Greta Fernández, l’ídol ‘millennial’ que enlluerna el cinema espanyol | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nLa filla de l'actor Eduard Fernández va guanyar la Concha de Plata al festival de Sant Sebastià i ara arrenca la seva cursa cap als Goya\n8 DES 2019 - 00:43\tCET\nGreta Fernández és la revelació cinematogràfica de l'any que ara s'acaba. La filla de l'actor Eduard Fernández va guanyar la Concha de Plata al festival de Sant Sebastià i ara arrenca la seva cursa cap als Goya. L'autor del text la coneix des que va néixer, fins i tot va inspirar el seu nom. Aquesta és la crònica del seu retrobament amb ella.\nGreta Fernández (Barcelona, 1995), l'actriu llançada com un meteor cap al 2020 després dels seus èxits recents en el cinema, apareix a mitja tarda al bar de l'hotel Seventy de la seva ciutat i ningú es tomba per mirar-la. De fet, jo mateix, que l'estic esperant, no m'adono que és ella fins que arriba gairebé a la taula. Va amb un informe xandall de vellut de Nike color burdeus i se la veu tan menuda que gairebé sembla una nena. Intenta conciliar aquesta imatge amb la de la immensa actriu en pantalla de La hija de un ladrón, la reivindicativa intèrpret guanyadora de la Concha de Plata al festival de Sant Sebastià per aquesta mateixa pel·lícula i la noia espavilada i segura d'ella mateixa que passeja sense complexos ni embuts la seva imatge entre natural, sexi i sofisticada davant de 120.000 seguidors a Instagram. Aquesta tarda mostra una actitud tan relaxada que frega l'esllanguiment i fins i tot un punt d'avorriment. Em fa dos petons rutinaris i, més que asseure's, es deixa caure desmanegadament en una butaca. Sembla una barreja impossible de Nadia Comaneci i un James Dean femení. Això de la Comaneci no és tan estrany, em dic, no només pel xandall, sinó perquè la seva mare, l'escriptora Esmeralda Berbel (Badalona, 1961), a qui s'assembla tant, va ser gimnasta de jove.\nL'actriu demana un cafè amb llet —“amb llet de civada”, especifica— i es queda mirant les musaranyes. Porta els cabells molt curts i despentinats. La combinació dels ulls negríssims ametllats i la boca generosa li confereix un atractiu molt especial. Hi ha un misteri en ella que et podries passar molta estona escrutant. Té un granet al costat dret del nas que la fa semblar, als 24 anys, encara més adolescent. Li dic que una mica es diu Greta per mi i això sembla que li desperti la curiositat. Quan ella havia de néixer, li explico, vam parlar el seu pare i jo de noms per a les nostres respectives filles en camí i li vaig esmentar a ell, l'actor Eduard Fernández (Barcelona, 1964), que havia triat el de Greta. A l'Eduard li va agradar molt i finalment la Greta es va dir així (la meva filla, en canvi, no). Aprofito per explicar-li que conec el seu pare des de fa temps, des del 1993, quan va fer Roberto Zucco amb Lluís Pasqual a l'espai desolat del que seria el nou Teatre Lliure. També conec bastant la seva mare, amb qui he parlat dels seus llibres, a cavall de l'autobiografia i la novel·la, com Marcharse, publicat el 2017, en el qual narra la seva ruptura amb Eduard Fernández.\nGreta Fernández ho escolta tot mirant fixament. Acaba movent suaument el cap: “Estic densa”. Un dia de moltes entrevistes i actes, justifica. És conscient de la dicotomia entre la imatge pública que llança i la que dona en la intimitat, en el cara a cara?, arrenco. “Semblo molt nena de primeres, més petita que la imatge que dono a càmera; això ha fet que em fos difícil aconseguir papers. M'han arribat a dir: ‘Quants anys tens? 14?’. I de vegades m'han donat coses molt naïfs. En fi, a poc a poc. La meva pròpia mare m'ha dit: ‘Et veig tan guapa i després tan normal”. A Instagram mostra, no obstant això, un gran domini de la seva imatge. “M'agrada molt la fotografia, i la moda, l'estètica en general. Instagram m'encanta, tot i que no em considero influencer. M'atreuen l'harmonia, l'equilibri, les textures”. Es veu que controla molt el seu cos en aquestes fotos. “Sí, que guai, des de petita soc actriu, però feia més coses de moda. Vaig aprendre a saber com posar. Em vaig acostumar a veure'm i a quedar bé, a saber com quedar bé”. Se la veu força desinhibida. “Potser per la meva feina, tinc més facilitat que altres a mostrar-me. I sempre he tingut molt bona relació amb el meu cos. Puc estar despullada amb les meves amigues i estic molt bé parlant amb elles sense roba. No tinc cap pudor. De vegades això m'espanta una mica, què pensarà la gent? No és res sexual”.\nVestit de María Escoté i arracades d'OSB Vintage. Fotografia: Adrià Cañameras | Estilisme: Berta Álvarez\nL'actriu coprotagonista d'Elisa y Marcela, d'Isabel Coixet, es considera feminista i li sembla “una barbaritat que hi continuï havent tants casos de violència masclista”. Deplora “que es denunciï i no passi res”, i que les actituds masclistes i els abusos verbals continuïn enquistats en certs sectors de la societat i es puguin considerar normals. No obstant això, afegeix clavant la mirada: “El patriarcat us ha fet molt de mal als homes també”.