Els casos han passat de 4 a 37 en una setmana i el municipi ja suma una mica més d'un centenar\nMarín afirma que l'augment dels contagis no és comparable al de la comarca del Segrià, però «preocupa»\nBarcelona 11 de de juliol del 2020. Actualitzada 12 de de juliol del 2020 a les 10:20\nAugment notable de casos de coronavirus a l’Hospitalet, concretament al barri de la Torrassa, que ha passat de 4 a 37 positius en una setmana. Es tracta de diversos brots familiars, tres positius en una residència i diversos casos aïllats, tot i que, segons Salut, les cadenes de transmissió estan controlades. El municipi ja sobrepassa el centenar de casos.\nEn total, el conjunt de l’Hospitalet ha passat de tenir 30 casos confirmats a 107. L’alcaldessa, Núria Marín, que ha fet una crida a la prudència, ha concretat que el repunt, a més de a la Torrassa, es concentra a Collblanc i la Florida, tot i que també hi ha algun cas a Pubilla Cases.\nMarín, recull Efe, ha explicat que divendres a la tarda van tenir coneixement del brot, que van confirmar després de posar-se en contacte amb la Conselleria de Salut. A la Torrassa els casos han passat de 4 a 37 en una setmana. «S’ha multiplicat per deu», ha precisat l’alcaldessa, que ha indicat que alguns pacients es troben en una residència de gent gran d’aquest barri, on es mantenen «aïllats» i on s’ha activat el protocol corresponent. Els infectats d’aquest barri, ha explicat, formen part de nuclis familiars i, en principi, tots estan controlats», ha afirmat.\nMarín ha dit que el brot no és «com a la comarca del Segrià», però «és una mala notícia» que «preocupa», per la qual cosa ha plantejat crear juntament amb la Conselleria de Salut un comitè de seguiment.\n«Cal ser proactius –ha afegit Marín-. Estem envoltats de municipis. Cal prendre mesures per frenar-lo a l’Hospitalet, però la realitat és que hi ha un transport públic, unes relacions laborals, unes relacions de lleure...».\nMarín ha avançat que des d’aquest dissabte agents de la policia local, personal de Protecció Civil, voluntaris i membres d’altres entitats s’han desplegat per la ciutat per informar de la situació i, en especial, conèixer on i com viuen les persones contagiades. També ha fet una crida a través de Twitter.\n— Núria Marín/❤ (@nuriamarinlh) 11 de julio de 2020\nL’alcaldessa ha indicat que és important saber els domicilis dels contagiats i si aquests compleixen les condicions perquè estiguin aïllats. En cas contrari, es buscaran «fórmules» per garantir el confinament. Així mateix, s’intensificaran les trucades a les residències de gent gran per assegurar-se que la situació general continua sent positiva.\nMarín ha agregat que els centres d’atenció primària de la ciutat estan oberts i que no té informació que «estiguin col·lapsats».\n«Anirem prenent les mesures necessàries», ha dit Marín, que ha tornat a apel·lar a la responsabilitat individual per seguir les normes sanitàries que frenen el virus, la higiene, la distància entre persones i l’ús de la mascareta.\nL'Hospitalet inicia la distribució de proves de detecció ràpida de Covid-19\nPer controlar el seu ús, agents de la Guàrdia Urbana han fet aquest dissabte diverses intervencions, sobretot al barri més afectat, on es continua veient persones sense la mascareta obligatòria.\nL’alcaldessa ha lamentat que, «després de passar el pitjor, el confinament», ara es corrin riscos com aquest brot i «es tirin per terra tots els avenços».


El noi del bus, Aina Li - Xavier Serrahima: el racó de la paraula\nUn dels principis més coneguts del periodisme assenyala que és notícia allò que és excepcional —d’acord amb la frase atribuïda a Charles A. Dana, editor del New York Sun, «Quan un gos mossega una persona, això no és una notícia; però quan una persona mossega un gos, si que ho és». És per això que semblaria que la raó fonamental per la qual es convenient parlar d’El noi del bus (Fanbooks, octubre del 2015) és perquè l’Aina Li, la seva autora encara no ha complert 15 anys.\nTanmateix, entenc que ens erraríem del tot si ens centréssim en aquest detall —no destacat, sinó destacadíssim, sens dubte, però circumstancial—, ja que la seva primera novel·la mereix ésser llegida per ella mateixa, per les virtuts que, més enllà de l’edat de la seva autora, palesa.\nPrincipalment, per la seva innegable traça narrativa; perquè en posar-se a escriure no tan sols tenia molt clar el que volia explicar sinó també —i no és la literatura, per damunt de tot, aquest què en un com?— com ho volia explicar.\nAmb major raó si tenim en compte que no tan sols anava redactant un capítol cada dia, lligant molt bé l’argument i encaminant-lo cap al final que li pertocava, sinó que ho va anar lligant i encaixant tot tan i tan bé que en enllestir-la, a banda d’eliminar-hi un capítol, no li va caldre retocar-hi gairebé res, per publicar-la: “Va decidir començar a escriure sobre la noia, sobre la història que devia dur a les espatlles i sobre les aventures que viuria en un futur pròxim. Els dits se li movien sols, aquella noia l’inspirava d’una manera que no entenia, les paraules fluïen ràpides, coherents i encaixaven les unes amb les altres perfectament” (pàg. 28).\nI, com bé sap qualsevol escriptor que s’ho hagi proposat —i tal com ho demostrà Charles Dickens amb Els papers pòstums del Club Pickwick—, cal tenir força talent per sortir amb el cap al d’aquesta arriscada aventura d’escriure periòdicament.\nUn talent forjat amb moltes i bones lectures, que li permet escriure, partint del no-res (o, per dir-ho amb major exactitud, d’una petita idea que ha anat congriant i cultivant dins seu durant molt de temps fins que era prou madura) una història immediatament addictiva, que una vegada la comences se’t fa dificilíssim deixar abans d’arribar a la fi. Una història que et fa pensar que si l’amor no segueix essent la força que fa girar l’univers —si en fa, de temps, que l’afany de poder li va treure la primacia!— potser estaria bé que ho fos.\nPerquè, certament, el que ens explica l’autora egarenca és una història d’amor però és, per damunt de tot, una novel·la; una novel·la que no cal confondre amb els usuals (sub)productes qualificats com novel·la romàntica. I escric, expressament, novel·la (i no pas romàntica) en cursiva perquè acostumen a tenir molt de romàntic, però de novel·la ben poc: quatre tòpics, amanits amb un (afectat i ofensiu) to sentimentaloïde que se’t posi malament des de la primera pàgina.\nPer contra, Aina Li descarta el recurs fàcil, s’allunya de l’ensucrament embadalidor i ens parla d’emocions i de sentiments. D’emocions i sentiments que tenen com a protagonistes joves, però que són vàlids, i per tant traslladables, a qualsevol edat —s’adreça, en primera instància, a joves i adolescents, però el seu destinatari final pot ésser qualsevol persona: “La seva mare va somriure, reconeixia aquella cara de la seva filla, era la mateixa que feia ella quan va conèixer el pare de la Di” (pàg. 166).\nCom també són vàlids, i aquest és, des del meu punt de vista, un del majors valors del llibre, per a ambdós gèneres: per a elles, que són les que acostumen a llegir les novel·les d’amor, però també per a ells. Quan el llegeixin, els nois, que més aviat defugen els textos romàntico-lacrimògens com els gats escaldats l’aigua, se sentiran magníficament representants per el Joan, el protagonista masculí, que té una força i un paper, almenys igual d’important que el de la Diana, la figura femenina. No és pas per casualitat que es diu el El noi del bus i no pas La noia del bus.\nEn definitiva, una novel·la fresca, fluïda, espontània, autèntica, que frega els límits de la versemblança —qui pot trobar-se tres nois tan atractius i interessants en un sol dia, a la parada de l’autobús?— però que en cap cas els supera: si bé és ben poc probable que el que ens narra pugui passar, no tan sols no és impossible, sinó que ben segur que a la majoria dels lectors i lectores (i a l’autora, per començar) els agradaria força¸que pogués passar.\ndijous, 18 de desembre del mmxv\nSi t’ha agradat aquesta entrada, et pot interessar l’entrevista que li vaig fer a l’Aina Li per al Núvol:\nEntrevista a l’Aina Li: “Els ulls parlen més que les paraules“\nCatalà, Li, Aina, Notes de lectura, Novel·la\tTags:Aina Li, anàlisi literària, art, Creative Commons, crítica, crítica literària, cultura, El Noi del bus, escriure, Fanbooks, literatura, literatura en català, llegir, llibres, nota de lectura, novel·la, orcid.org/0000-0003-3528-4499, prescipció literària, ressenya literària, Terrassa, Xavier Serrahima\nPrevious Post: Citacions literàries de Les nits blanques, Fiódor Dostoievski\nNext Post: Sota l’asfalt, Llort


