Consultoria Documental, Xarxes Socials i Comercial: L'autoestima. L'indicador de quant ens valorem (Marta Garcia)\nL'autoestima. L'indicador de quant ens valorem (Marta Garcia)\nQuina relació tens amb tu mateix: t’agrades com ets? Et caus bé? T’acceptes plenament? I com és el teu diàleg intern: et parles amb empatia o, per contra, critiques amb duresa tot el que fas o dius? T’insultes? No te’n perdones ni una?\nL’autoestima exerceix un paper importantíssim en les eleccions i decisions clau que donen forma a la nostra vida. Està molt vinculada amb la nostra salut física i emocional. Un mal concepte de nosaltres mateixos fomenta la desconfiança, el pessimisme, la resignació i l’apatia. Et sents així tu? I vols canviar-ho? Doncs comença per voler-te comprendre i acceptar-te tal com ets. Sigues el teu millor amic.\nPer altra banda, una bona autoestima ens aporta seguretat, optimisme, benestar, molta energia, i gestionar les adversitats sense enfonsar-nos. Reconeixem sense vergonya, por o culpa, les nostres fortaleses i virtuts. Amb elles, el nostre quefer diari es torna més productiu i plaent, i quan les compartim amb els demés de manera efectiva, generosa i compassiva, escolpim en el nostre entorn unes relacions positives i autèntiques, a més d’atraure’n d’altres amb aquesta mateixa sintonia que ens omplen de joia.\nL’autoestima, que alimenta la nostra ànima, és com un hortet que tenim en el nostre interior. Per tal que sigui saludable, formosa i alegre cal que, com a pagesos ciutadans, hi plantem valors i pensaments encoratjadors, a més de les nostres satisfaccions pels reptes vitals aconseguits. Acceptem els elogis sincers: són les flors silvestres que creixen improvisadament i embelleixen el lloc amb els seus colors vius i perfum encisador. Amb això, l’hortet desprendrà bellesa, alegria, benestar, pau i amor.\nVigilem, també, que no creixin males herbes, com creences caduques, prejudicis limitants, l’autocrítica immoladora o allò tan tòxic com el que diran els demés. Les comparacions amb altres les hem d’arrencar.\nL’única comparació vàlida és la que ens fem amb nosaltres mateixos: com estem actualment en relació amb ahir, o fa un mes, o un any. Evitem aquelles persones que només escampen negativitat i crítiques corrosives o, dit d’una altra manera, aquelles tempestes prenyades de trons que malmeten allò que hem cuidat amb tant d’amor. Per contra, gaudim d’aquelles que ens regalen afecte, entusiasme i respecte: són els rajos de sol tan valuosos per al nostre hortet interior. I recorda: la teva autoestima te l’has de regular tu. I no el que diguin els demés. El sentiment de vàlua ha de sortir de tu, no dels altres. ESTIMA’T: et mereixes tot el teu afecte i desenvolupar el teu potencial.\nPublicat per Miguel Ángel Fernández García a 12:13


La 9a Caminada Solidària de La Muntanyeta transcorrerà per bona part del litoral de la ciutat - Diari de la Discapacitat\nL’edició de l’any passat va superar el miler de participants // Foto: APPC Tarragona\nLa 9a edició de la Caminada Solidària per La Muntanyeta se celebrarà el proper diumenge 22 d’octubre, mantindrà el mateix recorregut per la ciutat que en l’edició anterior, que està adaptat per a persones amb mobilitat reduïda.\nAixí doncs, arrencarà des del Balcó del Mediterrani de Tarragona i, després d’un recorregut per la costa tarragonina, es dirigirà a les instal·lacions de l’entitat, a Sant Pere i Sant Pau, on hi ha prevista una jornada de portes obertes. Allí també se servirà l’esmorzar. El recorregut finalitzarà de nou a la Rambla Nova.\nEstà previst que a principis del mes de setembre s’obrin ja les inscripcions perquè tothom qui ho vulgui pugui participar en aquesta marxa no competitiva, amb un marcat caràcter lúdic, festiu i familiar. La inscripció comporta un donatiu de 10 euros per participant, encara que els menors de 12 anys tenen descompte i les persones amb discapacitat tenen la inscripció gratuïta.\nArticle anteriorCupó de l’ONCE per commemorar el quart centenari de la Reial Arxicofradia de Ntra. Sra. de la Cinta\nArticle següentEl sector de la discapacitat vol mesures d’accessibilitat de la publicitat en les televisions


Aula de ciències socials del CFA Dolors Paul: Entrevistes inmigració\nAquí teniu les entrevistes elaborades pels vostre companys amb el guió que vam treballar entre tots (veure preguntes aquí). Entre parèntesi surt el país de l'entrevistat. Les properes sessions les dedicarem a treballar en base als següents documents. Recordeu fer algun comentari respecte les entrevistes: què us ha sorprès, quina història trobeu més interessant... (Signeu el comentari, si us plau)\nMolt bona feina i felicitats als entrevistadors!\nHafsa E. A. (Argentina)\nIvan N. (Argentina)\nJessica A. (Líban)\nLaura Jimenez (Itàlia)\nZakaria T. (Marroc)\nRaul M. (Xile)\nAlejandro V. (Paraguai)\nToni M. (Rússia)\nVirginia C. (Ucraïna)\nSonia G. (Desconegut)\nHamza A. I. (Marroc)\nHamsa al idrissi 4 de desembre de 2014, a les 19:59\nLa entrevista Sonia G: como entrevistadora eres muy seria, me hubiera gustado saber la procedencia de la mujer que entrevistas, deduzco e imagino que es de (Venezuela o Colombia).\nHamsa al idrissi 4 de desembre de 2014, a les 20:04\nLa entrevista de Toni M: bona entrevista Toni.\nHamsa al idrissi 4 de desembre de 2014, a les 20:15\nla entrevista de Laura Jiménez: Laura esta bien el desparpajo i el cachondeo, me da la impresión que tenias muchas ganas de terminar la entrevista.\nHamsa al idrissi 4 de desembre de 2014, a les 20:28\nLa entrevista de Alejandro V: buena entrevista compañero!\nHamsa al idrissi 4 de desembre de 2014, a les 20:29\nLAURA 4 de desembre de 2014, a les 20:45\nme an parecido todas las entrevistas muy buenas sobre todo la de tonii a estadooo de 10 muy biennn eseee tonii jejejeje\nHamsa al idrissi 4 de desembre de 2014, a les 20:49\nla entrevista de Hafsa E: Marcelo, me parece hafsa que es español puro i duro heee!!!!\nHamsa al idrissi 4 de desembre de 2014, a les 20:52\nla entrevista de Zakaria T: Buena entrevista!!!!\nHamsa al idrissi 4 de desembre de 2014, a les 20:57\nla entrevista de Virginia C: para mi sin duda alguna es la mejor de todas las entrevistas !!!! GRANDE VIRGINIA!!!!!\nAnònim 5 de desembre de 2014, a les 20:33\nLas que más me han gustado la de virginia y toni buen trabajo felicitaciones alexandra e.\nAnònim 6 de desembre de 2014, a les 18:56\nMuy buena virginia con esa música de fondo, la de Toni también me a gustado en general todos pero como sorprendente la de virginia y su entrevistada para ser de donde es muy bien el catalán. Alejandro V\nAnònim 15 de desembre de 2014, a les 0:33\njajaja el de la Hafsa mola, el Marcelo contesta antes de acabar la pregunta. XD.\nAnònim 15 de desembre de 2014, a les 0:36\nEl Ivan N, va al grano jejejeje.\nAnònim 15 de desembre de 2014, a les 0:39\njajaja tambien mola el audio del Toni XDD.\nAnònim 15 de desembre de 2014, a les 17:28\nBilal: ami no me deja escucharlo i le intentao d varios sitios ordenador movil...XD\nRecuperacions La Globalització\nPresentacions La Globalització\nRecuperacions CCSS II\nRecuperacions CCSS I\n"Murals express" de moviments migratoris\nCCSS I: Concurs de final de mòdul!\nLa Globalització: Concurs de final de mòdul!\nCCSS II: Tasca final de mòdul\nCCSS II: història i canvi de tendència en els movi...\nUnitat 4: Organismes internacionals


Condicions d'acceptació de la plaça ERASMUS+ - Condicions d'acceptació ERASMUS+ - ERASMUS+ estudis - Alumnes UIB - Mobilitat i intercanvi - Som internacionals - Universitat de les Illes Balears\n» Inici » Som internacionals » Mobilitat i intercanvi » Alumnes UIB » ERASMUS+ estudis » Condicions d'acceptació ERASMUS+\nSeccions: Condicions d'acceptació de la plaça ERASMUS+\nCondicions d'acceptació de la plaça ERASMUS+\n1. Acceptar les normes reguladores dels programes d’intercanvi de la UIB, de la universitat de destinació i del programa ERASMUS+.\n2. Complir els requisits d’idioma que estableixi la universitat de destinació, d’acord amb la seva normativa.\n3. Visitar la pàgina web de la universitat de destinació per informar-se dels tràmits a seguir i dels terminis en què s’ha de presentar la sol·licitud i altra documentació que puguin demanar. Aquesta documentació s’ha de lliurar en el termini que aquesta universitat de destinació indiqui.\n4. Cursar a la universitat de destinació el que estableixi l’acord d’estudis definitiu durant el període de l’intercanvi.\n5. Signar el conveni de subvenció facilitat pel SRI abans de començar l’estada\n6. Gestionar el contracte d’estudis previ, l’acord d'estudis definitiu i el certificat d’estada, d’acord amb els que s’estableixi i en els terminis que s’indiquin.\n7. Tenir una assegurança mèdica i/o farmacèutica suficient durant la totalitat del període d’estada, i de repatriació en cas d’accident, malaltia greu o mort.


El Consell d'Avaluació vol un canvi radical en la formació dels docents\nEl Consell d'Avaluació vol un canvi radical en la formació dels docents0\n603 09/02/2006, 08:07 | El-Punt.-MARCEL-BARRERA/Barcelona\nEl Consell Superior d'Avaluació del Sistema Educatiu de la Generalitat, després d'analitzar els resultats de l'informe PISA corresponents a l'any 2003 Catalunya, ha enviat una sèrie de recomanacions al Departament d'Educació per intentar augmentar el rendiment acadèmic dels alumnes de secundària.\nLes conclusions inclouen la necessitat de «discriminar positivament l'alumnat socioeconòmic més baix amb programes específics i reforços» i revisar de dalt a baix la formació inicial del professorat de secundària. El president del Consell d'Avaluació, Joaquim Prats, va ser molt explícit en aquest sentit: «Ningú ensenya en aquests moments als professors les habilitats que es necessiten per ser professor, la formació inicial és l'última norma franquista que queda del sistema educatiu i un professor pot arribar a ensenyar geografia sense haver rebut classes a la universitat.» Prats va exposar una dada per il·lustrar que la formació inicial dels docents és un «cavall de batalla pendent». «Ningú ha suspès des de l'any 1972 les proves», va comentar en referència al CAP (certificat d'aptitud pedagògica). En les consideracions finals enviades al departament, el consell assenyala la necessitat d'«oferir una formació inicial estricta que doti el professorat dels coneixements específics de l'àrea a impartir i pedagògics».\nEl mateix òrgan també recomana «promoure programes específics i reforços que intentin suplir les mancances culturals i educatives detectades a les llars dels alumnes». I és que, segons les dades de l'informe PISA, els alumnes de 15 anys amb els pares separats tenen un rendiment acadèmic més baix que la resta d'estudiants. Prats també va subratllar la dada sobre els estudis de la mare. Els alumnes amb mares que tenen estudis superiors rendeixen molt millor que si no tenen el títol universitari, igual que els alumnes que pertanyen a famílies amb recursos econòmics. Aquests rendeixen millor. Segons Prats, Educació hauria d'aplicar polítiques de «discriminació positiva que ajudin els col·lectius menys afavorits».\nAixí mateix, el consell rebutja el «cafè per a tots» aplicat a l'educació i recomana que «cada centre tingui la ràtio professor/alumne més adequada a les seves necessitats». Educació està executant un pla d'avaluació per conèixer més a fons la realitat dels centres educatius.


