Federació Catalana de Tennis - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n0.Federació Catalana de Tennis (FCT) és una federació esportiva catalana que agrupa els practicants de tennis. La seva activitat se centra en la promoció i difusió de l'esport del tennis; l'organització i el control de competició; la formació de jugadors i jugadores; la formació de tècnics i àrbitres i l'assessorament i defensa dels interessos dels clubs i dels esportistes.Forma part de la Unió de Federacions Esportives de Catalunya.\nFou fundada el 24 de març de 1904 com a Associació de Lawn Tennis de Barcelona, que el 1913 s'anomenà Associació de Lawn Tennis de Catalunya i que el 1966 va adoptar el nom actual. El seu primer president fou Guillermo Oliveras, i entre els presidents ha estat Pompeu Fabra (1927-1935). Actualment compta amb 223 clubs afiliats i més de 24.000 llicències. El 2008 va rebre la Creu de Sant Jordi.\nEl president actual és Jordi Tamayo De Winne des del juny de 2017.\nAlguns historiadors situen els orígens del tennis en un joc que practicaven els grecs abans de l'era cristina. Les referències més documentades ens porten a la França del segle XIV amb l'anomenat esport de reis; el "Jeu de Paume", que es jugava a la cort, colpejant una pilota amb la mà per sobre d'una corda. Més endavant, es va adoptar una mena de pergamí considerat com la primera raqueta, i s'estengué a la Gran Bretanya de mans de les classes benestants, fins que al segle xvii se substituí la corda per una mena de xarxa, i el pergamí per una raqueta amb cordes de tripa d'animal. A Anglaterra es començà a utilitzar el nom de "tennis on the lawn" (tennis sobre la gespa) per denominar aquest joc. La paraula "tennis" sembla una derivació de la veu francesa "tennez" (té), que era l'exclamació que feien els jugadors quan llançaven la pilota a l'adversari. El tennis com el coneixem avui en dia, va néixer realment a l'All England Lawn Tennis and Croquet Club ubicat a Wimbledon, al costat de Londres. Allà es va disputar el primer torneig de tennis al món l'any 1877 i que va guanyar Spencer Gore.\n1.1 El naixement del tennis a Catalunya\n1.1.1 La primera associació de clubs\n1.1.2 L'eclosió dels anys 20\n1.1.3 La postguerra i el Trofeu Conde de Godó\n1.1.4 Neix la Federació Catalana de Tennis\n1.1.5 Cent anys i els reptes del s. XXI\n2.1 Guillem Oliveras Galés (1904-1905)\n2.2 Juan de Urruela Morales (1905-1906)\n2.3 Alfons Macaya Sanmartí (1906-1909)\n2.4 Enric Ferrer Portals (1909-1914)\n2.5 Antoni Raventós Aviñó (1914-1915)\n2.6 Josep Garriga-Nogués Roig (1915-1920)\n2.7 Fernando Huelín Serra (1920-1921)\n2.8 Josep Vidal-Ribas Güell (1921-1923)\n2.9 Juli Caparà Marqués (1923-1924)\n2.10 Ramon Puigmartí de Gispert (1924-1927)\n2.11 Pompeu Fabra Poch (1927-1935)\n2.12 Josep Garriga-Nogués Garriga-Nogués(1935-1938)\n2.13 Josep Bial Vilà (1939-1944)\n2.14 Manuel Ayxelà Tarrats (1944-1964)\n2.15 Joan Mir Freixas (1964-1975)\n2.16 Josep Maria Bofill Draper (1975-1981)\n2.17 Josep Ferrer Peris (1981-2008)\n2.18 Francesc Orriols Bordas (2008-2012)\n2.19 Joan Navarro Francisco (2012-2017)\n2.20 Jordi Tamayo De Winne (2017-)\nEl naixement del tennis a CatalunyaModifica\nAmb motiu de la primera Exposició Universal de Barcelona l'any 1888, la colònia anglesa resident a la ciutat introduí el joc del Lawn-Tennis. Un any més tard, es fundava el Barcelona Lawn Tennis Club, primer club de tennis català, al que seguiren l'Sportverein, el Salud Sport Club, el Polo Jockey Club i el Sportmen's Club.\nLa final es va jugar a les pistes del Barcelona Lawn Tennis Club, amb Ernest F.C. Witty com a guanyador d'aquell primer trofeu, enfront Arthur Leask. La persona d'Ernest Witty va ser fonamental en la febre que va despertar el nou joc importat pels anglesos. A més de ser el millor jugador de la primera època, Witty fou un gran dirigent esportiu i el mestre de la gran part de nous aficionats a qui aconsellava amb els secrets del nou joc.\nLa primera associació de clubsModifica\nEl 24 de març de 1904 es formalitza l'Associació de Lawn Tennis de Barcelona, amb aquests cinc clubs afiliats, i ingressa com a membre de ple dret a la Lawn Tennis Association, amb seu a la Gran Bretanya, l'entitat que feia les funcions de federació Internacional. Primer document de l'Associació de Lawn Tennis de Barcelona (1905).\nL'associació catalana amplià les seves fronteres a tot el territori espanyol, acceptant com a membres a clubs nascuts a l'Aragó, València, Andalusia i el País Basc. El 1909 es va fundar el primer club amb el nom de Catalunya, el Catalunya Lawn Tennis Club, que més tard es va fusionar amb el Barcelona mantenint com a nom el del club més antic. El 1913, l'Associació de Lawn Tennis de Barcelona canviar el seu nom pel d'Associació de Lawn Tennis de Catalunya, després d'impulsar el naixement de l'Associació de Lawn Tennis d'Espanya. Va ser el mateix Ernest Witty qui va promoure el naixement d'aquesta associació espanyola, en una visita a Sant Sebastià, ciutat on l'unien unes grans relacions com la de ser remer de la trainera.\nL'Associació de Lawn Tennis de Catalunya va mantenir sempre el compromís amb la formació de jugadors, el desenvolupament del tennis als clubs, i els llaços d'unió amb el tennis internacional. Sota el seu impuls i amb el lideratge del principals clubs, de manera molt especial del Barcelona LTC (actual RCT Barcelona-1899), va promoure partits amistosos amb els grans clubs europeus com el Queen's Club de Londres,el Racing Club de París, el Milano TC, el Rot Weiss de Berlín o el Geneve LTC. Els enfrontaments van aportar als afeccionats la possibilitat de veure grans jugadors, com va ser el cas de visites tan especials com la de ‘La Divina’ Suzanne Lenglen.\nL'eclosió dels anys 20Modifica\nEl 1923, amb el suport de les institucions catalanes i barcelonines, l'associació catalana organitzà els Campionats del Món en pista coberta a l'antic Palau de la Indústria del Parc de la Ciutadella. La prova va reunir a jugadors dels cinc continents, amb victòria final a la prova masculina d'Henri Cochet, un dels grans 'Mosqueters' del tennis francès. El torneig fou la culminació d'una dècada de nombrosos enfrontaments internacionals entre el clubs més representatius de Catalunya i les entitats capdavanteres del tennis mundial.\nL'afició per l'esport del tennis va anar augmentant. Es van crear nous clubs a Barcelona i arreu de Catalunya. De fet, durant els anys 20, el tennis va sortir dels clubs de la ciutat per expandir-se a les colònies d'estiu i a altres poblacions que fomentaven la seva pràctica esportiva. L'associació catalana va adquirir el protagonisme que li corresponia, assumint l'organització dels Campionats de Catalunya, no només els Absoluts, sinó establint les diverses categories i les modalitats de dobles, mixtes i per equips, i també els escolars.\nLa postguerra i el Trofeu Conde de GodóModifica\nTot i que la Guerra Civil va trencar de sobte la gran activitat dels clubs catalans, també van ser aquests els primers a refer la seva activitat social i competitiva. La Federació Catalana va seguir amb la seva tasca. El 1942, es van iniciar els Campionats de Catalunya de Veterans, a les proves individuals i de dobles.\nUn fet fonamental a la història del tennis català va ser la creació de la primera edició del Trofeu Conde de Godó el 1953, organitzat pel rebatejat Real Club de Tenis Barcelona-1899, amb l'objectiu de gaudir de la seva nova instal·lació a Pedralbes i recuperar per Catalunya l'esperit de les grans competicions internacionals d'abans de la guerra. El Godó va ser a partir d'aquell moment un referent total i absolut del nostre tennis, tant a tasques esportives com organitzatives.\nEl 1958, es van iniciar els Campionats de Catalunya per equips per a Veterans i per a Infantils. L'any 1960, els Equips Júniors i l'any 1963 els de Cadets, nova categoria establerta per la Real Federación Española de Tenis.\nNeix la Federació Catalana de TennisModifica\nL'any 1966 l'associació es va constituir en l'actual Federació Catalana de Tennis (FCT) i va saber aprofitar amb una acurada gestió la gran repercussió que van tenir els èxits del tennis català i espanyol a la Copa Davis. Espanya – Gran Bretanya de Copa Davis a la pista talismà (1968).\nLa pista talismà del RCT Barcelona-1899, l'arribada de la televisió, i un equip de jugadors i capità que va connectar de forma especial amb tothom, van ser la pedra pivot d'una expansió fonamental. Bartrolí, Santana, Couder, Gisbert, Arilla, Gimeno (encara que ja estava jugant com a professional) i Orantes, eren noms que tothom coneixia. Ells van ser els primers d'una nova etapa del tennis a casa nostra, i també els primers a veure com arribava el professionalisme.\nLa Federació Catalana i els seus clubs van enfortir encara mes les seves escoles, i els fruits han estat extraordinaris, amb una dècada dels 90 insuperable en èxits, y un segle XXI que segueix oferint unes expectatives molt satisfactòries. El 1992, la Federació Catalana de Tennis es va traslladar a les seves noves instal·lacions situades a la Vall d'Hebron de Barcelona, escenari de la competició tennística dels Jocs Olímpics de Barcelona ‘92.\nCent anys i els reptes del s. XXIModifica\nL'any 2003, la Federació Catalana de Tennis celebra el Centenari del seu naixement amb un programa d'actes que inclou un Concert Inaugural al Palau de la Música amb la Fundació Pau Casals i l'Orfeó Català, diferents exposicions i festes, un rècord Guinness d'espectadors al Camp Nou, i el debut de la selecció catalana de tennis en un enfrontament amistós davant el Marroc. Amb la voluntat d'afrontar els nous reptes del segle xxi, la FCT va inaugurar el 2005 el remodelat Centre Internacional de Tennis de Cornellà una de les millors instal·lacions esportives d'Europa, seu de l'únic centre homologat per la Federació Internacional de Tennis al vell continent.\nActualment, la Federació Catalana de Tennis segueix sent referència a nivell estatal i europeu, tant de formació de jugadors i jugadores, com d'entrenadors i entrenadores. A més, la FCT ha fet un pas més un la seva labor de promoció del tennis, treballant programes i competicions per nivells, garantint i obrint d'aquesta manera la possibilitat de competir a tothom.\nAquests últims anys, han vist també el naixement de la Fundació del Tennis Català, ens que aglutina tota l'activat de tenis inclusiu de la federació, sent també un gran referent a nivell internacional.\nGuillem Oliveras Galés (1904-1905)Modifica\nVa ser el 24 de març de 1904, el primer president, càrrec en què es va mantenir fins al mes de gener de 1905. Va ser un dels fundadors i vicepresident de la primera Junta Directiva del Club de Tennis la Salut, segona entitat més antiga del tennis català que va néixer amb el nom de Salud Sport Club després del Lawn Tennis Club de Barcelona, actual Reial Club de Tennis de Barcelona, i va ser un dels clubs que el 1903 van posar en marxa el Concurs Internacional de Lawn Tennis de Barcelona i un dels sis que el 1904 van constituir l'Associació Lawn-Tennis de Barcelona.\nJuan de Urruela Morales (1905-1906)Modifica\nNascut a Guatemala el 29 de gener de 1881 i d'ascendència basca, membre fundador, entre d'altres, del Futbol Club Barcelona, del qual va ser el porter que va jugar en el primer partit del 8 de desembre de 1899 contra un altre format per integrants de la colònia britànica, va ser president només durant uns mesos entre 1905 i 1906. Destacat sportman va ser també un destacat jugador de polo i tennis.\nAlfons Macaya Sanmartí (1906-1909)Modifica\nPresident de l'Hispània Athletic Club, entitat futbolística sorgida de la fusió del Club Escocés i el Team Rojo de Sant Andreu que va existir entre 1900 i 1903 que tenia també seccions d'atletisme i tennis. va ocupar la presidencia de la federació del 1906 al 1909. També va ser un dels fundadors i primer president, entre 1927 i 1931, del Club de Golf Terramar de Sitges, el segon club d'aquest esport més antic de Catalunya, i president del Barcelona Lawn Tennis Club, actual Reial Club de Tennis Barcelona, entre 1929 i 1935.\nEnric Ferrer Portals (1909-1914)Modifica\nVicepresident del Barcelona Lawn Tennis Club i president de la junta executiva del Concurs Internacional que organitzava aquesta entitat, va ser el president entre 1909 i 1913, any en què va canviar el seu nom pel d'Associació Lawn Tennis de Catalunya, que va seguir presidint fins al 1914. Uns anys abans, el 1909, havia nascut l'Associació Lawn Tennis d'Espanya. Després de deixar el món del tennis, es va vincular amb el dels esports nàutics com a membre de la Junta Directiva del Reial Club Marítim de Barcelona, primer com a secretari, després com a comodor i posteriorment com a president de febrer a juny dels anys 20. També va participar en regates de creuers amb el RC i va formar part de la Penya Rhin, dedicada a l'organització de competicions d'automobilisme i motociclisme.\nAntoni Raventós Aviñó (1914-1915)Modifica\nDestacat pilot de cotxes, també va ser jugador de tennis, nedador i membre de les juntes directives del Reial Automòbil Club de Catalunya, el Reial Lawn Tennis Club del Turó i del Club Natació Barcelona. Va presidir la federació entre 1914 i 1915.\nJosep Garriga-Nogués Roig (1915-1920)Modifica\nVa ser elegit president a principis de desembre de 1915 i va ocupar el càrrec fins al 1920. Durant el seu mandat, va instaurar el Concurs per Equips, que es va disputar per primera vegada l'any 1918. Va membre del Reial Lawn Tennis Club del Turó.\nFernando Huelín Serra (1920-1921)Modifica\nArticle principal: Ferran Huelín i Serra\nPresident del Reial Lawn Tennis Club del Turó, va presidir la federació entre els anys 1920 i 1921. Abans d'arribar a la presidència havia estat regidor de l'Ajuntament de Barcelona per Unió Monàrquica a finals del segle xix i posteriorment tinent d'alcalde pel districte de Sant Andreu a principis del xx. També va ser membre de la Junta Directiva de Foment Nacional del Treball i del Partit Liberal-Conservador, pel qual va ser diputat a Corts pel districte de Vic entre els anys 1901 i 1903.\nJosep Vidal-Ribas Güell (1921-1923)Modifica\nEs va fer soci quan era molt jove del Barcelona Lawn Tennis Club, del qual va ser president de 1920 a 1929, i també va exercir com a president de de la federcaió des de 1921 a 1923, any en què es va organitzar el Campionat del Món en pista coberta a l'antic Palau de la Indústria del Parc de la Ciutadella. Quan va deixar la presidència va ser nomenat president honorari i el 1924 va ser elegit president de l'Associació Espanyola de Lawn Tennis, càrrec que va ocupar fins al 1928 i li va comportar un lloc com a tresorer del Comitè Olímpic Espanyol i la capitania de l'equip de Copa Davis. Anys després va ser vicepresident del FC Barcelona i del 10 de juliol al 13 d'agost de 1942 va presidir interinament el club entre els dos mandats d'Enrique Piñeyro, Marquès de la Mesa de Asta. Anys després va ocupar el càrrec de secretari i el 1953 va presidir la Comissió Gestora que va signar la renúncia del club al fitxatge d'Alfredo Di Stéfano en benefici del Reial Madrid.\nJuli Caparà Marqués (1923-1924)Modifica\nVa arribar al càrrec a mitjan setembre de 1923 i el va deixar l'octubre de 1924. Uns anys després va formar part com a bibliotecari de la Junta Directiva del Reial Lawn Tennis Club Turó, entitat a la qual pertanyia. També va ser regidor de l'Ajuntament de Barcelona durant un any, entre 1923 i 1924, membre de la Junta Directiva de l'Exposició Internacional de Barcelona de 1929 i vocal de la Junta Directiva de l'organització empresarial catalana Foment Nacional del Treball durant els anys de la República.\nRamon Puigmartí de Gispert (1924-1927)Modifica\nVa ser jugador de tennis en la seva joventut. Es va començar a involucrar en tasques directives com a tresorer del Concurs Internacional de Lawn Tennis de Barcelona, el 1913 va passar a fer la mateixa funció a la Junta Directiva de l'Associació Lawn Tennis de Catalunya i, després de la seva etapa de president, també va ser tresorer del Reial Lawn Tennis Club del Turó. També va ser soci del Reial Automòbil Club de Catalunya i del Reial Club Marítim de Barcelona i president de l'Agrupació Excursionista de Catalunya\nPompeu Fabra Poch (1927-1935)Modifica\nEra un gran aficionat als esports i durant la seva joventut havia practicat amb intensitat l'excursionisme i el tennis, va ser un dels fundadors, el 1914, del Badalona Lawn Tennis Club, també es va fer soci del Club de Tennis el Masnou i va formar part de la secció de tennis del FC Barcelona, fundada el 1926. El seu prestigi i la seva personalitat va fer que el 1927 li proposessin presidir l'Associació Lawn Tennis de Catalunya per intentar posar pau entre els principals clubs, el Barcelona, el Pompeia i el Turó, enfrontats pels fitxatges dels jugadors a causa de la incipient corrent de professionalisme que hi començava a haver en aquest esport i que havia acabat amb la marxa d'aquest últim de l'Associació. Va ser elegit president el novembre de 1927 i va aconseguir el seu objectiu, perquè un any després el Turó va tornar a l'Associació. Els clubs el van reelegir president el 1931 i va mantenir-se en el càrrec fins al 1935, quan ho va deixar perquè la seva tasca de gramàtic i lingüista no li deixava més temps.\nJosep Garriga-Nogués Garriga-Nogués(1935-1938)Modifica\nVa ser elegit president el 1935 com a representant del Tennis Club Turó, però un any després va esclatar la Guerra Civil i l'activitat dels clubs i l'Associació es va anar paralitzant de mica en mica. Oficialment va ser president fins al 1938, quan va iniciar una llarga etapa de 31 anys al capdavant de la Federació Espanyola fins que va dimitir el mes de novembre de 1969. Abans de tenir càrrecs directius, va ser tennista i el 1933 va ser un dels components de l'equip espanyol de Copa Davis que es va enfrontar al de la Gran Bretanya a Barcelona. El 1950 va ser un dels creadors de la Copa Galea, Copa d'Europa per a jugadors menors de 21 anys, i va ser el capità no jugador de l'equip espanyol fins al 1964. També va ser capità no jugador de l'equip espanyol de Copa Davis el 1961.\nJosep Bial Vilà (1939-1944)Modifica\nDurant els anys de la Segona República havia estat secretari de la Societat Esportiva Pompeia, i secretari de la federació sota la presidència de Josep Garriga-Nogués, va ser el president del tennis català sorgit després de la Guerra Civil, des de 1939 a 1944, primer del Directori Regional per a Catalunya i Balears de la Federació Espanyola de Tennis i després de l'Associació Catalana de Tennis, com es va dir fins que el 1966 no va adoptar el nom de Federació Catalana de Tennis. Una de les primeres tasques va ser reprendre el 1940 l'organització del Campionat de Catalunya, que havia quedat suspès el 1936. Tres anys després de deixar la presidència i el 1947 es va convertir en el nou president de la Reial Societat de Tennis Pompeia, que es va traslladar de les instal·lacions que tenia a la Travessera de Gràcia entre els carrers d'Amigó i Santaló a les pistes de Montjuïc que es van utilitzar per al torneig de tennis que es va disputar durant l'Exposició Internacional de Barcelona del 1929. Va ser president del Pompeia fins a principis dels anys 50 i després va passar a formar part de la seva junta consultiva.\nManuel Ayxelà Tarrats (1944-1964)Modifica\nVa practicar l'atletisme, el futbol, l'hoquei i l'equitació, es va iniciar en la pràctica del tennis el 1929 en el Reial Club de Polo i el 1933 es va fer soci del Reial Club de Tennis Barcelona, on va jugar fins a veterans, categoria en la qual va ser campió d'Espanya el 1953. Els seus millors anys com a tennista, però, els va viure entre 1942 i 1960, quan era de primera categoria i va participar en tots els Campionats d'Espanya que es van disputar. Al marge de jugar en el Reial Club de Tennis Barcelona, també va entrar a la seva Junta Directiva, de la qual va arribar a ser el seu vicepresident, i el 1944 va ser nomenat president de la federació, al front de la qual va viure la gran expansió que va tenir aquest esport per tot Catalunya. La prova d'això és que durant els seus vint anys de presidència es va produir un increment de les llicències federatives, es van crear quaranta-cinc clubs i el 1953 va néixer el Trofeu Comte de Godó. També va actuar com a àrbitre internacional en moltes ocasions, entre elles diverses eliminatòries de la Copa Davis al Reial Club de Tennis Barcelona com la històrica del mes d'agost de 1965 en què l'equip espanyol format per Manuel Santana, Josep Lluís Arilla, Joan Gisbert i Juan Manuel Couder, amb Jaume Bartrolí com a capità, va guanyar per 4-1 als Estats Units a les semifinals interzonals camí de la final.\nJoan Mir Freixas (1964-1975)Modifica\nAmb nou anys es va fer soci del Reial Club de Tennis del Turó, del qual va ser durant molt temps jugador, també va fer de jutge i va ser capità no jugador de l'equip espanyol de Copa Davis en una eliminatòria que es va jugar el 1947. I la seva bona tasca el va portar a ser l'elegit per substituir el 1964 Manuel Ayxelà a la presidència de l'Associació Catalana, nom que el 1966 va canviar pel de Federació Catalana de Tennis. El 1970 va ser vicepresident de la Federació Espanyola i president del seu Comitè Juvenil.\nJosep Maria Bofill Draper (1975-1981)Modifica\nVa arribar a la presidència de la federació sense necessitat d'eleccions, ja que els seus dos rivals es van acabar retirant. Amb un programa innovador per la seva època, que passava per la descentralització de la tasca federativa, va saber aprofitar el ‘boom’ que el tennis va tenir a Catalunya durant els anys setanta per estimular la creació d'escoles infantils als clubs, reformar els reglaments de les competicions, oferir ajusts econòmics en funció dels resultats i convertir-se en una de les primeres federacions en informatitzar la seva gestió. El 1977 va entrar a la Federació Espanyola, de la qual va arribar a ser vicepresident\nJosep Ferrer Peris (1981-2008)Modifica\nVa començar a jugar a tennis en el Club Tennis Barcino, del qual era soci, i de jove va ser un bon jugador, ja que es va proclamar campió de Catalunya sub-14 i sub-18 i va conquerir en diverses ocasions el títol català per equips de 2a i 3a categoria. A mitjan anys seixanta es va iniciar com a directiu en Club Tennis Barcino i el 1965 va entrar a la Federació Catalana com a membre del seu Comitè Juvenil. A principis dels anys setanta el president de la Federació Espanyola de Tennis, li va oferir el càrrec de vicepresident i el va ocupar durant quatre anys, fins que el 1975 es va convertir en vicepresident de la Federació Catalana en el mandat de Josep Maria Bofill. El 1981, quan Bofill va deixar la presidència, es va convertir en el nou president de la Federació Catalana, i ocupà una altra vegada la vicepresidència de a federació Espanyola. Va renovar el càrrec cada vegada que es va presentar a la reelecció fins que el 2008 el va deixar definitivament. Durant els seus anys com a president, la Federació Catalana va fer un salt de qualitat, va professionalitzar totes les seves estructures L'any 2003 la Federació Catalana va celebrar el seu centenari i el 2005 va inaugurar el remodelat Centre Internacional de Tennis de Cornellà de Llobregat, una de les millors instal·lacions d'Europa per a la pràctica del tennis. El 1999 va rebre el premi al millor dirigent de federació per part de l'Associació Catalana de Dirigents Esportius i quan va deixar la presidència el mes de març del 2008 encara era membre del Comitè Juvenil de la Federació Internacional, i membre del Comitè de Desenvolupament de la Federació Europea, que ocupava des de 1996.\nFrancesc Orriols Bordas (2008-2012)Modifica\nVa destacar en diversos esports com la pilota a mà, la natació, el waterpolo, el voleibol, el rugbi i el futbol. Va començar a jugar a tennis amb trenta-cinc anys i des de llavors va ser campió de Catalunya en dobles sènior, dues vegades campió de Catalunya de dobles de + 50 anys, una vegada campió de +55 de dobles, tres vegades campió d'Espanya en mixt i dobles veterans, entre d'altres. A més, va ser vuit vegades guanyador del Trofeu Fair Play atorgat per diversos clubs de Catalunya. En l'àmbit directiu, abans d'arribar a la Federació Catalana havia estat president del Club Tennis Canet 1971 en dues etapes (1995 a 2001 i 2004 a 2005) i havia format part del Club de Tennis la Genera. El 2009, un any després de ser elegit president de la Catalana, va ser nomenat vicepresident primer de l'Espanyola.\nJoan Navarro Francisco (2012-2017)Modifica\nEs va iniciar als tretze anys en el tennis, al qual va estar vinculat com a jugador, monitor, àrbitre, director esportiu de club, director d'escola i entrenador en categories de base. Va ser president del CT Vallirana i va ser elegit president de la federació a finals de gener de 2012. Durant el seu mandat ha implementat un nou projecte esportiu i un programa de serveis als clubs, així com l'elaboració d'un manual metodològic d'ensenyament i entrenament del tennis català. També li va donar un impuls important al Senat del Tennis Català, una institució dins de la FCT que agrupa els seus anteriors dirigents i als seus clubs més destacats. \nJordi Tamayo De Winne (2017-)Modifica\nA nivell esportiu ha estat campió provincial de Tarragona per a majors de 30 anys en tres ocasions i va arribar a estar entre els 100 primers del rànquing nacional. A nivell acadèmic, Jordi Tamayo és Llicenciat en Dret (UB) i en Ciències Polítiques i de la Sociologia (UAB) i compta també amb un Màster en Dret Internacional dels Negocis (ESADE) i amb un Executive Màster en Administració i Direcció d'Empreses (EAE Business School). És precisament la seva formació acadèmica i la seva experiència professional com a advocat en exercici i soci de l'àrea legal esportiva i de relacions internacionals d'un important despatx, el que l'ha portat a implementar una metodologia de gestió empresarial a la Federació. Aquesta nova manera de gestionar ha suposat que en 2 anys, la federació estructurés tota la seva situació financera i patrimonial, convertint-la en una entitat viable i de futur. A més a més, Jordi Tamayo forma part de l'òrgan decisori de la RFET, és Vocal al Consell Directiu de la Unió de Federacions Esportives de Catalunya i membre del Comitè de Fed Cup de la ITF.\nA nivell estratègic, i un cop reconduïda la situació econòmica de la Federació, la Junta Directiva presidida per Jordi Tamayo, té com a principals reptes i objectius, els següents:\nServei a Clubs: seguir atenent les necessitats dels clubs afiliats a la federació, més enllà de la competició i de la part esportiva.\nPotenciar el tennis en tots els nivells de competició: Seguir generant oferta tenística en tots els nivells, com amb el Circuit Universitari, el projecte de tenis escolar o les competicions per nivells.\nEls valors: El tennis ha de ser una eina de formació més enllà de l'esportiu. Es continuarà treballant i fent créixer el projecte de Campions i campiones en valors del Tennis Català amb les diferents enquestes i formacions realitzades en les competicions.\nTennis Inclusiu: Consolidar la Fundació del Tennis Català, com a ens promotor i integrador del tenis arreu de Catalunya.\nFormació: Continuar amb la formació dels tècnics/ques d'arreu de Catalunya així com iniciar nous projectes acadèmics vinculats a la formació de directius.\n↑ MERCÉ VARELA, Antoni. 100 anys. Real Club de Tenis Barcelona 1899. Barcelona: Reial Club Tennis Barcelona, 1999.\n↑ Història de la FCT\n↑ Navarro, nuevo presidente de la Federación Catalana a l'As, 31 de gener de 2012\nFederació Catalana de Tennis - Lloc web oficial\n«Open de Australia».\n«Trofeo Conde de Godó».\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Federació_Catalana_de_Tennis&oldid=27493026»\nDarrera modificació: 15 juny 2021 a les 05:05\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 15 juny 2021 a les 05:05.