Presentacionvila by Rodrigo Arévalo 178 views\n16. presentación ecuaciones difer... by Juan Huertas Vill... 559 views\nHerrmienta de gestión del Banco del... by Capi El Valle 632 views\nScreening and diagnosis by Vivi Delgado Cast... 520 views\nAlvaro by alvaro javier 190 views\nPROYECTO 3 by nubia batanero 380 views\n1. Shere Jo som Sheherezade i tinc 9 anys, crec que som simpàtica, tinc els cabells curts i marrons fluixet, tinc els ulls blaus i duc braquets liles. Som molt presumida, m'agrada ballar i cantar. També m'agrada molt la roba (sobretot els vestits).M'agrada anar amb ses amigues i jugar amb elles a disfressar-nos i maquillar-nos totes plegades. M'agrada molt contar acudits o anèctodes divertides que a mi m'haguessin passat. No em consider una nina molt estudiosa, però si un poc treballadora i amb moltes ganes d'aprovar i treure bones notes perquè els meus pares estiguin contents amb mi . Els meus colors favorits són el rosa, el lila, el color esmeralda i el blau cel. Prefereix l'estiu que l'hivern encara que som molt calorosa. M'agrada que em facin fotografies. Les sèries de televisió que més m'agraden són ''Aída'', ''La que se avecina'' i ''Física o química''.El meus animals preferits són els conills, els hàmsters i els cavalls. De major m'agradaria ser cantant profesional o infermera. El meu artista preferit es Lady Gaga i Hannah Montana. El meu actor-actriu preferit/preferida és Zac Effron i Maxi Iglesias. El meu llibre preferit són els de ''Gerónimo Stilton''.La película que més m'agrada és ''El peque se va de marcha''.El menjar que més m'agrada són els ciurons i la xocolata negra. Paula Som na Paula i ara diré com som jo. Tenc el cabell ros fort i els ulls marrons fort. Jo som una nina molt, molt activa, i ho sé perquè m'ho diu tothom. Jo no tenc molta paciència i no sé estar asseguda més d'una hora si no és per obligació .Crec que soc una nina molt, divertida, simpática i amable. Ser tan activa cansa molt, ho vull fer tot a la vegada i si no ho faig me pos molt nirviosa o m'enfad. Amb les meves amigues tenc molt bona relació menys quan m'enfad amb elles. Amb la meva família també tenc molt bona relació, els estim molt. M'encanta el patinatge artístic.\n2. Adrián Som un nin de 9 anys, tinc els cabells castanys i curts, somun poc prim i d'estatura mitjana, els meus ulls son castanys i duc ulleres de color blau. M'agrada la roba d'esport i còmoda, les sabates han de ser d'esport normalment. Som bastan tímid, m'agrada els videjocs,els dibuixos, montar amb bicicleta que vaig aprende aquest estiu. No m'agrada gens anar a natació pero la meva mare s'afanya en qué hi vagi. M'agrada llegir llibres de Geronimo Stilton i còmics en castellà. Reyes Hola sóc na Reyes tenc 10 anys sóc alta , tenc el cabell ros i curt, sóc regordeta ,tenc els ulls color mel. Sóc simpàtica, m'agrada contar-li secrets a les meves amigues,no sóc molt bona estudianta ,però m'agrada llegir els llibres de el vaixell de vapor,lo que més m'agrada es Patito feo i anar a el cinema amb els meus pares i el meu germà. Marc Hola soc en Marc . Soc molt àgil. T enc una velocitat increïble. Jugo al futbol molt . Ara et diré com es la meva roba : tinc una jaqueta de color gris i negra , la meva camiseta interior es blava , els meus pantalons son negres , els meus mitjons son blancs i les meves sabates son de color negre,gris,blau fort i blanc . Ara et diré com som : som una persona bona bona que quasi sempre tenc paciència, jugo molt a la consola en temps lliure, faig molts de deures, per a mi som una persona llesta i som molt responsable.\n3. Lluís Hola, som en Lluís i tenc 10 anys. No som ni alt ni baix , faig 1,40m i som prim. Tenc els cabells castanys, curts i llisos. Tenc els ulls marrons. La cara la tenc prima. A les cames, tenc morats. M'agrada el futbol, m' agrada dibuixar i inventar-me històries però sobretot m'agrada el poble que vaig a estiuejar un poble molt petit anomenat La Mata situat a Castelló. Vaig al conservatori i toc el violí, vaig a classes d'anglès, a futbet i a dibuix i pintura. També m' agradaría anar a taikwondo com el meu germà però no tenc temps. No m' agraden gens els deures. M'agrada conèixer gent i fer amics i el meu millor amic és en Ricardo. Soc simpàtic però de vegades m' enfad molt. De mascota tenc una tortuga. Fernando Hola, som en Fernando,tinc 10 anys . Mid 1,38 i pes 50,5 kg . Som un poc caparrut i normal, tinc ulleres . Tinc els cabells curts i negres. M´agrada els cans,nedar,menjar macarrons . També jugar a bàsquet,futbol,tenis,ping-pong,badminton i voleibol. Lo que no m ´agrada córrer,veure un ca abandonat i veure un animal mort. Silvia Hola, som na Silvia, i tenc deu anys . Som alta i prima,els meus cabells són castanys. Tenc els ulls del mateix color que els cabells. El meu caràcter és a vegades un poc difícil encara que som simpàtica i oberta. M'agrada montar a cavall, estar amb les amigues, anar al cinema, estar amb la família, anar en bici, vestir d'esport. Ajut a la meva mare quan puc. M'agrada l'hivern perquè puc anar a esquiar amb el meu pare. M'agrada anar a pescar i banyar-me amb la barca del meu tio. Bé, aquesta som jo. Esper que t'ajudi a conèixer-me millor.\n4. Erika Hola som n'Erika i tinc 10 anys El meu cabell és ros. Tinc els ulls verds. No som ni alta,ni baixa. No tenc la pell gens morena, però tampoc som molt blanca. Les meves sèries preferides son Pokemón, Pacific Blue,Rush,Física o Química,El Internado i Ses noveles com Doña Bella... Els esports m'encaten com el Futbol,Basquet...M'encanten les Matemàtiques i fer els deures. Llellir m'agrada però jo em llegeix un llibre si m' interesa si no, el llegiria amb poques ganes i no m'enteraria de res, del que diu. Jo soc estudiosa però de vegades em fa peresa estudiar. Tinc qualque mania molt dolenta com escriure separat però jo sé que és junt, però els mestres no això em dona molta ràbia. No som res mentidera no m'agrada mentir si no es per qualque cosa que no ha de saber ningú, si em contes un secret mai el diré. Toni Em diuen Toni, vaig néixer a Marratxí el 25 de maig de l’any 2000, era molt ros. Ara tenc 10 anys i visc a la urbanització Cas Carbonell de Marratxí, i vaig al Col·legi Blanquerna del Pont d’Inca Nou, al curs cinquè B. Tenc el cabells de color ros obscur, el ulls verds obscurs i de pell blanca. Som més alt del normal per a la meva edat i estic més prim que gras, si bé el metge diu que pes el que toca. De peu duc una talla 41. Ara mateix duc a la boca un aparell per a les dents. Diuen que som molt simpàtic, també nerviós. M’agrada el futbol, tennis i els esports, pero sobretot, m’agrada jugar amb les video consoles. També m’agrada veure la televisió, pero a vegades llegesc qualque llibre com Platero i Jo, contes de Geronimo Stilton, còmics de Mortadelo i Filemon, Pokemon, Bakugan, Ben 10, etc. El meu color preferit es el blau i vermell, deu ser perquè en el futbol m’agrada el Barcelona i el Mallorca, i també el Poblenc que és de Sa Pobla d’on són els meus padrins paterns. Els meus padrins materns són de Son Ferrer. Ma mare nom Susana i mon pare Antoni com jo.\n5. Bea El meu nom es Bea i tinc 10 anys i la meva estatura es de 1,61. Els meus cabells son de color negre. Els meus ulls son marrons. El meu nas es gran. La meva boca es mitjana. Tenc una marca de naixement al coll. La roba que mes m'agrada es l'escotada. M'agrada la roba gris i la de colors vius no m'agrada. M'agraden les esportives de les tendes mes exclusives i populars. Tenc molts amics , els millors són Toni,Marc,Laura i la més important, Rita. El meu caràcter es que cada vegada em pos a riure,soc bromista,graciosa i agradable. Rita El meu nom és Rita i tenc 10 anys. Tenc els cabells castanys llarguets. Tenc el ulls marrons. La pell la tenc morena. Som alta. yo mido : 1,45 m i pes : 44 quilos M'agrada dur trunyelles , jugar a futbol , jugar a volei i sobretot estar amb el meus amics de l'escola. Soc molt amiga de sa gent. Crec que soc simpàtica , carinyosa, amable, etc El que més m'agrada és estar a l'ordinador , anar amb els meus amics, jugar als jocs de taula com el parxís i el trivial. A més a més, m'agrada anar amb els meus amics pel carrer. També m'agrada escoltar música. Paula HOLA! Som na Paula i ara diré com som jo. Tenc el cabell ros fort i els ulls marrons fort. Jo som una nina molt, molt activa, i ho sé perquè m'ho diu tothom. Jo no tenc molta paciència i no sé estar asseguda més d'una hora si no és per obligació .Crec que soc una\n6. nina molt, divertida, simpática i amable. Ser tan activa cansa molt, ho vull fer tot a la vegada i si no ho faig, me pos molt nirviosa o m'enfad. Amb ses meves amigues tenc molt bona relació menys quan m'enfad amb elles. Amb la meva família també tenc molt bona relació, els estim molt. M'encanta el patinatge artístic. Sofía Hola som na Sofía Siles Tinc els cabells rosos i curts. Tinc els ulls marrons. La meva estatura és mitjana. Som prima. El meu caràcter és bo. M'agrada vestir de manera esportiva. M'agrada el futbol, el karate i la música. M'agrada llegir llibres d'aventures. Crec que som una persona agradable. M'importen algunes coses: com les coses de pati, si passa alguna cosa, m'importa. Els meus colors preferits són el blau i el vermell. M'encantaria tenir un ca marró i negre. M'agrada la pluja, la televisió, l'ordinador, els jocs de futbol, les carreres de fórmula 1, jugar amb el meu germà i les pel·lícules de terror. Però el que més m'agrada és el col·legi, els meus companys i la mestra. Els meus millors amics són: na Noemi, na Sara, na Marina, na Miriam, n'Àlex i en Marc. Quan sigui major m'agradaria ser logopeda. Noemi Hola,som na Noemi. Tenc 10 anys. Som un poc tímida, m'agrada molt pintar i patinar. Som bona nina i molt carinyosa. M'agrada estar amb les meves amigues/-os, i passar-m'ho bé. La meva millor amiga es na Marina\n7. Sara Hola som na Sara. Tenc 10 anys vaig néixer un dia 27 de Maig de 2000 en la ciutat de Palma. Tenc els cabells llisos, grog fosc i llargs. Els meus ulls son de color marró. Som morena de pell. Duc ulleres. Mid 1,34cm.Tenc una germana que nom Miriam que va a la mateixa escola. Els noms dels meus pares som Isabel i José Luis .Visc en Marratxí dins la urbanització Sa Cabana. Em consider una nina simpàtica i bona amb les meves amigues i els meus amics. M’agrada estudiar, llegir, tocar el piano, patinar i veure la tele. Tinc vergonya de xerrar amb gent que no coneix. També m’agrada conèixer gent nova. No m’agrada barallar-me amb les amigues, ni tampoc que em cridin. Els caps de semana m’agrada dormir, dormir i dormir per desestressar-me del trull de la semana. També m’agrada sortir a passejar amb bicicleta i veure els meus cosins. Aquest curs vull aprofitar-lo per aprendre coses noves i treure bones notes. Ricardo El meu nom és Ricardo. Tinc 10 anys. Tinc els cabells de color marró fosc. Els meus ulls són de color negre. Tinc el nas rodó i la boca petita. La meva cara és rodona. Tinc els braços llargs i prims i els meus dits són també llargs. No estic ni prim ni gruixat. Les meves cames són llargues,i tenc molts morats. Els meus peus són molt grans. Som simpàtic. Som molt obedient i em consider llest. Som xerrador. La meva asignatura preferida es Medi. M´agrada molt jugar a futbol i a bàsquet. En el meu temps lliure m´agrada jugar a la DS i veure la televisió.\n8. Judith Hola soc na Judith. Tinc 11anys. Tinc els cabells castanys. Som morena. Tinc els ulls marrons. Som alta. M'agrada jugar al futbol i bàsquet. Les meves sèries preferides són: Patito Feo, Hannah Montana,los Jonas... i no m'agrada fer molt de deures pero els he de fer . Som simpàtica , graciosa,divertida. Tinc molt caràcter i molta poca paciència. Marina Hola som na Marina. Tenc deu anys. Som alta i el meu cos es normal ni molt prima ni molt grassa. Els meus cabells són de color marró, arrissats i llargs. Els ulls són de color verd. Me consideren una persona tímida però som simpàtica. M'agrada fer patinatge artístic,ballar, jugar, difressar- me, cantar, veure la tele, fer els deures,anar amb bici amb la meva cosina. A l'estiu m'agrada anar a la platja amb la meva família, anar a menjar gelats amb el meu padrí i la meva cosina, fer excursions amb el vaixell del meu tio i banyar-me a la mar, banyar-me a la piscina dels meus padrins. M'agraden els macarrons, la paella, la truita de patates,l'escalop amb patates, la sopa, l'arròs amb tomàtiga, l'arròs de peix, peix al forn, dorada o lubina a la sal, el bullit, el calamar a la planxa o a la romana, el xocolate, les magdalenes, les galetes(etc...)No m'agrada la verdura, el puré, la llet(etc...). Aquesta som jo esper que me coneguis millor durant aquests dos anys.\n9. Emilio Hola som n'Emilio Espigares Calderón,tenc deu anys i m'agrada molt cantar. Som alt, mid 1'41 metres, tenc les cames mitjanes i els peus llargs i prims. Els meus braços són mitjans i les meves mans també. Tenc els ulls marrons i verds, els meus cabells són marrons i curts. Som un nin estudiós i si sent alguna cosa que rimi, m'invent una cançó. Faig tots els deures, som graciós i em relaciono bé amb els companys, i em fa riure quasi tot. M'agrada jugar a tenis, a futbol, a la play station 2 i a la Nintendo. També m'agrada llegir Mortadelo i Filemón i altres llibres. No m'agrada que em peguin i que no juguin amb mi. Miriam Hola!, jo som na Miriam i tenc 10 anys. Som una nina alta y prima. Tenc els cabells llargs i castanys. Els meus ulls són marrons forts. M'agrada jugar a futbol, tenis i bàsquet però l'esport que mes m'agrada és el patinatge artístic de quatre rodes.


Aprovada la nova ordenança econòmica per a evitar problemes de diners desapareguts en les Filaes | ARA Multimèdia\nAprovada la nova ordenança econòmica per a evitar problemes de diners desapareguts en les Filaes\nImatge d'arxiu d'una assemblea a l'ASJ\nA partir d'ara els comptes de les Filaes han d'anar signats per tots els membres de la Junta Directiva. També s'estableixen una sèrie d'epígrafs per a detallar cada ingrés o despesa.\nCada Filà a Alcoi controla al voltant de 100.000 euros anuals de pressupost, xifra que varia depenent de la idiosincràsia de cadascuna i si ostenten any de càrrec. Fins ara cada Filà s'encarregava dels seus comptes, però açò generava situacions problemàtiques de dèficits o diners desapareguts. L'Associació de Sant Jordi ha aprovat una nova ordenança econòmica per a evitar aquestes situacions i per a homogeneïtzar la comptabilitat de totes les filaes.\nL'Associació de Sant Jordi, en assemblea general extraordinària, acaba d'aprovar la nova ordenança fiscal que regularà els comptes de totes les filaes. La nova ordenança s'inclou en el capítol VII del títol III de l'Estatut de l'Associació de Sant Jordi, i estableix diversos canvis amb la finalitat de fer homogenis els comptes de totes les filaes, i que concorden amb els sistema comptable de l'Associació de Sant Jordi. Així, es vol evitar problemes viscuts en algunes filaes per comptes no clars, com l'últim cas de la Magenta, actualment intervinguda per l'Associació de Sant Jordi fins que es resolga el dèficit generat l'any passat.\nI entre les novetats de la nova ordenança, es marca per exemple tota una sèrie d'epígrafs on s'ha d'especificar cada despesa o ingrés fet per la Filà. Ací s'especifica tot, des dels pagaments a l'SGAE o l'IBI, els lloguers de teatres, carrosses o cadires; les bandes de música; fins a les quotes dels festers, els vestits o les despeses extres per any de càrrec.\nI altra novetat important està en l'article 19, on s'especifica que, a partir d'ara, els comptes de la filà aniran signats en totes les seues fulles per tots els membres de la Junta Directiva. Amb aquesta mesura es vol evitar situacions de desconeixement, i que tots els membres de la Junta estiguen al corrent de l'ús que fa dels diners en la filà.\nLa nova ordenança es compon de 23 articles; una disposició transitòria que marca que les filaes han d'incloure la nova ordenança als seus estatuts; una derogatòria per eliminar l'ordenança anterior i una disposició final que marca que la nova ordenança entra en vigor hui mateix, en ser aprovada per l'assemblea de l'Associació de Sant Jordi.