ERC i Junts per Tortosa rebutgen la moció per un nou hospital a la ciutat - Imagina Ràdio\nERC i Junts per Tortosa rebutgen la moció per un nou hospital a la ciutat\nEls dos grups defensen el projecte d'ampliació del Verge de la Cinta sense renunciar a un nou centre hospitalari\nL'Hospital Verge de la Cinta de Tortosa. Imatge del 13 de març del 2020. ACN\nEl ple de Tortosa ha rebutjat la moció per construir un nou hospital amb els vots en contra de Junts per Tortosa i ERC. La resolució, impulsada i avalada per diversos col·legis professionals ebrencs, sindicats i empresaris, ha rebut el suport dels grups que l’han portat al plenari, Movem, PSC, Ciutadans i la CUP. El portaveu d’ERC, Xavier Faura, ha titllat la moció de “populista” i de “tactisme polític” i defensat que cal assegurar la inversió per ampliar el Verge de la Cinta “i després ja en parlarem” del nou hospital. En el mateix sentit, la portaveu de Junts per Tortosa, Cinta Espuny, ha assegurat que no renuncien a un nou hospital però ha defensat que cal ampliar l’actual mentre no es troben terrenys i es planifica un nou centre hospitalari.\nJunts per Tortosa i ERC han coincidit en defensar el projecte d’ampliació de l’Hospital Verge de la Cinta de Tortosa sense renunciar a reivindicar un nou centre hospitalari de referència per a la ciutat i les Terres de l’Ebre. El debat sobre la reivindicació d’un nou hospital ha tornat al plenari de l’Ajuntament de Tortosa onze mesos després que Ciutadans portés a votació una moció similar, quan es va conèixer el projecte d’ampliació de l’actual hospital Verge de la Cinta, del qual el Govern n’estudia la viabilitat.\nLa moció l’ha impulsat el Col·legi Oficial de Metges de Tarragona, el qual lamenta que s’hagi rebutjat. Li havien donat suport onze col·legis professionals amb més de 3.000 professionals ebrencs representats (Infermeres i Infermers, Aparelladors, Arquitectes Tècnics i Enginyers d’Edificació, Arquitectes, Graduats socials, Enginyers Tècnics Industrials, Educadores i Educadors Socials, Advocats i Advocades, Fisioterapeutes, i Professionals de l’Activitat Física i de l’Esport, i de Psicologia).\nMovem ha rebut crítiques per “partidista”, perquè la moció ha estat impulsada per un dels membres de la seva candidatura en les últimes eleccions municipals a la ciutat, i per buscar “rèdit electoral”. El portaveu del grup republicà ha titllat la resolució de “populista”, de buscar “la polèmica” per “tactisme polític” i “d’intoxicar l’opinió pública”. Faura i Cinta Espuny, portaveu de Junts per Tortosa, han coincidit a defensar el projecte d’ampliació que Salut va presentar l’any passat perquè millora la capacitat assistencial del centre, millora l’accés i l’aparcament i és una solució “realista” davant un projecte de nou hospital que es pot demorar entre deu i quinze anys.\n“Cal tenir emplaçament, planificar-lo i pressupostar-lo i ara és urgent solucionar les demandes. Volem un nou hospital, però cal ser realista. Quan l’ampliació sigui una realitat, sortim a demanar un nou hospital”, ha defensat Espuny. Faura ha acusat els defensors de la moció de voler “començar la casa per la teulada” i de posar en risc la inversió de més de 40 MEUR de l’ampliació. “Si ara diem que no, perdrem la inversió. Assegurem la inversió i després ja en parlarem. La resta és partidisme i fer volar coloms”, ha dit.\nPer al portaveu de Movem, Jordi Jordan, la reivindicació d’un nou hospital de referència al territori “és un clamor de la societat civil” i ha insistit que el projecte d’ampliació que ha proposat Govern no resol els problemes d’accessibilitat i mobilitat i limita el creixement del Verge de la Cinta “de cara al futur”. “Tant de bo ens equivoquem”, ha remarcat. Jordan també ha lamentat “l’error històric” que comet el consistori de Tortosa amb aquesta votació dividida, mentre en altres territoris, com Tarragona, Girona o Barcelona, s’impulsa la construcció de nous centres hospitalaris. “És allò de la justícia territorial”, ha dit.\nEn el mateix sentit, el grup socialista, a l’equip de govern amb Junts per Tortosa, ha donat suport a la moció perquè les Terres de l’Ebre no siguin “una regió sanitària de segona” i per defensar que el territori té el mateix dret que altres a disposar d’un nou hospital. La crida que han fet els regidors de la CUP i Ciutadans perquè la moció fos secundada per unanimitat i hi hagués “un front comú” del consistori per un nou hospital, no ha prosperat.\nD’altra banda, en la sessió plenària del mes d’octubre, l’Ajuntament de Tortosa, amb el vot de l’equip de govern i l’abstenció de l’oposició, ha aprovat la millora del rebut de l’IBI (Impost de Béns Immobles) als contribuents que tenen instal·lades plaques solars als habitatges, amb un augment de la bonificació del 20% al 40%. La resta de taxes i impostos per al 2022 han quedat congelats.\nArticle anteriorTortosa amplia el servei d’atenció a les dones amb visites a Jesús i Campredó\nArticle següentUnes 40 persones participen en una jornada de sensibilització ambiental a Móra d’Ebre


El dijous 24 de maig tindrà lloc la presentació del darrer llibre del periodista Àngel Rodríguez titulat “Maria. Trenta-un santuaris”. L’acte serà a la Llibreria Empúries de la ciutat de Girona i anirà a càrrec de Mn. Martirià Brugada, llicenciat en Història i també oferirà unes paraules el bisbe de Girona Mons. Francesc Pardo i Artigas.\nEn aquest llibre, Rodríguez vol mostrar la devoció a Maria a través de les advocacions que es veneren arreu de les diòcesis amb seu a Catalunya. A més, s’ha fet una tria intentant que fossin llocs amb prestigi en quan a la història i a la devoció, i que representessin a cada una de les deu diòcesis. També es poden descobrir tradicions populars que els envolten.\nSegons l’autor, és una publicació per no ser llegida de cop; sinó per anar-la degustant de mica en mica. Si ens trobem en el mes de maig, res millor que poder-li dedicar aquest mes a Maria llegint un capítol cada dia. Un senzill mètode que també és vàlid per a qualsevol altre mes de l’any. Ens pot servir fins i tot de guia turística per visitar-los els caps de setmana o en temps de vacances. I ... també pot ser útil a la nostra biblioteca per llegir-lo quan volem estar, literàriament i devotament, a prop de la nostra Mare.


Premis Mestres 68 per a Tortell Poltrona i la Fundació Pallach - Diari de Girona\nPremis Mestres 68 per a Tortell Poltrona i la Fundació Pallach\nEntrega dels premis Mestres 68, ahir a la Facultat d'Educació. a. resclosa\nEntrega dels premis Mestres 68, ahir a la Facultat d'Educació.\nEls premis Mestres 68, que reconeixen les pràctiques col·lectives i individuals en favor de l'educació, es van entregar ahir gairebé quatre mesos i mig més tard de l'habitual, ja que l'entrega prevista a l'octubre es va postposar en reacció a la sentència del procés.\nAhir, la professora Margarida Falgàs, la Fundació Josep Pallach i Tortell Poltrona –Jaume Mateu– i el Circ Cric van rebre els 24ens premis Mestres 68; que també van reconèixer, amb mencions a títol pòstum, el professor universitari Jaume Botey i la docent Dolors Vilanova.


La Villarreal Academy avança vent en popa | Notícies Dígitals\n06/07/2021 villarreal academy, villarreal cf\nEl Villarreal CF, a través del projecte d’expansió internacional Villareal Academy, continua treballant en l’exportació de la seua metodologia i impactant positivament en moltes comunitats de diferents països al voltant del món. En la temporada 2020/21, els grocs van continuar obrint nous projectes apassionants als Estats Units, així com al Mèxic, Canadà, Austràlia, Rússia i Bolívia.\nDurant l’any passat, el conjunt ‘groguet’ va llançar els següents convenis amb noves acadèmies:\nEstats Units: Villarreal Las Vegas, Villarreal Houston i Villarreal Indiana\nCanadà: Villarreal Montreal\nMèxic: Villarreal Ciudad de México\nAustràlia: Villarreal Sydney\nRússia: Villarreal Krasnodar\nEl Submarí Groc s’associa amb la Juan Manuel Peña Soccer School a Bolívia, dirigida per l’antic defensa del conjunt ‘groguet’ de Santa Cruz de la Serra.\nLes acadèmies col·laboradores del Villarreal CF al voltant del món han acollit també un gran nombre de campus, en els quals els més joves es diverteixen jugant al futbol la prestigiosa metodologia de l’entitat castellonenca. Aquests campus han tingut lloc en Sídney, Krasnodar i Ciutat de Mèxic. Tristament, a causa de les restriccions pel Covid-19, els entrenadors del Villarreal CF no han pogut desplaçar-se físicament a aquests campus, però han continuat oferint un excel·lent suport en línia des d’Espanya.\nL’oportunitat de conèixer a Pau Torres\nEls joves de les acadèmies internacionals del conjunt groc van tindre l’oportunitat d’entrevistar el defensa del Villarreal i de la Selecció Espanyola Pau Torres. El número 4 del Submarí va respondre a un gran nombre de preguntes realitzades per xiquets desitjosos de conéixer més sobre la flamant estrela internacional amb La Roja.\nUnits contra el Covid-19\nMalgrat la pandèmia mundial, el Villarreal ha continuat oferint suport a les seues acadèmies internacionals, mantenint regularment dites en línia i workshops com a part de la iniciativa #SoccerTogether. Malgrat estar a milers de quilòmetres de distància de les nostres acadèmies, directors, entrenadors, jugadors i familiars; l’equip humà del departament internacional del club ha treballat durament per a fer que aquestes col·laboracions estiguen més fortes que mai.\nA més, les acadèmies internacionals del Vila-real a Amèrica del Nord van participar en l’I Torneig Internacional FIFA21 de e-sports Villarreal Academy.\nAquest esdeveniment en línia, l’objectiu del qual va ser el d’unir a les acadèmies del Canadà, Mèxic i els Estats Units, va ser guanyat per Erik Castañón de l’acadèmia Villarreal North Texas, vencent a Mario *arbey de la Villarreal Montreal Academy en la gran final.\nEl departament internacional, ha oferit també sessions personals amb els seus entrenadors a través del seu programa e-PDP (Programa En línia de desenvolupament de Jugadors) on els jugadors seleccionats per les acadèmies van participar en unes sessions de videoanálisis amb entrenadors grocs que els van ajudar a millorar el seu enteniment del joc i la tàctica en general.\nRecerca de nous desafiaments\nDesprés d’una excel·lent temporada internacional, la Villarreal Academy continuarà creixent i buscant nous projectes pel món per a la nova temporada. La majoria de les acadèmies internacionals grogues han mantingut les seues activitats per a la temporada 2021/22 i estan totalment expectants per als desafiaments que venen pròximament.\nLa pròxima temporada inclourà l’obertura de noves acadèmies, com la Villarreal Israel Academy, que serà la primera novetat de la campanya 2021/22. A més, hi haurà més campus internacionals i les tradicionals visites a Espanya per part de les nostres acadèmies internacionals es reprendran una vegada la situació sanitària ho permeta. La família de Villarreal Academy continua creixent amb més força que mai.\nPer a més informació sobre el projecte internacional visita VILLARREAL ACADEMY\n← El Villarreal CF ha aconseguit un acord amb la portera Pamela Tajonar\nEl Villarreal CF ha confirmat el seu tercer amistós de la pretemporada 2021/2022 →


Malgrat que durant les darreres setmanes la campanya promocional va anar pujant d'intensitat, La revolución es va estrenar divendres passat a NetflixLa revolución i després no ha tingut la repercussió esperada. I és una llàstima, perquè tot i ser una sèrie irregular que vol fer massa coses i desaprofita part dels seus enunciats, també és un producte singular que com a mínim vol anar més enllà de la simple exposició d'uns fets històrics. De fet, pretén exactament el contrari: partint dels esdeveniments sobradament documentats, proposa una relectura en clau fantàstica de la Revolució Francesa. I si bé no aporta gran cosa des del punt de vista dramàtic perquè no totes les històries funcionen al mateix nivell, la seva part més vocacionalment de gènere acaba enganxant molt i aporta un grapat de bones idees. Bàsicament la sèrie gira al voltant del futur inventor de la guillotina, que descobreix una misteriosa malaltia que ha portat l'aristocràcia a assassinar les classes baixes.


