediterrani, ben allunyat del blanc que ofereixen les muntanyes d’Andorra.\nLa cursa començarà i acabarà a Ordino i passarà per Canillo. En total, 2 trams a disputar tres vegades cadascun amb neu garantida i d’una gran qualitat: 56 km. de regularitat controlada en carretera tancada.


Recull informatiu publicat a alella.cat · El Full Setmanal. Butlletí electrònic de l'Ajuntament d'Alella. Núm.120\nConsell Comarcal, Ajuntaments, Diputació i Generalitat treballaran conjuntament per salvar les pinedes del Maresme. Segons els estudis tècnics realitzats, s'ha detectat que hi ha unes 6.600 hectàrees (el 20% de la superfície forestal de la comarca) vulnerables als efectes de les tres plagues que estan atacant els pins pinyers maresmencs: l'escarabat Tomicus, l'eruga processionària i els fongs. La situació requereix d'una intervenció urgent, tant per retirar dels boscos els arbres morts com per protegir aquells exemplars que, tot i estar afectats, poden ser recuperables.\nEl canvi climàtic centra els cursos dels Juliols de la UB\nEls cursos dels Juliols de la UB, que organitza l'Ajuntament amb la col·laboració de la Universitat de Barcelona, porten el títol de "El canvi climàtic: estratègies d'adaptació i mitigació". De l'11 al 15 de juliol, s'analitzaran les conseqüències de l'escalfament del planeta, com afecta o pot afectar la vinya i la vitivinicultura aquest fenomen tant complex i quines estratègies s'estan desenvolupant per fer-hi front. L'Ajuntament convoca quinze beques, cinc més que l'any passat, adreçades a persones interessades a assistir al curs. Poden sol·licitar-la tots els ciutadans i ciutadanes majors de 16 anys.\nDel 4 al 9 de juliol es poden les bosses compostables i cubells airejats\nDel 4 al 9 de juliol, ambdós inclosos, podeu passar a recollir per Can Lleonart les bosses compostables i cubells airejats del segon lliurament de l’any que fa l’Ajuntament. Són gratuïtes i es poden recollir de dilluns a divendres, de 8 a 13h i de 17 a 20h, i dissabte de 10 a 14h. La retirada de les bosses dues vegades l’any suposa una bonificació del 10% a la taxa de la brossa.\nL'oficina del Síndic serà a Alella el dimecres 13 de juliol\nMembres de l’equip del Sindic atendran en horari de matí al centre cultural Can Lleonart totes les persones que vulguin fer consultes o presentar queixes contra les administracions i les empreses que presten serveis d’interès general (llum, aigua, gas, etc.). Per demanar visita, prèviament cal concertar l'entrevista trucant al telèfon 900 124 124 o enviant un missatge a l'adreça electrònica sindic@sindic.cat\nObertes les inscripcions a les 18a Caminada popular de Festa Major que es farà el 22 de juliol\nEl 22 de juliol és la data triada per a l’esperada caminada popular nocturna de Festa Major. És gratuïta i oberta a tothom, només cal emplenar aquest formulari abans del 20 de juliol i venir amb calçat còmode i ganes de caminar i de gaudir del passeig. La caminada sortirà a les 21h del Pavelló Municipal d'Esport.\nDe l'11 al 28 de juliol es poden fer les inscripcions al concurs d'aparadors de la Festa de la Verema\nEl comerç local celebra la Festa de la Verema guarnint els seus aparadors per a l’ocasió. Un any més animem els establiments que hi vulguin participar d'una manera més activa a presentar-se al Concurs d’Aparadors que organitza l’Ajuntament amb la col·laboració de la Comissió de Festes i l'Associació Alella Negocis. Els comerços que vulguin participar al concurs hauran de fer la seva inscripció de l'11 al 28 de juliol des d'aquest enllaç.\nLa Biblioteca anima els infants a llegir durant l'estiu amb el Passaport a l'aventura\nLa Biblioteca Ferrer i Guàrdia torna a posar en marxa aquest estiu la iniciativa “Passaport a l'aventura...”, una activitat que es va iniciar l'any 2012 amb l´objectiu de promoure la lectura entre els infants de 5 a 14 anys durant les vacances d'estiu. La proposta d'enguany consisteix en fer un recorregut per sis parcs temàtics d'arreu d'Europa. Cada nen i nena tindrà un passaport que s'anirà segellant amb cada llibre que llegeixin. Els lectors que aconsegueixen completar el recorregut en les dates establertes, del 22 de juny al 7 de setembre, rebran una sorpresa.