L’altra ràdio celebra els quaranta anys amb l’indicatiu especial AM40LAR | EA3FHP\n← Historical injustice with Catalonia by the ARRL and the DXCC award program\nTe’n recordes? Gravació de vídeo històrica amb el desconegut sistema VCR →\nmaig 9 2020\nL’altra ràdio celebra els quaranta anys amb l’indicatiu especial AM40LAR\nL’altra ràdio, dirigit i presentat per Cinto Niqui, és el magazín amb més anys d’emissió de tota la història de la radiodifusió catalana amb més de 2.300 edicions. Aquesta temporada compleix quaranta anys a Ràdio 4 i ha obtingut el Premi Nacional de Comunicació 2019 en la categoria de Radiodifusió, atorgat per la Generalitat de Catalunya. La seva temàtica està centrada en la cultura audiovisual i tecnològica i, des de 1980, el programa inclou espais setmanals sobre radioaficionats.\nPer celebrar el 40è aniversari de L’altra ràdio, les associacions de radioaficionats que hi participen o hi han participat s’han unit per fer una activitat especial de ràdio. Del 14 al 31 de maig de 2020 operaran l’indicatiu especial AM40LAR.\nLes vuit associacions catalanes que ho faran possible són:\nTotes les estacions que contactin una vegada amb AM40LAR podran rebre la targeta postal electrònica commemorativa (eQSL). A més a més, perquè tots els radioaficionats i radiooïdors tinguin un record de l’activitat, s’han creat tres diplomes AM40LAR. Per a obtenir aquests diplomes s’haurà de complir els següents requisits:\nDiploma de bronze: 5 contactes amb l’estació AM40LAR\nDiploma d’argent: 10 contactes amb l’estació AM40LAR\nDiploma d’or: 15 contactes amb l’estació AM40LAR\nEls contactes realitzats el mateix dia a la mateixa banda i mode es consideraran duplicats i no comptabilitzaran per a l’obtenció del diploma. La descàrrega de diplomes es farà des del web AM40LAR. La confirmació de contactes es realitzarà mitjançant els sistemes eQSL i LoTW.\nL’altra ràdio s’emet els dimecres a les 21 hores per Ràdio 4. (Osona 104,7 FM)\nBy ea3fhp • Posted in Activitats, Ràdio