Josep Maria Macias: ‘El Circ romà de Tàrraco: un altre tren perdut?’ | Tots21 | Notícies de Tarragona, Reus, Tarragonés i Baix Camp\nJosep Maria Macias: ‘El Circ romà de Tàrraco: un altre tren perdut?’\nNovament, la història de la nostra ciutat ens ha ofert una oportunitat que, altre cop, estem desaprofitant. Excepcionalment, el circ de Tàrraco es va construir dins de la ciutat romana i, a més dels requisits propis dels ludi circenses, calia preveure la connexió entre l’àrea residencial i el recinte monumental superior d’una gran capital imperial. Per tot això aquest Circ s’alçà amb sòlides voltes i nombrosos vomitoris de circulació, tot i que la norma habitual era l’aprofitament de grans explanades fora muralles amb graderies fetes sobre terraplens i amb una arquitectura d’escassa envergadura. Per exemple, el gran Circ Màxim de Roma és avui una explanada amb escassos vestigis arquitectònics; o l’hipòdrom del parc de la Torre d’en Dolça de Vila-seca pot considerar-se també una mena de Circ a l’antiga.\nA més, a l’àrea del Circ hi ha segments de la muralla romana més antiga alçada fora la península itàlica, més altres muralles i torres d’època medieval i moderna. La Part Alta és una lliçó viva d’Història i de processos d’adaptació o de reutilització urbana, i que romanen silenciats per una museografia excloent centrada en l’època romana. La plaça de la Font és la quarta part de l’arena del Circ i els carrers del Trinquet Vell o del Trinquet Nou –en referència a l’antic joc de pilota que encara perviu al País Valencià- no s’entenen sense tenir en compte l’aprofitament de les grades romanes per part dels espectadors medievals.\nLa voluntat política d’implantar la marca Tarraco com a únic referent turístic i identitari ha conduït a una política de recuperació urbana del Circ romà desmesurada i històricament empobridora. Malauradament, tot això s’ha executat en l’etapa democràtica, sense un Pla Director del Circ de Tarragona ni cap línia d’actuacions consensuades entre tots els partits polítics ni agents patrimonials. El que s’ha fet amb el Patrimoni ha estat el resultat dels criteris i recursos que han aplicat els diversos Consellers de Patrimoni de torn, o bé de forma delegada pels seus tècnics de confiança.\nEls anys 80 del segle passat representen l’eclosió de l’anomenada “arqueologia urbana” i, de la mà d’un alcalde-historiador, s’inicià un procés de transformació de la capçalera oriental del Circ que dignificà un dels principals accessos a la ciutat. Aquesta intervenció ha afectat uns 3000 m2 i, juntament amb la Torre del Pretori, s’ha creat un dels complexos museogràfics més visitats i atractius de l’Estat. Inicialment, es comptava amb l’expropiació d’un costat sencer de la baixada de la Peixateria, però nous criteris polítics desenvolupats a partir de l’any 1989 limitaren el projecte.\nPosteriorment es va procedir a l’expropiació i enderroc de diversos immobles de la Part Alta per tal de recuperar la visió del Circ: C/ del Trinquet Vell, Plaça dels Sedassos i cantonada Trinquet Nou/Sant Oleguer (bé, en aquest darrer cas no es veu res). Per altra banda, les restes del núm. 45 de la Plaça de la Font, un dels indrets més ben conservats, no han estat socialitzades. Aquesta política reflecteix com s’ha prioritzat la contemplació de les restes del Circ, indiferentment de la seva “vialibilitat museogràfica”, per sobre de la conservació de l’urbanisme postmedieval de la ciutat. Conseqüentment tenim nous “espais de contemplació arqueològica”, Trinquet Vell/Enrajolat i Sedassos, amb una escassíssima senyalística centrada en l’edifici romà. Costa trobar informació relativa a les muralles medievals i també en les restes romanes conservades dins dels negocis privats.\nFigura 1. Detall de les restes del carrer del Trinquet Vell\nUrbanísticament, sempre s’ha optat per conservar aquests vestigis a l’aire lliure, en detriment de la renovació dels immobles urbans tot incorporant les restes arqueològiques en el subsòl o en la planta baixa –les anomenades criptes arqueològiques tant emprades en altres ciutats. No sé si algú s’ha preguntat si en tots aquests solars s’havia d’haver actuat de la mateixa manera, o si ha calibrat els costos econòmics a llarg termini que representa aquesta política en el conjunt de les despeses de conservació, obertura al pública i difusió de l’extens patrimoni local. A nivell conceptual, gairebé tot allò que es pot explicar a la Plaça dels Sedassos i en el Trinquet Vell podria mostrar-se millor en la inacabada i exitosa zona museogràfica de la capçalera del Circ, on l’enllaç entre el Pretori i el Circ resta alterat per una illa de 6 immobles que presenten diferents estats de conservació i d’ocupació.\nEl tractament actual de la plaça dels Sedassos exemplifica les conseqüències negatives de la manca d’una estratègia global i dilatada en el temps. Tot plegat ha estat una fugida endavant que ha acabat en una excessiva sectorització museogràfica del Circ afectant, al meu entendre, en excés a la fesomia històrica de la Part Alta. Tot això és més greu si tenim en compte que la manca de recursos econòmics hauria de comportar actuacions més prudents i consensuades. Cal tenir present que aquí els treballs s’iniciaren a mitjan dels anys 80 del segle passat i que han definit un recinte de reduïdes dimensions amb moltes dificultats d’accés i rendibilització social. Això mateix passa amb la resta dels vestigis del Circ que es troben entre els carrers dels Ferrers i el de Sant Domènec. A més, si fos el cas, l’obertura pública d’una nova subseu del Museu d’Història representaria incrementar els costos de vigilància permanent; tot i que es podrien implementar visites guiades puntuals a demanda.\nFigura 2. Les restes de la Plaça dels Sedassos abans dels treballs en curs.\nFigura 3. Detalls dels treballs actuals (foto de David Silvestre al facebook Amics del CRBMC Centre de Restauració de Béns Mobles de Catalunya)\nPer a què servirà aquest segment de graderia? Per explicar el Circ no era necessari ja que hi ha prou recursos museogràfics i digitals, més barats d’executar, mantenir i renovar (per exemple el projecte Imageen o la base gràfica del projecte Arrel). Algú també ha dit que així la gent asseguda podria obtenir les mateixes sensacions que experimentaven els antics tarraconenses. Bé, és difícil que les façanes de la plaça dels Sedassos situades a uns vint metres produeixin aquest efecte!. En tot cas la realitat augmentada és una altra via per crear sensacions de vivència real. Crec que una restitució parcial de la graderia és molt útil, però no hagués estat més entenedor reconstruir-la en la capçalera del circ, en concret una estreta franja enfront del carrer del Cós del Bou, des d’on podríem veure l’Ajuntament o les carceres? També s’hagués pogut pintar la graderia, amb espectadors inclosos i a mode de trompe-l’oeil, en la mitjanera del núm. 26 de la plaça dels Sedassos.\nFigures 4 i 5. Imatges finals segons el projecte desenvolupat per NAM Arquitectura.\nPotser s’ha cregut convenient reforçar l’oferta de restauració d’una petita plaça d’uns 360 m2 de superfície i que actualment “només” compta amb sis bars o restaurants. Seran grades polivalents per menjar al carrer i per tenir un petit auditori dins la plaça? Així encara podríem explotar econòmicament una mica més la Part Alta. Un pas endavant en la construcció del Parc Temàtic de la Tarragona romana i en supeditació del veïnat a l’oferta turística. Si és així, voldria dir que es prioritza la rendibilitat per sobre de la dignificació del Patrimoni.\nSeran accessibles les grades? Si la resposta és afirmativa això serà durant les 24 hores del dia o caldrà aplicar alguna mesura per tancar-les al vespre?\nPoc a poc Tarragona es va convertint en un referent de les polítiques de restauració i musealització del Patrimoni Històric mundial. I aquí som tant generosos que no volem ensenyar com es fan bé les coses, sinó que impartim un mestratge de com no s’haurien de fer mai. I així evitem que altres cometin els mateixos errors. Deu ser una mena de pedagogia inversa.\nAvancem sense reflexionar i qui dia passa anys empeny. Confiem en que les bondats històriques i geogràfiques de la nostra ciutat siguin suficients per fer-nos ser competitius en el present i el futur. Però els trens de les oportunitats passen i no tornen.\n07/11/2014 Eines de lluita contra la nova pobresa\n18/09/2018 Pau Ricomà: «No ho hauria d’haver dit»


L’Ajuntament de Rubí inicia les obres de remodelació de l’Escola Pau Casals - Ajuntament de Rubí\nL’Ajuntament de Rubí inicia les obres de remodelació de l’Escola Pau Casals\nL’Ajuntament de Rubí inicia les obres de remodelació de l’Escola Pau Casals Els treballs preveuen la millora de la instal·lació elèctrica i de calefacció, dels serveis higiènics i dels paviments i fusteries interiors, entre d’altres https://www.rubi.cat/ca/actualitat/noticies/l2019ajuntament-de-rubi-inicia-les-obres-de-remodelacio-de-l2019escola-pau-casals https://www.rubi.cat/ca/actualitat/noticies/l2019ajuntament-de-rubi-inicia-les-obres-de-remodelacio-de-l2019escola-pau-casals/@@images/image/preview\nEls treballs preveuen la millora de la instal·lació elèctrica i de calefacció, dels serveis higiènics i dels paviments i fusteries interiors, entre d’altres\nActualment, l’Escola Pau Casals es troba en un estat de conservació que requereix realitzar-hi algunes actuacions de millora (foto: Localpres)\nD’altra banda, ECO-FRED RUBI, S.L. renovarà completament la instal·lació elèctrica del centre, una actuació que contempla la separació i repartiment de línies, així com el canvi d’endolls, cablejat i mecanismes per altres de nous. També es col·locarà una nova il·luminació, amb un sistema regulable a la fila de finestres, amb l’objectiu que es redueixi el consum en cas que no hi hagi gent a l’aula (regulació per presència) o bé perquè amb la llum natural ja hi hagi una il·luminació adequada. Una altra de les actuacions previstes és la col·locació d’un sistema de regulació als passadissos per detecció de presència, fet que comportarà la desaparició dels interruptors manuals. També es modificarà la instal·lació de calefacció, passant d’un circuit per a tot el centre a sis. Això permetrà la separació per plantes i una discriminació nord-sud, cosa que afavorirà l’estalvi energètic i millorarà el confort. Per últim, es canviaran totes les canonades i els radiadors de calefacció. Aquestes actuacions compten amb un pressupost de 160.000 euros.\nEs preveu que la remodelació de l’Escola Pau Casals acabi abans de final de curs. L’Ajuntament preveu dur a terme altres actuacions al centre en un futur.