\nQuins estudis actorals ha fet? No té entrada a la Wikipedia. “No, no hi soc. Saps com es fa?, ho haig de fer jo?”, pregunta. Va estudiar a l'Institut del Teatre? “No, a Eòlia; després, a l'escola de Nancy Tuñon i a l'estudi de Laura Jou; després, cursos puntuals. Als 16 anys vaig estar estudiant un mes a Nova York. També he fet un curs amb Andrés Lima”. Quin gran paio. “Sí, molt guai”. Greta Fernández es queda pensant i llavors deixa anar un imprevist: “Què serà de mi l'any que ve?”. Coses bones, sens dubte. “Esperem”. Li agradaria fer alguna cosa amb Lima?, és un grandíssim director d'actors. “M'encantaria, el teatre m'agrada molt, tot i que la vida m'ha tirat més cap a una altra banda, cap al cinema. Des de ben petita he fet coses i Àlex Mañas va confiar en mi quan vaig debutar professionalment en escena als 19 anys a Amanda T; va ser una experiència meravellosa. Però el teatre és heavy, li tinc molt de respecte. Haig de ficar-m'hi de debò algun dia, abans que sigui massa tard per a segons quins papers”. Li dic que no sembla que se li faci tard ni per a la Julieta (que té 13 anys a l'obra de Shakespeare) i fa una ganyota. “També és veritat que en teatre em pagaven molt poc, amb això no en tindria ni per pagar-me el pis; bé, el que tenia a Barcelona sí, el d'ara a Madrid no”. Té un exemple molt proper d'algú que combina esplèndidament cinema i teatre. “És veritat, l'amic fa els dos”. L'amic és el seu pare, és clar.\nLi assenyalo que és curiós que anomeni els seus pares —ho fa durant tota l'entrevista— papa i mama. “T'ho sembla?, sempre ho dic així, com n'hauria de dir? La meva psicòloga me'n faria parlar”. Deu ser complicat ser filla de dos pares artistes amb tant de talent i tant caràcter. “Digue'm-ho a mi. Els meus pares tenen les seves coses bones i dolentes, com tots els pares. Jo no puc fer més que estar-los agraïda perquè, a banda de l'afecte, m'han donat molta llibertat, llibertat per fer el que he volgut fer i per ser jo mateixa, m'han deixat ser com volia ser”. Hi té bona relació? Amb el seu pare és obvi que sí, la química salta a la vista, el seu pare sempre se'n mostra orgullós i afectuós. També protector. I, de fet, em resulta impossible no pensar que el tinc al darrere, i caracteritzat de Millán-Astray, per donar-me un calbot si em passo un pèl en l'entrevista amb la seva nena. Sembla una relació preciosa. Greta Fernández somriu. “Ens ho hem currat molt, hi ha una gran admiració i respecte. Tenim una relació molt adulta, l'hi confio tot; bé, potser no el més personal. Amb la mama també m'hi porto molt bé. Cada vegada que vinc, vaig a la seva casa màgica al barri Gòtic, on vivíem, i això és meravellós venint dels meus 40 metres quadrats a Madrid… Tots dos m'han posat molt bé els límits per no creure-m'ho massa, per tenir els peus a terra. Els fa por que em torni vanitosa. Ella fins i tot m'ha dit amb la Concha de Plata: ‘Els premis estan sobrevalorats’. Home, és un gran premi, n'estic molt orgullosa, i jo crec que no passarà res si obrim una ampolla de cava per celebrar-ho! De vegades espero més admiració, que no em tornaré ximple, que no es preocupin!”.\nVestit de Givenchy i arracades d'Aristocrazy. Fotografia: Adrià Cañameras | Estilisme: Berta Álvarez\nA qui s'assembla més? “M'assemblo molt als dos”. Estan divorciats; com ha portat la separació? “Són les seves vides. A ella li ha costat més. Aquest és el tema. Ell té nòvia. Però jo no haig d'entrar a formar part d'això”. Percep amb ells el salt generacional? “Amb tots vosaltres. Nosaltres tenim més ganes de marxar, d'anar fora, jo sé que no em quedaré a Espanya. Jo li deia al papa: ‘Per què no treballes fora?’. Veig la meva generació amb un altre xip en això. Una actitud diferent. El meu nòvio, el Lucca, la té. O mira la Rosalía, qui li hauria dit que es faria d'or!”. L'admira? “Sí, definitivament. La conec, una meravella; m'empipa molt que n'hi hagi que la critiquin. Avui es demana una responsabilitat a qualsevol que és important per alguna cosa a l'hora de tenir opinions”.\n“M’han dit: ‘quants anys tens? 14?’; em va costar aconseguir papers perquè semblava molt nena”\nQuines són les seves en política? “He trigat a definir-me. Fins als 18 o 19 no m'interessava gens. La política d'avui dia té un element de premsa rosa, en el sentit que tot el dia és El Tema, sembla una telenovel·la i crea addicció. M'interessa, en canvi, anar al fons, veure què proposa cada partit, no parlar per parlar. El papa m'ha advertit: ‘Greta, vigila el que dius i tingues en compte que, si dius alguna cosa, t'ho tornaran a preguntar cada vegada’. Cal estar ben informada. Es dona per descomptat que, si ets famosa, tens una opinió sobre tot i una opinió clara i inamovible i per compartir-la. Entenc que la Rosalía, tornant a ella, si no la té, defensi no donar-la”. Ha parlat de partits; per tant, està d'acord llavors, almenys, amb el sistema democràtic actual… “Em sembla utòpic, això de voler tornar a partir de zero. Em genera urticària això d'‘a mi no em representa cap partit’. Tampoc em representen el meu nòvio ni els meus pares! És en comparació dels altres, que els trio”. Pel que fa a la resta… “Em sembla bé reciclar, ser vegetarià, però aquest discurs que s'oblida del que és fonamental, que és el factor econòmic, el capitalisme, la veritable lluita de la gent per sobreviure, em sembla una moda. No dubto que hi hagi elements fonamentats, però no es pot oblidar que el gran canvi s'ha de donar en el funcionament de les grans empreses i el sistema econòmic i financer”. A La hija de un ladrón surt un panorama social colpidor. “Sí, passa a Ciutat Meridiana; aquesta és la Barcelona real, la pel·lícula parla de l'Espanya que sobreviu”.