Skopje en un dia | Viatges de l'Albert\nAlbert Juhé Lluveras — 4 Jun 2017\nArticle anterior: Prizren, la ciutat històrica de Kosovo Marxo de Prizren ben d’hora al matí en direcció a Skopje. Inicialment havia previst passar-me diversos dies a Macedònia, però el meu recorregut per Kosovo ha durat més del previst de manera que només tinc un dia a Macedònia, ja que l’endemà tinc el vol de tornada a Barcelona a la matinada.\nNo em costa trobar l’autocar que va en direcció a Skopje, però el trajecte caminant del hostel a la parada d’autobusos se’m fa etern. Un cop dins de l’autobús m’adono del perquè: el termòmetre marca -9ºC.\nEl trajecte no se’m fa gaire llarg, perquè porto el mòbil carregat de sèries i les vistes dels Balcans són espectaculars. L’autocar passa per carreteres que estan ben a la vora de precipicis altíssims i paisatges majestuosos. Consell: si feu aquest recorregut, el costat dret de l’autocar ofereix millors vistes.\nBreu resum d'Skopje\nSkopje (antigament coneguda com a Escòpia en català) és la capital de Macedònia, és una ciutat de mig milió d’habitants. Els punts per visitar a la ciutat estan tots agrupats al centre i es poden veure en poques hores. La seva història està clarament marcada per un greu terratrèmol que va destruir bona part dels edificis el 1963. Des de llavors, el govern ha fet grans inversions per reconstruir els edificis públics amb un estil neoclàssic dins el projecte anomenat Skopje 2014, que a primer cop d’ull és captivador però que segons em van explicar, ha generat certs recels entre la població de Macedònia, que ho consideren una inversió inútil.\nMés informació a la Viquipèdia: Skopje 2014\nLa meva ruta per Skopje\nDesprés d’arribar a la cita amb la meva amfitriona una mica tard (no per culpa meva, sinó perquè l’autocar s’ha endarrerit), deixo la meva motxilla a l’Skopje Hostel sense desfer-la gaire, ja que en poques hores hauré de tornar a marxar i em disposo a fer la ruta per veure els punts d’interès a Skopje.\nCom he comentat, el primer que salta a la vista són els impressionants edificis d’estètica neoclàssica. El més espectacular és que no és ni un ni dos, sinó desenes d’edificis gegants amb blanques parets imponents. Passejant per allà te n’adones que alguns han estat bandalitzats, no per l’incivisme sinó per la Colorful Revolution (es traduiria com a Revolució dels Colors?), una sèrie de protestes contra el govern de Macedònia que han trobat en els edificis governamentals una presa fàcil per mostrar el seu descontentament).\nMés informació a la Viquipèdia: Colorful Revolution\nMuseu Arqueològic d'Skopje\nLa ruta que faig comença a la Macedonia Gate continuant pel monument Warrior on a Horse i el Museu Arqueològic. Tombant a l’esquerra hi ha la Plostad Vardarska, una plaça on també s’hi concentren el Museu de l'Holocaust i un museu sobre el procés d'independència de Macedònia.\nDes d’allà tiro cap amunt a la Fortalesa Kale, una construcció que data del segle VI tot i que s’ha anat ampliant posteriorment i que va quedar greument destruïda al terratrèmol de 1963. La fortalesa ofereix bones vistes de la ciutat i no es triga gaire a recórrer-la de punta a punta.\nVistes des de la Fortalesa Kale\nA pocs metres de distància, es troba la Mesquita de Mustafa Pasha, la més gran de la ciutat i que també ofereix bones vistes sobre la ciutat.\nNo em queda gaire temps més que per anar a sopar i tornar al hostel a dormir una mica abans d’agafar l’autobús cap a l’aeroport a les 3 de la matinada.