Tracosa | Transport Aeri\nPROPORCIONEM LA MILLOR SOLUCIÓ D’ACORD AMB LES PARTICULARITATS DE LA MERCADERIA I LA URGÈNCIA DE L’ENVIAMENT.\nL’organisme IATA, International Air Transport Association, ens certifica i ens avala des de l’any 1996 com a empresa capacitada per oferir un servei de qualitat en el transport aeri.\nTracosa és auditada periòdicament per l’àrea de càrrega d’ IATA, la qual verifica que el nostre equip estigui sempre al dia quant a la normativa i els procediments de càrrega, tant de mercaderia general com de mercaderies perilloses, valuoses o peribles.\nEns enorgullim de poder afirmar que a la nostra pràctica diària:\nCol·laborem amb la investigació. Des de la importació de petites mostres fins a teixits com l’ADN, altament sensible, per als principals centres investigadors d’Espanya.\nSom un referent entre les empreses del sector aeronàutic. Contractem vols xàrter amb els avions Antonov, els de major capacitat de càrrega, per a l’enviament d’helicòpters als nostres clients del sector aeronàutic.\nParticipem en actes i exposicions de gran repercussió. Traslladem obres d’art de gran valor com poden ser originals de Picasso i d’altres artistes.\nResolem transports especialment perillosos, com per exemple, el transport de material químic IMO, verinós en cas d’inhalació.\nFem feliços a molts nens. Entre els nostres clients comptem amb diversos parcs zoològics que fan intercanvis d’espècies.\nAjudem a fer les amanides que es consumeixen a la majoria de les llars d’Europa amb la importació o exportació diària de les verdures més fresques.\nSom un excel·lent aliat de la indústria càrnia i pesquera. Realitzem habitualment la importació aèria de carns i marisc fresc a temperatura controlada per tal de conservar la cadena de fred.\nComptem amb una gran trajectòria en mercaderies d’altíssim valor com és l’or, tant d’inversió com per a la seva fosa, que exigeixen una vigilància permanent.\nConeixem els diferents tipus d’enviaments, des de les remeses de maquinaria, aparells, tecnologia, sabates, perfums, joies o mostres entre d’altres, gràcies a la freqüència dels nostres tràfics diaris en tot tipus de mercaderia.\nTenim a la nostra cartera de clients empreses líders, primeres marques espanyoles i centenars de pimes que constitueixen el teixit empresarial del nostre país.\n(cm) Peces Vol.\nVolum Total (m3):\nPes a facturar (kg):\nUnitats de càrrega aérea.\nTenim delegacions a Barcelona, Madrid, Múrcia i València. Troba la informació de contacte de la teva oficina més propera o deixa’ns la teva consulta a través d’aquest formulari.\nPàgina de contacte de les nostres oficines »\nEscollir delegació de TracosaBarcelonaEl PratMadridMurciaValencia


Es reprenen les actuacions de reasfaltament de carrers i de millora de la via pública - Parets del Vallès\nPortada > Actualitat > Notícies > Es reprenen les actuacions de reasfaltament de carrers i de millora de la via pública\nLes obres començaran el 8 de juny, amb l'asfaltat del segon tram del carrer de la Impremta, després que l'arranjament del primer tram finalitzés el passat mes de novembre. Per tal de facilitar la mobilitat dels veïns i les veïnes d'aquest entorn així com de l'activitat econòmica de la zona, s'habilitarà un pas alternatiu per a vehicles, amb un carril d'entrada des de l'avinguda de Francesc Macià i en direcció a l'Eixample. Es preveu que les obres acabin el pròxim 17 de juny.\nEl 15 de juny, s'iniciarien els treballs al carrer Berenguer, que romandrà tallat al trànsit entre les 8 i les 18 hores, tot i que s'obrirà el pas de vehicles al veïnat per accedir als aparcaments privats. Per executar les obres, es desviarà el trànsit d'aquest carrer pel carrer de Rius i Taulet. L'accés a l'aparcament municipal no es veurà afectat. La previsió per a la finalització de les obres en aquest carrer és el 19 de juny.\nEl carrer d'Àngel Guimerà també es tallarà de 8 a 18 hores, a partir del 16 de juny, per dur a terme les obres de reparació, conservació i manteniment del paviment. A partir de les 18 h, s'obrirà al pas de vehicles per tal que als veïns i veïnes que disposin d'aparcament privat puguin accedir-hi. Les obres finalitzaran el 18 de juny.\nL'alcalde de Parets i regidor de Via Pública, Jordi Seguer, apuntava que "hem hagut d'ajornar aquestes actuacions a causa de la crisi sanitària de la COVID-19, però les hem reprès tan bon punt ha estat possible. També hem detectat altres carrers a on caldrà fer actuacions similars i la voluntat és executar-les durant el mandat, per tal d'actualitzar carrers del nostre municipi".\nPrèviament se senyalitzaran els carrers afectats i s'informarà de les actuacions als veïns i veïnes afectats. Els terminis per a l'inici i l'execució de les obres en aquests carrers, es podrien veure afectats en cas que les condicions climatològiques fossin adverses i no es poguessin dur a terme tal com està previst.


Puigdemont, durant la seva compareixença en sortir de la presó de Neumünster, ahir.\nActualitzada 07/04/2018 a les 07:11\nL’expresident de la Generalitat Carles Puigdemont va sortir ahir en llibertat sota fiança després de dotze dies de reclusió a la presó alemanya de Neumünster (Alemanya), i va exigir la llibertat dels seus correligionaris empresonats a Espanya.\n“És una vergonya per a Europa que hi hagi presos polítics”, va afirmar el líder independentista davant desenes de càmeres de televisió apostades davant el centre penitenciari, on va assegurar que la seva lluita no és un assumpte “intern” ni un conflicte espanyol, sinó que concerneix “tots els ciutadans europeus”. Enfundat en un vestit gris fosc i amb aspecte relaxat, Puigdemont va dedicar unes primeres paraules d’agraïment, en alemany, a la “solidaritat” rebuda en els dies en què ha estat a la presó, on va ingressar després de ser detingut el 25 de març poc després d’entrar a Alemanya des de Dinamarca.\nA continuació va fer una declaració íntegrament en anglès, que va obrir expressant de nou la seva gratitud pel tracte rebut a Neumünster, destacant la “professionalitat” i “respecte” dels funcionaris i dels altres interns. Va explicar així mateix que ha rebut nombroses cartes de solidaritat de països de tot el món, per incidir després en el missatge polític, encara que sense esmentar en cap moment la paraula independència.\n“Exigeixo l’alliberament immediat de tots els meus companys empresonats a Espanya”, va prosseguir, per expressar la seva fe en una “democràcia europea, basada en els principis de separació de poders, pau i drets humans”, una forma de democràcia que, va dir, “està en perill a Espanya”. Puigdemont va reclamar “més poder per a les regions” i va apuntar que “ha arribat el moment del diàleg”, quelcom que “portem reclamant durant anys”, per rebre tan sols “respostes repressives i violentes”.\nA la intervenció va seguir la del seu advocat alemany, Wolfgang Schomburg, qui es va felicitar pel fet que l’Audiència Territorial del Land de Schleswig-Holstein hagi “definitivament descartat” i “des de l’inici” la petició d’extradició per rebel·lió, un dels càrrecs imputats pel Tribunal Suprem espanyol. “Estudiarem què passa amb la de malversació de fons públics”, va afegir el lletrat, qui es va mostrar convençut que finalment es rebutjarà també aquest segon càrrec i que no es procedirà a l’extradició a Espanya.\nD’altra banda, el jutge del Suprem que instrueix la causa del procés, Pablo Llarena, estudia recórrer a Europa l’alliberament de Puigdemont de la causa de rebel·lió. La fiscalia general de l’Estat també va anunciar que estudiarà exercir “accions pertinents per a la protecció i defensa de l’ordenament jurídic europeu” davant el Tribunal de Justícia de la Unió Europea (TJUE).\nDecisió sobre l’euroordre\nLlarena podria presentar el que es coneix com una “qüestió prejudicial” davant el TJUE, amb seu a Luxemburg. El jutge vol que el tribunal europeu resolgui sobre la decisió marc relativa a l’ordre de detenció europea i als procediments d’entrega entre estats membres. Llarena està considerant si la tramitació de l’euroordre que ha fet el tribunal alemany és contrària a la legislació de la UE. Això suposaria que l’execució de l’euroordre quedaria en suspens fins que el TJUE resolgui el cas. Amb aquest moviment, el jutge buscaria evitar que Puigdemont fos extradit només per malversació i no per rebel·lió.\nESPAÑISTAN sempre seguirá igual politicament i judicialment es com un cáncer llarg i penos.\n(és una vergonya per a Europa que hi hagi presos polítics) i els polítics que no respectan la llei i la constituiciò del seu paìs es un HONOR.........? A veure si ha politics presos es perque no respectam la llei i la constituiciò de tots els espanyols, es la majoria no es el 45% de catalans que puguin decidir sobre la llei i la constituiciò i se Europa es d´acord que vinguin altra vegada els árabes.....a gobernar Espanya.\nEl símbol de Catalunya és el RUC !


lunes, 10 agosto 2020 - 20:40 h\nPep Mir | @Pitusmir | 29/06/2019\nFa dies el Consell informava que la població de miloca a l’Illa ha arribat a un punt de saturació. El nombre d’exemplars s’ha estabilitzat perquè no disposen de recursos per créixer, sobretot hàbitat i aliment. El comportament dels humans és similar pel que fa a l’aliment, tot i que en lloc de xerrar de restes de cadàvers xerraríem d’ofertes laborals. En temps de crisi, la població baixa. Si les vaques engreixen, la població augmenta. Pel que fa a l’hàbitat, però, no hi ha una relació directa a Menorca entre disponibilitat física d’espai i demografia, tot i que pels preus actuals del mercat de l’habitatge pugui semblar el contrari.\nLes greus dificultats per llogar pisos d’unes mínimes condicions a preus raonables es podrien interpretar, amb una aplicació de lògica econòmica simplista, com un símptoma de saturació demogràfica. És a dir, no hi ha habitatges assequibles a l’abast perquè hi ha més demanda que sostres disponibles. Però aquest argument és erroni, perquè els humans som molt més complicats que els animals. Es produeix la malèvola paradoxa que l’absència de pisos assequibles es produeix al mateix temps que hi ha centenars de pisos buits, un potencial de creixement urbà molt gran i una administració pública amb capacitat per construir.\nLes causes del problema han estat prou analitzades. Les mesures per intentar revertir-la són tan conegudes com la seva, a hores d’ara, insuficiència. S’ha d’anar més enllà de les proclames voluntaristes i les polítiques subsidiàries per evitar que allò que per als treballadors és necessitat sigui un motiu d’especulació per a inversors calculadors. Un factor que és determinant per a una miloca, ben segur ho serà també per als humans i no pot quedar, sense que hi hagi cap límit, a lliure disposició del mercat. El nou Govern ho ha posat ja damunt la taula (beníssim), però el tema mereix una urgència que no transmet, d’entrada, l’anunci de la creació d’un observatori per establir, ara, l’abast del problema. Coses d’humans.


Chaves diu al Suprem que "mai no he pres una decisió política il·legal" - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nChaves diu al Suprem que "mai no he pres una decisió política il·legal"\nL'expresident andalús diu que "ni coneixia ni podia conèixer" els convenis investigats\nManuel Chaves, sortint de declarar davant del Tribunal Suprem Paco Campos/efe\nL'expresident de la Junta d'Andalusia Manuel Chaves va assegurar ahir davant del Tribunal Suprem que mai va conèixer ni hauria permès cap irregularitat en l'assumpte dels ERO i va subratllar que "en cap moment" de la seva trajectòria pública ha pres una decisió política "basada en la il·legalitat".\nEn la declaració que va prestar ahir davant el magistrat instructor en l'alt tribunal del cas dels ERO, Chaves va expressar la seva convicció que "el pressupost, les transferències i les modificacions" en les ajudes sociolaborals "eren legals, però no podia conèixer res de l'execució del pressupost". En la seva compareixença judicial, que va durar unes dues hores i mitja, l'expresident de la Junta d'Andalusia va negar haver conegut o impulsat cap il·legalitat durant els seus 19 anys de govern autonòmic i va atribuir qualsevol eventual frau a "actuacions individuals".\nSobre les transferències a l'Institut de Foment d'Andalusia (IFA) de 2000 a 2001 sobre ajudes sociolaborals, Chaves va assegurar que no coneixia res d'això fins que, amb posterioritat, va haver de preparar la seva declaració a la comissió d'investigació del Parlament d'Andalusia. "Els convenis no passaven pel Consell de Govern de la Junta" i, per tant, ni els "coneixia ni podia conèixer el procediment", va dir Chaves, que va explicar que en el seu Executiu no discutia "partides, sinó capítols i les necessitats de cadascuna de les conselleries". Segons l'expresident andalús, els pressupostos al Consell s'aprovaven "amb la convicció" que complien "tots els requisits legals i totes les normes". Alhora, va subratllar que tots els acords de concertació sobre les ajudes van ser debatuts i aprovats pel Parlament regional, i que era "molt difícil pensar que en 10 anys centenars de diputats no hagin vist absolutament res il·legal sobre aquestes transferències".\nChaves va assegurar que no coneixia el procediment habitual per a la concessió d'una ajuda i que tenia uns 200 directors generals a la Junta, "pel que partia que el procediment a partir del qual es concedien ajuts era completament legal".\nEn aquest sentit, va afegir que sabia només "els criteris generals" per a la concessió d'ajudes a les empreses que estaven en crisi o en processos de reconversió per als treballadors acomiadats o prejubilats, i que a més de no conèixer "cap irregularitat en el sistema", ell "no ho hagués permès". "Mai he tingut constància de cap il·legalitat, ni tan sols de cap irregularitat", va afirmar el que va ser president andalús de 1990 a 2009, ministre de Treball prèviament (1986-1990) i vicepresident del govern i ministre d'Administracions Públiques (2009-2011).