\nFestival d'Estiu. Osset meu & The Soundbox\nData: Dissabte, 9 de juliol de 2016\nOrganitza: Celler Bouquet d'Alella\nFestival d'Estiu. Maria Rodés i Lu Rois\nOrganitza: Bouquet d'Alella amb la col·laboració de l'Ajuntament\nClub de lectura. "Un hotel a la costa: Tossa de Mar, 1934-1939"\nData: Dijous, 14 de juliol de 2016\nFestival d'Estiu. Gossos\nData: Divendres, 15 de juliol de 2016\nOrganitza: Alta Alella Cava Privat amb la col·laboració de l'Ajuntament\nFestival d'Estiu. Sessió infantil. Somnis i tambors, un conte de cançons\nMúsical d'estiu: "Hèrcules"\nFestival d'Estiu. Núria Graham\nData: Dissabte, 16 de juliol de 2016\nLloc: Parc de Can Sors\nVisita guiada Els senyors d'Alella + copa de vi DO Alella\nData: Diumenge, 17 de juliol de 2016\nProjecció de les pel·lícules "Miratges" i "Fotonovela" del cineasta alellenc Toni Garriga i Jan Baca\nData: Dilluns, 18 de juliol de 2016


Al centre Viladecans The Style Outlets els nostres clients trobaran tot el que necessiten per gaudir d'una experiència única. Després de descobrir el nostre ampli catàleg de marques, podran relaxar-se en un dels nostres restaurants o fer una passejada pels voltants del centre.\nEls nostres clients gaudiran de l'experiència de compra definitiva gràcies a un complet ventall de serveis, entre ells, cal destacar el nostre servei Pet Friendly que els permetrà gaudir de l'experiència juntament amb la seva mascota.\nViladecans The Style Outlets es defineix com un oasi de naturalesa: un centre a l'aire lliure envoltat en un entorn natural.\nA continuació, indiquem la relació dels festius d'obertura de 2021:\nFestius de tancament de 2021:\nTots els diumenges a excepció dels festius d'obertura indicats.\nDissabte, 1 de gener - Any Nou\nDijous, 6 de gener - Reis\n24 i 31 de desembre, de 9:00h a 18:00h\nViladecans The Style Outlets es troba a 15 minuts de Barcelona, a 10 minuts del port de Barcelona i de l'aeroport del Prat.\nSi véns amb cotxe, disposem de més de 1.700 places d'aparcament gratuïta. El tren de rodalies de Barcelona RENFE està situat a menys de 100 metres del centre comercial i la parada de taxis a l'entrada principal.\nAmb cotxe: C32 sortida 50\nAmb tren: Renfe Rodalies línies R2 i R2 sud des de l'estació de Sants, Passeig de Gracia i Estacio de França. Els trens amb direcció a Castelldefels i, Vilanova i la Geltrú, també paren a Viladecans.\nDe Pz. Espanya: L80, L81, L86 i L87\nSi véns des de Castelldefels, Gavá i els seus voltants, la connexió d'autobús local L99 et porta al centre comercial.\nI per a aquells que es dirigeixen a l'aeroport del Prat després de les compres, el mateix autobús L99 connecta directament amb les Terminals 1 i 2 cada 30 minuts.\nSuggeriments i altres\nGestió administrativa del centre. Gestió d’incidències, suggeriments i reclamacions.\nAccedir, rectificar i suprimir les dades, i també altres drets, tal com s’explica en la informació addicional.\not consultar informació addicional i detallada sobre com tractem les seves dades aquí.\nEntenc i accepto que NEINVER, SA tracti les meves dades personals per a suggeriments i altres. *