Les mides dels peixos\nEnviat per ninus teacher el Dc, 03/15/2017 - 16:39\nPintem cada mida de peix d'un color diferent.\npaint_Les mides dels peixos.ninus\nLlegeix més sobre Les mides dels peixos\nPintem les fruites\nEnviat per ninus teacher el Dc, 03/15/2017 - 16:35\nPintem les fruites dels colors indicats.\npaint_Pintem les fruites.ninus\nLlegeix més sobre Pintem les fruites\nEl tren de les sèries de colors\nEnviat per ninus teacher el Dc, 03/15/2017 - 15:34\nEs mostrarà un tren amb un vagó de cada color. Pinteu els vagons que falten per a completar les sèries.\npaint_El tren de les series de colors.ninus\nLlegeix més sobre El tren de les sèries de colors\nLes vocals dels transports\nEnviat per ninus teacher el Dm, 03/14/2017 - 17:40\nCompletem les vocals dels transports. Transports representats: ambulància, avió, bicicleta, camió, canoa, cotxe, furgoneta, grua, helicòpter, moto, quad, submarí, taxi, tractor, trineu, vaixell i zepelí.\nvowels_Les vocals dels transports.ninus\nLlegeix més sobre Les vocals dels transports\nLes lletres dels transports\nEnviat per ninus teacher el Dm, 03/14/2017 - 17:38\nCompletem les lletres dels transports. Transports representats: ambulància, avió, bicicleta, camió, canoa, cotxe, furgoneta, grua, helicòpter, moto, quad, submarí, taxi, tractor, trineu, vaixell i zepelí.\nletters_Les lletres dels transports.ninus\nLlegeix més sobre Les lletres dels transports\nPintem parts dels diferents transports\nEnviat per ninus teacher el Dm, 03/14/2017 - 17:36\nEn aquesta activitat són presentats dibuixos de diferents transports que els alumnes hauran de pintar amb els colors. Transports representats: vaixell, cotxe, grua, helicòpter, moto, submarí i zepelí.\npaint_Pintem parts dels diferents transports.ninus\nLlegeix més sobre Pintem parts dels diferents transports\nEls sons dels transports\nEnviat per ninus teacher el Dm, 03/14/2017 - 17:35\nSalta per a descobrir els sons que amaguen els transports representats: bicicleta, cotxe de policia, tractor, moto, helicòpter i vaixell.\ndiscover_Els sons dels transports.ninus\nLlegeix més sobre Els sons dels transports\nDescobreix el transport que amaga l’ombra (part 4)\nEnviat per ninus teacher el Dm, 03/14/2017 - 17:34\nEs presenten diferents ombres i mitjançant un salt, els alumnes podran descobrir el transport que s'amaga al darrera de cada ombra. Transports representats: tractor, trineu, vaixells i zepelí.\ndiscover_Descobreix el transport que amaga l’ombra (part4).ninus\nLlegeix més sobre Descobreix el transport que amaga l’ombra (part 4)\nDescobreix el transport que amaga l’ombra (part 3)\nEnviat per ninus teacher el Dm, 03/14/2017 - 17:33\nEs presenten diferents ombres i mitjançant un salt, els alumnes podran descobrir el transport que s'amaga al darrera de cada ombra. Transports representats: cotxe, cotxe de policia, quad, submarí, taxi i tot terreny.\ndiscover_Descobreix el transport que amaga l’ombra (part3).ninus\nLlegeix més sobre Descobreix el transport que amaga l’ombra (part 3)\nDescobreix el transport que amaga l’ombra (part 2)\nEnviat per ninus teacher el Dm, 03/14/2017 - 17:32\nEs presenten diferents ombres i mitjançant un salt, els alumnes podran descobrir el transport que s'amaga al darrera de cada ombra. Transports representats: avió, camió, cotxe, grua, helicòpter i moto.\ndiscover_Descobreix el transport que amaga l’ombra (part2).ninus\nLlegeix més sobre Descobreix el transport que amaga l’ombra (part 2)\nDescobreix el transport que amaga l’ombra (part1)\nEs presenten diferents ombres i mitjançant un salt, els alumnes podran descobrir el transport que s'amaga al darrera de cada ombra. Transports representats: ambulància, avió, bicicleta, camió de bombers, camió i canoa.\ndiscover_Descobreix el transport que amaga l’ombra (part1).ninus\nLlegeix més sobre Descobreix el transport que amaga l’ombra (part1)\nComptem els vaixells (fins a 5)\nEnviat per ninus teacher el Dm, 03/14/2017 - 17:31\nApareixeran tres vaixells diferents. En aquesta activitat haurem d’afegir dins de cada àrea el nombre de vaixells de cada tipus que ens indiquin.\ncount_Comptem els vaixells (fins a 5).ninus\nLlegeix més sobre Comptem els vaixells (fins a 5)\nComptem els cotxes (fins a 10)\nEnviat per ninus teacher el Dm, 03/14/2017 - 17:30\nApareixeran dos cotxes diferents. En aquesta activitat haurem d’afegir dins de l’àrea el nombre de cotxes de cada tipus que ens indiquin.\ncount_Comptem els cotxes (fins a 10).ninus\nLlegeix més sobre Comptem els cotxes (fins a 10)\nComptem els camions (fins a 5)\nEnviat per ninus teacher el Dm, 03/14/2017 - 17:29\nApareixeran dos camions diferents. En aquesta activitat haurem d’afegir dins de cada àrea el nombre de camions de cada tipus que ens indiquin.\ncount_Comptem els camions (fins a 5).ninus\nLlegeix més sobre Comptem els camions (fins a 5)\nComptem els avions (fins a 3)\nEnviat per ninus teacher el Dm, 03/14/2017 - 17:28\nApareixeran dos avions diferents. En aquesta activitat haurem d’afegir dins de cada àrea el nombre d’avions de cada tipus que ens indiquin.\ncount_Comptem els avions (fins a 3).ninus\nLlegeix més sobre Comptem els avions (fins a 3)\nEnviat per ninus teacher el Dm, 03/14/2017 - 17:27\nDescobreix el transport que amaga l’ombra (part1) (Descobrir)\nDescobreix el transport que amaga l’ombra (part2) (Descobrir)\nDescobreix el transport que amaga l’ombra (part3) (Descobrir)\nDescobreix el transport que amaga l’ombra (part4) (Descobrir)\nEls sons dels transports (Descobrir)\nPintem parts dels diferents transports (Pintar)\nComptem els avions (fins a 3) (Comptar)\nComptem els camions (fins a 5) (Comptar)\nComptem els vaixells (fins a 5) (Comptar)\nComptem els cotxes (fins a 10) (Comptar)\nLes vocals dels transports (Vocals)\nLas vocales de los transportes (Vocals)\nThe vowels of the transports (Vocals)\nLes lletres dels transports (Lletres)\nLas letras de los transportes (Lletres)\nThe letters of the transports (Lletres)\nDescobreix el transport que amaga l’ombra\nEnviat per ninus teacher el Dm, 03/14/2017 - 17:20\nDescobreix el transport que amaga l’ombra.ninusproj\nLlegeix més sobre Descobreix el transport que amaga l’ombra\nEnviat per ninus teacher el Dm, 03/14/2017 - 16:33\nSalta per descobrir els sons de la pluja, el vent o els trons\nLlegeix més sobre La tempesta\nPintem les pedres (de l'1 al 9)\nEnviat per ninus teacher el Dm, 03/14/2017 - 16:32\nSalta a sobre per pintar les pedres\npaint_Pintem les pedres (de l'1 al 9).ninus\nLlegeix més sobre Pintem les pedres (de l'1 al 9)\nPintem els nombres\nEnviat per ninus teacher el Dm, 03/14/2017 - 16:21\nPintem els nombres de l'1 al 9\npaint_Pintem els nombres.ninus\nLlegeix més sobre Pintem els nombres\nLes vocals de les formes geomètriques\nEnviat per ninus teacher el Dm, 03/14/2017 - 16:03\nCompletem les vocals de les formes geomètriques. Formes representades: cercle, estel, oval, quadrat, rectangle, rombe i triangle.\nvowels_Les vocals de les formes geomètriques.ninus\nLlegeix més sobre Les vocals de les formes geomètriques\nRelacionem les formes i els colors\nEnviat per ninus teacher el Dm, 03/14/2017 - 16:02\nApareixerà cada vegada una imatge de referència que representa un color i cinc formes que podran ser seleccionades saltant a sobre d’aquestes. En aquesta activitat, seleccionarem aquelles formes pintades amb el color referenciat. Formes representades: cercle, estel, oval, quadrat, rectangle, rombe i triangle. Colors representats: vermell, groc, marró, taronja, verd, lila i blau.\nselect_Relacionem les formes i els colors.ninus\nLlegeix més sobre Relacionem les formes i els colors\nRelacionem els objectes amb les formes\nEnviat per ninus teacher el Dm, 03/14/2017 - 16:00\nApareixerà cada vegada una imatge de referència que representa una forma i cinc objectes que podran ser seleccionats saltant a sobre d’aquests. En aquesta activitat, seleccionarem aquells objectes amb la forma referenciada. Formes representades: cercle, estel, oval, quadrat, rectangle, rombe i triangle.\nselect_Relacionem els objectes amb les formes.ninus\nLlegeix més sobre Relacionem els objectes amb les formes\nQuadrícula de les formes per pintar\nEnviat per ninus teacher el Dm, 03/14/2017 - 15:59\nActivitat lliure. Es presenten en una quadrícula les diferents formes geomètriques que podran ser pintades. En aquesta activitat dinamitzarem la sessió amb els alumnes segons vulguem: podem formular preguntes referents a les formes geomètriques, anomenar una forma en un altre idioma o que simplement ens diguin un objecte amb la forma que han pintat. Formes representades: cercle, estel, oval, quadrat, rectangle, rombe i triangle.\npaint_Quadricula de les formes per pintar.ninus\nLlegeix més sobre Quadrícula de les formes per pintar\nLes lletres de les formes geomètriques\nEnviat per ninus teacher el Dm, 03/14/2017 - 15:56\nCompletem les lletres de les formes geomètriques. Formes representades: cercle, estel, oval, quadrat, rectangle, rombe i triangle.\nletters_Les lletres de les formes geomètriques.ninus\nLlegeix més sobre Les lletres de les formes geomètriques


Medi - Sabadell, semifinal estrella de la Supercopa - Línia Sants\nPau Arriaga|2020-10-07T09:55:12+02:005 octubre 2020|Sants-Badal|Línia Sants\nLes de Marc Comas jugaran contra les amfitriones. Foto: CEM\nSabadell serà l’escenari, aquest cap de setmana, del primer gran títol d’àmbit estatal del waterpolo, la Supercopa d’Espanya, i el Medi es planta a la capital del Vallès Occidental com a un dels aspirants a la victòria.\nLes de Marc Comas, de fet, es veuran les cares contra les amfitriones en una de les semifinals, mentre que l’altra plaça al partit pel títol sortirà del partit que jugaran el CN Sant Andreu i el CN Mataró. El matx contra el conjunt de David Palma serà una nova oportunitat per comprovar el potencial del Medi amb les cares noves d’aquest estiu.\nMalgrat les baixes que ha patit en les darreres temporades, les sabadellenques continuen sent una constel·lació d’estrelles, amb internacionals espanyoles com Laura Ester, Judith Forca, Mati Ortiz i Maica García, entre altres, i jugadores de la selecció neerlandesa com Sabrina van der Sloot i Maartje Keuning.\nEL MASCULÍ, EN PLENA FORMA\nPer la seva banda, el sènior masculí de Jahzeel Martínez s’ha classificat per als quarts de final de la Copa Catalunya amb un ple de victòries en la fase de grups. Les eliminatòries pel títol començaran d’aquí a dues setmanes, el dimecres 21, a la Nova Escullera contra el CN Barcelona, un dels grans de la lliga.\nEl Medi va per la banda més dura del quadre, ja que en cas de superar l’enfrontament contra els cenebistes es veurien les cares contra el vencedor del quart de final entre Barceloneta i Mataró.


El virus, els recursos i la transparència pública - Diari de Girona\nEl virus, els recursos i la transparència pública\nLes empreses mercantils tenen set mesos, tancat l’exercici, per dipositar els comptes en el Registre Mercantil. Estan sotmeses a l’obligació d’auditoria externa quan se satisfan dues de les tres condicions següents: més de 50 treballadors; més de 2,85 milions d’euros d’actius; més de 5,8 milions d’euros de xifra de negocis.\nEl compliment del dipòsit i publicitat dels comptes és elevat en les empreses, però les obligacions són més laxes per a l’àmbit públic i el seu grau de compliment està menys estès. En el sector públic –i de forma específica en els ajuntaments–, el nivell de transparència dels comptes és molt inferior al del sector privat, tot i ser evident el legítim interès públic quant a l’ús dels recursos i de la situació i sostenibilitat de les finances públiques. En la presentació dels comptes en un registre públic, el període màxim de set mesos de les empreses és més llarg, de fins a nou mesos i mig per a les administracions (ampliat per als comptes del 2019 en gairebé 100 dies més, fins al 22 de gener del 2021, per la pandèmia).\nEl Portal de Rendición de Cuentas palesa que només el 69,43% dels ajuntaments espanyols van presentar els seus comptes del 2019 en el termini legalment establert (tot i l’ampliació). El baix nivell de presentació en termini va ser més acusat en anys anteriors: només el 56,81% dels consistoris ho va fer per als comptes del 2018.\nEl control o auditoria externa d’aquests comptes està encomanat a les comunitats autònomes, en aquells casos en què els han creat, a Òrgans de Control Extern o OCEX. Però aquests solen limitar la comprovació als requisits formals dels comptes, cosa que fa anecdòtica l’auditoria dels municipis de la seva jurisdicció.\nA Catalunya, la Sindicatura de Comptes va publicar 31 informes vinculats a la seva actuació durant l’exercici 2020. Més enllà d’un sobre el «Compte general de les corporacions locals» i relatiu als indicats aspectes formals, només dos dels informes revisen exclusivament actuacions concretes dels comptes municipals: per exemple, un de relatiu al romanent de tresoreria del 2018 de l’Ajuntament de Besalú i l’altre sobre la Seguretat i Mobilitat ciutadana de Cornellà de Llobregat del 2017.\nCom indica en els seus informes, la Sindicatura, en tant que òrgan fiscalitzador del sector públic de Catalunya, fa un informe de fiscalització amb caràcter limitat: les conclusions que incorpora no poden utilitzar-se fora d’aquest context ni extrapolar-se a la resta de l’activitat de l’Ajuntament.\nIgual que les empreses mercantils que excedeixen una certa dimensió sotmeten els comptes a una auditoria externa independent cada any, els consistoris d’una determinada mida (sembla raonable que per damunt de 5.000 habitants) haurien també de sotmetre i publicar els comptes auditats amb igual periodicitat. Els auditors privats podem col·laborar amb els OCEX per fer aquesta tasca.\nAfegim-hi que els ajuntaments treballen per participar en un grapat de projectes relacionats amb els fons Next Generation i un volum molt significatiu de diners. És essencial –pensant en el seu ús adequat i eficient, i en la reputació com a país– que l’assignació i l’auditoria posterior dels fons siguin transparents i satisfacin els requisits sota els quals han estat atorgats.\nAmb les dificultats pel que fa al compliment amb els deures de presentació de comptes per part dels ajuntaments i amb l’absència d’una efectiva auditoria seva per part dels respectius OCEX, el dubte és saber què passarà amb l’auditoria de la ingent quantitat de fons europeus que es rebrà en els propers anys. La Llei per a la modernització de l’Administració Pública i per a l’execució del Pla de Recuperació, Transformació i Resiliència, per la qual es regulen aquests fons, preveu fórmules de col·laboració público-privada, però ho fa de manera ambigua.\nAl sector públic i, sobretot, a l’administració municipal, li cal una modernització. L’auditoria externa dels seus comptes afavoreix la transparència i confiança en relació amb tercers i, com passa en l’àmbit privat, és una eina essencial per a la millora de la gestió de les organitzacions.\n5 Cobres més o menys que la mitjana catalana?