MOCIÓ PER CELEBRAR UN PROCÉS PARTICIPATIU A L’HORA DE DECIDIR PROJECTES D’ESPECIAL IMPACTE AL MUNICIPI\nEl foment de la participació ciutadana ha de ser una prioritat per a qualsevol govern municipal, que regenta l’administració més propera al ciutadà.\nEn tots els àmbits del consistori s’hauria de tenir en compte aquest aspecte de la participació, fomentant-la i practicant-la de forma real i efectiva, positivitzant-la i extraient-ne oportunitats i bones pràctiques.\nAls municipis sovint es realitzen obres que generen gran impacte al conjunt de la població, un impacte urbanístic, econòmic i/o social. Així doncs, poden ser projectes amb una dotació pressupostària elevada que fa que una gran quantitat de recursos vagin destinats a dits projectes\nEls projectes importants, doncs, és interessant que tinguin un suport popular significatiu, per així fer sentir més partícip al ciutadà del seu propi entorn.\nAtenent que un dels Principis generals de l’actuació urbanística que determina el Text refós de la Llei d’urbanisme, Decret Legislatiu 1/2005, de 26 de juliol, recollit en els seu article 8, Publicitat i participació en els processos de planejament i de gestió urbanístics, disposa, en el seu punt 1, que s’han de garantir i fomentar els drets d’iniciativa, d‘informació i de participació de la ciutadania en els processos urbanístics de planejament i gestió.\nAtès que creiem oportú que la Publicitat i participació s’han de garantir i fomentar també ens els projectes d’urbanització que es duguin a terme des d’aquest ajuntament i que hauria de ser un dret fonamental per a tots els llançanencs i llançanenques.\nPer això, el Grup Municipal d’Unió Llançanenca (ERC) i el grup municipal d’ICV, proposa al Ple l’adopció dels següents acords:\nQue el Govern Municipal consulti als veïns mitjançant un procés participatiu quan les obres a realitzar siguin d’especial impacte urbanístic, econòmic i/o social al municipi.\nIniciar un procés de participació ciutadana, a través de la consulta popular, sobre els projectes d’urbanització iniciats enguany.\nIniciar una campanya informativa entre la ciutadania per explicar aquests projectes urbanístics en la seva totalitat, i alhora, informar i fer publicitat de la celebració d’una consulta popular, per decidir el futur d’aquests projectes urbanístics en el nostre municipi.\nQue el resultat de la consulta popular sigui vinculant.


aquests tatuatges de ganxet sorprenentment dolents - Dissenys De Tatuatges | Abril 2021\nAquests tatuatges de ganxet sorprenentment Badass\nEls tatuatges de ganxet són una categoria especial de tatuatges. Per què això? Descobreix-ho ...\nPerquè representen una passió i no tenen res a veure amb les novetats actuals. La tècnica del tatuatge en si podria estar relacionada amb un estil recentment popular o que s’ha utilitzat en els tatuatges més habituals. A part d'això, els dissenys de teixit i teixit volen expressar l'afició o el treball de vegades de algú.\nUna part de la contracultura, el ganxet pot ser considerada una activitat fresca en aquest moment, però això només és perquè no es troba entre els estàndards. La idea principal d’un tatuatge en general és representar el seu usuari o fer-lo sentir millor amb ells mateixos. Per tant, tots els tatuatges de ganxet es dibuixen tenint en compte característiques que no es solen considerar en els tatuatges populars.\nDe fet, el teixit i el teixit són dos processos diferents. A continuació, descobrireu tatuatges amb els dos tipus de creacions de teixits. Per ser més precisos, el ganxet consisteix en puntades completades, mentre que el fet de teixir pot significar mantenir un gran nombre de punts oberts al mateix temps. Estic segur que els que us agrada aquesta activitat en saben molt més. La gent va començar a fer ganxet al 1800, així que hi ha tota una ciència al darrere.\nEl teixit i el teixit són dues activitats relaxants. A més d’associar-se a la relaxació, projectes de bricolatge i manualitats, també s’associen a gats. Algunes persones poden agradar teixir i tenir un gat que sovint juga amb filats, fils o fils diversos. Per tant, podreu veure tatuatges de ganxet que també inclouen gats.\nEs prefereixen les cames i els braços quan es tracta d’aquest tipus de tatuatges i els colors s’utilitzen sovint. A menys que hi hagi un tatuatge amb lletres que faci referència al ganxet, veuràs colors vius que posen de manifest l’esperit positiu d’una persona apassionada. Els teixits sovint són éssers humans pacients que expressen la seva creativitat fent alguna cosa útil.\n30. Kit d’arrencada per teixir punt\nTatuat amb colors vibrants d'estil neo-tradicional, aquest tatuatge és una composició. Inclou tot el que necessiteu per començar a fer punt i teixir avui! Podríeu utilitzar fils addicionals, però a més que us resulti bo. Els tatuatges de ganxet no solen ser tan complexos i equilibrats.\n29. El pop crea cavalls marins\n28. El fet de teixir és salvar la vida\nObteniu un pressupost gratuït per a dissenyar tatuatges de ganxet:\n27. Teixir fins a la mort\nBé, òbviament, això no és un tatuatge permanent, però, de totes maneres, és agradable. Figura la idea de necessitat de teixir per aconseguir alguna cosa, com ara una peça de roba, pau, relaxació, etc. Un autèntic tatuatge semblaria molt millor que aquest.\n26. El ganxo manté el cor junt\ntatuatges de la cara masculina\n25. El punt passa tot el temps\n24. Puntada per puntada\nEls patrons complexos requereixen paciència i temps. Si esteu veient un disseny victorià, potser també voldreu aconseguir aquest tatuatge. Això és degut a que són molt complicats. Tot i així, una puntada alhora és la manera d’aconseguir qualsevol cosa. Aquesta dita pot ser aplicada també a la vida.\n23. Jersei en curs\nQui sigui aquesta persona, era atrevida! M'agrada el seu tatuatge, però no puc saber com va tenir aquesta idea. Definitivament és original i girarà el cap si no porta màniga llarga. Els colors imiten la realitat d’una manera sorprenent.\n22. Tipus de nusos\ni fluctua amb un nou tatuatge no s’enfonsa\ntatuatge al dolor del pit\ntatuatges genials del millor amic


Geraniàcies | Biologia i Geologia\nArxiu d'etiquetes: Geraniàcies\n11 d'octubre de 2012 1r ESO, 2n ESOBiologia, Botànica, Geraniàcies, Geranium sp., Herbari virtualvramiro\nNom científic: Geranium sp.\nNom comú: gerani (català), geranio (castellà), géranium (francès), barbarozë (albanès), Geranie (alemany), geranioa (basc)\nNom de l’alumne: Besarta Sahitolli\nData i lloc: 10 d’octubre del 2012, a casa meva\nHàbitat: Es troba en totes les regions temperades del món incloses les zones muntanyenques dels tròpics, encara que es troben majoritàriament a la regió oriental de la Mediterrània.\nDescripció: És una planta herbàcia, molt atractiva que a penes supera el mig metre d’alçada però sovint creix com anual. Les seves fulles són perennes i de vora onejada i floretes rosades, més aromàtiques que les flors. L’oli que s’extrau d’aquesta planta té un aroma de rosa, de terra, dolç, suau i sec. Requereixen un terreny lleugerament àcid, solt i amb un bon drenatge que eviti l’entollada.\nRelació de la planta amb l’ésser humà o amb altres espècies: És una planta ornamental, i també s’utilitza de medicina, l’oli que s’extrau del gerani actua a nivell emocional i físic:\n-A nivell emocional: Actua com antidepressiu, calma l’ansietat, tensió nerviosa…\n-A nivell físic: S’usa per calmar dolors i combatre infeccions. Atura hemorràgies causades per talls, ferides, sagnat nasal… (www.femeninas.com)


La xerrada s’emmarca en el cicle 'Valors republicans'.\nERC reprèn el cicle ‘Valors republicans’ parlant de municipalisme amb Roger Torrent\nL’acte, aquest divendres a l’Auditori, servirà també per parlar de la situació política actual.\nERC - Junts per Banyoles ha organitzat per aquest divendres l’acte ‘Construïm República des dels municipis’, amb la participació del president del Parlament, Roger Torrent. La xerrada s’emmarca en el cicle ‘Valors republicans’, que la formació va iniciar durant la precampanya de les darreres eleccions municipals, amb ponents com Joan Puigcercós i Ruben Wagensberg.\nEl portaveu d’ERC a Banyoles, Jaume Butinyà, ha explicat que en aquesta ocasió s’ha convidat el president del Parlament per parlar de municipalisme, tenint en compte que Torrent va ser 12 anys l’alcalde de Sarrià de Ter i també va estar a l’oposició.\nInevitablement, el context polític actual, amb la crisi de govern entre JxCat i ERC i eleccions autonòmiques a la vista, també serà present a la xerrada d’aquest divendres. Butinyà ha explicat que al final de l’acte s’obrirà un torn de preguntes als assistents.\nLa xerrada ‘Construïm República des dels municipis’, a càrrec de Roger Torrent i el portaveu d’ERC a Banyoles, és aquest divendres a les 19:30 h a l’Auditori de l’Ateneu.\nTAGS: valors, republicans, Torrent


Son Espases lliura els Premis d'Investigació, escollits entre 312 articles a revistes científiques - Fora Vila\nSon Espases lliura els Premis d’Investigació, escollits entre 312 articles a revistes científiques\nEl Consell de Mallorca aprova la regulació definitiva del teletreball per als seus funcionaris\nL’Hospital Universitari Son Espases ha lliurat avui dematí els Premis d’Investigació 2020, que pretenen fomentar l’activitat científica de totes les categories dels professionals del centre sanitari i recompensar l’excel·lència assolida en aquesta matèria. Els premis i els ajuts de Son Espases per a la recerca són una iniciativa anual de la Comissió d’Investigació.\nLa dotació dels premis, en l’edició de 2020 ha estat de 43.000 euros, repartits en tres categories: “Millor publicació científica”, que premia la publicació d’un article a la revista que ha tingut un factor d’impacte més alt; “Millor projecte pilot”, que pretén donar suport a projectes que poden ser finançats en convocatòries externes estatals i internacionals, i finalment “Ajuts per a estades curtes en centres d’investigació”, per impulsar la col·laboració amb grups d’investigació nacionals e internacionals.\nA l’acte de lliurament, hi han participat la consellera de salut i consum, Patricia Gómez i Picard; el director gerent de Son Espases, Josep Pomar; i el president de la Comissió d’Investigació, Antonio Oliver, i el coordinador de la Unitat d’Investigació.\nA l’edició d’enguany, s’ha concedit el premi “Millor publicació científica” al doctor Francisco Javier Rosselló Lozano, del Servei de Cardiologia i investigador del Grup de Fisiopatologia i Terapèutica Cardiovascular, per l’article titulat “Sex differences in mineralocorticoid receptor antagonist trials: a pooled analysis of three large clinical trials”.\nDurant l’acte de lliurament dels premis, el coordinador de la Unitat d’Investigació i el president de la Comissió d’Investigació, Borja García-Cosío i Antonio Oliver, respectivament, han presentat el balanç en matèria investigadora de Son Espases durant el període 2019-2020. Durant el darrer any, s’han publicat un total de 312 articles a revistes científiques amb un factor d’impacte acumulat de 1.432 punts, la qual cosa significa que se superen les xifres d’anys anteriors. L’any 2020 ha estat especialment reeixit per a l’Hospital pel que fa a l’obtenció de finançament competitiu per a la recerca de l’Institut de Salut Carlos III amb quatre projectes FIS i un d’expressions d’interès COVID-19. L’import total obtingut amb aquests ajuts públics ha estat de 1.033.750 €. A més, durant l’any 2020 s’han aconseguit dos projectes finançats per la Unió Europea, per un valor total de 319.312 €.