\nL'actriu amb un vestit de Giambattista Valli, jersei de coll alt de Givenchy i arracades de Levens. Fotografía: Adrià Cañameras | Estilismo: Berta Álvarez\nEsbufega quan li pregunto pel procés. “No acostumo a donar la meva opinió, perquè tampoc és que tingui arguments. No soc indepe, hi ha alguna cosa visceral i passional en ser-ho que jo no sento. D'altra banda, el tema va començar amb CiU i no me'n refio ni un pèl. És veritat que em sembla injust, això dels presos polítics. Si el PSOE aconsegueix finalment formar govern, crec que hi ha esperança”.\n“Veig la meva generació amb un altre xip. Tenim més ganes de marxar, d’anar fora”\nPer canviar de tema li demano la seva opinió sobre l'affaire Lluís Pasqual, la sortida del Lliure del director amb la denúncia d'una actriu per maltractaments. “Me n'he mantingut al marge. Molts col·legues estaven a favor que Pasqual se n'anés. Si jo hagués estat a dins, en podria opinar. Per descomptat, si un director tracta malament el seu equip, adeu, ciao. D'altra banda, el meu pare adora Pasqual. En fi, no hi he estat”.\nJa fa molta estona que xerrem i encara no hem parlat d'interpretació. Ella sempre s'ha mostrat partidària de treballar des de fora endins. Entén el concepte “brechtià”? “Sí, és clar”. Riem tots dos alhora, ella de manera sorprenentment estentòria. “Molts actors no opinen com jo i potser canvio amb la vida. El papa em va explicar que hem de prendre sempre decisions abans de començar a encarnar el personatge. Aquesta és la diferència entre el bon actor o un actor excel·lent. Quan només ho fas a partir de tu, el personatge queda reduït. Hi ha d'haver un marc, alguna cosa que acoti el camp, uns límits. Aquí dins sí que després et pots deixar anar més. Em va passar a La hija de un ladrón. Em venien moltes ganes de plorar. Si no m'hagués dirigit Belén Funes tal com ho va fer, si no ho haguéssim preparat abans, m'hauria emocionat i tirat a la piscina. Si no hagués decidit abans amb la Belén que aquest personatge no plora, perquè si ho fa no surt de casa, no hauria estat tan impactant. Instintivament vols ensenyar molt, fer un recital d'actuació, per vanitat, però no toca; toca treballar, netejar, ser meticulós”. Això és el seu pare en estat pur. “Sí, sí”, admet amb un gran somriure. “El papa diu que la diferència entre un personatge i tu és que tu actuaries diferent”. Què creu Greta Fernández que és el millor d'ella? Dubta, i es posa dos dits a la galta mentre rumia. “No ho sé, sé que si segueixo així em convertiré en una actriu diferent de les altres. En pantalla tinc alguna cosa que he heretat del meu pare. Soc molt expressiva amb els ulls. Es diuen moltes coses amb els ulls. Soc molt de detalls. Hi ha un cert cinema que és així i em va molt bé”.\nTop de Carmen March, faldilla i sabates de Ganni, mitjanes de Gucci, anell de Dior i arracades de Levens. Fotografia: Adrià Cañameras | Estilisme: Berta Álvarez\nTornant a Shakespeare. Li agrada? “Molt. Quan el meu pare va fer Hamlet, el vaig anar a veure moltíssimes vegades. Ho feia en doblet amb La tempestat, una proposta de Pasqual. Jo el que voldria és ser Ofèlia”. L'actriu considera que ha començat “a l'inrevés” que el seu pare, que va anar del teatre al cinema. “És increïble que ell hagi sabut gestionar-ho tan bé”. Opina que la seva pròpia generació “en general ho ha tingut més fàcil a la tele que al teatre”.\n“Haig de ficar-me de debò en el teatre, abans que sigui tard per a segons quins papers”\nConfessa que no canta —“encara que els meus pares dirien que sí, perquè són els meus pares”— ni balla —“només quan surto amb els amics”. El seu terreny, recalca, és “la interpretació, la fotografia i escriure”. Sorprèn dient que fa boxa i es queda preocupada quan li comento que vagi amb compte amb els cops al nas, que sovint es reben fins i tot a l'entrenament. Se l'ha comparat amb Ariadna Gil. Fa que sí amb el cap. “La meva mare i ella s'assemblen molt físicament”.\nGreta Fernández, amb un vestit asimètric de N021 i arracades de PdPaola. Fotografia: Adrià Cañameras | Estilisme: Berta Álvarez\nDe la química amb el seu pare a La hija de un ladrón se n'ha parlat molt. Va ser dur interpretar una relació tan dolenta, tan tòxica, pare-filla? “No hi hem barrejat res de nosaltres. Tots dos estàvem preocupats per si es produïa alguna interacció amb la nostra relació real, però no va passar, i mira que la dels personatges és horrible. Va ser fàcil i bonic. Ni una miqueta de rancor, res. En aquest sentit, avorridíssim!”. Curiosament, a mesura que s'anava desenvolupant la conversa, l'actriu ha semblat que anava creixent. Ja no queda res de la nena de l'inici. L'última estona, Greta Fernández ha estat tocant coses impacient, la cullereta del cafè, el tap d'una ampolla d'aigua, les puntes d'un diari sobre la taula, i ficant-se les mans sota les mànigues del xandall. “Res més?”, diu atenta, però visiblement amb ganes de marxar. Ho fa després de fer-me dos petons més, ara amb una abraçada inesperadament càlida. Aquesta vegada, quan se'n va travessant el bar, cap a un futur de càmeres i èxits, és impossible deixar de mirar-la.\nAjudant d'estilisme: Nora Ferreira. Ajudants de fotografia: Anxo Casal i Alex Zuaz. Maquillatge i perruqueria: Alizia Moreno (Kaasel Kasteel Artist Management).\n“Hi ha una Barcelona que lluita per menjar, i que no entén de banderes”