Lyrics Training: aprendre llengües amb cançons | reporteducació SERVEI EDUCATIU\nComfortability Numb de Pink Floyd, J’ai encore révé d’elle del grup Il Était Une Fois o Hot N Cold de Kate Perry són algunes de les cançons que s’inclouen en la proposta que el portal Lyrics Training us fa per a l’aprenentatge d’una llengua a través de la música i la lletra de cançons.\nEs tracta d’una base de dades que s’incrementa amb les aportacions dels usuaris. Les cançons que s’hi inclouen es classifiquen segons la dificultat d’interpretació (easy, medium i hard) i per la llengua (actualment hi ha peces interpretades en anglès, castellà, francès, italià, alemany i holandès).\nPer al seu ús no cal registrar-se, però si hom crea un compte pot elaborar la seva pròpia biblioteca de cançons i, el que és més important, incorporar noves peces a la al repertori del portal Lyrics Training.\nEl seu ús és molt senzill. Parteix d’un videoclip de Youtube. En clicar la peça sobre la qual es vol treballar, primerament apareix el videoclip i sota mateix s’ofereix la possibilitat d’escollir el grau de dificultat de treballar la cançó, aquest grau va en funció dels subtítols amb la lletra de la cançó, que es presenten amb espais per omplir. Els graus de dificultat són tres segons la proporció de paraules que ens amaga (una de cada quatre –beginners–, una de cada dues –intermediate– i totes –expert–).\nQuan hom té el videoclip en pantalla, si no se selecciona el grau de dificultat el videoclip es reprodueix sencer. En canvi si se selecciona un grau de dificultat, sota el videoclip apareixen les lletres de la cançó amb els espais buits que marca el grau de dificultat escollit. Si no s’encerta la paraula o es va massa lent en omplir els espais, el vídeo s’atura fins que s’escriu la paraula correcta.\nEl seguiment de la lletra el pots fer amb l’idioma original del videoclip o amb qualsevol idioma. La traducció es fa automàticament mitjançant el traductor de Google.\n|Accés a Lyrics Training|


Quinquerrem - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Quinquerreme)\nUna quinquerrem (del llatí quinquerēmis , on quinque = "cinc" i Remus = "rems") és un vaixell de guerra propulsat per rems, desenvolupat a partir del trirrem. Va ser usat pels grecs del període hel·lenístic i, després, per cartaginesos i romans, des del segle iv aC fins al segle i de la nostra era.\nInterpretació del segle XIX del sistema d'una quinquerrem, amb cinc nivells de rems.\nAl segle iv aC, després de la guerra del Peloponès, hi va haver escassetat de remers de prou capacitats com per conduir grans trirrems. La recerca de dissenys de galeres que ajudaran als remers a usar la seva força muscular en lloc de les habilitats que tinguessin, liderada per Dionís de Siracusa, va donar com a resultat les tetreres (quadrirrems) i les penteres ( quinquerrems). Per molt temps, els erudits moderns van estar confosos per la paraula grega penteres . Si aquests eren anàlegs als Trier , haurien d'haver portat cinc ordres de remers, però una galera així devia haver estat impossible de construir i en el cas contrari seria molt inestable. Fonts posteriors van parlar de hexeres , hepteres i galeres encara més grans; clarament un procés de classificació diferent es trobava en camí.\nNo hi ha descripcions explícites o restes arqueològiques de quinquerrems, de manera que la seva forma de construcció és imprecisa. D'acord amb historiadors moderns, els nombres usats per descriure les galeres de guerra tenien en compte el nombre de files d'homes a cada costat, no el nombre de rems. Hi ha, per tant, tres possibles dissenys de quatrirrem: un ordre de remers a cada costat amb quatre homes, dos ordres de remers per banda amb dos homes en l'ordre superior o tres ordres de remers per banda amb dos homes en l'ordre superior. (Probablement es van construir galeres dels tres tipus). Les quinquerrems devien haver tingut tres ordres de remers, amb dos homes en l'ordre superior, dos en el mitjà i un a l'inferior, donant així 05:00 remers per cada fila.\nLa poderosa quinquerrem constituïa l'espina dorsal de la marina de Cartago. Comptava amb una tripulació de 420 homes: 120 soldats que posaven els seus escuts en les bordes, i 300 mariners dels quals 270 eren remers que es disposaven en tres ordres: dos remers en l'ordre superior, dos en el mitjà i un en l'inferior.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Quinquerrem\nMarina de guerra a l'antiga Grècia\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Quinquerrem&oldid=28040969»\nDarrera modificació: 17 ago 2021 a les 23:08\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 17 ago 2021 a les 23:08.


Parròquia del Carme | parroquiesmontornes\nNO ÉS EL QUE FEM\nGrups de Fe i Vida\n«Els qui viuen en Crist són una creació nova. El que era antic ha passat; ha començat un món nou»\nLa Parròquia de la Mare de Déu del Carme es troba al barri de Montornès Nord, un eixample del poble habitat majoritàriament en els seus inicis per treballadors de les fàbriques del polígon industrial adjacent al poble, que es va nodrir bàsicament amb la immigració interna dels anys 60-70. En aquest temps, els veïns es van unir amb un gran afecte i sacrifici per a construir la que avui és la coneguda com l'"Església del Carme". Durant diversos anys, la comunitat va tenir un gran dinamisme i, per raons bàsicament demogràfiques, va decaure.\nEn l'actualitat, aquesta comunitat es va renovant a través de famílies joves, vingudes principalment de Llatinoamèrica, els qui han aportat sàvia nova i dinamització de la fe. Així, els nous habitants i els que han estat "tota la vida", formen una amalgama que continua creant vincles de germanor en Jesús.\nUna de les activitats més rellevants que s'estan desenvolupant a la Parròquia del Carme són els Grups de Fe i Vida, en el què un grup d'entre 8 i 10 feligresos es troba cada tres setmanes per a formar-se en les 5 àrees del cristià complet: Fraternitat, Pregària, Formació, Servei i Evangelització. Aquest grup ha servit, a més, per a crear vincles personals i cohesionar encara més la comunitat.\nT'agradaria unir-te al nostre Grup de Fe i Vida? Contacta amb nosaltres\nEn enviar el formulari acceptes les condicions d'aquesta web.\nLa Hermandad Nuestra Señora del Carmen, que el 2019 va complir 30 anys, també participa activament en la comunitat. El seu cor alegra les celebracions eucarístiques cada tercer diumenge de mes.\n01 SET - 30 JUN\nDimarts 11:00 (Castellà)\nDivendres 17:30 (Castellà)\nDiumenge i solemnitats 10:30 (Castellà)\nDivendres  18:00 (Castellà)\nHoraris de missa a Sant Sadurní\n+ misses a d'altres poblacions


Xiangrui Family Apartment 4 Xining Xina - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nXiangrui Family Apartment 4ApartamentHunan Estate Middle Huzhu Road, Chengdong, Xining, Xina, 810000 - Veure al mapaExcepcional10,0Basada en1comentariXiangrui Family Apartment 4Veure més fotosVeure més fotosVeure totes les 24 fotos\nBen situat a la els paisatges area de Xining ciutat, Xiangrui Family Apartment 4 us proporcionarà el millor lloc per a un merescut descans. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Xiangrui Family Apartment 4 també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Xining. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Xiangrui Family Apartment 4 és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Xining.\nCal que informeu el Xiangrui Family Apartment 4 de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. En arribar, cal abonar un dipòsit de 300 CNY per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.


La Zona de Baixes Emissions i sis recomanacions més per millorar la qualitat de l'aire urbà | Ecologia, Urbanisme, Infraestructures i Mobilitat\n/ La Zona de Baixes Emissions i sis recomanacions més per millorar la qualitat de l'aire urbà\nEn el marc de la Setmana de la Ciència, aquest passat dissabte passat es va celebrar una taula rodona sobre la Zona de Baixes Emissions a Barcelona i altres mesures per millorar la qualitat de l'aire, com les sis recomanacions proposades pel Projecte AIRUSE.\nEl passat dissabte 16 de novembre va tenir lloc una taula rodona moderada per Mònica Terribas i oberta al públic al Centre d’Investigació i Desenvolupament (CID-CSIC), on s’hi va debatre la Zona de Baixes Emissions Rondes de Barcelona, que entrarà en vigor en els pròxims mesos, conjuntament amb les recomanacions proposades pels investigadors del projecte AIRUSE.\nEl fil conductor del debat han estat les diferents opinions dels científics i representants de diverses administracions, així com també els dubtes i els suggeriments de la ciutadania sobre aquestes qüestions.\nAixí, la taula rodona ha estat composta pel director de Serveis de Mobilitat Sostenible de l’Àrea Metropolitana de Barcelona, Carles Conill, el coordinador de la Plataforma de Veïns Eixample Respira, Guillermo Lopez, la Tinenta d’alcladia de l’Ajuntament de Barcelona, Janet Sanz, la coordinadora de Qualitat de l’Aire d’Ecologistes en Acció de Catalunya, María García, la directora general de Qualitat Ambiental i Canvi Climàtic de la Generalitat, Mercè Rius, el president de l’Associació per a la Promoció del Transport Públic, Ricard Riol i l’investigador de l’CCIS a l’IDAEA, Xavier Querol.\nBona part de la població europea viu en zones urbanes on la contaminació atmosfèrica excedeix els nivells de qualitat de l’aire.\nPer aquest motiu, el projecte AIRUSE, liderat per Xavier Querol, professor d’investigació de l’CSIC a l’Institut de Diagnòstic Ambiental i Estudis de l’Aigua (IDAEA), proposa sis recomanacions per millorar la qualitat de l’aire de les ciutats de sud d’Europa. AIRUSE va rebre l’any 2018 el premi europeu “The Best of the Best Green Cities Project”, entre més d’un centenar de projectes candidats.\nLa contaminació atmosfèrica és perjudicial per a la salut humana i el medi ambient, a banda de ser un problema d’abast mundial, ja que les substàncies contaminants poden viatjar llargues distàncies.\nÉs per aquest motiu, que Barcelona posarà en marxa el pròxim 1 de gener de 2020, la Zona de Baixes Emissions (ZBE), una àrea protegida de més de 95 km2 per on no podran circular-hi vehicles que no disposin del distintiu ambiental de la DGT. A més a més, a partir d’abril es començaran a imposar multes als vehicles més contaminants que circulin per aquesta zona restringida.


Dimecres, 9 gener 2019. 13:00. Francesc Vilaprinyó i Albareda.\nDesprés de la inversió de FRIME, aquest migdia s'anunciava una nova arribada al polígon de Can Parera. Serà un 'call center', més un magatzem logístic, de la firma d'automoció Doga. Aquesta empresa tenia fins ara aquests serveis a Esparreguera i es traslladaran a Castellolí, per ocupar una sola planta, que facilitarà les tasques i l'organització. Doga és una marca catalana i a l'Anoia s'instal·larà una de les seves divisions Doga Parts, de recanvis d'automoció. Compta amb unes 14.000 referències. La de més demanda, l'eixugaparabrisa. Ara mateix, a Esparreguera hi té 17 treballadors. Amb l'arribada a l'Anoia es poden crear almenys una desena de llocs de treballs, de manera que en total a la planta hi treballaran una trentena de persones.\nL'anunci el feien a l'Ajuntament de Castellolí el batlle del municipi, Joan Serra, la consellera d'Empresa Àngels Chacón, el president de la Diputació i de la Mancomunitat, Marc Castells -també alcalde d'Igualada- i el gerent del grup Doga, Toni Garcia. Doga té 61 anys de vida i està establerta a diferents països on té fàbriques: Xina, Índia, Itàlia i Polònia, a més de seus a Brasil, EUA o Mèxic. Factura sobre 150 milions d'euros.\nLa planta estarà operativa a finals del 2019. Seran 5.200 metres quadrats de sostre. Els terrenys van ser adquirits pel grup Engind els darrers mesos de l'any passat, a l'Incasòl. Són la primera empresa que s'instal·la a Can Parera del sector de l'automoció, en un polígon que va ser construït ja el 2009 per acollir empreses d'aquest àmbit.\nAl torn de declaracions, el batlle de Castellolí, Joan Serra, agraïa "l'esforç de tots els qui han fet possible que es materialitzés la instal·lació de Doga; l'Oficina de Captació d'Inversions de la Mancomunitat, al promotor Engind, l'Incasòl i, evidentment, l'empresa". Al seu torn, Àngels Chacón, manifestava que "des del Govern s'ha fet una important tasca per censar tots els polígons del país i conèixer el seu grau d'ocupació, electrificació, i l'abastament de serveis com el gas i la fibra. Ara cal sumar esforços per atreure més empreses, especialment les que generin valor afegit".\nDesprés, Marc Castells, destacava que "l'anunci és fruit de la capacitat de treballar plegats tots els alcaldes de la Conca per atraure indústries, que són el futur d'aquest territori i del país". El director general de Doga Grup Toni Garcia afirmava que s'ha escollit Castellolí "per la bona comunicació amb Barcelona i l'aeroport a través de l'autovia A2, així com la proximitat amb la seu central de Doga a Abrera i amb la divisió Doga Parts d'Esparreguera".\n9 de gener 2019.14:41h\ncentenes o desenes ? entenc que parlem de 10 treballadors....\nQuede clar, que milers no, Veritat Castells ?\n1 El pare es jubila 2255 lectures\n2 L'Escorxador d'Igualada acollirà la campanya de vacunacions a partir de dijous 1816 lectures\n3 Jordi Monedero: "Cada cop estem més preparats i veiem les onades amb antelació" 1544 lectures\n4 Els promotors de Can Morera asseguren que "han de ser un error" els resultats del procés participatiu 938 lectures\n5 Quico Tretze: "T'omple molt tenir un espai on la gent que aprecies pugui tocar i alliberar-se" 871 lectures\n6 Els ingressos a l'Hospital per COVID-19 repunten i se sumen tres morts en una setmana 843 lectures\n7 Sergi Perelló: "La pandèmia no pot ser una excusa per més acomiadaments" 836 lectures\n8 El Consell del Bages planteja que la línia d'evacuació de dos parcs eòlics passi soterrada per l'Anoia 806 lectures\n9 El Pla Director deixa fora Can Morera i Can Titó però apunta a "grans parcel·les" a Jorba i l'Aeròdrom 763 lectures\n10 Els veïns de Capellades denuncien l'afectació a les seves cases de les voladures d'una pedrera a Vallbona 670 lectures