La falconeria - Baharí-Falcó\nEscola de falconeria de Catalunya (Mas Ullastre)\nLa Escola al Mas Ullastre\nEmpresa de estudio i gestión ambiental (Baharí-Falcó)\nInroducció del falcó pelegrí amb la tènica de hacking\nLa caixa niu\nProcedencia dels falcons\nEvolució i seguiment de la població\nUn dia a Mas Ullastre\nGaleries de vídeo\n(+34) 639 685 292\nEscola de Falconeria de Catalunya\nempresa d’estudi & gestió ambiental\n© 2018 - BAHARIFALCO.COM - Termes legals\nPowered by LLARTEC.COM\nfalconeria, falcons, falcons, àguiles, aguiles, falconeria, escola Cetrera, aus, rapinyaires, rapinyaires, urpes, arpes, plomes, plomes, fotografies d'aus, fotografies d'aus\nDe Arte Venandi cum Avibus (L’Art de Caçar amb Aus)\nLa cetreria es l’art de amansir, ensinistrar i caçar amb falcons i altres rapinyaires.\nEl nom de cetreria ve de la paraula acetreria que prové de l’expressió llatina “ars accipitraria”, que a la vegada ve del llatí accipitridae, nom que defineix la família del ordre dels falconiformes a la que pertanyen els astors, esparvers i las àguiles, que son els ocells de baix vol emprats en la primitiva cetreria. Més tard apareix el mot falconeria que defineix el tipus de caça que només es practica amb falcons.\nÉs un art amb més de 5000 anys d’antiguitat. En el llibre “Eyra” que és un manuscrit de la història de la Xina, datat fa 3000 anys a. C., on s’expliquen les costums i tradicions d’aquest país, ja es fa menció d’uns homes que feien servir aus rapinyaires ensinistrades per caçar.\nEn l’actualitat la falconeria no només és un activitat de cacera, si no que està al servei de la salut publica controlant i dispersant gavines, coloms, estornells i altres aus problemàtiques als dipòsits controlats de residus, plantes de compost orgànic, ports i en els aeroports millorant la seguretat aèria.\nTambé està al servei de la conservació criant en captivitat espècies protegides i fent la introducció dels falcons al medi natural amb la tècnica de hacking.


Blog – Club Ciclista Guineus\nMemorial Xavier Gorgues\nVI Duatló cross\nCol·laboradors Memorial Xavier Gorgues\n23 d'Octubre de 2019 23 d'Octubre de 2019 Deixa un comentari\nDetall IV Duatló\nBenvolguts i benvolgudes esportistes, a continuació i després d’anunciar-vos l’obertura d’inscripcions, us presentem l’obsequi d’aquest 4t Duatló Memorial Xavier Gorgues.\nAquest any, una samarreta ben rocambolesca ens diferenciarà de la resta d’haver participat en aquest duatló cross tant divertit i a la vegada únic que tenim a la nostra comarca.\nA continuació també us deixem l’enllaç a la INSCRIPCIÓ\nGràcies a tothom i entreneu força!!!\n14 de Novembre de 2018 Deixa un comentari\nBon dia, amics i amigues!!! Tenim una bona notícia per tots vosaltres, l’empresa Gestiplac col·laboradora del Duatló any rere any fa un pas més juntament amb el Duatló. Aquest any ens ajuda a donar-vos un segon obsequi esponsoritzar per Gestiplac. Gràcies @David Dalmau per fer-ho possible. Aquest any lluirem també aquesta fantàstica visera!!!\nDETALL III DUATLÓ\nBones, amics i amigues, ja tenim el detall pel III Duatló Memorial Xavier Gorgues. Aquest any us emportareu aquest fantàstic regal, una bossa ronyonera amb porta dorsal perquè la pugueu estrenar el dia del duatló. Esperem que us agradi!!!\n16 d'Octubre de 2018 16 d'Octubre de 2018 Deixa un comentari\nVIDEO EDICIÓ 2017\nAvui tenim el plaer, de mostrar-vos el vídeo resum de la passada edició, esperem que us agradi tant com a nosaltres!!!\nGràcies Vep, bona feina!!\n9 d'Octubre de 2018 Deixa un comentari\nMolt bones, amics i amigues, un any més ja tenim el Duatló memorial Xavier Gorgues a punt. Aquesta serà la tercera edició i com sempre serà de caràcter solidari, tots els beneficis són per la Marató de TV3 tal com li hauria agradat al nostre amic Xavier. Ja podeu realitzar la vostra inscripció als següents enllaços. Ben aviat publicarem una sorpresa per tots els participants de la passada edició. Us esperem!!!\nCLICA AQUÍ PER FER LA INSCRIPCIÓ INDIVIDUAL\nCLICA AQUÍ PER FER LA INSCRIPCIÓ PER PARELLES\n17 de gener de 2018 Deixa un comentari\nBones aquest any hem aconseguit fer entre tots plegats un donatiu de 719,01 €. Només volem donar-vos les gràcies a tots els participants, voluntaris, entitats i empreses col·laboradores.\nMoltes gràcies de nou, ens veiem en la pròxima edició.


Els gegants de Porcel arribaran el novembre\nDestino ret homenatge a l'escriptor i publica un divers recull de la seva obra, que inclou el primer capítol de la novel·la que estava preparant abans de morir\nFrancesca Marí | 23 juliol 2009\nLes rondalles mallorquines i, en concret, els gegants foren el punt de reflexió de Baltasar Porcel els darrers temps. L'escriptor andritxol, finat l'1 de juliol passat, estava preparant una nova novel·la que, segons explicà ahir l'editor Emili Rosales, s'havia de titular Els gegants i tindria com a personatge protagonista el líder dels agermanats, Joanot Colom. "És una aproximació històrica a Joanot Colom a través d'un text molt madur i consolidat", comentà qui ha estat durant anys l'editor en castellà de Porcel.\nA partir del novembre, aquest primer capítol de la inacabada obra de Porcel serà a l'abast del públic a través de Destino. En concret, l'editora vol retre un homenatge al polifacètic escriptor amb la publicació d'un llibre que inclogui els diferents vessants literaris de l'andritxol, des de la seva curolla periodística consolidada amb Serra d'Or i com a columnista a La Vanguardia fins a la faceta d'assagista i novel·lista. "La seva obra reflecteix molt bé aquesta ‘curiositat' que tenia Porcel. Volia conèixer i aprofundir, i se'n va sortir", explicà Rosales.\nAquest primer capítol d'Els gegants serà editat en català i castellà i es podrà llegir a partir de novembre en un volum que englobarà també vint peces mestres més de tota la seva carrera. El mateix Rosales i el fill de l'escriptor, Alexandre Porcel, treballen ara en la selecció dels texts. Una tria, per cert, que volen que sigui aclaridora per al públic que no ha aprofundit de ple en el treball de l'escriptor i així mostrar un "Baltasar en la seva totalitat".\n"Allò clau és que cada peça tingui la seva autonomia", afegeix Rosales. Aquest condicionant és, segons l'editor, una de les qualitats que Porcel va saber manejar. Sovint incorporava a les seves obres texts escrits anteriorment. "Podia semblar un relat tancat, però després ell s'ho manegava per refondre'l dins la novel·la", precisa.\nEl primer capítol sobre Joanot Colom i la ficció d'una suposada fi a Venècia és un d'aquests texts "amb autonomia pròpia" als quals es refereix Rosales i que havia estat revistat per Porcel "com a mínim en tres ocasions". "És un text molt madur en el qual es poden veure reflectits -apunta- els grans temes de Porcel: el poder, l'individualisme, la reflexió històrica i, sobretot, la història de Mallorca".\nEls altres texts que completaran el volum de tres-centes pàgines n'esmicolaran les novel·les més cabdals, com l'assaig Mediterrani, entre d'altres. "Porcel és un figura tan gran que no la veim en la seva totalitat, sempre ens solem fixar en aspectes concrets. Aquesta és una imatge sobre ell en la seva totalitat", sentencia. Una totalitat, doncs, que inicita a aprofundir en un dels autors catalans més traduïts.\nPer Xesca, fa mes de 12 anys\nBen dit, màrius.\nPer mÃ rius, fa mes de 12 anys\nEscolta Joan, els escriptors que tu qualifiques com a voltors són unes de les persones que, en vida de Porcel, li demostraren més respecte i el valoraren més. Segurament seran també els que servaran la seva memòria mentre els voltors que han callat com a putes després de la mort de Porcel i els desgraciats que han aprofitat que no ja podia defensar-se i li han tirat tota la terra damunt que han pogut intenten que la seva memòria s'esborri.\nAquest comentari teu només demostra que ara l'atac contra Porcel continuarà amb l'atac als escriptors que el reivindiquen amb l'excusa de que ho fan per diners.\nNo ho han fet per diners quan era viu i no em crec que ho facin ara que és mort.\nPer mariona, fa mes de 12 anys\nAixí veus que són els nostres escriptors? Vaja imatge que tenen!\nJa tenim els voltors acarnissant-se sobre la carn putrefacta. Alzamora, Comes, Pons, correu a veure si en podeu treure tallada en forma de pròleg o presentació ben remunerada!


L'oposició veu un govern propagandista, buit de contingut i amb regust agredolç - Canal Terrassa\nQuico SimóData: 26/05/20\nEls tres partits de l’oposició són força crítics amb la gestió del govern en el primer aniversari de la victòria electoral de Tot per Terrassa.\nEl resultat electoral i el pacte entre aquesta nova formació i Esquerra van deixar el PSC a l’oposició després de 40 anys governant la ciutat. El socialistes donen cert marge al govern però a la vegada recorden que l’alcalde Jordi Ballart és el regidor més antic del Consistori. L’exalcalde Alfredo Vega diu que el nou executiu és propagandista, ple de personalisme i poca transparència i que es preocupa més per grans titulars. Vega veu Esquerra despreocupada per la participació quan van defensar-la quan eren a l’oposició.\nCiutadans és ara quarta força, per davant de Junts per Terrassa. La formació taronja, altra vegada amb Javier González com a cap de llista, manté els tres regidors del darrer mandat. També són crítics amb el nou govern malgrat haver compartit algunes de les mesures que ha impulsat. Fan un balanç agredolç d’aquest any, especialment en la gestió de la crisi sanitària, que consideren de cara a la galeria. Per Ciutadans la promoció econòmica hauria de ser la primera prioritat del govern.\nFinalment Junts per Terrassa és ara la darrera formació política amb dos regidors. Presentaven l’exconseller a l’exili Lluis Puig com a candidat però va renunciar a l’acte de regidor en no poder ser als plens de forma presencial. Per la portaveu nacionalista, Meritxell Lluis, ha estat un any de desenganys i grans titulars però buit de contingut i sense comptar amb l’oposició. Troba a faltar el diàleg i consens que la seva formació buscava quan van ser al govern i posa com a exemple el Reglament de Participació Ciutadana. Lluis veu una confrontació constant entre el PSC i Tot per Terrassa que, diu, no fa cap bé a la ciutat.\nPSC, Ciutadans i Junts per Terrassa valoren positivament la idea del Pacte de Ciutat per fer front a l’emergència sanitària i confien poder-hi participar activament.\nTags: butlletiCiutadansEleccions MunicipalsJunts per Terrassaprimer aniversariPSC