Vida secreta de les mascotes 2 Tràiler: Louis C.K. Fora, Patton Oswalt - Pel·lícula | Maig 2021\n'La vida secreta de les mascotes 2'\nAmb l’obertura Universal Themes i Illumination Entertainment “The Grinch” als cinemes el 9 de novembre, les companyies estan preparades per estrenar el primer look de la seva propera seqüela, “La vida secreta de les mascotes 2.” L’original es va obrir el juliol de 2016 i es va convertir en un estiu animat. blockbuster, guanyant uns impressionants 875,5 milions de dòlars a taquilla mundial. La seqüela no és capaç de guanyar aquest tipus de diners i, per tant, la 'vida secreta dels animals de companyia' arriba el juny del 2019.\nSi bé els nens no poden estar a l’abast dels canvis darrere de la escena de la pel·lícula, “La vida secreta de les mascotes 2” és notable per acabar amb Louis C.K. en el paper principal. El còmic va pronunciar el personatge principal de la pel·lícula original, un gos anomenat Max, però no torna a la franquícia. C.K. va ingressar per conducta sexual la tardor passada després de ser acusada d'assetjament per part de cinc dones còmiques. Després de prendre diversos mesos de descans, C.K. recentment ha començat a tornar als clubs de comèdia stand-up de la ciutat de Nova York.\nC.K. no està relacionat amb 'La vida secreta de les mascotes 2', però el seu personatge Max torna a estar al capdavant i al centre. Patton Oswalt ha intervingut per donar veu al personatge de la seqüela. Oswalt no és aliè a la veu, després d'haver rebut aclamacions crítiques per haver expressat Remy al premi 'Oscar Ratatouille', guanyador de l'Oscar de Disney / Pixar. L'actor s'incorporarà a Kevin Hart i Eric Stonestreet, tots dos apareguts a la pel·lícula original.\n'The Secret Life of Pets 2' és la darrera oferta animada de Illumination, que s'ha convertit en un dels estudis dominants del gènere gràcies a 'Minions' i a la franquícia 'Despicable Me'. La pel·lícula està dirigida pel cineasta 'Despicable Me', Chris Renaud. Brian Lynch té l'únic crèdit de guió després de coescriure l'original.\n'La vida secreta de les mascotes 2' s'estrena a tot el país el 7 de juny del 2019 d'Universal Pictures.


Com arribar a Restaurant Borda Eulari a Anyós amb Bus\nCom arribar a Restaurant Borda Eulari a Anyós amb Bus?\nMira Restaurant Borda Eulari, Anyós al mapa\nIndicacions a Restaurant Borda Eulari de Anyós amb transport públic\nLes següents vies de trànsit tenen rutes que passen a prop de Restaurant Borda Eulari\nCom arribar a Restaurant Borda Eulari amb Bus?\nEstacions de Bus a prop de Restaurant Borda Eulari a Anyós\nSerra De L'Honor 16 min caminant VEURE\nBus línies a Restaurant Borda Eulari a Anyós\nQuines són les estacions més properes a Restaurant Borda Eulari?\nLes estacions més properes a Restaurant Borda Eulari són:\nCentre Esp. D'Anyós és a 301 metres de distància, 4 minuts caminant.\nCruïlla D'Anyós és a 606 metres de distància, 8 minuts caminant.\nSerra De L'Honor és a 1199 metres de distància, 16 minuts caminant.\nQuines Bus línies paren a prop de Restaurant Borda Eulari?\nAquestesBus línies paren a prop de Restaurant Borda Eulari: L5, L6.\nTransport Públic fins a Restaurant Borda Eulari a Anyós\nEt preguntes com arribar a Restaurant Borda Eulari dins de Anyós, Andorra? Moovit t'ajuda a trobar la millor manera d'arribar a Restaurant Borda Eulari amb indicacions pas a pas des de l'estació de trànsit més propera.\nMoovit proporciona mapes gratuïts i indicacions en directe per ajudar-te a navegar per la teva ciutat. Consulta horaris, rutes, horaris i esbrina quant triga a arribar a Restaurant Borda Eulari en temps real.\nBusques la parada o l'estació més propera a Restaurant Borda Eulari? Consulta aquesta llista de parades més properes al teu destí: Centre Esp. D'Anyós; Cruïlla D'Anyós; Serra De L'Honor.\nPots obtenir Restaurant Borda Eulari per a Bus. Aquestes són les línies i rutes que tenen parades properes - Bus: L5, L6\nVols veure si hi ha una altra ruta que t'hi porti en un moment? Moovit t'ajuda a trobar rutes o horaris alternatius. Aconsegueix direccions des de Restaurant Borda Eulari fàcilment des de l'aplicació o lloc web de Moovit.\nFem fàcil anar a Restaurant Borda Eulari, és per això que més de 930 milions d'usuaris, inclosos els de Anyós, confien en Moovit com la millor aplicació per al transport públic. No et cal baixar cap aplicació d'autobús o tren, Moovit és la teva aplicació de transport tot en un que t'ajudarà a trobar el millor horari d'autobús o tren disponible.\nLlocs d'interès pròxims a Restaurant Borda Eulari a Anyós\nLínies de transport públic amb estacions més properes a Restaurant Borda Eulari a Anyós\nLínies Bus amb estacions més properes a Restaurant Borda Eulari a Anyós\nMés fàcil arribar a Restaurant Borda Eulari amb l' app!