Paseo del Tango - Balvanera - Fuet i Mate\nEn alguna oportunitat hem comentat que a Buenos Aires s’ha posat de moda fer passejos temàtics, com el de la Historieta i el de la Gloria i també ja havíem comentat que la ciutat respira Tango.\nAixí que en aquesta ocasió farem una breu explicació dels músics que hi ha al Paseo del Tango, de moment.\nEl Paseo del Tango va naixer per dues raons, la primear reivindicar artistes vinculats a aquest gènere musical i que moltes vegades, fora d’Argentina ens són desconeguts. La segona raó és per posar en valor aquesta zona, una de les nostres preferides de Buenos Aires, però que malauradament està una mica deixada de la mà de Déu.\nPer recórrer-lo només cal passejar per un passatge, el pasaje Carlos Gardel, per la zona del Abasto.\nEl gran Carlos Gardel\nEl primer i el que fa més temps que hi és, de fet abans i tot de ser El Paseo del Tango és la figura de Carlos Gardel, de Mariano Pagés. El qui, possiblement, és el cantant de tango més famós del planeta va viure a Jean Jaures 735, on avui hi ha el Museo Casa Carlos Gardel.\nPels amants del tango, fer un resum de la vida de Carlos Gardel és impossible i recórrer Buenos Aires és una contínua evocació a la seva biografia.\nA Gardel se li atribueix ser qui va posar de moda el tango cançó i qui el va fer universal. Cantant alguns dels tangos més famosos com “Mi Buenos Aires Querido” i “Volver” es va recórrer Europa i Amèrica. Malgrat no haver nascut a Argentina, encara no és clar si va néixer a França o a Uruguai, sí que està clar que va viure a Argentina durant la seva infància i que va ser a Buenos Aires on va descobrir el tango.\nEl Morocho del Abasto, nom amb el qual se’l coneixia, va participar en diverses pel·lícules però la seva vida va acabar abans d’hora a Medillin, Colombia, en un accident d’avió.\nAníbal Troilo i l’orquesta Típica\nL’altre personatge èpic que hi ha homenatjat és Aníbal Troilo, el Pichuco, amb el seu bandoneó. Aquest músic, compositor i director d’orquestra de tango també va nàixer al Abasto, concretament al carrer Cabrera, entre Anchorena i Laprida.\nSi no us ve al cap qui és, busqueu Piropos, aquest tango instrumental, estic segura, que l’heu sentit més de una i dues vegades.\nTroilo va viure l’època daurada del tango i va tocar conjuntament amb Osvaldo Pugliese, Ástor Piazzolla o Ángelo D’Agostino, entre altres. El seu cos descansa, igual que el de Gardel, al Cementerio de Chacarita però en el cas d’Aníbal ho fa a l’espai conegut com el “Rincón de los Artistas”.\nRoberto Goyeneche i la Rubata\nRoberto Goyeneche, conegut com el Polaco tot i que era argentí de família navarresa, fou un dels cantants més importants del tango i va tenir la seva carrera lligada amb Aníbal Troilo, al ser el cantant de l’orquestra d’aquest, junts van gravar fins a 26 cançons. Després es va llençar en una carrera com a solista i fins i tot va participar amb Astor Piazzolla.\nEl Polaco es va fer famós pel seu concepte particular del tempo, ell cantava al temps de la música i lluny de quedar malament va ser el màxim exponent de la rubata, aquesta manera particular de cantar de tango.\nAlberto Castillo, el ginecòleg\nAlberto Castillo fou un ginecòleg que va deixar la seva professió per la seva passió, cantant de tango i actor a partir de 1940. Castillo també està enterrat al Cementerio de la Chacarita.\nAstor Piazzolla i el tango modern\nL’altre artista relacionat amb el tango que no podia faltar en aquest passeig és Astor Piazzolla, obra de Carlos Benavidez. Astor va ser un bandoneista i compositor que va contruibuir en la renovació del tango durant la segona meitat del s.XX.\nConsiderat el pare del tango modern, Piazzolla ha composat obres tant importants com Libertango, possiblement la seva obra més famosa i Las Cuatro Estaciones Porteñas, entre altres.\nTita Merello, per fi una dona\nEntre tant home per aquest Paseo del Tango, una representant femenina hi havia de ser i si parlem de tanguistes, ha de ser Tita Merello, una de les primeres cantants de tango de principis del s.XX.\nA part de cantant de tango va ser actriu amb més de trenta pel·lícules i una vintena d’obres de teatre a la seva carrera artística.\nDarrera de le’scultura de l’artista hi podem veure una graffiti obra del taiwanés Luoke Chen.\nQue seria del Tango sense ell?\nL’instrument que rep homenatge en aquest Paseo del Tango és el Bandoneó, obra de Lucía Pacenza. Un instrument de vent i teclat que sempre acompanya als millors tangos argentins. De fet, en aquest passeig podem veure alguns dels tanguistes acompanyats del seu inseparable bandoneó.\nI tu, ja tens tango i cantant preferit? Què t’ha semblat el Paseo del Tango? Si no t’agrada el tango, tenim dos reptes per tu: Astor Piazzola Libertango i Electrotango. Què t’ha semblat?


Per camins i cims: Balanç del repte "Una marató pels nadons prematurs"\nEl passat 26 de març, coincidint amb l'inici de les vacances escolars de Setmana Santa, vam visitar el Servei de Neonatologia de la Vall d'Hebron per poder conèixer de primera mà més detalls del projecte "Amb tu, com a casa". Ens van rebre Marta Casademont, de la Unitat de Mecenatge, i el doctor Félix Castillo, cap del Servei de Neonatologia de la Vall d'Hebron.\nDurant la visita, vam recórrer el servei de neonatologia i vam poder recordar els tres mesos que la nostra filla gran hi va estar ingressada la primavera de 2005: l'UCI, els passadissos, els boxes, el lactari... Vam constatar els progressos i millores implementats en els darrers tretze anys. La nova unitat de neonatologia desenvolupada en aquest temps, ha significat un salt molt important per la feina del personal sanitari i també per la incorporació de les famílies en la cura dels seus fills. Espais més amplis i especialitzats, i horaris de visites més oberts, són les millores que vam poder constatar des del punt de vista dels pares, en relació a la nostra experiència del 2005.\nDes de la tardor de 2017, el Servei de Neonatologia de la Vall d'Hebron impulsa el nou Centre de Neonatologia Avançada a través del projecte "Amb tu, com a casa", per accentuar el protagonisme de mares, pares i germans, durant l'estada dels nadons prematurs a l'hospital.\nAquest projecte, impulsat per l'Hospital Vall d'Hebron, va ser la motivació afegida per crear el repte solidari "Una marató pels nadons prematurs", que a més de l'objectiu personal de córrer la marató de Barcelona del passat 11 de març, tenia el modest propòsit de contribuir a difondre el projecte "Amb tu, com a casa" i recollir fons per fer realitat el nou Centre de Neonatologia Avançada.\nEntre el 21 de desembre de 2017 i el 18 de març d'enguany "Una marató pels nadons prematurs"va recollir 1.531 €. Estem molt agraïts a totes les persones que d'una manera o altra han fet possible assolir, i superar, la xifra de 1.500 € proposada inicialment.\nA través del repte personal, "Amb tu, com a casa" també va tenir ressò a través de les xarxes socials i d'alguns mitjans de comunicació locals tal com es detalla a continuació:\n8 de gener: entrevista al programa Tu jugues, d'Ona Codinenca (minut 30:20)\n8 de gener: entrevista al programa Anem a la muntanya, d'Ona Codinenca (minut 16:22)\n1 de febrer: apunt al setmanari d'activitats Lo parte, de Francesc Soler.\n14 de febrer: entrevista al blog del projecte Amb tu com, a casa.\n9 de març: notícia a L'informatiu, de Televisió de L'Hospitalet.\n22 de març: entrevista al programa Via verda, de Ràdio Arenys.\nEtiquetes de comentaris: marató x prematurs, solidaritat


lectures de la missa del diumenge de pasqua - resurreccio del senyor 12 de abril de 2020\nDIUMENGE DE PASQUA - RESURECCIÓ DEL SENYOR\n«Jesús havia de ressuscitar d’entre els morts»\nEn aquells dies, Pere prengué la paraula i digué:\n«Ja sabeu què ha passat darrerament per tot el país dels jueus, començant per la Galilea, després que Joan havia predicat a la gent que es fessin batejar. Parlo de Jesús de Natzaret. Ja sabeu com Déu el consagrà ungint-lo amb l’Esperit Sant i amb poder, com passà pertot arreu fent el bé i donant la salut a tots els qui estaven sota la dominació del diable, perquè Déu era amb ell.\nNosaltres som testimonis de tot el que va fer en el país dels jueus i a Jerusalem. Després el mataren penjant-lo en un patíbul. Ara bé: Déu el ressuscità el tercer dia, i concedí que s’aparegués, no a tot el poble, sinó a uns testimonis que, des d’abans, Déu havia escollit, és a dir, a nosaltres, que hem menjat i hem begut amb ell després que ell hagué ressuscitat d’entre els morts. Ell ens ordenà que prediquéssim al poble assegurant que ell és el qui Déu ha destinat a ser jutge de vius i de morts.\nTots els profetes donen testimoni a favor seu anunciant que tothom qui creu en ell rep el perdó dels pecats gràcies al seu nom».\nSl 117, 1-2. 16-17. 22-23 (R.24)\nVosaltres vau morir, i la vostra vida està amagada en Déu juntament amb el Crist.\nQuan es manifestarà el Crist, que és la vostra vida, també vosaltres apareixereu amb ell plens de glòria.\nLlavors, Pere, amb l’altre deixeble, sortí cap al sepulcre. Corrien tots dos junts, però l’altre deixeble s’avançà i arribà primer al sepulcre, s’ajupí per mirar dintre i veié aplanat el llençol d’amortallar, però no hi entrà.\nDarrera d’ell arribà Simó Pere, entrà al sepulcre i veié aplanat el llençol d’amortallar, però el mocador que li havien posat al cap no estava aplanat com el llençol, sinó lligat encara al mateix lloc. Llavors entrà també l’altre deixeble que havia arribat primer al sepulcre, ho veié i cregué.\nFins aquell moment encara no havien entès que, segons les Escriptures, Jesús havia de ressuscitar d’entre els morts.\n"Al·leluia, Crist ha ressuscitat, al·leluia!"\nAl·leluia, Crist ha ressuscitat! Aquest és el cant joiós que hem sentit aquesta nit en la Vetlla més important de tot l’any, la Vetlla pasqual. Perquè aquesta és la gran notícia, no solament d’aquests dies sinó de tot l’any i de tota la vida del cristià. Aquesta és la Bona Notícia que dona Pere a Corneli (i a tots nosaltres): Parlo de Jesús de Natzaret, com passà pertot arreu fent el bé i donant la salut a tots els qui estaven sota la dominació del diable, perquè Déu era amb ell... Però això no el va portar de moment a ser acceptat pel poble: Després el mataren penjant-lo en un patíbul. S’ha acabat tot? De cap manera! Ara bé Déu el ressuscità el tercer dia i concedí que s’aparegués a uns testimonis que Déu havia escollit, és a dir, a nosaltres que hem menjat i hem begut amb ell després que ell hagué ressuscitat d’entre els morts. Però aquesta notícia, única en la història de la humanitat ha d’arribar a tothom: Ell ens ordenà que prediquéssim al poble assegurant que ell és el qui Déu ha destinat a ser jutge de vius i de morts. Tothom qui creu en ell rep el perdó dels pecats gràcies al seu nom. El Crist que hem contemplat mort el divendres sant ja no es troba al sepulcre. No el troben ni Maria Magdalena ni Pere ni Joan. És que no hi és! Per això al final diu: Encara no havien entès que, segons les Escriptures, Jesús havia de ressuscitar d’entre els morts.\nAixò obre la vida humana a una gran esperança, a una vida nova en el futur, a una resurrecció de tots nosaltres. Però ja hem ressuscitat ara: Ja que heu ressuscitat juntament amb el Crist, cerqueu allò que és de dalt, on hi ha el Crist, assegut a la dreta de Déu; estimeu allò que és de dalt, no allò que és de la terra. Nosaltres ja hem ressuscitat també, des del dia del nostre baptisme. Per això hem de viure una vida nova, una vida de ressuscitats, una vida que busqui els valors de Déu no els de la terra. Aquesta vida nova farà creïble el nostre testimoni sobre el Crist Ressuscitat.