L'Ajuntament de Barcelona demana un traspàs sense condicions del castell de Motjuïc\nEl ple de l'Ajuntament de Barcelona ha aprovat, amb el vot favorable de tots els grups llevat del PP, una declaració sobre el castell de Montjuïc que reclama el traspàs sigui íntegre, efectiu i sense condicions. ERC ha condicionat el seu vot favorable a la declaració a les condicions que imposi el govern central, mentre que ICV ha demanat la desmilitarització tant del castell com de tot l'entorn.\n24/02/2006 - 00.00 Actualitzat 24/02/2006 - 17.00\nEl president del grup municipal d'ERC, Jordi Portabella, ha considerat inacceptables les condicions de Bono, ja que les banderes depenen de l'ús que es vulgui donar al castell. Això no ha impedit el vot favorable dels republicans a la declaració, però l'han condicionat al coneixement de les condicions que imposi el govern central.\nIniciativa per Catalunya Verds ha demanat que es desmilitaritzi tant el castell com tot l'entorn i ha deixat clar que l'Ajuntament no ha entrat mai en una guerra de banderes.\nPer la seva banda, el Partit Popular, que ha tret transcendència política a la "guerra de banderes", ha votat en contra de la declaració.\nEn concret, la declaració institucional demana que la cessió del castell restitueixi l'ús íntegre, efectiu i no condicionat del recinte del castell i el seu entorn.\nSobre l'ús que donarà l'Ajuntament al conjunt del recinte, encara no hi ha projectes concrets, llevat de la conversió del museu militar en un museu de la pau. L'Ajuntament voldria compatibilitzar l'espai dedicat al museu de la pau amb altres usos cívics.


Nota de premsa 48\n:: Nota de premsa 48\nFerran Soriano: "un hub a Barcelona tindria efectes multiplicadors sobre l’economia de la ciutat i l’àrea metropolitana"\nEl president d’Spanair ha intervingut avui a al Cornellà Creació Fòrum, en l’últim de sis dinars-conferència que han reunit uns 1.200 participants en aquest espai de trobada i diàleg sobre l’economia actual Ferran Soriano, actual president de l'aerolínia Spanair, ha protagonitzat el sisè i últim dinar-conferència de la programació Cornellà Creació-Fòrum. Soriano ha centrat la seva ponència precisament en l'empresa que presideix, explicant que la seva creació és un repte col·lectiu per al país: “tenir un hub a Barcelona tindria efectes multiplicadors sobre l'economia”, i que actualment l'aeroport “no té els vols que mereix segons el potencial econòmic de la seva àrea metropolitana”.\nFerran Soriano (Barcelona, 1967) té una trajectòria professional vinculada a àmbits bastant dispars: una faceta empresarial lligada al món de les telecomunicacions i dels grans consums i cinc anys (2003-2008) com a directiu del Barça. Ha treballat com a consultor, executiu i empresari en més de deu països d'Europa i Amèrica, per a companyies com The Mac Group, Gemine Consulting, Reckittbenckiser, Cluster, Belgacom i Telesp, entre d'altres. En l'actualitat, a més de presidir Spanair, és soci de Nauta Capital i està integrat en la candidatura liderada per Marc Ingla a les eleccions a la presidència del Futbol Club Barcelona que se celebren el 13 de juny.\nL'executiu ha apuntat que estem davant d'una “oportunitat única”, destacant la demanda potencial de passatgers que passen per l'aeroport, i que des d’Spanair “estem construint una xarxa del mediterrani que alimentarà el hub de Barcelona”, aprofitant la seva participació a Star Alliance, el conglomerat d'aerolínies més important del món. A més, Soriano ha destacat que per aconseguir convertir l'aeroport de Barcelona en un hub de nivell mundial cal donar un major pes específic a les aerolínies que treballen en xarxa, per sobre de les companyies de baix cost, i tres condicionants que ja s'han assolit: un cert nivell de demanda, un aeroport preparat (amb la T1) i algú disposat a liderar el projecte, destacant el paper de la companyia que presideix.\nSegons Soriano, Spanair “no és una empresa com una altra”, sinó que es tracta d'un “repte col·lectiu” de la ciutat de Barcelona, de l'àrea metropolitana i de Catalunya. “Necessitem ser un centre de decisions i centre d’atracció de talent a nivell mundial, per això ens calen connexions directes amb les grans ciutats del món”, ha destacat Soriano, que en diverses ocasions s'ha referit al paper de l'aerolínia com una “missió”, més enllà d'un projecte empresarial.