On menjar a la Garrotxa? - Activitats Garrotxa\n·el 28 agost, 2021\nUn dels majors plaers de la vida és gaudir del bon menjar. La gastronomia catalana és rica en plats exquisits. I si decidim venir a descobrir la Garrotxa, trobarem una oferta culinària molt interessant i variada.\nDesprés de divertir-se amb les nostres activitats a la Garrotxa arriba la gana. I aquest és un bon moment per compartir converses i vivències en un lloc agradable i acollidor amb els amics i la família.\nNosaltres us recomanem el Restaurant Lava que es troba al Càmping Lava a la Garrotxa. Aquí podreu tastar plats típics catalans de la nostra terra elaborats amb productes de proximitat. Aquesta combinació excel·lent per a experimentar el que és el bon menjar.\nMenú del Restaurant Lava a la Garrotxa\nAl Restaurant Lava trobareu plats exquisits per a totes les edats. El restaurant a la Garrotxa està pensat per a les persones que estan al Càmping Lava a la Garrotxa passant una estada i per a les persones que faran activitats lúdiques a la Garrotxa. La carta del restaurant ofereix diferents menús:\nAmanida de l’hort del Pau amb embotits de la comarca\nBotifarra cuita a la pedra volcànica amb guarnició de mongetes blanques de Santa Pau\nAquest és un menú molt complet que és recomanable per a persones que els agradi la carn i estiguin acostumades a menjar molt. A més, el preu d’aquest menú és bastant assequible, per tan sols 18€ per persona menges molt bé i recuperes les forces després d’un dia intens de diversió a la Garrotxa. I un altre aspecte destacat és que la carn es cuina sobre una pedra volcànica… i això només passa a la Garrotxa!\nMenú tot tall\nBotifarra, pollastre i costella a la brasa acompanyat de mongetes blanques i patates fregides\nAquest menú és molt semblant a l’anterior però, en aquest cas, pot triar el tipus de carn que vols i ve acompanyat amb una bona ració de guarnició. El preu d’aquest és de 22€ per persona.\nPasta amb tomàquet\nAquest menú infantil és perfecte per a nens de menys de 12 anys. Als més petits de la casa els encanta la botifarra a la brasa que preparen en aquest restaurant a la Garrotxa. El preu és de 8,90€. A més, hi ha un altre menú molt semblant a aquest pel mateix preu, que és el menú “menut” que inclou:\nPernilet de pollastre a la brasa\nA la Garrotxa, bon profit!


Sailor House Watamu Watamu Kènia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nDescompte a Sailor House Watamu\nWatamu, Watamu, Kènia - Veure al mapa\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Watamu, no busqui més enllà de Sailor House Watamu. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nSailor House Watamu també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Watamu. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos aparcament de cotxes, transport hotel/aeroport, habitació familiar, servei de bugaderia.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb piscina privada, balcó/terrassa, ventilador, nevera, plat de dutxa a cada habitació. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com platja privada, camp de golf (a 3 km), piscina exterior, jardí. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Watamu, el Sailor House Watamu és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


El moviment juvenil Fridays 4 Future convoca una mobilització per a divendres 19 de març a les 17.30h a Barcelona\n"Posar la persona en el centre és lluitar contra un mateix opressor"\nMar Mirabete (Fridays 4 Future), en conversa amb Fernando Fernández (Greenpeace) anuncia per a divendres una "acció global pel clima"\nMar Mirabete, portaveu del moviment juvenil pel medi ambient Fridays 4 Future, i Fernando Fernández, coordinador de Mobilització de Greenpeace a Catalunya, han analitzat aquest dimecres el moment que viu l'emergència climàtica. Aquesta realitat és notícia aquests dies per una nova iniciativa de l’anomenda Acció Global pel Clima. Serà aquest divendres, amb una mobilització a les 17.30h a l'Arc de Triomf de Barcelona. En la taula d'anàlisi del programa El Mirador de l'actualitat de Ràdio Estel, els dos representants d'entitats defensores del medi ambient han compartit la reivindiació d'un canvi en el model laboral des d'una perspectiva de transició ecològica. Davant les preocupants dades d’atur juvenil a Catalunya, properes al 40 per cent, es vol posar novament el focus en els joves. Mirabete ha destacat que l'activitat de divendres "és una acció global pel clima, un dia simultàniament en més de 700 països, a partir d'un manifest centrat en la precarització laboral i en la necessitat d'una transició del model laboral actual a un de nou més just i més sostenible per a les nostres vides".\nLa portaveu de Fridays 4 Future ha explicat també que "el terme justícia climàtica uneix moltes lluites de manera interseccional, com es veurà en una performance amb la participació de diversos col·lectius". En un altre moment, Mar Mirabete ha comentat que "aquestes diverses causes tenen un origen comú en els qui provoquen moltes de les desigualtats socials, com ara les precaritzacions laborals, el creixement econòmic desemesurat o la concentració dels recursos en mans d'uns pocs". Ha denunciat que el sistema actual "està d'esquena a la vida" i que "totes les lluites que demanen posar la vida de la persona al centre tenen el mateix punt d'intersecció, que és combatre un mateix opressor". La representant del moviment juvenil ha recordat que "les elits polítiques i econòmiques han mostrat l'incompliment de les promeses de l'Acord de París del 2015, on es marcava un augment màxim d'1,5 graus centígrads en relació amb l'època preindustrial, perquè aquest increment de temperatura activaria els punts de no retorn, amb l'Amazònia, el gel àrtic i els oceans que pugen de nivell, cosa que emetria CO2 cap a l'atmosfera, en lloc de captar-lo".