Alemanya a 30 anys de la caiguda del Mur de Berlín\nEl 9 de novembre de 1989, en el marc de les protestes en la vella Alemanya Oriental contra la burocràcia, es va enderrocar el mur que formava una frontera física entre les dues meitats de Berlín.\n[Des d’Alemanya] El 9 de novembre de 1989, en el marc de les protestes en la vella Alemanya Oriental contra la burocràcia, es va enderrocar el mur que formava una frontera física entre les dues meitats de Berlín (i, simbòlicament, entre les dues Alemanyes), construït en 1961, i que va ser la gran icona mundial de la Guerra Freda. La posterior reunificació del país, ocorreguda el 3 d’octubre de 1990, va ser el començament del discurs sobre el final de la confrontació entre l’Occident “capitalista i democràtic” d’una banda, i l’Orient “comunista i totalitari” per l’altre, declarant el triomf del primer, així com donant lloc a una borratxera de triomfalisme capitalista i d’una enorme reculada quant a la consciència i la subjectivitat del moviment obrer i l’esquerra, que va marcar a foc particularment l’última dècada del segle XX i que té ressonàncies fins als nostres dies.\nLa caiguda del Muro de Berlín va ser per tant, com a símbol d’època, un esdeveniment històric mundial que va excedir enormement el país on va ocórrer, ja que a més va ser el punt de partida per a la desintegració de la Unió Soviètica i la restauració capitalista en tot el seu bloc en els anys que van seguir. Avui, a 30 anys d’aquest esdeveniment, presentem una versió resumida d’una nota que va ser publicada originalment en alemany en Klasse gegen Klasse, el portal que forma part de la Xarxa Internacional de l’Esquerra Diari a Alemanya, com a part d’un dossier més extens que examina aquest esdeveniment històric, especialment des de la perspectiva del que va ocórrer amb els treballadors i les masses populars d’aquest país.\nEn l’actualitat, la situació que està marcada per la crisi històrica del capitalista que va esclatar en 2008, on el nacionalisme de les grans potències torna a l’escena, i violentes revoltes travessen les més diverses latituds, i tot això augura majors enfrontament de la lluita de classes a nivell internacional, es plantegen noves condicions per a lluitar per la recomposició subjectiva del poderós moviment obrer alemany.\nFa 30 anys, els alemanys de l’est van experimentar una gran decepció després de grans esperances. Aquest moment estava inscripte en una fase de derrota global que coneixem com a neoliberalisme. Avui, per a les celebracions del 30è aniversari, la situació internacional és molt diferent per a la classe obrera: França, Xile, Guatemala, l’Equador, Haití, l’Iraq, Líban, Catalunya.... en moltes parts del món, el poble s’aixeca contra les imposicions del neoliberalisme que s’havia consolidat en 1989/90. Hi ha una nova esperança en el món –amb diferents nivells de lluita, però amb una base comuna– que encara no ha arribat a Alemanya.\nFem primer un balanç de quina mena de coses són les que s’estan celebrant, amb impuls estatal: en l’Est d’Alemanya també poden permetre’s gustos del món capitalista com viatjar lliurement… qui tingui amb què pagar-ho. Això també s’aplica a la possibilitat de la lliure elecció dels llocs d’estudi i formació. Amb l’entrada en vigència, en 2004, del Hartz IV, el nom amb el qual es coneix a l’actual subsidi per desocupació que cobreix només els mínims requisits de subsistència i que pot ser retallat o retirat discrecionalment per l’Estat als qui el reben, es pot afirmar que no hi ha obligació de treballar a Alemanya? Als quals no tenen treball els hi castiga, els hi humilia i els hi exclou. El dret a l’habitatge i a una vellesa digna no són coses garantides en el capitalisme. A més de les imposicions generals a la classe obrera, la població de l’antiga República Democràtica Alemanya (RDA) va sofrir atacs especials, el gran símbol dels quals és el Treuhand, l’ens governamental que es va encarregar de la privatització de les empreses estatals d’Alemanya Oriental. La desindustrialització, dirigida per Occident, no sols va deixar terra arrasada en matèria econòmica.\nLa caiguda del Muro de Berlín i la restauració capitalista es coneixen aquí a Alemanya com “Wende”, [una paraula que es podria traduir com un moment decisiu de faci fallida o de gir]. Des d’aquest moment, a més dels atacs socials, es va obrir pas un moment iconoclasta d’una magnitud inèdita des del feixisme: des de la història fins a la música i l’esport, la consciència de la RDA en la memòria col•lectiva de l’Alemanya “reunificada” ha estat reinterpretada. La paraula mateixa “reunificació” és una burla, perquè no es “va unificar” a la població de la RDA, sinó que simplement la hi va absorbir. S’ha ridiculitzat als alemanys orientals durant 30 anys, acusant-los de ser els culpables de les destrosses que va produir Occident amb la restauració.\nLes contradiccions internes de la RDA i un gran silenci\nI després va venir el ressorgiment del feixisme, que es creia derrotat i que apareix avui com la principal força d’oposició al govern de Merkel sota el nom d’Alternativa per Alemanya (AfD), juntament amb el recent atemptat antisemita i feixista el 9 d’octubre d’aquest any en l’estat oriental de Turíngia, i el recent èxit electoral de la AfD de Björn Höcke en les eleccions locals d’aquest mateix estat (on va sortir segona, darrere de la governant esquerra reformista de Die Linke). Com es va poder enfortir tant?\nEl capital va ser expropiat a la RDA, per la qual cosa oficialment ja no hi havia més feixisme, encara que aquest va continuar existint, per descomptat, especialment en la petit burgesia, encara que molt més feble que a Occident. Fins i tot la burocràcia de la RDA, quan va construir el Muro de Berlín, que va dividir a les famílies treballadores, ho va cridar “Muro de defensa antifeixista”, al mateix temps que va denominar al gran aixecament obrer antiburocràtic del 17 de juny de 1953 com a “feixista”.\nNo obstant això, el feixisme actual va créixer explosivament només després de la liquidació de la RDA, introduït per quadres nazis i serveis secrets d’Alemanya Occidental i prosperant sobre la base de la devastació social que va quedar després dels tancaments massius de fàbriques i la falta de perspectives dels joves en aquelles zones deliberadament desindustrialitzades. La classe obrera va lluitar contra els enormes atacs que es van portar endavant durant les privatitzacions i el desmantellament de les empreses estatals portades endavant pel Treuhand, des de la resistència dels miners de l’empresa Kali, que extreia potassi a Turíngia, fins a la dels treballadors de les drassanes, però va ser abandonada per la burocràcia sindical d’Alemanya Occidental –alguna cosa que continuen fent avui dia, com es pot veure en els desiguals convenis col•lectius per a l’Est i l’Oest o en el fet que als treballadors metal•lúrgics de l’Est encara se’ls continua negant la setmana laboral de 35 hores–. Però les seves esperances només van ser respostes amb atacs dels capitalistes, al mateix temps que les seves lluites van ser silenciades pels dirigents sindicals; aquest silenci que es renova després de semblant trauma massiu és el que caracteritza a l’Alemanya “unificada”.\nLa pròpia RDA va estar marcada per contradiccions internes que la van derrocar: el capital havia estat expropiat, però la classe obrera no exercia el poder polític, sinó una camarilla burocràtica que oprimia als treballadors. Es va introduir una economia planificada, però les forces productives van romandre limitades a nivell nacional per la ideologia del “socialisme en un sol país”, la qual cosa la va portar a la gestió de l’escassetat.\nAquestes contradiccions eren una expressió particular de l’estalinisme, que mantenia a la Unió Soviètica i els altres països del “bloc oriental” sota un règim carcerari: els països capitalistes es van veure obstaculitzats per l’existència dels Estats obrers deformats , però el triomf temporal del capitalisme sol es va trepitjar cap endavant; l’estratègia de Moscou de “coexistència pacífica” va ser un obstacle per a la lluita de classes internacional. La classe obrera a Alemanya es va desfer dels nazis, però la política de front popular de col•laboració amb la burgesia va portar a la classe obrera a derrotes sagnants a tot el món. La doble cara de l’estat obrer deformat, és a dir, deformat des del seu mateix començament, es va dissoldre completament en benefici del capitalisme quan la burocràcia de la RDA el va lliurar a la restauració capitalista.\nLa inexistència d’un corrent revolucionari a Alemanya que plantegés una sortida efectiva d’un país socialista unificat, lliure dels buròcrates estatals de l’Est i dels capitalistes de l’Oest, els treballadors ho estan pagant amb 30 anys de derrotes. Els qui es van aixecar a l’antiga RDA per a treure’s a la burocràcia de damunt però no per a perdre totes les seves conquestes, aviat es van adonar que el canceller d’Alemanya Occidental Helmut Kohl estava mentint amb la seva imatge dels “florents paisatges” del capitalisme occidental. Una de les grans contradiccions de la consciència col•lectiva és el trauma associat amb el fet que els van pispar els fruits de la seva lluita, que va desembocar una vegada més en un gran silenci.\nTraumes massius que no poden ser processats en el capitalisme\nEl pessimisme que conforma la consciència de masses no és una qualitat individual o exclusivament psicològica, sinó que té la seva font política en els traumes no processats del segle XX. S’han acumulat, tenen fins a cent anys d’antiguitat i es remunten a la derrota en la Primera Guerra Mundial després de la promesa d’un lloc per a Alemanya en el banquet de les grans potències, a la revolució decapitada de 1918/19, seguida de la derrota sense lluita contra el feixisme i els amargs anys de postguerra, anys de silenci sobre l’Holocaust. La font del pessimisme s’ha alimentat una vegada i una altra des de llavors.\nEl feixisme victoriós va justificar la por de l’esquerra a les masses, a les quals alguns fins i tot consideren com a feixistoides per naturalesa, com a proclius al ressentiment per les derrotes sofertes . Però el trauma de les pròpies masses, que consistia en una combinació d’humiliació, culpa i silenci, va continuar: amb la divisió d’Alemanya i l’enterrament de la lluita de classes sota els mantres de la Sozialpartnerschaft [“responsabilitat social mútua”, o cooperació entre sindicats i empresaris] a l’Oest i la coexistència pacífica a l’Est; amb la restauració capitalista en 1990 i la Treuhand; amb la contínua humiliació de l’Est; i finalment amb la indefensió de la classe obrera enfront de la versió de la socialdemocràcia de l’era de Gerhard Schröder, una sort de Tony Blair alemany, imposada per la burocràcia sindical. Com es pot continuar tenint confiança enfront d’aquesta sèrie de tragèdies en les quals els dirigents reformistes i burocràtics van impedir una defensa efectiva?\nEls traumes de la classe obrera i dels oprimits també es deriven de la promesa incomplida d’igualtat social a les dones treballadores; de l’opressió política, cultural i social dels immigrants, que van ser denominats amb els eufemismes de “treballadors hostes” a l’Oest i de “treballadors contractats” en l’Est, que es va tornar la base de la divisió de la classe obrera en termes racistes, de la marginació i la falta de representació dels migrants a Alemanya; dels assassinats comesos pel grup neonazi NSU, donat suport pels serveis d’intel•ligència de l’Estat; i, més recentment, el nou sistema de camps de concentració als quals s’obliga els refugiats a anar.\nEl reformisme a Alemanya es troba en un estat desolat, expressat més visiblement en el Partit Socialdemòcrata (SPD), però també en l’atzucac de Die Linke (partit reformista situat a l’esquerra del SPD). Enfront del creixement de la dreta, els partits socialdemòcrata i verd, que també són atacats pels nazis, adopten al mateix temps una postura poregosa i oportunista. La seva actitud impotent i la seva passivitat és una expressió de la seva incapacitat per a trobar una resposta al re-enfortiment del feixisme. És aquest mateix feixisme les cèl•lules del qual en l’exèrcit, la policia, els ministeris, els grups d’entrenament militar, les fraternitats i societats secretes mai van ser vençudes. Aquest escenari és possible perquè els principals criminals de l’Holocaust entre els industrials i l’exèrcit van escapar després de la guerra, mentre que la tesi de la culpabilitat col•lectiva va tirar tota la culpa sobre la població en general –una maniobra per a encobrir el contingut capitalista del règim nazi–.\nSobre el pessimisme de dreta i el pessimisme d’esquerra\nEn els estats de situació sobre el tema que sovint publiquen l’esquerra reformista, les universitats, les ONG i les moltes burocràcies sempre citen com a excusa la suposada falta de consciència de les masses: que no hi ha més vagues; que les campanyes antiracistes són difícils per a la població en general; que només es pot fer alguna cosa en petita escala i que en realitat no es pot canviar la política, etc, etc. Però també els treballadors d’altres països que s’estan aixecant en l’actualitat han experimentat traumes de dictadures, guerres i catàstrofes socials més profundes. El derrotisme generalitzat té una projecció en la superestructura, en les burocràcies, que són particularment fortes en l’imperialisme, i es trenca una vegada i una altra en les empreses, escoles i universitats mateixes que, amb la renovada rebel•lió dels precaritzats i els que enfronten els acomiadaments, els joves pel clima i el feminisme, els refugiats que són perseguits per motius racistes, continuen creant noves esperances.\nA Xile, després de l’augment de 30 pesos en el preu del bitllet de Santiago, que actualment és l’equivalent de quatre centaus d’euro, la gent diu: “No són 30 pesos, són 30 anys”. Això es refereix als 30 anys des del final de la dictadura militar, que va ser continuada pel neoliberalisme que es va instal•lar a sang i foc. A França, un impost de Macron sobre el combustible va depassar el got, després que la reforma laboral del seu predecessor ja havia enfurit i provocat la resistència massiva dels joves. Alemanya no és França i Alemanya no és Xile, però la població a Alemanya està experimentant 30 anys de promeses incomplides, complementada amb 30 anys d’avanços sobre les conquestes i de restriccions a la democràcia, com es va veure fa poc a Bavaria amb l’enduriment de les lleis relatives a la policia. No vull especular sobre quin serà l’espurna que encengui un futur ascens de l’activitat de la classe obrera a Alemanya, però vull fer un comentari sobre el pessimisme, l’optimisme i la preparació.\nEl pessimisme de l’esquerra i de la dreta és generalment diferent. El pessimisme cultural de dreta es relaciona amb el romanticisme i la “revolució burgesa”, i demana a crits un líder redemptor com Björn Höcke, la gran figura actual de l’extrema dreta de l’AfD. El fet que aquest home, que se sent inclinat a sobreactuar la seva masculinitat, no brilli precisament amb una gran personalitat, no lleva res respecte a la influència que exerceix sobre la seva base. Parafrasejant a Trotsky quan feia un retrat del nazisme en 1933, no són les robes o les insígnies del rei les que li donen poder, sinó la seva relació amb els seus subordinats, que es reconeixen a si mateixos com a tals a través d’ell i així se sotmeten a si mateixos. Així que no és el geni de Höcke el que l’eleva davant la seva base, sinó la necessitat de subordinació sobre la base de la impotència de la petita burgesia insultada, els desclassats desesperats i els estrats més espantats i xovinistes del proletariat. La seva pròpia impotència enfront dels grans trastorns d’un neoliberalisme en decadència s’expressa en la necessitat d’elevar-se per sobre les humiliacions d’aquest trauma de masses i transformar-se ells mateixos en opressors. L’AfD troba en Höcke el líder [Führer] fàcilment irritable que es mereix i que ara com ara li basta.\nPer tant, la dreta no necessita una estratègia especial, perquè s’alimenta de la decadència del capitalisme. Quant pitjor vagin les coses, més trobaran un sòl d’on abonar la seva ideologia. L’esquerra, per contra, necessita una estratègia especial, perquè l’espontaneïtat de les accions de masses és insuficient per a abolir el domini d’una classe sobre una altra o fins i tot per a prendre un curs audaç sense després ser demolida pels contraatacs de la dreta –el gir reaccionari de la “Tardor Àrab” va mostrar això últim de manera cruel–. El pessimisme d’esquerra es basa en la impotència estratègica. En un moment en què la lluita de classes internacional en majúscules torna a escena, aquest pessimisme no sols és inapropiat sinó perjudicial.\nL’optimisme necessita un programa\nMés amunt vaig parlar dels traumes alemanys, i amb això em refereixo no sols al fet que els traumes dels alemanys, sinó també als traumes a Alemanya, no van ser processats. El que mancada és un balanç honest. L’optimisme que m’agradaria promoure no hauria de ser una crida buida, una consigna de perseverança, ja que aquest guant pot ser recollit pels socialdemòcrates. L’optimisme revolucionari no es basa en una lectura positiva de la situació mundial, sinó en la lluita de classes actual i en la pròxima.\nInternacionalment la lluita de classes està tornant a l’escena mundial, per què hauria de frenar-se permanentment a Alemanya? Existeix un encanteri màgic en aquest país mentre la Unió Europea s’enfonsa i el món sencer es torna més inestable? No, perquè tornarà a haver-hi lluites de nou i ja n’hi ha, especialment en els sectors marginats i deprimits de la societat. L’estratègia per a aquestes lluites és connectar amb la classe treballadora a aquells que avui han pres la davantera, en la perspectiva de dirigir a aquests sectors. No és la tasca principal agitar en el sentit de més lluita, sinó buscar un diàleg social sobre el programa, la teoria, l’estratègia i el mètode dels treballadors, així com sobre el contingut de l’organització.\nEls governs d’ “esquerra”, que a Alemanya és sinònim dels governs de Die Linke, han demostrat ser inútils aquí; només continuen administrant la misèria de la restauració capitalista. Les lluites necessàries han d’incloure la reducció de la jornada laboral i l’augment dels nivells salarials perquè no hi hagi discriminació contra els treballadors de la part Est d’Alemanya. Necessitem la prohibició dels acomiadaments i tancaments d’empreses, així com la nacionalització de les empreses que tanquen, com a amenaça constantment, per exemple, la metal•lúrgica Neue Halberg Guss prop de Leipzig, per exemple, o la Maschinenbauer Union Chemnitz, sota control dels seus treballadors. Necessitem que els sindicats emprenguin una lluita contra la dreta, amb mobilitzacions i vagues en lloc dels discursos dominicals i l’anti-racisme només per a la tribuna. Necessitem una lluita feminista i anti-racista contra la divisió dels treballadors, que s’enfronten al xovinisme neoliberal de l’AfD i els capitalistes. I abans d’això, necessitem una lluita antiburocràtica a escala nacional dins dels propis sindicats, on avui tant a l’Est com a l’Oest preval la col•laboració amb els empresaris.\nPot ser que aquestes lluites no existeixin encara a Alemanya, però amb Fridays for Future hi ha un moviment juvenil que es connecta amb els moviments juvenils dels últims anys i amb el qual es pot discutir un programa. Perquè una generació jove entra en la fase inicial de politització, una generació que encara no ha experimentat les grans derrotes a Alemanya i que per primera vegada des de la guerra ja no pot creure que estarà millor que els seus pares. Aquesta generació es pregunta sobre els fonaments del seu futur en vista de la catàstrofe ecològica que ja està ocorrent. És una generació que necessita un programa i una estratègia, i que no està aïllada com els treballadors en 1989, sinó que pot unir forces amb la joventut que s’aixeca avui a tot el món.\n Es tracta d’aquells Estats on es va expropiar al capital, però on, des d’un començament, els treballadors no van estar en el poder, sinó que aquest va ser exercit per una casta burocràtica, com va ocórrer en l’anomenada Zona d’Ocupació Soviètica d’Alemanya (SBZ), posteriorment República Democràtica Alemanya. L’expropiació del capital en un terç del planeta, com va ocórrer durant l’existència de l’anomenat “bloc socialista” va representar, objectivament, una trava per a la valorització del capital i la seva expansió mundial, que va fer a més que molts països capitalistes haguessin de fer concessions i atorgar reformes a les seves classes treballadores per a mantenir-les dins del sistema. No obstant això, a la llarga la política de la burocràcia estalinista de “coexistència pacífica” amb el capitalisme es va tornar insostenible [NdelT].\n A Alemanya existeixen avui corrents de pensament considerades d’esquerra, com els anomenats “anti-alemanys”, que combinen el pessimisme vers a la classe obrera alemanya de la vella Escola de Frankfurt amb un concepte que reforça el mite de la suposada “culpa col•lectiva” pel sorgiment del nazisme del conjunt de la població, que seria procliu per idiosincràsia al feixisme i responsable de l’Holocaust, la qual cosa utilitzen com coartada per a una defensa sense condicions de l’Estat d’Israel [NdelT].\nMur de Berlin / Guerra freda / Debats esquerra / Alemanya / Europa / Internacional\n4Anticapitalistas i Podemos, una separació amistosa\n5La Revolució espanyola i els perills que l’amenacen\nLa UE evita donar per descomptat que accepti un retard del "Brexit"