\nCita final del cicle Cornellà Creació - Fòrum\nLa plataforma de debat Cornellà Creació – Fòrum ha arribat així a la conclusió d'aquesta primera edició, que està previst reprendre en el futur. Hi han participat al voltant de 1.200 persones, per assistir a les intervencions de ponents destacats del món de l'economia i l'empresa com el nobel Joseph K. Stiglitz, l’exdirector de l’FMI Michel Camdessus, Lluís Bassat, Bernardo Hernández, Isabel Aguilera o el mateix Ferran Soriano.\nLa participació aconseguida i el nivell de les aportacions i els ponents permeten haver aconseguit al 100% els objectius de la programació, que a més dels dinars-conferència mensuals, s'acompanyava dels "Tallers", de caire més pràctic i adreçat especialment a professionals, que s'han realitzat al Citilab. L'objectiu fonamental era oferir un espai de trobada al servei del teixit econòmic de la ciutat, i del Baix Llobregat, per debatre en profunditat del que està succeint a l'economia actual i plantejar solucions per al futur.\nCornellà Creació – Fòrum ha estat una iniciativa adreçada al teixit empresarial que obre Cornellà i a les seves empreses a l’exterior, posant en contacte diferents actors econòmics a través d'aquestes trobades mensuals. Ha estat promoguda per l'Ajuntament de Cornellà, a través de l'empresa municipal Precsa, i ha comptat amb Aigües de Barcelona com a patrocinador principal.\nCornellà de Llobregat, 11 de juny de 2010


L'Ajuntament i FGC convoquen un acte públic per explicar el projecte de soterrament del tren - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nL'Ajuntament i FGC convoquen un acte públic per explicar el projecte de soterrament del tren\nDilluns, a l'auditori de La Plana, hi haurà una sessió amb invitació a les 5 i una d'oberta a les 7 amb reserva prèvia\nredacció. manresa 14.04.2021 | 23:13\nBaixador dels FGC arxiu/enric badia\nBaixador dels FGC\nFerrocarrils de la Generalitat (FGC) ha licitat l'estudi informatiu per a l'ampliació i la integració urbana de la línia que passa per Manresa, com va informar aquest diari (vegeu edició del 17 de desembre del 2020). La proposta passa per perllongar la línia actual fins arribar a la Font de les Oques o a la plaça Espanya; enderrocar l'actual estació de Manresa-Baixador i soterrar la línia des de Manresa-Alta fins a la nova estació terminal.\nPer explicar el projecte, l'Ajuntament convoca una sessió pública, dilluns vinent, a l'auditori de la Plana de l'Om. Hi assistiran l'alcalde Marc Aloy Guàrdia; el president de FGC, Ricard Font Hereu; i el regidor d'Urbanisme i Mobilitat, David Aaron López Martí.\nBerga recuperarà la tradició de renovar el vot de poble per la jornada de Sant Marc.\nManresa arreglarà l'últim tram del Camí Ignasià amb la mirada fixada en l'any 2022.\nA les 5 de la tarda es farà una primera sessió oberta a representants d'institucions i entitats ciutadanes, a les quals s'ha fet arribar una invitació. Posteriorment, a les 7 de la tarda, hi haurà una segona sessió, oberta a tota la ciutadania, prèvia reserva a la pàgina web del Kursaal i anat a «altres actes».\nEn el marc de la sessió, és previst projectar un vídeo amb una recreació virtual de la transformació urbana que generarà l'actuació. El projecte inclou, no només l'allargament de la línia, sinó la seva integració: així, en el tram a partir de Manresa Alta, la línia se soterrarà, fet que millorarà la permeabilitat de la trama urbana (carrers de la Sèquia i de Camps i Fabrés) i el desenvolupament urbanístic d'un ampli sector. És previst enderrocar l'estació de Manresa Baixadori urbanitzar la superfície, cosa que permetrà obrir un nou vial que donarà continuïtat al carrer Carrasco i Formiguera fins a la carretera de Santpedor, amb una millora notable de la qualitat paisatgística d'aquest tram. També es donarà continuïtat a l'avinguda Font del Gat fins a la plaça Onze de Setembre.\nLa previsió és que l'any vinent es licitin les obres i que s'executin entre els anys 2023 i el 2025.