\nPer la seva banda, Fernando Fernández ha destacat que "el sistema actual precaritza la societat des d'una crisi d'habitatge, sanitària i de biodiversitat, amb una emergència climàtica davant la qual els governs no estan fent tot el que caldria". Ha anunciat, en aquesta línia, que Greenpeace "ha plantejat un litigi climàtic per denunciar l'Estat espanyol davant la justícia perquè els objectius que planteja de reducció de gasos d'efecte hivernacle és insuficient, entre un 20 i un 23 per cent". El representant de l'organització ecologista ha lamentat que "tenim a Espanya una llei de Canvi Climàtic que no s'està complint". Ha conclòs que "un informe publicat ara fa un mes assegura que es necessita un canvi de sistema si no volem seguir patint les injustícies socials i climàtiques". Fernández ha recordat que "estem reduint d'un 3 per cent els gasos d'efecte hivernacle, quan l'ONU recomana un 7,6". Igualment ha conclòs que, "si no comencem a fer campanya a favor de les energies renovables, ens trobarem amb problemes com els que ja hem vist recentment, el Glòria, el Filomena i altres fenòmens".\nManifest de compromís amb el medi ambient\nEn un manifest que acaba de fer-se públic, Fridays 4 Future recorda que, “en tres anys, superarem l’increment d’1,5 graus” al planeta, “límit establert a l’Acord de París, segons les Nacions Unides”. Igualment el col·lectiu juvenil denuncia que “el sistema que posa els beneficis del capital per sobre de la vida ens deixa sense futur i ens precaritza el present”. A més, després de recordar que “2 de cada 10 joves tenen símptomes depressius” i que “el suïcidi és la principal causa de mort no natural entre la joventut”, Fridays for Future assegura que els nois i noies d’avui “no volen produir més per al lucre” d’alguns, sinó “temps per treballar per les pròpies vides i pel futur”.\nEn un altre fragment del manifest, l’entitat juvenil demana “un canvi profund que deixi enrere les precaritzacions del present per construir un món just per a les persones i la natura”. En aquesta línia, reivindica “vides dignes amb lloguers dignes, treballs dignes i esperances”. Igualment planteja “reestructurar el sistema racista, imperialista i patriarcal que deixa el pes de les seves conseqüències sobre els cossos i territoris que resisteixen l’ecocidi que vivim”. Amb un lema que diu “Ens roben el temps, el futur i la vida”, els joves de Fridays for Futur concluen aquest escrit dient que “és temps d’actuar”.\nEs pot escoltar AQUÍ el programa El Mirador de l'actualitat d'aquest dimecres 17 de març


La ministra francesa d'Assumptes Europeus demana al Regne Unit que decideixi aviat què farà amb el Brexit\nPublicat 15/2/2019 10:07:42CET\nPARÍS, 15 Febr. (Reuters/EP) -\nLa ministra francesa d'Assumptes Europeus, Nathalie Loiseau, ha assegurat que les autoritats britàniques han de decidir ràpid què volen fer amb el procés de sortida de la Unió Europea, sigui amb acord amb les autoritats comunitàries o sense pacte.\n"Els dic als nostres amics britànics que ha arribat el moment de decidir si surten en termes amistosos o de manera abrupta", ha afirmat la ministra, en declaracions a la cadena de ràdio RTL. "És una decisió purament britànica. El que estem dient és: afanyin-se", ha dit Loiseau.\nLa primera ministra britànica, Theresa May, va patir aquest dijous en una derrota en la seva estratègia pel Brexit que soscava la seva petició als líders europeus perquè facin concessions a l'acord per així aconseguir-ne l'aprovació al Parlament britànic.


Bloc d'en Joan Mora: BARRANCOT, HORTMOIER I TORNAR PER ESCALADUIX\nUll que també corre Ormoier (sense h), però l’enciclopèdia catalana diu clarament Sant Miquel d’Hortmoier.\nAhir al vespre semblava que avui havia de fer un dia igual de “rufu” però en si en Vila diu que no farà vent (a baix) vol dir que sortirem i ens anirem a l’Alta Garrotxa (a baix des de Camprodon). I així ho hem fet.\nA 2/4 de vuit trobada per fer el cafè i l’entrepà, i cap a Beget. Hem deixat els cotxes al Barrancot i hem sortit per la llera dreta cap a la Vall d’Hortmoier. Feia un matí esplèndid amb un sol preciós. Segur que als cims ventava de valent però al nostre camí no es movia ni una fulla.\nHem esmorzat a sota els roures “del rei” que són catalogats com a arbres monumentals per la Generalitat i que tenen més de 500 anys. Ara només n’hi ha dos ja que al 1997 el vent en va abatre el tercer.\nAls peus del Bestracà, a prop de Talaixà, i amb un pic de les Bruixes ben emblanquinat per la nevadeta d’ahir, hem reemprès la caminada tornant per Escaladuix. Allà en Vila i en Toni sempre expliquen el fenòmen càrstic que fa que l’aigua s’esmunyi i no surti fins a Banyoles. A la canalla els encanta sentir-ho però, avui, feia una fila de llera seca on això de l’aigua és gairebé impossible. Tot i les quatre gotes d’ahir, la sensació del terreny és de sequedat total. Fins i tot les cares nord no tenen la quantitat de molses que se solen veure.\nDesprés d’aquesta petita dificultat, de seguida soms de retorn.\nEns hem parat a fer la cervesa a Beget i no hi cabia cap cotxe a l’aparcament. Aquests dies deuen tenir un ple absolut (com a mínim a l’hora de dinar)\nPublicat per Joan Mora i Bosch a 17:44


L’Escola Vinyes Verdes comptarà a partir del curs 2019-2020 amb una aula mixta de P1 i P2 - Notícies de l'Ajuntament de la Vila de Masquefa\nL’Assemblea General de la Mancomunitat Intermunicipal de La Beguda Alta també ha aprovat un projecte de millora del local social de la Societat Recreativa Unió Begudenca.\nL’Ajuntament segueix donant passos efectius per garantir la prestació dels serveis bàsics als veïns de La Beguda Alta un cop feta efectiva, el passat 9 d’octubre de 2018, l’agregació del nucli al municipi de Masquefa. En aquesta línia, l’Assemblea General de la Mancomunitat Intermunicipal de La Beguda Alta celebrada dijous 9 de maig ha aprovat dos projectes que tenen com a objectiu donar un salt qualitatiu quant a benestar del conjunt dels veïns i reforçar i potenciar la idiosincràsia i la identitat pròpies del nucli i dels seus residents.\nL’Escola Vinyes Verdes incorpora a la seva oferta el primer cicle d’educació infantil\nEntre els acords presos per l’Assemblea General de la Mancomunitat Intermunicipal de La Beguda Alta hi ha l’habilitació, a partir del curs 2019-2020, d’una aula mixta de P1 i P2 a l’Escola Vinyes Verdes. Així, amb aquesta actuació s’aposta per ampliar significativament l’oferta educativa i formativa del centre, que fins ara només comptava amb línies d’infantil i de primària.