Apartment Drage Gervaisa 13 OP Krk Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nApartment Drage Gervaisa 13 OPApartament-, Krk, Krk, Croàcia, 51500 - Veure al mapaApartment Drage Gervaisa 13 OPVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 20 fotos\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Krk, Apartment Drage Gervaisa 13 OP és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. A Apartment Drage Gervaisa 13 OP, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aparell de televisió, nevera, plat de dutxa, cafetera/tetera per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent jardí. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Apartment Drage Gervaisa 13 OP és una selecció idònia per a la vostra estada a Krk.


L'Ajuntament de Salt i Càritas Diocesana de Girona signen un conveni de col·laboració per la recollida de roba usada\n+ Notícies - 03/04/2019 - 08:56\nLa col·laboració permetrà instal·lar 28 nous contenidors, dels quals 7 seran cedits a Recicla Girona\nEl passat 28 de febrer l'Ajuntament de Salt i Càritas van firmar un conveni de col·laboració pel qual s'instal·laran 28 nous contenidors per a la recuperació de roba usada a Salt i es posarà en marxa un nou model de recollida i reutilització de la roba usada. D'aquests 28 contenidors, 7 seran cedits a Recicla Girona.\nPer a dur a terme el correcte tractament de part la roba dipositada als diferents contenidors Càritas disposarà d'una botiga/rober, per al triatge, selecció i, si ve al cas, també arranjament de la roba per a la seva reutilització i/o reciclatge.\nLa resta de roba serà tractada per l'empresa de Càritas Barcelona FIT (Empresa d'inserció Formació i Treball). En tot moment Càritas garantirà la traçabilitat del residu. Per a la gestió de la botiga/rober, Càritas Salt contractarà una persona i disposarà d'un mínim de 10 voluntaris per al seu correcte funcionament.\nPer a la millora del reciclatge i reutilització de roba entre la població de Salt, Càritas realitzarà tallers de costura oberts a la ciutadania. Així mateix, l'Ajuntament de Salt inclourà en les properes campanyes d'educació ambiental informació sobre la producció d'aquest tipus de residus.\nSegons dades de l'ARC de 2013 la fracció tèxtil va ser la cinquena en importància de generació, situada en el 4,11 %. Ara bé, de tot el que es recull, el 60% no es pot reutilitzar perquè està en mal estat, el 36% és reutilitzable per a l'exportació i només el 4% es pot reutilitzar per a la venda al detall.\nL'abril de 2014 la Generalitat de Catalunya va aprovar el PRECAT 2020 (Programa general de prevenció i gestió de residus i recursos de Catalunya). Pel que fa al tèxtil i calçat el PRECAT2020 contempla incrementar el % de recollida d'aquest residu així com augmentar la valorització d'aquest residu.\nLa reutilització i el reciclatge del tèxtil contribueixen a la protecció del medi ambient en reduir, en part, els residus generats pels ciutadans: cada kilo de roba que es reutilitza i no és incinerat evita l'emissió de 3,169 kg de CO2, segons dades de la Comissió Europea. Amb la firma d'aquest nou conveni iniciem a Salt un nou model de recollida de roba usada que permetrà caminar per assolir aquests objectius i implicarà millores en l'àmbit social, econòmic i ambiental per a tots els saltencs i saltenques.


Paul Preston, sobre la crisi dels refugiats: "Cal solucionar-ho al Pròxim Orient"\nEUROPA PRESS València 26/10/2015 14:21\n260x366 L'hispanista Paul Preston, ha estat investit doctor 'honoris causa' per la Universitat de València. / KAI FÖRSTERLING / EFE L'hispanista Paul Preston, ha estat investit doctor 'honoris causa' per la Universitat de València. / KAI FÖRSTERLING / EFE\nL'historiador britànic Paul Preston considera que el drama dels refugiats que fugen de la guerra a Síria "no es pot solucionar ni a Anglaterra, ni a Alemanya, ni a Espanya", sinó que cal "solucionar-ho al Pròxim Orient". Així s'ha pronunciat l'historiador moments abans de ser investit doctor 'honoris causa' per la Universitat de València, en ser preguntat pels paral·lelismes entre l'èxode que hi va haver a l'estat espanyol després de la guerra civil i el drama dels refugiats sirians.\n"No vull defensar els francesos el febrer del 1939, però quan per una crisi humanitària vénen allaus de persones és molt difícil saber què fer", ha assenyalat Preston, que ha afegit que en l'actualitat la situació es complica "per la facilitat amb la qual viatja la gent" i perquè "numèricament és molt pitjor".\nNo obstant això, ha dit, hi ha la possibilitat d'ajudar en el país d'origen. Ara es pot ajudar "en els camps de Jordània i del Líban", l'opció per la qual, al seu entendre, els països haurien d'optar.


A la vora del Coll de Portell.\nLa tradició explica que per alguna raó desconeguda les relíquies de santa Eugènia que des de 1502 es guardaven al monestir de Nàjera, quan eren traslladades cap a França varen quedar amagades dins un esbarzers, just al lloc on ara hi ha l’ermita. El cas és que un bou del mas Sunyer de Gensalva va ser trobat agenollat davant la bardissa, de la qual sortia una notable resplendor i fragància. El rector d’Agullana recollí les despulles i edificà una petita capella.\nL’any 1955, per iniciativa de Josep Quera, constructor, fill d’Agullana, que sempre havia sentit una devoció especial per santa Eugènia, s’iniciaren unes obres de consolidació i reforma de la molt malmesa ermita. L’aspecte actual de l’edifici &eacu\nSi una advocació hi ha per la qual tots els agullanencs senten una fe especial, és la de Santa Eugènia, i l'ermita que aquesta té dedicada a la vora del Coll de Portell és un dels llocs que els desperta sentiments i records més intensos.


Enric I. Canela » Blog Archive » Els beneficis del suc de magrana\nEls beneficis del suc de magrana\nEl suc de magrana són rics en polifenols, els principals són l’àcid quínic, l’àcid elàgic, la punicalina i la punicalagina. Un estudi de la Universitat de Chapman (Veronica Gomez, Talia Shackelford, Autumn Tocchi, Melissa Rowland-Goldsmith Ph.D. The effect of pomegranate juice extract on the Hedgehog signaling pathway in pancreatic cancer. e-Research: A Journal of Undergraduate Work, Vol 1, No 2, 2010) indica que aquest suc, gràcies als polifenols, pot ajudar a evitar la metàstasi derivada del càncer de pàncrees.\nSegons els autors es deu al seu efecte antioxidant i antiinflamatori. De fet aquest darrer efecte es deu a que modulen la síntesi d’algunes proteïnes.\nUna mostra més dels beneficis dels polifenols vegetals i una indicació per als emprenedors sobre la via de negoci que hi ha en l’explotació d’alguns dels productes i, sobretot, subproductes de la indústria dels aliments.\nClassificat com a Articles Enric I. Canela, Nutrició, Recerca, Salut | 4 Comentaris »\n4 respostes a “Els beneficis del suc de magrana”\na 31 oct. 2010 a les 7:30 Criteri\nTinc localitzat un magraner bord, suposo, les magranes sòn una mica massa àcids, però després trobo les altres massa dolces. Suposo que els efectes poden ser més grans en els “bords”.\na 31 oct. 2010 a les 7:44 enriccanela\nNo ho sé. De fet hi ha variacions en els continguts de polifenols segons la varietat de la fruita. La condició per a la seva màxima eficàcia (normalment) és que estiguin madures i que la maduració s’hagi produït de forma natural. Per això les fruites collites verdes no són tan saludables.\na 22 gen. 2017 a les 11:12 Enric I. Canela » Blog Archive » La microbiota “menja” magranes\n[…] cops he parlat de les virtuts de les magranes (Els beneficis del suc de magrana; La millor recepta contra el càncer; Les virtuts de la magrana). Aquesta vegada parlaré a partir […]\na 28 oct. 2021 a les 7:53 Enric I. Canela » Blog Archive » Suc de magrana, elixir de joventut\n[…] bastants anys que escric coses sobre la magrana. La primera fou al 2010 amb Els beneficis del suc de magrana, després al 2011 amb Les virtuts de la magrana i amb La millor recepta contra el càncer, […]


Fa uns dies 3 professors i 51 alumnes de l’Escola Pia de Gandia, ens embarcàrem en una aventura per Itàlia. Abans de prendre aquesta decisió, ens posàrem en contacte amb les organitzacions pertinents en tema de Sanitat i amb institucions com el Consultat espanyol a Roma, indicant-nos\nDIA MUNDIAL MOVIMENT CALASSANÇ 2020\nEls alumnes de 3r, 4t, 5è i 6è celebren el DIA MUNDIAL DE MOVIMENT CALASSANÇ. Ens unim tots per donar gràcies per tot el que estem vivint junt en Moviment Calassanç: experiències d’encontre, de joc, de reflexió, d’oració…\nAprofitem aquest dia per conèixer amb mes profunditat qui era GLICERIO LANDRIANI, els alumnes munten un puzle de\nACABEM EL PROJECTE DEL COS\nEls xiquets de 3 anys durant el 2n trimestre han estat descobrint el seu cos. Com a tasques finals del projecte hem anat a comprar i al menjador per tal d’elaborar i menjar un esmorzar saludable. Divendres per la vesprada van experimentar amb diferents parts del cos en els tallers que havien preparat les famílies voluntàries.\nCENTRE MÈDIC DIAGNÒSTIC, PROJECTE 5é PRIMÀRIA\nAl llarg d’aquest trimestre els alumnes de cinquè han realitzat un projecte conjunt sobre la salut i el cos.\nAmb diferents rutines de pensament i tècniques d’aprenentatge cooperatiu han realitzat un treball excel·lent, on el més important de tot ha sigut l’experiència i\nINFANTIL i PRIMARIA CELEBREN L'INICI DE QUARESMA\nEl temps de Quaresma s’inicia amb el dimecres de Cendra i finalitza a la Setmana Santa. Un període on els nostres xiquets prenen consciencia de qui son i quins canvis personals poden tindre.\nNº Visites: 6292599


TIRAMISÚ | Cuinant entre vinyes\nEn aquesta ocasió, aquest pastís d’origen italià, fet expressament per celebrar l’aniversari de la meva filla Maria, que li encanta. La recepta està treta del receptari de l’Esbieta, una gran cuinera, de la que es poden treure grans plats i d’una manera esplèndida explicats. Us he de dir que és dels millors tiramisú que he provat.\nPer la crema sabaion (crema italiana d’origen a Nàpols, que es feia com a reconstituent, al portar rovell d’ou, vi Marsala i sucre. Jo no tinc vi Marsala i he fet servir Oporto, que també queda bé)\n3 cullerades de vi Marsala (si no en teniu, pot ser Oporto, com en el meu cas)\n2 o 3 cullerades de rom\nPrimer farem la crema sabaion\nEn un bol hi posarem els rovells d’ou junt amb el sucre. Amb la batedora de barilles batrem a alta potència, fins que ens quedi una mescla ben aclarida de color. Afegirem l’Oporto i l’integrarem als rovells.\nEn una cassola hi posarem aigua (el cul de la cassola) i esperarem a que bulli. Baixarem el foc i esperarem a que pari de bullir; llavors posarem el bol de la crema sobre la cassola i amb vareta manual la batrem, sense parar, fins que quedi amb una textura lleugerament espessa. Ja la tindrem llesta. Taparem amb film transparent, deixarem refredar una mica i guardarem a la nevera.\nContinuarem amb la resta:\nAmb les barilles muntarem la nata, que haurem tret de la nevera, ben freda. Afegirem el sucre i el formatge mascarpone i batrem bé fins que quedi ben integrat. Ara serà l’hora d’afegir la crema sabaion que tenim a la nevera. La integrem amb els altres ingredients.\nEn un plat hi posarem el cafè i el rom. Agafarem els melindros i els sucarem al cafè; els anirem disposant en la plàtera que tinguem preparada. Un cop coberta tota la base amb els melindros, hi posarem la meitat de la crema. Tornarem a sucar els melindros que queden amb el cafè, els posarem sobre la crema i tornarem a cobrir amb la crema restant.\nCobrirem amb film transparent i guardarem a la nevera mínim durant 4 hores. Si ho fem el dia d’abans, millor que millor….\nPer finalitzar, hi tirarem per sobre cacau pur fins cobrir tota la superfície. Ja el tindrem a punt per servir.\nPOLLASTRE AL CURRY I VERDURES