Per què no escolteu mai de Jack Gleeson - Televisió | Juliol 2021\nEl veritable motiu pel qual ja no escolteu mai Jack Gleeson\nGetty Images Per Adam James/8 de febrer de 2018 14:26 EDT/Actualitzat: 18 d’abril de 2018 a les 9: 51h EDT\nMolt conegut per la seva representació de l'amor amorós de Lannister i el rei nen sàdic Joffrey Baratheon a la sèrie de televisió HBO Joc de trons, Actor irlandès Jack Gleeson semblava apassionat per les coses grans de la gran pantalla. Tanmateix, com que el públic nocturn va veure feliçment el seu personatge asfixiant-se fins a la mort en la seva pròpia festa de casament, l'actor no l'hem vist ni escoltat.\nPel que resulta, és exactament com li agrada a Gleeson.\nNo es tracta d'aquesta vida\nDit d'una forma senzilla, Gleeson no els agrada actuar, sobretot perquè no li interessa viure l'estil de vida d'un actor.\nEll va dir The Irish Independent, 'Quan vaig començar a fer Joc de trons potser la realitat es va fer massa real per a mi. L’estil de vida que suposa ser actor d’un programa de televisió d’èxit no és cap cosa que gravito. ”\nExpliqueu-ho a tots els cambrers de Los Angeles! (O a tots els que van fer la seva audició Joc de tronsperò no en va obtenir cap part.)\nNomés va començar a actuar perquè 'era alguna cosa per fer'\nGleeson mai va tenir els grans somnis de convertir-se en una estrella de cinema o televisió. De fet, només va començar a actuar perquè 'només era alguna cosa a fer'.\nGleeson va començar a prendre classes d'interpretació amb les seves dues germanes grans al centre de la seva comunitat local perquè no hi havia gaire cosa disponible. 'És una cosa realment baixa', va dir Voltor. 'Era a prop ... Ho vaig fer perquè semblava divertit. Si el centre de la comunitat acollís classes de karate en lloc d'això, podria ser una persona de karate, però per alguna raó han passat a fer classes d'actuació, així que vaig anar a elles.\nEl destí va treballar a favor de Gleeson: és difícil imaginar a Joffrey que porta un cinturó negre. O fins i tot un cinturó de color taronja.\nEls diners no ho són tot\nNo és cap secret això Joc de trons els actors fan de banc (Gleeson inclòs), però al jove irlandès no li importa gaire.\nPer a Gleeson, els diners no ho són tot. 'Estic content de sacrificar un gran xec per pagar la meva felicitat', va dirThe Irish Independent, 'si això no és massa desconcertat és una cosa a dir. Potser és més ingenu que madur dir-ho, potser, però així em sento.\nPer ser just, un cop tingueu un valor net estimat 8 milions de dòlars, probablement és prou financer per dur a terme la pràctica carrera que desitgeu.\nNo creu que sigui un bon actor\nCuriosament, Gleeson ni tan sols creu que fos particularment bo en el seu treball, almenys, no prou bo per interioritzar la crueltat i la viciositat de la seva Joc de trons personatge. 'Per sort, no sóc un actor prou bo per creure les coses que creu el meu personatge', va explicar Voltor. 'Si ets un actor realment bo, pots creure completament el que estàs fent ... però un és el propi del 99,9 per cent del dia de rodatge. Així, per (només) que sigui el 0,01 per cent, sou aquest altre personatge.\nQuan se li va preguntar específicament sobre com va retratar a Joffrey -un dels personatges més menyspreables de la televisió a la memòria recent-, Gleeson simplement es va arruïnar i va explicar: “Només dic les línies d’una manera significativa. Realment no em fico massa les emocions ... '\nQui sap que actuar era tan senzill?\nL’actuació el rescata\nPotser la principal raó per la qual Gleeson ho va trucar per a Joffrey (així ho diu) va ser que no li agradava sincerament treballar a plató.\nConcretament, Gleeson no està intrigat pels aspectes falsos del rodatge d’un espectacle especialment eficaç Joc de trons. 'Quan aneu a un plató, us adoneu que la realitat molt visceral que veieu en el programa de televisió és el producte d'una gran quantitat de processament, edició i narració de contes que no es presenta del tot el dia de la filmació', va dir. explicat a Voltor.