Nens i mòbils | COP - Clinica Oftalmologica del Penedes\nN’hi ha que abans de complir 1 any ja passen molta estona mirant embadalits una pantalla, una pràctica que no farà més que augmentar a mesura que es vagin fent més grans. Abans era la televisió, però ara els nens es queden enganxats davant pantalles molt petites, i que miren de molt a prop. Telèfons, tuletess, consoles de videojoc, mini DVD (per exemple, en els cotxes)… formen part de la vida quotidiana dels nens des que són molt petits.\nPerò quines conseqüències té aquest ús intens de dispositius amb pantalla per a la visió de les nostres filles i fills?\nAlguns estudis apunten que, quan fa set anys, un nen s’ha passat un any sencer mirant una pantalla. Es calcula que un nen de 4 anys passa tres hores al dia davant una pantalla, la qual cosa vol dir que, en arribar a l’adolescència, un nen ha passat més hores davant una pantalla que a l’escola.\nFa ara dos anys, el departament de Salut dels Estats Units va emetre una sèrie de recomanacions per als pares sobre el temps màxim que els nens poden passar mirant una pantalla:\n• els menors de dos anys: mai\n• a partir dels dos anys, un màxim de dues hores al dia\nA França, les televisions tenen prohibit emetre programes dirigits a menors de 3 anys i a Taiwan els pares estan obligats, per llei, a controlar el temps que els nens passen davant una pantalla.\nTotes aquestes normes i recomanacions evidencien la preocupació creixent davant el fet que els nens d’ara no juguen amb objectes físics, o miren llibres o còmics, sinó que passen la major part del temps consumint continguts audiovisuals. Un canvi que, necessàriament, comporta una sèrie de conseqüències. El fenomen és relativament recent, el nombre d’estudis sobre la matèria és limitat. Però els advertiments són clars.\nEls nens acostumen a mirar els dispositius mòbils amb el coll inclinat, fet que tiba la columna i el sistema muscular ossi superior. La conseqüència més evident és dolor muscular i mal de cap. Si aquesta situació es perllonga, pot produir contractures cròniques en un futur.\nEl més evident és l’addicció. El nostre cervell genera dopamina quan mirem una pantalla en activitats lúdiques i és la generació continuada de dopamina el que crea l’addicció. Igual que el que ocorre quan consumim drogues o un excés de xocolata.\nTambé poden donar-se problemes comunicacionals i conductuals per una clara absència d’interacció física amb altres persones.\nNeuròlegs i psicòlegs alerten que tenir una addicció des que som petits pot acabar generant canvis en els circuits del cervell, uns canvis de conseqüències imprevisibles.\nProblemes en rendiment acadèmic\nLa revista International Journal of Behavioural Nutrition and Physical va publicar un estudi en el qual s’avalua el rendiment acadèmic dels adolescents en funció del temps que dedicaven al dia a usar dispositius electrònics.\nLes conclusions de l’estudi són clares: com més temps passen els adolescents davant una pantalla, en activitats lúdiques on el dispositiu ho fa tot, més baix és el seu rendiment acadèmic. La mitjana dels joves que van participar en la recerca dedicava unes quatre hores al dia a consultar les seves pantalles, el doble del que recomanen els experts. Aquells que dedicaven cinc hores treien 9,3 punts menys en les notes globals de secundària; els que dedicaven sis treien 18 punts menys.\nDe l’estudi es desprèn que el rendiment acadèmic és millor en el cas dels adolescents que dediquen menys temps a consultar les *tabletas, ordinadors i mòbils, i més als llibres físics. Certament, una cosa és usar una taueta per estudiar, i una de molt diferent és usar-la per consultar Facebook, mirar vídeos o, senzillament, jugar. El pitjor és l’ús on només es visiona passivament sense que hi hagi cap interacció.\nEl primer àmbit en què es detecten problemes derivats de l’ús de tauletes i mòbils és obvi: la miopia. Fins ara, si un nen tenia una miopia important, més de sis diòptries, era perquè tenia antecedents familiars directes. Ja no. Cada vegada més i més nens tenen miopia, i ara ja no és per motius genètics.\nQuè ha canviat? El consum de pantalles és darrere d’aquesta epidèmia de miopia. En declaracions a Europa Press, el doctor Gonzalo Bernabéu, cap d’Oftalmologia de l’hospital d’Alcalá d’Henares, afirma que la visió des de molt a prop, juntament amb la falta de llum natural, són factors determinants en el desenvolupament de la miopia.\nUn altre problema menys greu, però molt molest, que es produeix és la sequedat dels ulls.\nLa fixació visual atenta i continuada a dispositius audiovisuals implica una disminució imperceptible de la freqüència de parpelleig normal, uns 15 parpellejos per minut. Això es tradueix en una major exposició de la superfície ocular a l’ambient amb la conseqüent dessecació i aparició de l’ull sec.\nEls principals símptomes i problemes són els derivats de la irritació mecànica de la superfície ocular per falta de lubricació que simular en molts casos als d’una conjuntivitis. Ull vermell, sensació de sorra o cos estrany i visió borrosa com els més habituals.\nÉs aconsellable en aquests casos l’aplicació periòdica, cada 2 a 4 hores, de llàgrima artificial de qualitat sense conservant.