[Llibres ] 23 Abril, 2007 10:46\nSant Jordi sempre és un dia especial per passejar per la rambla nova tafanejant les parades de llibres. Encara no se quin llibre em comprare... el que si està bastant clar és que no em regalaran cap rosa :-).\n[General ] 18 Abril, 2007 15:46\nSònia al estil de south park\nUna companya de feina ha marxat, i com a despedida li hem volgut preparar una postal on sortim els companys com si fossim monigots de la serie South Park XD. Aquesta sòc jo:\nPd: Encara que faci cara de mala llet, sòc molt bona companya :-). La piruleta és en honor de que soc famosa perque sempre tinc caramels, xicles o golosines similars al bolso...\n[General ] 17 Abril, 2007 17:22\nSovint rebo els tipics emails de preguntes i respostes. L'ultim que m'han enviat es força més interesant. He decidit penjar les respostes aqui per a que em conegueu una mica millor. Com que sòc una mica mandrosa, paso de traduir les preguntes.\n1. NOMBRE: Sònia\n2. LUGAR Y FECHA DE NACIMIENTO: 8 d'agost del 1977 a Tarragona\n3. ¿TIENES TATUAJES? No, però sempre n'he tingut ganes. No m'acabo de decidir a fer el pas.\n[General ] 16 Abril, 2007 14:39\nAhir es van casar dos dels meus millors amics... i ho vam celebrar per suposat. Tot va ser preciós, fins i tot la pluja que va caure en el moment algid de la cerimonia XD. Avui he rebut una invitació per a l'unió de mans d'uns altres amics. Aquestos com a minim som més originals.\nPer ser una persona que no creu en aquest tipus de cerimonies, ni de fer el paperot davant la gent... les circunstancies han fet que en menys de sis mesos hagi hagut d'asistir a quatre casaments diferents. Se li pot dir tortura a aixó? XD. Sort que encara que jo no hi cregui, respecto les opinions dels demes i si s'ha de celebrar... es celebra.\nPerque es casa la gent? Quina diferencia hi ha entre l'abans i el després?\nSon més feliços si hi ha un contracte que els obligui a estar junts?\n[Frases ] 14 Abril, 2007 13:48\n[Turisme ] 08 Abril, 2007 21:58\nPer setmana santa toca viatjar, i jo me n'he anat cap a Istambul, aprofitant que la germana d'una amiga hi està vivint per uns mesos. Al arribar el dilluns a Istambul, la ciutat fa por, impresiona. Son quasi 17 milions de persones vivint-hi. Immens. I només hi ha una linia de metro. Sorts dels autobusos i dolmus.\nEl primer dia vam començar la visita tipica, mesquita blava i santa sofia. Curiosa la barreja de religions que hi ha dins la basilica d'ayasofia. I curios que sempre que vagi a una catedral o esglesia important estigui mig edifici tapat per les obres, encara sort que aquest cop només era per dins.\nJo creia que hi trovaria alguna imatge de la santa que porta el meu nom... però.... missió imposible. Algun terratremol se la devia empasar XD.\nPer la tarda vam visitar la cisterna de la basilica (ohhhhh, un munt de columnes, una illuminació tenue molt romantica, el soroll de l'aigua com queia, tot plegat molt bonic...) i per la tarda de compres al bassar egipci.\nAl dia següent va tocar visitar el palau Topkaki. Vam llogar un guia que ens va estar explicant en castellà totes les curiositats interesants. Ara ja puc afirmar que tots els sultans eren uns borratxos, jejeje. Uooo, i he vist amb els meus propis ulls el segon diamant més gran del món. Quanta riquessa que acumulaven els molt cabrons, i total per a que? Si ara ja fa anys que no la poden disfrutar... :-/\nPer la tarda, la germana de la meva amiga ens havia recomanat uns hamans tipics i gens turistics. Un haman és un bany turc. Doncs vam pillar un taxi i hi vam fer cap. El taxista ens va abandonar en mig d'un barri de l'istambul profund. Ningú parlava anglés. Semblava que haguesim viatjat en el temps 30 anys enrera.Sort que ho vam trobar rapid. Me van exfoliar, me van fer un massatge, i vaig sortir d'allà suauuuuuuuuuuuuuuuuu, tovaaaaaaaaaaaaaa, relaxadaaaaaaaaaaaaaa. Jejeje, si normalment ja soc una persona tranquila, aquella tarda era tranquila^2.\nPer al tercer dia voliem fer un creuer a traves del bosfor, però com plovia no va ser possible. Vam anar a fer de guiris a la torre galata i al barri de taksim. La torre galata pse, boniques les vistes que es veien desde adalt i poca cosa més. Pujar a una torre de 64 metres d'alçada en ascensor li treu la gracia. I taksim, encara més europeu que el que ja haviem vist de la ciutat. Molts macdonalds, burguer kings, starbucks i franquicies varies. Un restaurant anomenat Barcelona. Jeje, la petjada catalana està per tot arreu.\nPel quart dia vam deixar el més turistic, el que cap estranger que pasi uns dies a Istambul es pot perdre. El creuer pel bosfor! Vam agafar un ferry (tots els passatgers eren estrangers, i la gran majoria catalans i espanyols) i ens va portar a Kavagi, un poblet pescador que esta a la punta on s'uneix el bosfor i el mar negre.\nA la següent fotografia es veuen dos continents (Europa a l'esquerra i Asia a la dreta), el canal del bosfor i el mar negre al fons del tot (si no el troves te l'imagines :-P).\nDespres del relaxant viatge en ferry va tornar la nostra vena consumista i vam tornar al bassar de les especies i al gran bassar. Ostres, els venedors encara s'enrecordaven de nosaltres, quina memoria!\nI ja, per donar per finalitzat la nostra curta estancia, ens vam quedar una estoneta al pont de galata, al capvespre, veient com canviaven els colors del cel.\nEl gat Dumond, un encant de gat que vivia a la casa on vam dormir, que t'atacava a traició quan més despistada estaves.\nFa por com condueixen els istambulesos...\nAyran, una beguda feta de iogurt rebaixat amb aigua i una mica de sal. Molt bó i sa. Menys actimel i més ayran :-P.\nL'adana kebab: bonissim... com un pinxo de carn però molt aromatitzada i gens greixosa.


Doctor Paco Aguilera, no t'oblidarem mai | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\n19 d'Agost de 2020, per Equips interdisplinars i de direcció de Villablanca\nUna imatge del doctor Aguilera\nAquest passat cap de setmana ens ha deixat, als 54 anys, el doctor Francisco Aguilera Inés, director mèdic de Villablanca Serveis Assistencials. Va iniciar la seva trajectòria professional al Grup Pere Mata com a psiquiatre a Villablanca al 1993, i al 1997 assumeix la Direcció de la residència Bellissens fins el 2007 en què esdevé el director mèdic de Villablanca Serveis Assistencials. Era vicepresident del Comitè de Bioètica del Grup Pere Mata des de la seva creació al 2012, vinculat a la docència des del mateix any, professor de la Facultat de Medicina i Ciències de la Salut de la Universitat Rovira i Virgili, i membre del Consell Municipal de la Discapacitat de l’Ajuntament de Reus.\nEl Paco -com tothom el coneixia- junt amb la gerent, Cori Rodríguez, amb qui formava un bon equip, ha estat l’impulsor d’importants canvis a Villablanca. Dins el seu llegat destaquem: la creació de la unitat d’investigació (UNIVIDD), consolidar el servei ambulatori per a persones amb discapacitat intel·lectual i/o malaltia mental a Reus i Terres de l’Ebre (SESM-DI), l’obertura del centre a la comunitat amb la Festa de les Famílies, la creació de l’espai Alzina per activitats terapèutiques, la introducció de Villablanca en el sistema de qualitat ISO i assumir la gestió de dos noves residències Bellvitge i Àtria, la primera en el nostre territori que atén a menors amb discapacitat intel·lectual.\nEl seu currículum i els seus èxits professionals, per qui no va tenir l’oportunitat de conèixer-lo i treballar plegats, diuen molt de la seva figura. Però la gran pèrdua és la seva persona, era un gran professional, molt treballador, compromès amb la feina, emprenedor i tenia molt clar quin era el model d’atenció que volia per a Villablanca i quins eren els objectius a assolir, ho explicava apassionadament. Per a tots els qui van compartir moments amb ell, era una persona propera, que sempre escoltava, la porta del seu despatx sempre estava oberta a tothom, amb un sentit de l’humor àcid, que ens feia riure a tots. El Paco tenia moltes qualitats que el feien una bona persona i un bon director. Volia entrevistar, xerrar amb tots els treballadors del centre quan hi havia un canvi de contracte i passaven a formar part de la plantilla de l’empresa.\nLi agradava tenir aquesta oportunitat d’apropar-se a les persones que anaven a integrar-se als equips i poder explicar-los-hi que se n’esperava d’ells, com entenia l’atenció a les persones amb discapacitat intel·lectual i quin era el perfil de treballador que volia per a Villablanca. Aquesta era una altra de les seves dèries, la formació del personal per a una millor atenció als residents. El trobarem molt a faltar, quedem orfes i la buidor que deixa serà difícil d’omplir.\nEl Paco ha deixat un equip de persones que han crescut professionalment al seu costat, ells ara assumiran el repte de donar continuïtat a la tasca que va engegar, cercant la millora de la qualitat de vida de les persones amb discapacitat intel·lectual per a les quals treballem. Això és el millor que podem fer, mantenir i fer créixer el seu llegat professional. Paco, no t’oblidarem mai.\nEquips Interdisplinars i de Direcció de Villablanca.


Esgotades, de nou, les entrades pel Seguici Festiu de Reus | Canal Reus TV\nEsgotades, de nou, les entrades pel Seguici Festiu de Reus\n13:46 - 21 setembre 2021\nUn cop més, els servidors informàtics van saturar-se davant l'allau de persones que van intentar retirar entrades. Des del consistori, afirmen que en aquesta ocasió, no hi va haver cap error en l'horari de posada en venda\nPolèmica, de nou, entorn la retirada d'invitacions per la baixada del Seguici Festiu i del Ball de Diables de Reus. Aquest dilluns a les 4 de la tarda, es posaven a disposició de la ciutadania les entrades per aquests actes, les darreres en sortir publicades al web de Reus Cultura.\nL'ajuntament havia posat a disposició les invitacions de manera esglaonada, en diferents dies per evitar, precisament, el que va acabar passant: a les 4 de la tarda, davant l'allau de visites, els servidors van tornar-se a saturar. Tot i això, durant la resta de la tarda, es van poder anar retirant invitacions amb comptagotes, però dues hores més tard, poc després de les 18.00 h, ja no quedaven entrades per a cap de les dues baixades del pròxim dissabte.\nMolts reusencs i reusenques van tornar a fer evident la seva disconformitat amb el format de retirada d'entrades a través de les xarxes socials, assegurant que no van poder aconseguir-ne de cap manera.\n@ReusCultura @reus_cat I quan per fi carrega tot esgotat? Digueu-me que és una broma. Flipant… pic.twitter.com/qbPbPRSLJH\n— carlota moragas-fernández (@carlotamoragas) September 20, 2021\nL'Ajuntament assegura que no hi va haver errors\nDes de l'Ajuntament asseguren que, a diferència de la setmana passada, les entrades es van posar en circulació a l'hora prevista i que ha estat una qüestió de sobredemanda la que ha provocat els errors en el sistema de retirades. També demanen a tothom que n'hagi pogut rebre de més, que les torni, per poder-les oferir de nou al web. Mentrestant, aquest dimarts al matí ja estava gairebé enllestida la instal·lació de les grades que acolliran el públic a la coca central del passeig.\nUn altre cop les entrades...\nReserva les entrades per la baixada del Seguici i dels Diables de Misericòrdia