\nPitjor encara, Gleeson va trobar realment fent la seva feina de ser gairebé completament incompleta - i increïblement avorrida. 'Vés i posa el teu maquillatge, posa-te el vestit, espera una hora en el tràiler de les caravanes, i després fas el plató, i filmes tres minuts, i després canvien els llums i l'angle de la càmera i espereu una hora i després filmeu tres minuts més. És un procés molt avorrit i tediós ”.\nGleeson no hi va entrar, que el moment favorit del seu rodatge va arribar quan va morir durant el funeral de Joffrey, simplement perquè va dormir tot el dia. 'Va ser una experiència divertida', va fer broma.\nLi interessa més les pràctiques acadèmiques\nFins i tot abans de la mort del seu personatge Joc de trons, Gleeson havia tancat més o menys la seva actuació per aconseguir un treball més personal: estudiar.\nGleeson va ser nomenat erudit al Trinity College per demostrar un coneixement i comprensió excepcionals en els seus temes escollits de filosofia i teologia. També té interessos acadèmics a llarg termini The Irish Independent, 'M’agradaria ser acadèmic, professor de filosofia si fos possible. Potser faria un màster en hebreu antic i un doctorat. tant de bo, si entro. '\nSembla que Joffrey hauria estat millor Maester que un rei. Carpe diem.\nNo li importa Game of Thrones\nGleeson no té cap fitxer adjunt especial al programa que el va fer famós. De fet, no es podia importar menys.\nNo només ho són Un cant de gel i foc llibres no la seva tassa de te, tot i que, només va llegir el primer abans d’adonar-se que no tenia l’atenció, no es podia importar menys dels esdeveniments del programa d’ultradreta. 'Hi ha massa per posar-se al dia', va dir Voltor. 'No tinc ni idea del que passa. Al meu entendre, tots aquests personatges continuen vius i tothom està en aquest lloc i aquesta gent és en aquest lloc i té aquestes motivacions, i ara tot està cargolat tant que és un espectacle completament diferent. No en tinc ni idea.\nGleeson tampoc tremola. Realment no té ni idea, ja que només ha llegit les seves escenes del guió. 'Sóc egoista', afirma. Potser hauria d’entrar-hi. Escolto que està bé.\nLa fama el fa incòmode\nA Gleeson no li importa només els diners que es fan famosos, sinó que no li importa gaire la fama.\nsobrecàrrega vs enviat 2\nL'antic actor afirma 'viure la vida el més normal possible', que resideix sol en un pis de Londres que descriu com fora del normal. Preferiria mantenir-lo senzill i dedicar-se al seu negoci que no pas centrar-se en la celebritat. 'Potser és l'estat que em sembla incòmode', afirma explicat. “La gent pot ser rica i no ser vàlida, però és un estatut ... Algunes persones quan es fan famoses, se senten millor, es senten més dignes. Això és el que em fa sentir realment incòmode. Intento desaprofitar el màxim possible.\nTot i així, Gleeson sempre està encantat de treure algunes fotos amb els fans, retuitejar bromes sobre Joffrey i assistir a la convenció ocasional.\nPrefereix els espectacles de titelles\nA Gleeson no li importa gaire actuar en pantalla, però encara cava el teatre. De fet, ell i els seus companys van començar un espectacle de titelles d’Off-Broadway sobre els óssos a l’espai, titulat adequadament Els óssos a l'espai- quin The New York Times va trucar 'refrescant motlle. '\nLa història de l'obra gira al voltant de dos óssos cosmonautes que es mouen a la vora de l'univers mateix, mentre que són perseguits perpètuament per homes dolents. Gleeson descriu l'obra ja que està influenciada per 'Monty Python, Poderós Boosh, potser una mica de Hora d'aventures, i Futurama, on és molt amable i surrealista, però la gent que més gaudeix és la meva edat. ”\nTot i que Els óssos a l'espai ha seguit el seu curs i mai no s’aproparà ni tan sols a l’absurda popularitat de Joc de trons, Gleeson no importa. 