Citacions Espiritualitat Benedictina | Pàgina 2 | Abadia de Montserrat\nActituds per rebre els dons messiànics\nSaber valorar el regal de l’existència; saber reconèixer que estem envoltats del do dels altres que ens sostenen malgrat les nostres limitacions; tenir la perspectiva eterna de Déu que ens fa relativitzar i prendre les coses amb més bon humor; saber quin és el nostre do únic i irrepetible, i com podem ser una presència enriquidora pels altres, són actituds que ens poden ajudar a preparar-nos per rebre els dons messiànics.\nP. Toni Pou, monjo de Montserrat\nAbadia de MontserratActituds per rebre els dons messiànics 12.17.2021\nNadal, el gran misteri de la salvació, no solament és recordat i celebrat, sinó també viscut. Però, és de veritat que és viscut? La seva gràcia encara ens renova de veritat? Només ens pot renovar si tenim voluntat d’estar disponibles interiorment i humilment.\nAbadia de MontserratEstar disponibles 12.14.2021\nDéu ha volgut compartir la nostra vida i visitar-nos malgrat la nostra indiferència i les nostres atapeïdes agendes. Ell truca a les portes del nostre cor i no s’hi val a fer-nos el sord. La seva vinguda ens urgeix a viure d’una altra manera. Ens pensem que la gran pregunta del Nadal és “¿què em fa falta?”, “¿què puc demanar?” als reis, al pare Noel, a l’amic invisible, a la loteria nacional, a la Grossa… la qüestió és demanar. I Maria ens convida avui a fer-nos la pregunta contrària: “¿què em sobra?”, “¿què puc donar?”, “com puc ajudar a qui em necessita? Ja sé que no és comercialment correcte, però el Nadal no va néixer per incentivar el consum, sinó la felicitat: tens dos vestits, dóna’n un; tens dos torrons, dóna’n un; tens dues hores, dóna’n una; tens dos motius per estar content, comparteix-ne un; tens dues certeses, encara te’n sobra una…\nP. Lluís Juanós, monjo de Montserrat\nAbadia de MontserratQuè puc donar? 12.13.2021\nL’Advent és un bon moment per redescobrir l’Esperit de profecia que nia en l’Església i en els signes dels temps. El Concili Vaticà II ens va ensenyar, en la seva Constitució sobre l’Església, “Lumen Gentium”, llum de les nacions, que l’Esperit no només santifica i condueix el Poble de Déu pels sagraments i els ministeris, sinó que adorna amb tota classe de virtuts i de gràcies els fidels, per tal que puguin renovar i edificar l’Església. El temps d’Advent és un bon moment perquè descobrim quins dons especials ens ha donat l’Esperit a cada un de nosaltres, i que ens preguntem al fons del cor, si Déu no ens crida en una implicació més fonda en la comunitat cristiana.\nAbadia de MontserratEls dons de l’Esperit 12.11.2021\nDilatar el cor\nEn l’Advent convertir-se, canviar, significa dilatar el cor i l’esperança per fer-les a la mesura del món, a la mesura de Déu, a fi que en totes aquelles situacions que semblen impossibles s’hi pugui fer present la llum de la salvació, encara que sigui a través d’una petita espurna o d’un petit ble vacil·lant. En aquesta tasca Déu mateix fa camí amb nosaltres ja que com ens recordava el profeta Baruc “Déu conduirà Israel, ple d’alegria, a la llum de la seva glòria, amb aquella bondat i aquell amor que li són propis”.\nP. Jordi-Enric Parellada, monjo de Montserrat\nAbadia de MontserratDilatar el cor 12.10.2021\nCrist ens defineix\nNomés el Crist ens defineix. Ell va experimentar, per nosaltres i per tots els homes, l’abandó de tota esperança, la identificació total amb els qui experimenten en la seva vida diària l’absència de Déu. Però nosaltres sabem que, ara i ací, en la Paraula que proclamem i en el pa i el vi de l’eucaristia, Crist es fa present enmig de la nostra assemblea.\nP. Jordi-Agustí Piqué, monjo de Montserrat\nAbadia de MontserratCrist ens defineix 12.09.2021\nLa realitat del nostre temps\nSi les paraules de Jesús als nostres llavis esquiven la realitat social, política o moral del seu temps, l’Evangeli no serà més que un mer discurs de circumstàncies que no arribarà a l’arrel dels problemes que fereixen la dignitat de l’home, i esdevindrà més un destorb que no pas una ajut per el progrés humà i espiritual de l’home.\nAbadia de MontserratLa realitat del nostre temps 12.07.2021\nVetllar amb esperança\nQue l’Advent ens ajudi a vetllar amb esperança i amb esperit de conversió, per tal que sapiguem deixar en mans de Déu la consumació del món i de la història, la renovació misteriosa del món i de la humanitat, la creació d’un cel nou i d’una terra nova. Amén.\nP. Ignasi M. Fossas, monjo de Montserrat\nAbadia de MontserratVetllar amb esperança 12.02.2021\nRealitat de la Salvació\nComencem de nou el temps d’advent, i amb ell reprenem el cicle de l’any litúrgic. El moviment de la terra entorn del sol en apropa als dies més curts de l’any i a les nits més llargues. Hi ha poques hores de llum i moltes de foscor, fa fred, sembla que la vida es vol amagar sota terra i és com si les plantes i els arbres reduïssin al mínim la seva vitalitat.\nAls qui vivim en un món tan sofisticat per la tecnologia i pels estris que ens allunyen de la naturalesa, crec que ens faria bé descobrir, periòdicament, els ritmes còsmics i la nostra estreta vinculació amb ells, en tant que éssers vivents que formem part de la creació.\nTota aquesta dinàmica de la natura, que es va repetint any rere any, ens recorda i ens fa present als cristians una altra realitat: la de la Salvació que ens ve per la mort i la resurrecció de nostre senyor Jesucrist. Ell és el Fill de Déu fet home que ha vingut per renovar en nosaltres la semblança divina desfigurada pel pecat i la mort.\nAbadia de MontserratRealitat de la Salvació 11.30.2021\nQue Déu ens obri els ulls\nEn la nit meditem, germans i germanes, el futur, segurs que aquella promesa és Paraula irrevocable.\nPreparem els nostres ulls per a rebre, quan en sigui l’hora, la Llum vera!\nI fins sortim-li a l’encontre, començant a viure com si ja estiguéssim a ple dia!\nI per sobre de tot fem acció de gràcies pel Seu amor ben present, perquè potser no ens n’adonem, la Llum i l’Amor, la plenitud del Crist, ja han esclatat entre nosaltres.\nP. Ramon Ribera, monjo de Montserrat\nAbadia de MontserratQue Déu ens obri els ulls 11.29.2021\nEstimar, respectar, acollir, perdonar\nDe fet, totes les paraules i tot l’actuar de Jesús donen testimoni d’aquesta veritat, que ell viu i desplega tot fent present en cada situació la compassió de Déu. Dins l’activitat de Jesús, aquesta compassió es manifesta moltes vegades en dos gestos característics: un és el de guarir i l’altre és el d’alliberar o perdonar. Sempre es troba a prop dels qui més ho necessiten. El seu evangeli pot transformar les relacions humanes en la mesura que ens ensenya a estimar i a respectar, a acollir i a perdonar, a servir i a alliberar, segurs que aquestes actituds també ens guareixen els uns als altres\nAbadia de MontserratEstimar, respectar, acollir, perdonar 11.26.2021\nSi no estimes no ets lliure\nEn el Regne de Déu la llibertat és el valor que neix de l’amor. Consisteix en la implicació i comunió amb els altres, la comprensió adequada d’un mateix, la manera responsable de posar-se davant de la vida i de la mort. Aquesta llibertat del regne de Déu, com l’amor, és un procés laboriós en el qual, gràcies a la Paraula de Jesús i a l’acció de l’Esperit Sant, la persona tendeix a desempallegar-se de tot el que la fa esquifida i mesquina, d’aquell tel enganyós que perverteix el valor de les coses i que impedeix la justa relació amb les persones. Si no estimes no ets lliure, ets esclau de la més gran solitud.\nAbadia de MontserratSi no estimes no ets lliure 11.25.2021\nPortar la veritat al món\nLa missió de la reialesa de Crist és portar la veritat al món: «La meva missió és la de ser un testimoni de la veritat». Amb l’encarnació de Crist, la veritat ha entrat en la història i la seva esplendor atrau tothom cap a ella. I aquesta força reial no cessarà fins que arribem tots un dia a l’encontre amb el qui és la Veritat eterna, el Rei de la glòria.\nAbadia de MontserratPortar la veritat al món 11.24.2021\nOfegar el mal amb l’abundància del bé\nEls cristians no sols sentim una exigència més profunda de ser honrats i de treballar per la justícia i la prosperitat de tothom, sinó també una invitació a no defallir en l’esperança. Tindrem tot el proper Advent per meditar-ho i posar-ho en pràctica. Confiança en nosaltres mateixos, confiança sobretot en Déu, confiança també que, si “el mal ho contamina tot”, on hi ha un cristià conscient i responsable sap ofegar el mal a través de l’abundància del bé.\nAbadia de MontserratOfegar el mal amb l’abundància del bé 11.18.2021\nMissió dels elegits\nViure en la justícia i obrir camins de pau forma part, ja en el present, de la missió dels elegits, dels deixebles del Regne, serà la realitat definitiva d’aquells que han seguit conscientment la crida de Déu o, ignorant-la sense culpa, essent fidels a la seva pròpia consciència, han viscut en la justícia i la recerca de la pau i del bé. I això uneix en una mateixa missió a tot el gènere humà.\nAbadia de MontserratMissió dels elegits 11.17.2021\nCrist és a prop\nCrist és a prop, és a la porta, es troba al llindar o en la perifèria de tota existència humana; es troba al llindar de la Història. Jesús ens apareix com una porta, com un escletxa de llum en els immensos murs del sofriment significats amb les imatges apocalíptiques. Una llum que ens assenyala les múltiples possibilitats per ser solidaris i per fer gestos d’amor; ja que si el cel i la terra passaran, en canvi l’amor no passarà mai perquè les seves paraules, que són expressió de l’amor de Déu, no passaran.\nAbadia de MontserratCrist és a prop 11.16.2021\nOportunitat de seguir Jesús\nEstem a les acaballes de l’any litúrgic, i des del començament, cada diumenge, hem tingut l’oportunitat d’anar seguint Jesús, hem vist el que ha fet, com ha parlat, les actituds que ha tingut, els consells que ha donat, perquè descobríssim el projecte de Déu en la vida dels homes, en les nostres vides. Cada diumenge ha estat una oportunitat per anar aprofundint el significat que té ser deixeble de Jesús; i així anar transformant les nostres vides.\nP. Lluís Planas, monjo de Montserrat\nAbadia de MontserratOportunitat de seguir Jesús 11.09.2021\nJesús, sempre prop nostre\nSi Jesús, seu vora teu i no refuses la seva paraula, no tinguis por: en la teva vida, potser no notaràs res d’especial en Ell, però sí en tu; perquè si ets sincer reconeixeràs quelcom de dinàmic que es mou dintre teu capaç d’aventurar la vida com ho feu Ell.\nAbadia de MontserratJesús, sempre prop nostre 11.08.2021\nL’espai d’innocència que tenim dins\n¿Som conscients de l’espai d’innocència que tots tenim dins nostre, aquell petit jardí paradisíac visitat per Déu, en el que hi pot arrelar un nou projecte de vida, un nou estil on no ens domini la por, la inseguretat i l’aferrament al diner; sinó la solidaritat, la generositat, l’escolta del sofriment de l’altre?\nAbadia de MontserratL’espai d’innocència que tenim dins 10.29.2021\nLa dignitat i l’acció de Déu en tot\nSi estem convençuts de la presència de Déu en nosaltres, amb quin respecte mirarem les persones! amb quina admiració veurem la dignitat i l’acció de Déu en tot, valent-se de cadascú de nosaltres.\nP. Sebastià Bardolet, abat de Montserrat\nAbadia de MontserratLa dignitat i l’acció de Déu en tot 10.28.2021\nTot el sentit de l’univers\nNo tinguem por del futur, encara que pugui semblar fosc, perquè el Déu de Jesucrist, que va assumir la història per obrir-la a la seva meta transcendent, és el seu principi i la seva fi. Ell ens garanteix que en cada petit, però autèntic, acte d’amor hi ha tot el sentit de l’univers, i que qui no dubta en perdre la seva vida per Ell, la trobarà en plenitud.\nP. Emili Solano, monjo de Montserrat\nAbadia de MontserratTot el sentit de l’univers 10.06.2021\nLa presència de Jesús, la seva imatge, són la resposta suficient i total a la meva pregunta: «Qui sóc jo?» Si fixo els ulls en Jesús, tot es revela. Amb la seva llum tot esdevé una visió clara.\nP. Estanislau M. Llopart, monjo de Montserrat\nAbadia de MontserratPresència de Jesús 09.28.2021\nPresència íntima de Jesús\nEl creient és l’home que sent una veu i hi para l’orella. Tot cristià ha de saber estar pendent de la presència íntima de Jesús reveladora i acollidora.\nP. Maur M. Boix, monjo de Montserrat\nAbadia de MontserratPresència íntima de Jesús 09.24.2021\nParaula i Esperit Sant\nEn la persona de Jesús, el Pare ens dona tota la seva Paraula, ens dona la Llum i la Vida, ens la dona per sempre. I, a través de Jesús ens dona, també, l’Esperit Sant que habita dins nostre i ens porta a la veritat.\nAbadia de MontserratParaula i Esperit Sant 09.23.2021\nLa pau que ens dona Jesús és la joia que ens ve eming de la lluita i del conflicte\nNingú ens ha dit que seguir Jesús sigui un camí de roses sense espines. La pau que ens dona Jesús és la joia que ens ve eming de la lluita i del conflicte… quan seguim el que creiem que hem de fer, guiats per la nostra consciència, i escoltant la Paraula de Déu.\nP. Antoni Pou, monjo de Montserrat\nAbadia de MontserratLa pau que ens dona Jesús és la joia que ens ve eming de la lluita i del conflicte 09.20.2021