Dues enquestes d''El Periódico' i 'La Vanguardia' apunten que la majoria dels espanyols prefereixen la negociació en lloc de la mà dura amb l'independentisme\nSánchez i Torra a la Moncloa. BALLESTEROS / EFE\nBarcelonaLa majoria dels espanyols trien el diàleg davant del 155 per resoldre el conflicte català, segons dues enquestes publicades aquest dilluns per 'La Vanguardia' (GAD3) i 'El Periódico' (Gesop). Totes dues apunten que més del 52% dels enquestats prefereixen dialogar amb l'independentisme (el 52,3% i el 52,6%, respectivament). Al seu torn, al voltant d'un terç dels consultats (un 34,2% segons GAD3 i un 37,3% segons el Gesop) avalarien l'aplicació de l'article 155 a Catalunya.\nEntre els catalans, val a dir que el 78,5%, segons l'enquesta de GAD3, donen suport al diàleg amb l'Estat; segons el Gesop, són un 86,7%. Per contra, el primer sondeig comptabilitza els partidaris a Catalunya del 155 en un 13,5%, mentre que el segon ho fa en un 6,9%. Les xifres surten a la llum després de la publicació de l'enquesta del CEO la setmana passada, que apunta a un 59,1% de catalans que consideren que l'aplicació de l'article 155 de la Constitució a Catalunya va ser negativa, mentre que un 15,1% creuen que va ser positiva.\nEl 70,3% dels catalans considera injusta la situació dels líders independentistes a la presó i a l'exili\nEls dos diaris han publicat aquestes enquestes just després que el president espanyol, Pedro Sánchez, decidís convocar eleccions generals després de no haver pogut aprovar els pressupostos i sota la pressió del PP, Cs i Vox, contraris al diàleg de l'executiu amb el govern català. Segons aquests sondejos, però, sembla que la ciutadania sí que es decanta pel diàleg, malgrat l'ampli percentatge favorable a un 155 (més del 30%).\nD'altra banda, segons 'El Periódico' hi ha una altra diferència entre els enquestats a Catalunya i a la resta d'Espanya: per als ciutadans de la resta de l'Estat, la culpa del fracàs del diàleg va ser de la Generalitat segons un 53,2%, davant del 22% que pensen que el responsable va ser el president espanyol, Pedro Sánchez, i el 16,6% que ho atribueixen als dos actors. En canvi, entre els catalans la proporció és inversa: el 55,5% pensen que la culpa la té el govern espanyol, davant del 22,1% que pensen que és de la Generalitat.\nEn el mateix sentit, l'enquesta de 'La Vanguardia' apunta que només el 40,5% de la població espanyola creu que hi va haver violència per part del moviment independentista, un percentatge menor que al novembre, en què el 58% de la població ho pensava. A més, fa tres mesos que més del 52% dels espanyols considerava proporcionada la presó provisional, cosa que ara només pensen el 42%, davant del 44% que ho troben desproporcionat. En el mateix sentit, més del 47% dels consultats veuen necessària la figura del relator com a "mediador en un escenari de diàleg entre partits".\nenquesta diàleg Article 155


Comença la segona edició del programa “Tennis amb Valors” | Blog de Cáritas Barcelona\nFamílies i infància / Entitats amb Cor / 29/09/2021\nLa Fundació Tennis Barcelona i Càritas Diocesana de Barcelona impulsen la segona edició de “Tennis amb valors”, on participaran 42 infants i joves dels barris de la Barceloneta i Torre Baró\nEl pati de l’INS Pablo Ruiz Picasso de Torre Baró ha estat l’escenari escollit per donar el tret de sortida a la segona edició del programa “Tennis amb Valors”. En presència del director de Càritas Diocesana de Barcelona, Salvador Busquets, i de Jordi Cambra, president de la Fundació Tennis Barcelona, les dues entitats han posat en relleu la importància de col·laborar en favor dels infants més vulnerables de la ciutat de Barcelona.\nEl programa “Tennis amb valors” de la Fundació Tennis Barcelona fa possible que infants i joves atesos per Càritas Barcelona puguin gaudir d’una sessió setmanal de tennis solidari en pistes municipals dels seus barris, així com d’un berenar saludable. Totes les activitats són de caràcter gratuït, i tant el cost del material com dels monitors aniran a càrrec del Tennis Barcelona. Salvador Busquets, director de Càritas Diocesana de Barcelona ha volgut iniciar la seva intervenció agraint la col·laboració constant del Tennis Barcelona. “El Tennis Barcelona col·labora amb Càritas des de l’any 2009 organitzant cursos, estades esportives per a grans i petits, extraescolars, colònies d’estiu o fent recaptes d’aliments”, ha indicat el director de Càritas.\nDes de l’any passat, el Tennis Barcelona va fer un pas més, i va decidir implicar-se en l’organització del programa de tennis per als infants dels centres oberts de Càritas. En la primera edició del programa (curs 2020-2021), hi van participar 10 infants del Centre Obert que Càritas té situat a la Barceloneta. Per aquesta segona edició, s’ha decidit ampliar el nombre d’infants i joves participants, obrint el programa a Torre Baró. En total, hi participaran 42 infants i joves de Barcelona.\n“Durant el 2020, Càritas Barcelona va atendre a més de 10.000 infants i joves, un 41% del total de persones ateses a la diòcesi de Barcelona. Aquest és un dels col·lectius que més ha patit les conseqüències socials i econòmiques de la pandèmia, i creiem que cal posar-hi una atenció especial”, ha indicat el director de Càritas. Busquets ha exposat que el 25% de les llars amb menors ateses per Càritas van veure com els fills/es tenien més dificultats per acabar el curs a causa de la pandèmia. Això posa en relleu la importància de les activitats extraescolars, per a què infants i joves puguin desenvolupar diferents capacitats físiques, intel·lectuals i emocionals, i que això els ajudi a superar els elements que obstaculitzen la igualtat d’oportunitats real.\nPer la seva banda, el president de la Fundació Tennis Barcelona, Jordi Cambra, ha volgut agrair la feina de Càritas, destacant els beneficis de la pràctica de l’esport en la salut i sobretot pel seu paper integrador. “Amb el programa “Tennis amb valors” volem apropar els valors d’aquest esport: el respecte, el compromís, la constància i el treball en equip. A més, fem l’activitat als barris on viuen aquests infants i joves, cosa que els permet apropar-se a un esport que, molt probablement, no estaria al seu abast”, ha indicat el president.\nJMT Ambiplan un any més per Nadal amb Càritas\nL’Escola Santa Teresa de Lisieux, roba solidària amb el Paidós\nTecno-consultor renova la seva col·laboració amb Càritas\nLa URL celebra amb Càritas una Jornada a l’IQS sobre “Desigualtat, pobresa i atur: Un país a dues velocitats”


PÍRCING: CURES BÀSIQUES\nPosar-se un pírcing està de moda, encara que lluny del que pugui semblar, no és un fenomen nou; es tracta d'una pràctica antiga. No obstant, des de fa uns anys aquesta moda no ha deixat de créixer; un estudi efectuat entre més de 10.000 individus mostra que gairebé un de cada tres joves entre 16 i 24 anys porta un pírcing (sense incloure el lòbul de l'orella en dones). La localització més freqüent és el melic, seguida per la llengua i el nas. Les dones, tres vegades més aficionades que els homes, prefereixen el melic i el nas mentre que els homes prefereixen els mugrons i les celles. D'altra banda, tots dos comparteixen la seva afició per perforar-se orelles en localitzacions diferents al lòbul.\nLa col·locació d'un pírcing és una pràctica habitual que no està exempta de problemes: en un de cada tres casos provoca alguna complicació. Les setmanes que segueixen a la implantació són claus per evitar inflamacions i infeccions. Un pírcing suposa per a l'organisme la presència d'un element estrany i, com a tal, pot ser font de problemes.La infecció es desenvolupa en el 10% dels pírcings. Els gèrmens més habituals són els estreptococs i, sobretot, els estafilococs.\nEl tractament requereix d´antibiótics que poden ser administrats de forma tòpica o per via oral. En alguns casos la infecció s'ha estès i s'han registrat casos d'hepatitis, de tètanus i, fins i tot, d´endocarditis infecciosa (infecció de les vàlvules cardíaques) en persones amb lesions valvulars prèvies.\nLes al·lèrgies són una altra de les complicacions que estan relacionades amb el tipus de material i la sensibilitat personal. La majoria dels pírcings són metàl·lics: d'acer inoxidable, or, niobi, titani o aliatges. A pesar que hi ha una normativa per als materials, resulta difícil evitar que es produeixin al·lèrgies. El niobi i el titani són els que menys reaccions provoquen així com l'or, que ha de ser almenys de 14 quirats, encara que si es tracta del primer implant es recomana que sigui de 18 quirats o més per evitar al·lèrgies.\nAltres efectes adversos són la inflamació local, que és la més freqüent, el sagnat i l'esquinçament. Alguns d'aquests efectes adversos poden evitar-se seguint una sèrie de precaucions i cures. Algunes poden tractar-se encara que, en algunes ocasions, no hi ha més remei que retirar el pírcing. Encara que és freqüent la inflamació de la zona després de la col·locació, si aquesta persisteix, és possible que s'hagi permès un tipus d'al·lèrgia o una infecció. Les infeccions es poden tractar però si perduren malgrat els antibiòtics o si es forma un abscés, també caldrà retirar-ho.\nUna de les localitzacions més habituals són el lòbul de l'orella i el pavelló auricular. Les complicacions són freqüents, sobretot, les al·lèrgies i les petites infeccions. Els pírcings que no es col·loquen en el lòbul sinó en el cartílag del pavelló auricular s'infecten amb més freqüència atès que es tracta d'una zona no vascularitzada. També per aquest motiu triguen més a cicatritzar, una mitjana de tres mesos. És freqüent que les infeccions lleus desencadenin episodis més importants de tot el pavelló auricular. Per aquest motiu cal tractar-les totes, encara que siguin de poca gravetat.\nRespecte als implants que s'efectuen en la llengua, el material escollit és important per sortejar complicacions. els implants metàl·lics també provoquen alteracions en dents i genives. Com és una zona habitual de bacteris, es recomanen les esbandides amb antisèptics després de cada menjar per evitar infeccions. Durant la cicatrització no s'ha de mastegar xiclet ni fumar així com evitar l'alcohol i els menjars picants. També és recomanable evitar el sexe oral.\nPublicat per Consulta jove a 10:16


Recordes aquell estiu del 2016?\ndissabte, 10 de setembre de 2016 00:00\nLa tardor comença a treure el cap, i abans que caiguin les primeres fulles, una simpàtica malenconia ens concedeix un somriure. És moment de mirar breument cap enrere per assaborir el que ha estat un estiu compartit. No ha passat ni una setmana des que Calaf va tancar, com a últim torn, les Vacances Amigues d'aquest any 2016. Sumant-li Vic, Begues i Tiana, les 5 sortides han deixat rere seu una infinitat d'anècdotes que les més de 100 persones grans i les 75 persones voluntàries participants de segur recordaran els pròxims mesos amb el mateix somriure.\n"No saps com necessito això, com el pa" apunta la senyora Teresa mentre observa els camps que apareixen a la finestra de l'autocar que ens porta a Calaf. Dedica diversos minuts a intentar citar i evocar les últimes vacances, prèvies a anys de rutinària soledat. No obtenim una data concreta, no se’n recorda molt bé, i no importa, a mesura que el verd adquireix protagonisme a la finestra van creixent les bromes i la il·lusió per saber qui i quines activitats els esperen, com seran les habitacions ... La senyora Isabel deté la nostra atenció en el paisatge quan després d'un llarg silenci assenyala "Les muntanyes de Montserrat estan més belles que mai", i això ens fa prendre consciència de la joia que tenim a Catalunya. Ara és el torn de la Basi per presentar-se davant de tots els companys i companyes de vacances: "M'han tocat amb la vareta màgica, gràcies per comptar amb mi, només el fet d'estar aquí vol dir que algú ha pensat en mi, i això ja és suficient". Són mirades, impressions, que ens concedeixen els nostres amics i amigues grans, i de les quals volem seguir sent partícips i enriquir-nos durant molt de temps.\nTambé hi ha moments per compartir tristeses i mals records, com ens passa a tots, però tal com apunta una altra gran amiga de l'entitat: "les penes segueixen existint, però des d'aquí es veuen amb una altra mirada". La tardor comença a treure el cap, és cert, però les experiències compartides aquest estiu segur que la impregnaran de més calidesa.\nPots veure les fotografies de les Vacances Amigues a partir del següent enllaç. Si has participat en elles com a voluntari/a, t'animem a compartir les teves en les nostres xarxes socials.