'El que més gaudeixo és aquest tipus de coses', va dir Esquire, 'on puc divertir-me amb els meus amics'.\nNo escriviu-lo a la televisió encara\nTot i que Gleeson està gairebé desinteressat per actuar a la pantalla, el futur el podreu veure a la televisió, però potser no és on podríeu esperar.\nA partir del seu programa de titelles, Gleeson es veu adequat en un altre programa de televisió popular, de temàtica infantil, però orientat a adults, explicant, 'El meu somni és entrar en alguns Natació per adults–Style (cosa): petites explosions de mal humor, potser una cosa multimèdia amb titelles i animació i acció en directe. ”\nTambé és possible que torni triomfant a l’actuació principal també algun dia, potser no en un futur proper. 'Volia ser un gran actor famós d'èxit', va dir El Sol Herald. 'Suposo que alguna cosa només ha canviat. Encara m'encanta actuar i em veig actuant en el futur, però aquest tipus d'espurna ja no hi és ... '


La POBLA de LILLET - Tempus fugit: Plaça del Fort\n11 de juliol de 1908.\nQuatre versions de la mateixa postal de l'any 1924 (1)\nQuatre versions de la mateixa postal de l'any 1924 (2)\nQuatre versions de la mateixa postal de l'any 1924 (3)\nQuatre versions de la mateixa postal de l'any 1924 (4)\nDues versions de la mateixa postal (1)\nDues versions de la mateixa postal (2)\nLa Plaça amb el nou pont de la Crta. de Ripoll i un autocar del Camprubi. Any 1945.\nLa Plaça amb el nou pont de la Crta. de Ripoll i un autocar del Camprubi. Any 1946.\nCuriosa foto en que es veu el Llobregat passant per l'altre banda del pont.\nFinals dels anys 60.\nPrincipis dels anys 90.\nEls bars. A mitjans dels 90.


MOTXILLES I SISTEMES D'HIDRATACIÓ > Bidons i Sacs\nUnisex Lliure de BPA Lliure de PVC\n29,95€ 10% dto 26,96€\nManté l'aigua fresca o calenta durant hores\nBotelles per a corredors i trail running. Destaca per conservar més temps fred o calent el líquid, per ser plegable i per incloure una ansa ajustable. L'el tipus només de boca és mossegada per a evitar degotejos i tens un tap que s'obri fent alçaprem per a poder destapar i poder beure més ràpid.\nEl Bidó Flexible Hydrapak Skyflask IT 300ml pots emplenar-lo de beguda isotònica, aigua, gel…A més està fet d'un material bla pensat per a portar-lo dins del palmell de la teua mà o en la teua butxaca. Destaca la seua lleugeresa i plegat, ja que es pot integrar en varietat de motxilles d'hidratació, jupetins per a corredors o cinturons per a entrenar.\nEstà fabricat amb material TPU molt lleuger. Pes 44 grams. El filtre d'alt flux fa que la càrrega de líquid per a llargs recorreguts siga més ràpida. Té una obertura de 42 mm. Aquest Bidó Flexible Hydrapak Skyflask IT 300ml es pot congelar o omplir amb aigua calenta (temperatura màxima 60 ° C / 140 ° F). És reutilitzable, tantes vegades com vulgues i fàcilment llavable en el rentavaixella.\nEt recomanem col·locar-ho en la part superior. I, a més, però no menys important és lliure 100% de BPA.\n1. Capacitat d'aquest bidó flexible: 300. Aquest model es diu Speed perquè el tap es pot obrir sense descaragolar, la qual cosa et permet emplenar el bidó més ràpid\n2. Bidó plegable dissenyat per a portar aigua o la teua pròpia mescla per a rutes de trail running. Conserva més temps fred o calent el líquid\n3. Mesures: 200 mm x 55 mm\n4. Pes: 44 grams\n5. Materials: TPU lleuger i suau (pes menys) i ultradurable / HDPE / Silicona / Polièster\n6. Tap de bloqueig amb obertura ràpida per a beure més quantitat. A més està pensada per a afegir gel i les teues mescles. Mesura 42mm\n7. Vàlvula de mossegada i autosegellament en deixar de beure. Elimina degotejos\n8. Segur i de confiança, 100% lliure de BPA i PVC\n9. Corretja fàcilment ajustable per a posar la teua mà i subjectar el bidó flexible\nSPORT INSULATED FADE 710ml\nLÍQUID FRED DURANT 12 HORES, CALENT 24 HORES\nBIDÓN AISLADO BOCA ANCHA+ESTRECHA 1000ml\nBIDÓN AISLADO BOCA ANCHA+ESTRECHA 750ml