\nLes preinscripcions escolars per al primer cicle d’educació infantil a l’Escola Vinyes Verdes obriran a partir de la setmana del 13 de maig i estaran reservades, exclusivament, per als infants empadronats en l’àmbit de la Mancomunitat de La Beguda Alta. En aquest sentit, el consistori informarà puntualment sobre les dates, horaris i lloc on realitzar la preinscripció.\nNoves millores al local social de la Societat Recreativa Unió Begudenca\nFinalment, el segon punt de l’ordre del dia tractat per l’Assemblea General de la Mancomunitat Intermunicipal de La Beguda Alt ha estat l’aprovació de la segona fase de remodelació del local social de la Societat Recreativa Unió Begudenca.\nL’actuació, amb un pressupost de 150.000€ i inclosa en el Pla de Millora Urbana de La Beguda Alta, compta amb una subvenció de la Diputació de Barcelona per valor de 100.000€ i permetrà donar continuïtat als treballs d’arranjament duts a terme a l’edifici al llarg dels darrers mesos; entre ells, la restauració total de la teulada i la il·luminació i pintura de l’equipament.\nCategoria: Butlletí, Educació, General, UrbanismePer Ajuntament de Masquefa 09/05/2019\nAnteriorPrevious post:L’Ajuntament habilitarà una nova zona de pàrquing i sòl urbanitzable per a la construcció de 36 habitatges socials per a jovesSegüentNext post:L’Escola El Turó impulsa una nova campanya de donació de sang


"Pertot" publica "El castell d'Alfarb" - Gent de trobada\nby Editor web | nov. 5, 2021 | Pertot | 0 comments\nRaonem amb Vicent Climent, un escriptor veí d’Alfarb, del qual l’Editorial Reclam publicarà “El castell d’Alfarb”. Este llibre formarà part de la col·lecció “Pertot”, un catàleg de llibres que l’editorial codirigeix amb la Coordinadora de Centres en Valencià de la Ribera – Escola Valenciana.\nQuè t’ha motivat a escriure un llibre sobre el castell d’Alfarb?\nFa anys vaig publicar un treball sobre el castell, perquè era un edifici històric molt poc conegut. Moltes persones del poble desconeixien que hi havia un castell. Ara, ja rehabilitat, el que he volgut és donar a conèixer la història d’eixe edifici a través de la documentació arxivística.\nEl que queda del castell original es troba encastat entre cases i carrers. Què s’ha perdut de la construcció original?\nEn origen, era una torre àrab i unes muralles que l’envoltaven, però amb la conquista cristiana les muralles es van fer créixer i s’uniren a la torre amb voltes de canó donant-li un aspecte més senyorial. Això és el que ara queda.\nHi ha cap document que descriga com era en la seua època d’esplendor?\nS’han perdut algunes estances que s’havien afegit al voltant de la construcció per a ús de la senyoria. Aquestes estances es van mantenir mentre hi hagué vassalls moriscos, però després de l’expulsió, l’edifici es va desmantellar i caigué en una ruïna crònica.\nL’origen del castell és islàmic. A banda del castell, quina empremta ha deixat la civilització islàmica al poble? I no em referisc sols a l’arquitectònica.\nL’origen és islàmic, però es reaprofitaren algunes peces romanes per a la seua construcció. Pel que fa a l’empremta islàmica al poble tenim el mateix topònim: al-Khârb, el despoblat, nom que donaren els àrabs al lloc on es van assentar, fent referència a l’antic poblament romà. Tenim la toponímia menor: Ondara, Alquible, Almaguer; part de la trama urbana; moltíssim vocabulari d’ús corrent i costums que fins fa pocs anys encara eren vius com la separació entre homes i dones en els seguicis fúnebres. Sense oblidar-nos de la gastronomia.\nCreus que és important que els veïns i les veïnes d’Alfarb recuperen la memòria històrica del seu poble. Ens pots dir per què?\nÉs importantíssim. Pel que fa qüestions immaterials, com són els costums, hem de saber perquè els nostres avantpassats feien les coses com les feien, perquè s’expressaven com s’expressaven i perquè vivien com vivien. I pel que fa a vestigis materials hem de recuperar el màxim d’elements d’altres èpoques. El castell és important però també és important una reixa de forja, una rajola de ceràmica antiga, una cantonera de pedra o un atzucac o carreró sense eixida, com és el portellet. Tot això és patrimoni que enriqueix la singularitat del poble.\nEres un escriptor prolífic. És una feina, un entreteniment…? Quin aspecte de l’ofici d’escriptor t’atrau més i per què?\nÉs un entreteniment, perquè no visc d’això. De tota manera has de fer molta feina per escriure i publicar, però com diu el refrany “Càrrega a gust, no pesa”. I el que més m’atrau és poder compartir maneres de veure el món amb els lectors.\nCom a historiador, quines lliçons penses que ens dona el transcurs de la història?\nLa història ens dona moltes lliçons però les persones som alumnes molt dolents de la història, perquè sovint es repeteixen errors que no s’haurien de repetir. La intolerància, la insolidaritat, l’autoritarisme, no s’haurien de repetir. El poc respecte pel medi ambient i la falta de civisme tampoc. Pel que fa al castell, la història ens dona la lliçó que hem de tindre més cura del nostre patrimoni i mirar el poble amb altres ulls.\nPer què recomanes la lectura del teu llibre?\nDona a conèixer un edifici singular, dins del conjunt de torres àrabs de terres valencianes, que té una trajectòria històrica lligada a la població morisca i que té un valor patrimonial important per al poble.\nJa vas publicar a «Pertot», la col·lecció codirigida per l’Editorial Reclam i la Coordinadora de Centres en Valencià de la Ribera, el llibre «Acosta’t a la Ribera», una guia per visitar la comarca, el qual ha tingut molt bona acollida. Creus que és interessant la iniciativa de crear aquesta col·lecció? Què hi trobes d’interessant?\nLa iniciativa és interessant perquè ofereix materials auxiliars per als docents i alhora són lectures divulgatives i pràctiques per al públic en general, fins ara sobre turisme de proximitat o canvi climàtic. Són llibres fets des de casa nostra, sense ànim de mirar-nos el melic i amb vocació i possibilitat de tindre una projecció global.