EDUCAR AVUI, cicle de conferències pedagògiques - Comissió d'ensenyament - Fundació Privada Reddis\nConferència Salvador Cardús\nConferència Francesc Torralba\nL'actual president del Consell Escolar de Catalunya posarà el punt i final a la 1a. edició del cicle de conferències pedagògiques "EDUCAR AVUI" amb la conferència "Aprendre i ensenyar en l'era digital".\nLa Fundació Privada Reddis tancarà, aquest dijous, el cicle de conferències pedagògiques EDUCAR AVUI, que va inaugurar el mes passat mes de setembre. L'actual president del Consell Escolar de Catalunya, el catedràtic Ferran Ruiz, va ser l'encarregat de posar punt i final aquest cicle, amb la conferència "Aprendre i ensenyar en l'era digital".\nEl cicle de conferències pedagògiques “Educar Avui” s’ha convertit en una de les activitats més concorregudes de la Fundació. Al llarg d’aquests 6 mesos, més de 500 professionals de l’ensenyament i diversos interessats han gaudit de les conferències de prestigiosos ponents com ara Salvador Cardús, Francesc Torralba, Enric Queralt, Claudi Alzina i Pilar Iranzo.\nLa comissió d’ensenyament de la Fundació valora positivament la iniciativa duta a terme a finals del 2012 i continuarà treballant per tal de donar continuïtat al cicle a finals del 2013.\nUs trobeu aquí: Inici » Projectes i beques » Projectes » Comissió d'ensenyament » EDUCAR AVUI, cicle de...


La Comissió d'Estudi de la nova biblioteca es planteja si es podrien mantenir el nou equipament i l'actual - Olot TelevisióOlot Televisió\nLa Comissió d’Estudi de la nova biblioteca es planteja si es podrien mantenir el nou equipament i l’actual\nÚltima actualització 14 març 2018\nOlot podria tancar l’actual biblioteca de la ciutat un cop posi en funcionament la nova. És una de les opcions que estudia la comissió d’experts que es reuneix mensualment per definir com ha de ser el nou equipament i on es podria situar. Ja s’han fet dues de les cinc trobades amb la previsió de presentar un estudi tècnic al juny amb diverses recomanacions.\nL’espai insuficient de l’actual biblioteca Marià Vayreda d’Olot, unit al fet que, segons el mapa de lectura pública de la Generalitat, a la capital garrotxina li correspondria una segona biblioteca, ha motivat que l’Ajuntament constitueixi una comissió política i tècnica que contribueixi a donar forma a la biblioteca del futur.\nJa s’han fet dues de les cinc reunions previstes i en aquest moment es treballa en diverses línies. Pel que fa al lloc, de les 12 possibles ubicacions inicials ja se n’estudien només quatre, que la situarien al nucli antic de la ciutat. En aquest sentit s’està analitzant la possibilitat de tancar la biblioteca actual quan entri en funcionament la nova, pels criteris de distància que marca la Generalitat. Un altre motiu per prendre aquesta decisió, segons ha explicat el regidor, és el volum de personal necessari per mantenir els dos edificis en funcionament.\nEstà previst que al juny la comissió d’experts presenti un estudi tècnic i professional amb diversos suggeriments sobre com ha de ser la biblioteca nova, quins serveis ha d’oferir i quina seria la ubicació idònea. El següent pas seria redactar el projecte executiu per tenir-lo a punt quan arribi el finançament de la Generalitat.


1 de maig, Aturem la Troika! - Eduard Baches - Territoris.cat - Diari digital de proximitat\nMentre Margaret Thatcher aplicava les polítiques neoliberals a la Gran Bretanya dels anys 80, repetia sense parar una frase: “There is no alternative!” (no hi ha alternativa). Anys després, les polítiques econòmiques imposades per la Troika, utilitzen el mateix lema. Tant hi fa que governi el PSOE, el PP o CIU, tots tres acaben utilitzant la mateixa frase “thatcheriana” per justificar retallades i privatitzacions.\nmaig aturem troika\nMentre Margaret Thatcher aplicava les polítiques neoliberals a la Gran Bretanya dels anys 80, repetia sense parar una frase: “There is no alternative!” (no hi ha alternativa). Anys després, les polítiques econòmiques imposades per la Troika, utilitzen el mateix lema. Tant hi fa que governi el PSOE, el PP o CIU, tots tres acaben utilitzant la mateixa frase “thatcheriana” per justificar retallades i privatitzacions. Però, què és la Troika de la qual tant sentim a parlar? La Troika està formada per tres organismes: el Banc Central Europeu (BCE), el Fons Monetari Internacional (FMI) i la Comissió Europea (CE).\nCap ciutadà europeu elegeix directa i democràticament a cap responsable d'aquestes organitzacions. Però tot i això, acaben imposant els seus criteris econòmics als governs que han estat escollits per la ciutadania dels seus països respectius.\nActualment, la Troika s'ocupa bàsicament de tres coses: demanar austeritat als països, exigir flexibilitat laboral als sectors socials que treballen i promoure les privatitzacions de serveis públics. Aquesta gent afirma, que amb l'aplicació d'aquestes fórmules neoliberals la sortida de la crisi serà bufar i fer ampolles. Però no és així. L'atur no para de pujar. De fet, a Lleida ciutat ja som 12.157 persones registrades a les oficines de treball. Les retallades en educació són un fet, i podríem posar molts exemples, però em quedaré amb el que denúncia la Marea Groga constantment: 250 infants han percebut tard i sense efectes retroactius la beca menjador a les nostres escoles. I les privatitzacions les vivim tant des de l'ajuntament, amb la famosa privatització de l'enllumenat públic de la ciutat a mans d'una empresa imputada en el cas Bárcenas, com des de la Generalitat, amb la proposta de constituir el consorci sanitari.\nAquest consorci vol englobar el GSS (on està l'Hospital de Santa Maria) amb l'Hospital Arnau de Vilanova (ICS) dins d'un nou ens jurídic de titularitat pública, però gestionat amb dret privat. En definitiva, volen crear el mateix escenari administratiu que ha portat a altres indrets (Innova a Reus, Consorci Sanitari Maresme-La Selva...) a fomentar la corrupció, la poca transparència i la privatització.\nEl passat 26 d'abril, més de 600 persones ens manifestàvem contra aquest atemptat als nostres drets i per una sanitat 100% pública. I no parlem ja de desnonaments, impunitat bancària, pobresa energètica i fins i tot una alimentació insuficient, tot plegat proves del que suposen per a la ciutadania els dictàmens de la Troika. Està clar que les mesures imposades per la Troika i Àngela Merkel han de ser combatudes a tots els nivells.\nAlexis Tsipras, líder de Syriza, diu: “és l'hora que els empobrits votin per la seva pròpia vida”. Té raó, a la classe treballadora i precària ens toca estar unida per demostrar que hi ha alternativa i que la nostra dignitat no és cap mercaderia en mans de la Troika. L'1 de maig és un bon moment per recordar les conquestes socials que hem aconseguit, i ara ens toca defensar.


Sobirania Tecnològica: de la teoria a la pràctica (2de2) – GamifiCAT\nVELLS MONS I NOVES ECONOMIES\nEconomia tan és un bitllet de 500 euros com una reconfortant abraçada: en diuen “Economia de les cures” i molta falta fa, trobo. Ergo, els ordres imaginaris són perfectament alterables i és necessari seguir-los alterant, que es parla molt també de hackers o d’agents de canvi o etiquetes varies per a descriure personetes que no es pleguen de braços i aprenen i s’empoderen i empoderen els altres per intentar fer del món un lloc millor per tothom.\nPersonetes que, més enllà d’adonar-se de l’engany, veure les ombres projectades i sortir de la caverna, tenen la imperiosa necessitat de tornar a la caverna a buscar als altres que encara són a dins. Des de Plató que hi ha consciència del món de les idees i que es hackeja el sistema…Fins aquí, poca novetat a excepció de l’evolució de les eines…\nPel que sembla, ja hi ha alternativa econòmica al capitalisme convencional, o almenys, això sembla que és el que es pretén amb FairCoop i FairMarket, un sistema global basat en criptomoneda social, una mena de bitcoin però solidari. El fet que les criptomonedes siguin de codi obert, les fa transparents i confiables. Una altra economia és necessària i, pel que sembla, també possible.\nJo m’estic configurant la Wallet, trastejo quan puc perquè tinc moltes incoherències per resoldre en l’ordre imaginari que m’ha tocat viure…Bé, sobreviure, perquè no tinc clar que pugui viure algun dia…I per viure, jo entenc no entendre el treball com una extensió del Tripalium, menjar tres cops al dia, poder aprendre, compartir i descansar, i que t’abracin sovint.\nEn fi, que una empresa, un col·lectiu, una idea o una creença són ordres imaginaris: existeixen o no en funció de si la gent hi creu, hi participa i ho tira endavant. Torres més altes han caigut, hehe, i a Zeus ja no li fan cas, ara n’hi diuen Allah o Yavhé o Consciència Còsmica…Ara els esclaus no van en vaixells de burgesos capitalistes, els capitalistes 2.0 han traslladat l’esclavisme a la tecnologia i als serveis i portat a la precarietat i la misèria a milers i milers de persones…Curiosament, però, els canvis col·lectius/ordres imaginaris/de paradigma, -i paradoxalment (com tot en aquesta vida)-, es comencen a donar pels canvis a nivell individual.\nResumint, que si vols que el món canvïi, comença per canviar tu mateix/a.\nCANVIA EL MÓN DE BAIX A DALT\nAquí la recepta per a canviar el món si…\nHas nascut en un d’aquests països pseudo-democràtico-pacífics occidentals i/o occidentalitzats.\nEt pots pagar la casa, el menjar, la medicació (si escau) i els serveis domèstics bàsics (llum, gas, aigua, internet).\nTens accés gratuït a la cultura (biblioteques, centres cívics, arxius, etc) i no gaire mal de caps.\nSi així és, de veritat, enhorabona, ets una de les persones més afortunades d’aquest planeta. Com ja deus saber, hi ha moltíssimes personetes que no tenen ni tan sols accés a aigua potable, però tampoc cal anar tant lluny…A Barcelona mateix, els índex de precarietat, pobresa i insalubritat es disseminen per barris que no són Pedralbes…Digne d’estudi, Barcelona, és la ciutat més paradoxal que conec…Però suposo que “en todas partes cuecen habas”, que diuen.\nEn fi, que si tens els requeriments bàsics mencionats, pots començar, des d’ara mateix, a canviar el món. I com es fa això? Doncs qüestionant-ho tot. Aviso que és un suplici, requereix reflexionar molt, arriscar-se a la precarietat absoluta i entomar tan bonament com es pugui les pròpies incoherències que, sovint, són les que fan més mal.\nDesprés de qüestionar coses relacionades amb el consum analògic i digital, arriba la introspecció profunda: Què és l’economia? Com funciona el món? Quines són les meves fonts d’informació? D’on trec les meves idees? I els meus records? Qui són els meus ídols i per què? Què faria si no hagués de deprendre d’un sou per alimentar-me i pagar-me casa i serveis associats? En fi, que diu en Sartre que som el que fem amb el que han fet de nosaltres…\n1) Observació. Podem fer una llista per tal d’identificar aquelles coses del món que no ens agraden o que ens agradaria que fossin altrament. Probablement siguin moltes, és clar, però es poden agrupar per categories i agilitzar la cosa: menjar, vestir, habitatge i serveis domèstics, banca, tecnologia, oci, aprenentatge, cultura, societat, etc. Queixa’t de pensament i fabrica el teu món ideal. És gratis! Com voldries que funcionés, la cosa? Què hi trauries i què hi posaries al món que vius? Et pots inspirar obrint un diari de qualsevol quiosc o mirant un telenotícies vespre.\n2) Introspecció. Després de buscar la palla a l’ull aliè, diguem, anem a comprovar les pròpies incoherències. Apa! A qüestionar-ho tot de nou però de dins a fora! On tinc els quartos? A La Caixa o a Coop57? On compro el menjar? A la cooperativa del barri o al “súper de turno”? O als dos llocs? Per què? Com tracten als seus treballadors els serveis que utilitzo? Qui són els seus propietaris? On em compro la roba? On visc i com? Què trobo imprescindible i per què? Què consumeixo culturalment? Quin sistema operatiu faig servir a l’ordinador? I al telèfon? Quines aplicacions tinc? Com em comunico digitalment? Piratejo? Què i per què?\n3) Kaizen. Després de reflexionar en fora i en dins, és moment de determinar quines de les nostres pròpies incoherències poden ser resoltes amb els nostres propis mitjans. Què estem disposats a sacrificar i què no? A partir d’aquí, comença el pas de la teoria a la pràctica.\nEn el meu cas, des de novembre que intento marxar d’Endesa per anar a Pepe Energy. M’encantaria formar part de Som Energia però no tinc els 100 euros que demanen…Tampoc altres 100 euros per la Borda, que els pagaria encantada però tampoc els tinc (de moment, que no hi ha res etern, diuen).\nL’aigua és impepinable, no hi ha opcions més enllà d’Agbar…Internet, de Jazztel a Pepephone (ídem a Eticom que no m’ho he mirat bé però suposo que s’ha d’aportar alguna cosa d’inici).\nHe canviat de sistema operatiu i ara tinc una Debian 8 Jessie, que mola per ètica i robusta però que és un bon sacrifici, perquè a més de fer-me sentir millor, també em genera més incoherències. Intento fer servir software lliure (Debian m’ho posa fàcil) però, de vegades, em costa trobar alternatives, o les eines que faig servir encara no han tret Flash…Què és pitjor? Fer servir Windows7 per poder programar amb Scratch i fer servir tot allò privatiu a l’hora o contaminar Debian amb Flash per poder seguir programant amb Scratch? És que estic fent un altre curs d’Scratch per a docents i necessitaria fer els deures…\nJo estic força contaminada, trobo, però és per ignorància, que, per sort meva, té remei: només cal veure el web, que tot i estar fet amb WordPress i el tema és Fruitful (ambdues eines lliures), tinc Twitter, Youtube, etc. però és que vaig intentar posar un plugin de Gnusocial i el vaig haver de desactivar perquè em donava problemes.\nTambé vaig penjant cosetes a Mediagoblin però encara faig ús de Youtubes i Vimeos i coses d’aquestes. De vegades, vols canviar coses però, per desconeixement, la lies o hi ha coses que trobes incòmodes de fer anar perquè t’has/t’han molt ben acostumat amb d’altres i no trobes documentació o no és “user friendly”. Però hi poso voluntat perquè així crec que ha de ser…\nAra, avui tinc un disgust! Les nenes d’Agodidactica em van estar ajudant amb la configuració de la meva clau pública i sembla que tot anava bé…Ens vam enviar missatges xifrats i tot! Doncs, no. Alguna cosa dec haver fet malament perquè, quan he tornat a obrir el programa, la clau no es mostra i ara no la puc gestionar, a excepció, suposo, que la torni a posar cada cop que inicio el programa, que no és plan…\nEn fi, incoherències, dilemes i drames diversos analògics i digitals impregnen el meu dia a dia…Sálvese quien pueda ;)\n← Sobirania Tecnològica: de la teoria a la pràctica (1de2)\n3.2. AGPL: GNU Affero General Public License →