El Club de Pàdel Damm organitza el seu primer stage de competició de menors | Damm Fundació\nEl Club de Pàdel Damm organitza el seu primer stage de competició de menors\nEls pròxims 8, 9 i 10 de juliol, el Club de Pàdel Damm organitzarà a les instal·lacions del Club Natació de Montjuïc el seu primer stage de competició. Per a l’ocasió, el Club, amb seu a Madrid, es traslladarà a Barcelona i oferirà un complet programa d’entrenament per a tots els jugadors i jugadores del circuit de menors que vulguin continuar perfeccionant la seva tècnica amb l’staff tècnic del CP Damm.\nAquest intensiu estarà obert a tots els nens i nenes nascuts entre 2004 i 2012 que estiguin federats i formin part del rànquing de la Federació Espanyola de Pàdel o la Federació Catalana de Pàdel. Els membres de l’equip tècnic del Club de Pàdel Damm, format per jugadors professionals i exjugadors del World Padel Tour, seran els encarregats de dirigir els entrenaments.\nTotes aquelles persones que vulguin inscriure’s, podran fer-ho omplint el formulari que trobaran al web del Club Natació Montjuïc del 15 de juny al 5 de juliol. El preu de l’stage és de 260 € i inclou 16 hores de treball tècnic i tàctic repartides en tres jornades.\nL’equip tècnic del Club\nAmb Manu Pascual al capdavant, l’equip tècnic del Club de Pàdel Damm està format per professionals de primer nivell, com Javier Concepción, que va arribar a estar classificat al número 10 de parelles i es va retirar el 2017 en la posició 37 del WPT, Francisco Jurado, que va assolir la posició 90 i es va retirar del WPT l’any 2021, i Francisco Ramírez, actual número 76 del WPT. Carlos Moraleda, Iker Gala i Aitor Cantos completen el cos tècnic del club.\nSobre el Club de Pàdel Damm\nDes de la seva creació el 2012, el Club de Pàdel Damm ha estat un referent del pàdel formatiu. El Club compta amb un dels planters de pàdel més importants d’Espanya, format per un equip de 29 jugadors i jugadores d’entre 10 i 18 anys i dirigit per un equip tècnic que prioritza l’esforç, el respecte, el joc net, l’esportivitat i la companyonia.\nLa seva aposta per prioritzar la formació dels seus jugadors i jugadores per sobre dels resultats ha portat al Club a destacar al panorama del pàdel nacional i a convertir-se en una de les canteres més rellevants d’aquest esport en pocs anys.\nStage de competició de menors Club de Pàdel Damm\nDates: 8, 9 i 10 de juliol de 2022\nLloc: Club Natació Montjuïc (Barcelona)\nRequisits: nens i nenes nascuts entre 2004 i 2012 que estiguin federats i formin part del rànquing de la FEP o la FCP.\nInscripcions: del 15 de juny al 5 de juliol.


Crítica: Les criades a La Seca ~ EspectáculosBCN\nInicio Teatro críticas Crítica: Les criades a La Seca\nLluïsa Guàrdia 14 octubre, 2016 17 octubre, 2019 críticas, Teatro\nLa Seca-Espai Brossa presenta una de les obres més significatives i conegudes del dramaturg francès Jean Genet, ”Les criades”, dirigida i adaptada per Genoveva Pellicer. Aquesta peça de teatre, que es va estrenar a París el 1947 amb el títol original de “Les Bonnes”, no va ser gaire ben rebuda pel públic de l’època.\nLa vida de Jean Genet va marcar profundament la seva obra. Va néixer el 1910, fill d’una jove prostituta que el va abandonar quan només tenia un any. Als deu ja era un delinqüent habitual que entrava i sortia contínuament de la presó. Gràcies a la intervenció de Sartre, Cocteau i Picasso – que van descobrir el seu talent – el 1948 va ser alliberat de la cadena perpètua. Així doncs, Jean Genet va escriure “Les criades” mentre estava empresonat.\nUna obra de teatre a Barcelona que es basa en el clàssic de Jean Genet\nL’acció se situa en la luxosa habitació de la Senyora a qui serveixen les germanes Clara (Elisenda Bautista) i Solange (Meritxell Sabaté). Durant la seva absència, les criades es proven els vestits de la mestressa i fingeixen ser ella: ara tu, ara jo. Es tracta d’un joc de rol – en diuen la “cerimònia” – que els permet fugir per uns instants d’una vida de misèria i gaudir d’un món que no és el seu però al qual voldrien pertànyer.\nEn aquesta farsa planegen, en les seves ments, assassinar la Senyora l’amant de la qual han denunciat amb falses acusacions. La fortuna se’ls gira en contra quan aquest és posat en llibertat i temen que es descobreixi el seu engany. Aquest fet accelera el ja iniciat procés de degradació que, com una bola de neu, les condueix a una inesperada i irreversible situació.\nJean Genet tenia una particular concepció del teatre. Segons les seves paraules: “Jo vaig al teatre per veure’m en escena… tal com jo no sé – ni goso – veure’m o somiar-me i, tanmateix, tal com sé que sóc”. Aquesta manera d’entendre l’art escènic fa que els personatges s’enlairin per damunt de la seva posició social i apareguin no com són en realitat sinó com voldrien ser. També justifica l’ús d’un llenguatge culte que no s’adiu a persones d’escassa educació, les criades, que fan servir paraules com gargall (escopinada) o exhumar (desenterrar).\nA escena, Clara i Solange intercanvien contínuament els papers per veure’s reflectides l’una en l’altra. Ambdues desitgen ser la Senyora, que tot ho té (bellesa, amor i diners) sense haver fet res per merèixer-ho; simplement li ha estat donat pel destí. La Senyora les estima “com es pot estimar un moble, un bidet” però elles no poden respondre a aquest amor perquè s’odien a elles mateixes. Aquest joc de miralls també és present a l’escenari que ocupen un penjador amb els luxosos vestits de la Senyora, un tamboret i dos grans miralls – a banda i banda d’escena, en diagonal – on les germanes es reflecteixen fingint ser una altra personal. Amb una simple perruca, ens fa saber qui són.\nLa relació entre Clara i Solange és malaltissa, de dependència emocional. Els retrets, insults i agressions físiques entre elles són constants; com un combat cos a cos de gladiadors en l’arena escènica. Els seus violents enfrontaments dialèctics haurien guanyat consistència amb una millor modulació i un to de veu més baix. Les escenes de violència física contrasten amb aquelles en què mostren el seu afecte, que tenen un marcat accent lèsbic (derivat de l’homosexualitat de Genet que, de fet, recomanava que l’obra fos interpretada per homes).\nL’expressió de sentiments i emocions enfrontades és la base de “Les criades”: amor-odi, poder-submissió, riquesa-pobresa, felicitat-misèria, bellesa-lletjor, etc. També és un reflex de la lluita de classes, com es veu en el tractament paternal de la Senyora amb el servei domèstic i el menyspreu d’aquestes vers l’afecte que els mostra la mestressa.\nEn aquesta adaptació s’ha prescindit del tercer personatge – la Senyora – que també és interpretat per Elisenda Bautista. Això fa que en la part final de l’obra no quedi gaire clar si estem davant de Clara (imitant la mestressa) o de la pròpia Senyora i costi més d’entendre el desenllaç, que resulta una mica sobtat.\n“Les criades” és una obra intensa, en contingut i forma, que obliga a deixar-se la pell dalt l’escenari. Per això, el seu èxit depèn en gran mesura de la capacitat de les actrius de donar vida als complexos i turmentats personatges de Clara i Solange, que despullen la seva fosca ànima davant del públic.\nElisenda Bautista (Clara) i Meritxell Sabaté (Solange) ho donen tot – i això es nota – però els seus esforços no es reflecteixen prou en el resultat. No aconsegueixen crear el clima que demana aquesta obra (que hauria d’assemblar-se al que envolta Bette Davis i Joan Crawford en la pel·lícula “Què se n’ha fet, de Baby Jean?” 1962). Elisenda Bautista és més grandiloqüent, potser sobreactua en algun moment, però això és el que demana el paper de Clara. Meritxell Sababé fa un paper més contingut (seguint les recomanacions del mateix autor) però no acaben d’encaixar bé i l’actuació queda descompensada. Potser convindria perfilar i equilibrar millor els personatges perquè llueixin com segur que poden fer.\nIntèrprets: Elisenda Bautista (Clara) i Meritxell Sabaté (Solange)\nDirecció i adaptació dramatúrgica: Genoveva Pellicer\nProducció: Companyia Perlimplin


21 octubre 2021 10:59\nÉs que el confinament per a un diputat és molt dur, tot el sant dia veient netflix o canal plus.\nEl màxim que poden donar tan sols és el 10%. Ui, pobres!\nPero els diputats que no volen renunciar als seus complements, per ajudar als ciutadans més febles, son els de la dreta casposa i la ultra dreta casposa.\nPer Que els treguin de les llistes!, fa dervers d'un any\nÉs que hi ha diputats que no ho haurien de sesr. A veure si els partits preñen llum de na Pintora!\nSi no els treuen de les llistes faran aigua!\nJa, i després se'ls omple la boca del molt que ajuden a les classes més necessitades, típic d'esquerra casposa


Català per a no catalanoparlants. Estudiar a Catalunya. Generalitat de Catalunya\nInici > Estudis > Idiomes a les EOI > Estudis > Català per a no catalanoparlants\nIdioma: Català per a no catalanoparlants\nCertificat de nivell bàsic, intermedi, avançat, C1 o C2\nCodi: IDIL CATA\nEls estudis de català per a no catalanoparlants s'estructuren en sis cursos d'una durada mínima de 130 hores:\ntercer curs, nivell intermedi (nivell B1 del MECR);\nquart curs, nivell avançat (nivell B2 del MECR);\ncinquè curs, nivell C1 (nivell C1 del MECR), i\nsisè curs, nivell C2 (nivell C2 del MECR)\nQuan s'assoleixen els objectius finals del segon curs s'obté el certificat del nivell bàsic (nivell A2+ del MECR). Els certificats de nivell intermedi, avançat, C1 i C2 de les EOI només es poden obtenir si se superen les proves corresponents.\nL'ensenyament d'idiomes en el nivell C2 té com a finalitat capacitar l'alumne per utilitzar l'idioma amb tota naturalitat en tot tipus de situacions en els àmbits personal, públic, acadèmic i professional, que requereixin comprendre, produir i processar textos orals i escrits extensos i complexos en qualsevol varietat de la\nllengua, amb un ric compendi lèxic i estructural i que tractin sobre temes tant abstractes com concrets, fins i tot els que queden fora del seu camp d'especialitat. Aquest nivell no correspon al d'un parlant nadiu ni a la competència propera a la d'un parlant nadiu.\nResolució EDU/1707/2010, de 20 de maig, d'organització experimental dels cursos d'actualització i especialització per al perfeccionament de competències en els estudis de català per a no catalanoparlants i les escoles oficials d'idiomes que els imparteixen. (DOGC núm. 5642, de 3.6.2010)