COMENTARIS SOBRE EL CURS DE MECANOGRAFIA - Aulaemi\nCOMENTARIS SOBRE EL CURS DE MECANOGRAFIA\nHe après més del que em pensava\nEl curs ha estat divertit\nM’ha agradat !!\nM’ha agradat molt aquest curs de mecanografia perquè he aprés molt .\nHe notat una gran diferencia , l’any passat no anava tant ràpid com aquest\nEn aquestes dues setmanes he aprés molt !\nTambé m’ha ajudat a millorar molt !\nA mi m’ha servit molt aquest curs de mecanografia ja que ara escric molt més ràpid. La veritat és que no em pensava que fos entretingut, però al final ho ha set. M’ha agradat aprendre escriure ràpid amb l’ordinador ja que em servirà de cara a les feines de l’escola.\nA mi m’ha agradat molt fer meca, he aprés el que esperava aprendre i m’ho he passat molt bé. No ha set aburrit, tal i com jo m’esperava , ha set molt divertit. I he apres a escriure correctament fent servir tots els dits i sense mirar el teclat.\nmoltes gracies i fins l’any quebé\nM’ha agradat molt fer un altre any de mecanografia amb tú.\nAl principi com que no escrivia tant per l’oirdinador, no en savia tant però com que aquest any ja he tornat a fer mecanografia I M’HA ENAT MOLT BÉ ascriuré molt més pels traballs que faré a 6é.\nAcabo el curs avui al matí, Estic segura que aquest curs que bé aniré més ràpida a escriure a l’hora de fer anar l’ordinador.\nMolt bon estiu i que passis unes bones vacances !\nla teva futur alumna de l’any que ve !\nHe apres més del que hem pensava. Les classes han estat de maravella, nomès hem faltaria una mica més de velocitat, com a mínim fins les 250 pulsacions per minut.\nHola Tamar a mi m’ha agradat molt aquest curs .\nNo m’esparava a aprendre a escriure tant de presa.\nM’ha agradat molt aquestes dues setmanes de mecanografia, perquè m’ha ajudat a saber com es clicaven lletres que no sabia i també m’ha servit per anar més ràpid, a més jo ja havia fet mecanografia, però aquest curs ha estat més díficil i m’ha ajudat molt i ja per últim m’ha agradat molt com es colocaven els dits pels números.\nHola Tamar, aquest any he aprés bastant, com que l’any passat ja vaig venir he pogut recordar moltes coses. Perquè sincerament, durant el curs passat no vaig escriure gaire d’aquesta manera. Espero que aquest curs ho fagi servir més perquè és molt útil. En fi, jo estic molt content perquè durant aquests dos anys he après moltes coses. Bon estiu!!!!!\nJo ja vaig venir l’any passat. Peró he augmentat la velocitat i aixó hem fa pensar que si l’any cabe vinc ja sare una campeona. haha!\nA i per sert gracies per ensenyarme algunes coses més que jo no sabia.\nM’ha agradat molt perquè amb un mes n’he après molt. L’ho que no m’ha agradat tan ha sigut que quan t’ecivoques l’ordilnador ja t’ho esborra i no aprens a esborrar. M’ha agradat molt ja que a vegades ha sigut una mica avorrit.\nGràcies per tot, m’has ajudat molt amb un mes i m’ha agradat molt !!!\nA m’hi m’ha agradat molt perquè ara escric molt més ràpid que abans i ara per fer els treballs de cole aniré molrt més ràpid i sera més practic\nM’ha agradat molt escriure perque he apres escriure mes rapid gracies per tot l’ho que m’has enseñat estic molt content. adéu.\nla veritat és que m’esperava aprendre una mica, però no tant. Sé que encara he de millorar molt, però estic molt orgullosa del meu treball.\ndurant aquestes setmanes he apres vastant, i m’ha agradat apendre mecanografia perquè així de gran podre escriure molt ràpid, (això espero).\nA mi m’ha agradat molt perquè he après molt i m’ha passat bastant ràpid ara quan escric ja no miro el teclat\nM’ho he passat molt bé\nA mi m’he a agradat molt i he apres mes de lo que em pensava, bon estiu\nA mi m’ha agradat molt aquest curs d’estiu i m’esperava haver apres menys no s’avia que podia servir tant i bon estiu!\nConsidero que he aprés bastant perquè no havia fet mai mecanografia i he millorat molt\nLa veritat és que no m’esparava apendre tant amb només una setmana! M`ha agradat molt treballar amb aquest programa perquè és diferent i així no es fa aburrit.\nJo he aprés molt, només he pogut venir 2 setmanes i cad asetmana 2 hores, em penssava que no apendria tant\nGràcies Tamar !\nEl curs de mecanografia ha estat molt interessant i al mateix moment divertit de fer. He après moltes més coses de les que m’esperava.\nAl principi s’hem feia una mica aborrit perquè no en sabia gaire, però el final com que ja en sabia més ha sigut més divertit!!!\nHola Tamar en aquest curs de macanografia he apres a saber on son les lletres del teclat sense mirar-lo. També he après a escriure per ordinador més ràpid. Això si la macanografia és igual que estudiar, és aborrid. Però m’ha agradat el curs de macanografia.\nGràcies per ensenyarme lo que he après.\nhe de reconeixer que fer un curs de meca no era el que em feia més il·lusió de tot l’estiu, però sóc concient de que m’ha servit de molt i tot i que no són classes divertides n’he tret profit.\nGràcies per les classes, n’he apres més del que esperava tot i qque no sóc la més ràpoda del grup.\nma agradat molt fer meca e apres fer les ecsens las majuclas i també m’ha aperseas l’ordra de l’orde de l’ordinador.


El CEICS rep el segell definitiu de Campus d’Excel·lència Internacional - URV Activ@\nEl CEICS rep el segell definitiu de Campus d’Excel·lència Internacional\nEl CEICS ha passat l’avaluació final amb la màxima puntuació. Una comissió internacional li ha atorgat el segell definitiu com a Campus d’Excel·lència Internacional d'àmbit regional europeu\nDesprés de passar el darrer procés avaluació amb la màxima qualificació, el Campus d’Excel·lència Internacional Catalunya Sud (CEICS) ha rebut el segell definitiu que l’acredita com a Campus d’Excel·lència Internacional. Aquest 2015 s’han avaluat els campus que van ser seleccionats el 2010, en el cas del projecte CEICS, com a campus regional en el context europeu. El comitè avaluador ha destacat la visió clara dels reptes interns i externs de la URV per donar suport al desenvolupament regional en tots els àmbits (econòmic, social i cultural) i també la tria de les especialitzacions, les accions coherents dutes a terme amb els socis així com els resultats que s’han aconseguit durant aquest període. Destaquen l’increment del nombre d’estudiants de doctorat, l’increment de l’activitat de recerca, de finançament i de reputació. Els avaluadors posen de manifest també el treball fet amb diferents socis pel que fa a innovació, la transferència de tecnologia i l’emprenedoria.\nImatge d’una de les assemblees de l’Associació Pol del Coneixement Catalunya Sud.\nD’altra banda, el Ministeri d’Educació, Cultura i Educació, que promou el programa de Campus d’Excel·lència Internacional, ha resolt la darrera convocatòria d’ajuts per a la consolidació de projectes de les universitats impulsores de projectes de campus d’excel·lència. La convocatòria concedeix prop de 250.000 euros al CEICS, que es destinaran a donar suport a iniciatives Erasmus+, per a un programa d’estades de doctors en empreses i per afavorir l’atracció de talent.\nEl Campus d’Excel·lència Internacional Catalunya Sud (CEICS) ha suposat consolidar l’agregació estratègica de les diferents entitats i estructures de docència, recerca, transferència de coneixement i el sector productiu del sud de Catalunya, amb l’objectiu d’esdevenir un referent internacional en els àmbits d’especialització. Està integrat per 22 membres promotors i més de 100 col·laboradors regionals i aliats internacionals. L’any 2010 el Ministeri d’Educació va concedir al projecte la distinció de Campus d’Excel·lència Internacional (CEI) en la categoria de regional europeu. Aquesta distinció ha passat diferents processos d’avaluació fins a la definitiva, aquest mateix desembre, amb la qual se li atorga ja el segell definitiu.


Zangoulos Villa Kakopetria Xipre - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nIoannou Papantoniou 11, Kakopetria, Kakopetria, Kakopetria, Xipre, 2800 - Veure al mapa\nMés informació sobre Zangoulos Villa\nConvenientment situat a Kakopetria, Zangoulos Villa és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Kakopetria. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, express check-in/check-out, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb servei de despertador, aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma a cada habitació. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de centre esportiu. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Zangoulos Villa la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Kakopetria.\nTots els tipus de viatgers (76) Parelles (59) Viatgers en solitari (4) Famílies amb infants petits (7) Grups (6)


Creacció | Teresa Niubó: “Per propiciar la transformació digital cal sortir de la zona de confort”\nHome Notícies Teresa Niubó: “Per propiciar la transformació digital cal sortir de la zona de confort”\nLa desena edició d’Àgora d’opinió ha tingut lloc avui a Manresa amb una seixantena d’assistents\nPer a Niubó “tenir una visió clara, un mapa de ruta i aconseguir mobilitzar les persones són tres passos essencials en la gestió del canvi”\nTambé ha dit que “el suport de la direcció i la implicació de la gent són fonamentals en la transformació digital”, així com “la capacitat de poder captar i contractar talent i que aquest sigui la palanca de canvi”\nTant l’alcalde de Manresa, Valentí Junyent, com el president de Creacció, Josep Arimany, han parlat de “l’Àgora d’opinió com a exemple de cooperació”.\nLa directora de Recursos Humans d’Affinity Petcare, Teresa Niubó, ha estat la ponent convidada a la desena edició d’Àgora d’opinió, que s’ha celebrat avui al restaurant de l’Escola d’Hoteleria Joviat de Manresa. En aquesta nova edició, amb una seixantena d’assistents, s’ha parlat de “La transformació digital a l’empresa: el cas d’Affinity Petcare”. Segons Niubó, “per propiciar la transformació digital cal sortir de la zona de confort” i “totes les empreses s’haurien de posar les piles urgentment, és indiferent per on es comenci”.\nAl llarg de la ponència, Niubó ha reafirmat que “ens espera un futur encara molt més digital ja que, en tots els àmbits, la digitalització està fent canviar la forma de treballar”. L’e-commerce o venda per internet, per exemple, s’ha convertit en un tercer canal per a Affinity Petcare, i actualment està creixent un 300%. Per a Niubó “tenir una visió clara, un mapa de ruta i aconseguir mobilitzar les persones són tres passos essencials en la gestió del canvi”. També ha comentat la importància de crear històries per a la marca i la segmentació i la comunicació personalitzada amb els clients. En aquest sentit, ha dit que “personalitzar els missatges és clau per a la fidelització dels clients”. Per altra banda, ha destacat que “el suport de la direcció és fonamental en la transformació digital d’una empresa” i que “per fer el canvi és imprescindible que la gent hi cregui i s’hi impliqui”. La ponent ha comentat que creu més en les actituds que en les aptituds per portar a terme els canvis. “Un dels passos de la transformació d’una empresa és la capacitat de poder captar i contractar talent i que aquest sigui la palanca de canvi”.\nEn la benvinguda institucional, l’alcalde de Manresa, Valentí Junyent, ha comentat que “l’Àgora d’opinió és un exemple de cooperació i de la importància de compartir”. En la mateixa línia i quan ha presentat aquesta edició, el president de Creacció, Josep Arimany, ha remarcat “la vessant doble de les Àgora d’opinió: fer territori, compartir i teixir complicitats”. Per altra banda, els assistents han tingut la possibilitat de fer networking abans de dinar i de participar en el torn de preguntes després de la ponència.\nNascuda a Badalona, Teresa Niubó és llicenciada en Dret per la Universitat de Barcelona, CTI Executive Coach, Màster en Internet Business de l’ISDI i MBA per ESADE Business School. Amb més de 20 anys d’experiència en multinacionals de referència com Sara Lee, General Electric i Digital Equipment Corporation, ha liderat projectes de canvi organitzacional, des de la construcció d’equips d’alt rendiment fins al desenvolupament de líders que promoguin una cultura de col·laboració i transversalitat entre empleats per aconseguir els objectius de negoci. Li apassiona construir organitzacions on els empleats puguin créixer. Li entusiasma aprendre i viure de primera mà l’experiència de la transformació digital en les organitzacions. Actualment és la directora de Recursos Humans d’Affinity Petcare.\nÀgora d’opinió és un fòrum de debat que, en format de dinar-conferència, planteja temàtiques relacionades amb el món econòmic i empresarial. Les entitats promotores del projecte són Creacció, l’Ajuntament de Vic, la Universitat de Vic – Universitat Central de Catalunya, el Casino de Vic, EL 9 NOU, el Consell Empresarial d’Osona, i la delegació d’Osona de la Cambra de Comerç de Barcelona. Es tracta d’un format que es va estrenar l’any 2013: en quatre ocasions s’ha fet a Vic, dues a Manresa, dues a Manlleu, i també a Granollers i Olot, amb la idea d’expandir-se per tot el territori d’influència de la Universitat de Vic – Universitat Central de Catalunya.


Roc Blackblock: "La legalitat s'ha de subrogar al sentiment popular" | VÍDEO\nL'artista barceloní, amb una llarga trajectòria marcada pel compromís social, reivindica el carrer com a espai d'expressió comunitària\nMarta Ballesta | divendres, 26 de febrer del 2021, a les 14.07\nEl dia és gris. En tots els sentits. Els núvols cobreixen sense escletxes el cel i els ànims estan enteranyinats per una barreja de ràbia i tristesa. Mentre estem enregistrant l’entrevista a Roc Blackblock, els Mossos d’Esquadra entren a la Universitat de Lleida i detenen Pablo Hasél. No per esperada, la notícia és menys colpidora.\nEl dia abans, els serveis de neteja municipal van esborrar selectivament la peça sobre el rei emèrit que Roc havia pintat en el marc d’una acció coral, precisament, en solidaritat amb el raper i en defensa de la llibertat d’expressió. Un acte de censura que va generar una onada d’indignació i d’atenció mediàtica sense precedents que s’ha mantingut en el temps arran de les intervencions posteriors, moltes de les quals també vandalitzades.\nPeça que Roc Blackblock va realitzar el 7 de febrer del 2021 als Jardins de les Tres Xemeneies i que va ser esborrada pels serveis de neteja municipal © Fer Alcalá\nPer parlar d’aquesta qüestió, però també de la seva trajectòria, ens hem citat amb Roc Blackblock a l’Ateneu Popular 9 Barris, espai cultural municipal de gestió comunitària amb què manté un vincle especial. “Llibertat d’expressió” és, precisament, el clam que s’estén als 57 metres de coberta d’aquest equipament. Un missatge que Roc i altres artistes van estampar el 2018, quan es va iniciar una campanya en defensa dels drets i llibertats civils a la qual es van sumar noms destacats de l’escena del grafit i l’art urbà de la ciutat.\nLa llibertat d’expressió és una eina de primer ordre per marcar nosaltres els límits de per on ha d’anar la llei”\nIntervenció a la coberta de l’Ateneu Popular 9 Barris que diversos artistes van fer el maig del 2018 © Fer Alcalá\nRoc Blackblock insisteix en l’existència de temes tabús a l’estat espanyol i denuncia que els casos de censura i persecució “no són anomalies”, sinó que “tristament comença a ser una normalitat que hi hagi flagrants invasions o atacs a la llibertat d’expressió”.\nNo és la primera vegada que censuren o ataquen un mur de Roc Blackblock a la ciutat. Entre els casos que cita, hi ha el dels missatges del mural que havia realitzat en homenatge a les víctimes del feixisme a la façana d’un local del Poblenou el 2015 i que va haver de restituir després que els serveis de neteja tapessin part de la peça.\nTambé quan, el 2013, grups feixistes van atacar un mur realitzat al Clot. La intervenció artística s’inscrivia en el context d’una campanya d’Unitat contra el Feixisme i el Racisme i exigia el tancament del casal Tramuntana que hi havia al barri.\nImatge del mur realitzat al Clot en el marc de la campanya Unitat contra el Feixisme i el Racisme que va ser atacat el juny del 2013\nEl carrer com a espai d’art militant\nFa més de dues dècades que Roc Blackblock pinta als carrers de Barcelona. En aquest temps tant el paisatge de la ciutat com la vitalitat i els marges en què transiten les expressions artístiques a l’espai públic, han canviat molt. “Abans ens movíem en l’alegalitat i això donava una llibertat d’acció i d’intervenció molt intensa i molt potent”, recorda.\nL’espai públic ha de ser, que no vol dir que ho sigui, un reflex de tots aquells que formem part d’aquesta comunitat”\nEn el tombant de segle Barcelona vivia una veritable explosió creativa als carrers. La manca de legislació específica, una transformació urbanística que deixava molts murs als llimbs i l’aparició del primer esprai específic per a escriptors de grafit, creat per la catalana Montana Colors i que revolucionaria l’escena a escala mundial, van impulsar una incipient escena local que ràpidament va conviure amb artistes populars d’arreu del món que arribaven a Barcelona atrets per aquesta atmosfera de creativitat i llibertat.\nUna efervescència que es va tallar de cop amb l’entrada en vigor de l’ordenança del civisme. Una iniciativa que, segons Blackblock, reflecteix l’aposta que es va fer per l’anomenada marca Barcelona, que “promou un model que converteix els veïns i veïnes més en clients o en usuaris d’un espai públic que en propietaris del propi territori col·lectiu”.\nTots podem sortir al carrer, agafar un esprai, agafar una brotxa i pintar. Tots sortim de casa i trobem manifestacions que, ens agradin o no, ens interpel·len, ens fan reaccionar i ens expliquen coses”\nDes de llavors, considera que s’han perdut coses que “costarà molt retrobar”, però també que s’han “reconquerit alguns espais i sobretot l’opinió pública”. Roc Blackblock lamenta que “es va parlar molt del grafit i del muralisme com si fos un vandalisme extrem i salvatge” i celebra que actualment “s’ha posat de manifest que gaudim del molt suport social“.\nTambé reivindica l’aportació de les expressions artístiques a l’espai públic per la democratització que suposen en front d’un art que “només es visita als museus i forma part d’un circuit molt premeditat”.\nRoc Blackblock i Rostro pintant a finals dels anys 90 al Centre Social Ocupat a l’antiga fàbrica Hamsa a Hostafrancs\nRecorda el moment de rebre la carta en què se li comunicava que era cridat a fer el servei militar com el detonant de la seva implicació amb els moviments socials. Primer el de la insubmissió i després com a membre del col·lectiu ocupa.\nRoc Blackblock, que va viure al CSO Hamsa a Hostafrancs, valora que el moviment d’ocupació “va ser un espai d’aprenentatge i de creixement i posicionament polític” perquè en ell confluïen altres moviments feministes, antifeixistes, antiracistes i revolucionaris.\nLa meva vinculació amb els moviments socials és quelcom intrínsec. Aquesta inquietud de buscar la llibertat, de transformar la societat i buscar una justícia social”\nVa ser en el context de l’activitat als centres socials ocupats en què Roc Blackblock va entrar en contacte amb el món del grafit. Des de llavors aquest vincle s’ha traduït en nombroses intervencions artístiques en espais autogestionats.\nMur de Roc Blackblock a l’espai autogestionat Kasa de la Muntanya realitzat el 2019 © Max Ira\nEn són exemples les obres protagonitzades per milicianes republicanes que ha dut a terme a la Kasa de la Muntanya. També la intervenció ‘Poder popular’ a la façana de Can Vies que es va convertir en una icona arran de les protestes que van succeir al seu desallotjament i enderroc parcial. Aquella peça “va ser com una premonició, va transcendir la meva obra i es va convertir en un himne de tot el que es podia aconseguir amb el poder popular”, explica.\nIntervenció de Roc Blackblock a la façana del Centre Social Ocupat Can Vies el 2014\nEn els últims anys, Roc Blackblock ha realitzat desenes de murals en pobles i ciutats de Catalunya i l’estat espanyol en què recupera i visibilitza personatges, fets, oficis i altres realitats rellevants del passat de les comunitats en les quals intervé. La presència cada vegada major de la memòria històrica ha estat una evolució natural en una trajectòria marcada pel compromís social i el vincle amb el paisatge humà dels seus entorns de treball.\nDefensa una “memòria absolutament plural i diversa”, en què “cada un de nosaltres és una peça d’aquest puzle que és el fet memorístics col·lectiu” enfront d’una història “monolítica i que pertany als historiadors”. Per això, aquestes intervencions esdevenen una eina per empoderar-se i reivindicar-se com a comunitat: “M’agrada pensar que poden arribar a ser un detonant. De fet, he viscut estar pintant al carrer i veure com despertes l’interès, els records… i al voltant d’aquell mural es genera com un fòrum en què es comparteixen les inquietuds, els records i la memòria col·lectiva”, explica.\nEn aquesta línia destaquen dos projectes que ha realitzat aquest 2020 a les Terres de l’Ebre. El primer a Sant Carles de la Ràpita, en el context del projecte Origens, en què va realitzar murals sobre tasques vinculades a l’activitat del Delta i realitzades tradicionalment per dones, com sargir les xarxes de pescar o arrencar les males herbes.\nEls projectes de memòria històrica intenten vehicular i convertir-se en una eina a disposició de les comunitats, dels barris… per empoderar-se i reivindicar-se”\nA Ulldecona, en col·laboració amb el col·lectiu Salvem lo Montsià, va dur a terme un mural de reconeixement a la pagesia i al patrimoni natural local que constitueixen les oliveres mil·lenàries.\nMur de Roc Blackblock realitzat a Ulldecona aquest 2020 en col·laboració amb el col3lectiu ‘Salvem lo Montsià’\n— antifeixisme — art urbà — grafits — llibertat d'expressió\nEl Museu Egipci atresora 1.200 peces de la civilització del Nil\nLa Inesperada, nou festival de cinema de no-ficció


LES NOIES - eBook - Laie\nCalifòrnia. Estiu de 1969. L?Evie, una adolescent a punt d?endinsar-se en l?incert món dels adults, es fixa en un grup de noies en un parc: vesteixen de manera descuidada, van descalces i semblen viure felices i despreocupades, al marge de les normes. Al cap d?uns dies, una trobada fortuïta propiciarà que una de les noies ?la Suzanne, una mica més gran que l?Evie? la convidi a acompanyar-les. Viuen en un ranxo solitari i formen part d?una comuna que gira al voltant d?en Russell, músic frustrat, líder, guru. Fascinada, l?Evie es deixa anar en una espiral de drogues psicodèliques i amor lliure, de manipulació mental i sexual, que farà que perdi el contacte amb la família i amb el món exterior. I la deriva d?aquest grup que esdevé secta dominada per una paranoia creixent desembocarà en un acte extrem de violència? La debutant Emma Cline construeix un retrat excepcionalment madur de la fragilitat adolescent i del tempestuós procés de fer-se adult. També aborda el tema de la culpa i les decisions que ens marquen la vida. I recrea aquells anys de pau i amor, d?idealisme hippie, en què també germinava una cara fosca, molt fosca. L?autora s?inspira lliurement en un episodi cèlebre de la crònica negra americana: la matança perpetrada per Charles Manson i el seu clan. Però no se centra en la figura del psicòpata, sinó en unes altres protagonistes: les noies que van contribuir a perpetrar un crim atroç i que no van perdre el somriure durant el judici. D?elles tracta aquesta novel·la enlluernadora i inquietant.