Informatiu Balear 2 - 12/01/18 - RTVE.es\nInformatiu Balear 2 - 12/01/18\nUn jove de 27 anys mata el padrastre i apunyala sa mare a Costa d'en Blanes.\nAcord polític per desmantellar el poblat de Son Banya.\nDemà passaran a disposició judicial els 15 detinguts en l'operació Goodbye.\nEl Govern anul·la la subvenció del PP per a les eleccions de 2007.\nEl Govern denunciarà crims contra la humanitat després d'exhumar la fossa de Porreres.\nL'Ajuntament d'Eivissa apostarà pel turisme familiar a FITUR 2018.\nEls manacorins assagen les cançons tradicionals per a Sant Antoni.\nEl diari Última Hora celebra els 125 anys d'història amb cancan, òpera i sarsuela.\nDoble duel illenc: l'Atlètic Balears s'enfrontarà al Formentera, i la Penya Esportiva rebrà al Mallorca.\nver más sobre "Informatiu Balear 2 - 12/01/18" ver menos sobre "Informatiu Balear 2 - 12/01/18"\n> Informatiu Balear 2 - 12/01/18


LA PANXA DEL BOU: QUAN REP EL DEL MIG I NINGÚ NO SE'N FA RESPONSABLE\nQUAN REP EL DEL MIG I NINGÚ NO SE'N FA RESPONSABLE\nTot i que la paraula diàleg s'utilitzi a tort i a dret, la pràctica de la cultura del diàleg és gairebé inexistent, i no parlo d'alts nivells polítics sinó del dia a dia quotidià i proper. Els fets de Sants han tornat a polaritzar els ànims i en aquests casos, com en d'altres més greus com ara les guerres, sembla que has de ser dels uns o dels altres, cosa que també passa amb la qüestió de l'independentisme o fins i tot del futbol. En general, els dogmàtics del signe que sigui, creuen que han vist la llum, saben què has de pensar i no dubten de res del que creuen, pensen que no t'has adonat de la realitat i per això hi ha una tendència abusiva a convèncer la gent de forma contundent, i no parlo tan sols del poder dels estats sinó de qualsevol petit poder veïnal, fins i tot. Hi ha una tendència predicadora al país que es manifesta en molts àmbits socials. Has d'anar al tanto amb el que comentes perquè et poden dir de tot menys guapa per qualsevol opinió que no respongui a allò que s'identifica com la veritat. Per això jo crec que, en general, més enllà dels radicalismes i dels oportunismes progres, que també, hi ha una gran prudència a l'hora de comentar en els blogs i articles determinats fets d'actualitat, sobretot si no comparteixes la visió que toca compartir, és clar.\nCom és ben sabut, quan en les reunions sobre temes religiosos, habituals durant la meva joventut, plantejaves algun dubte sobre les explicacions oficials, fins i tot reconvertides en religió progressista i postconciliar, sempre hi havia qui se n'anava per allò que en diuen els cerros de Úbeda, per la tangent o per on fos. Era allò de què doctors tenia l'església, vaja, ni que t'ho amollessin d'una forma més fina i dialogant. Un dels temes recurrents era el de la predestinació o, per exemple, la qüestió de la presència del mal en el món, se suposa que Déu era responsable de les coses bones que et passaven i li havies de donar les gràcies però les dolentes eren causades pels homes o bé proves que t'enviava l'amo per veure com te'n sorties sense perdre la fe.\nFa anys em va passar el mateix amb gent d'una corda molt diferent, pares i mares comunistes o gairebé comunistes de l'escola, que avui no sé com hauran evolucionat més enllà del fet que alguns es van col·locar prou bé en el camp aleshores emergent de la política professional. Qüestionava jo com s'explicaven uns fets sobre la manca d'algun mestre a l'escola, ja que els pares i mares que manegaven l'AMPA estaven disposats a treure tot el barri al carrer i fer soroll, com es va esdevenir de fet, i em van dir de forma una mica agre que el capitalisme tenia els seus recursos per fer-me passar bous per bèstia grossa. Els problemes, tot s'ha de dir, es magnificaven políticament quan manava, per exemple CIU, i es minimitzaven quan manava l'esquerra o allò que en diuen esquerra. CIU és una formació política que ha canalitzat sovint les ires indiscriminades de determinat progressisme radical i també de cert espanyolisme ranci, i de vegades, com es pot observar, les dues coses convergeixen i s'uneixen. Crec que hi ha gent que els vota però no ho diu mai de forma pública, per tot això que comento. Altrament no s'explica la seva vigència al llarg dels anys mentre formacions com aquell PSUC tan popular i populista han fet moixoni o gairebé.\nDavant dels doctors de l'església i de les estratègies del capitalisme i/o el catalanisme ranci i burgès en el poder poca cosa es pot raonar. En tot cas les veritats, si és que existeixen, sempre són molt susceptibles de manipulació i al capdavall admeto que mai no pots saber qui mou els nostres fils de titelles mediocres i febles, la veritat. Jo ja crec més en persones concretes que no pas en tendències i etiquetes, a tot arreu hi ha de tot i he conegut gent molt vàlida d'idees molt diverses i en ocasions ben diferents de les meves, si és que en tinc algunes, que ja no ho sé.\nEn tot cas, quan dos es barallen rep el del mig, i aquest pobre del mig, que no sap d'on li plouen les bastonades, a més a més no serà mai reivindicat per ningú, perquè no té fusta d'heroi ni de màrtir ni de res, fins i tot en el cas en el qual acabi sent heroi i màrtir de grat o per força. Fa uns dies comentava amb algú el llibre i la posterior pel·lícula L'hora 25. La novel·la és de Constantin Vigil Gheorghiu, romanès, un autor avui poc rellegit, tot i que força interessant. Hi ha moltes vides lligades de forma dramàtica a la geografia política i l'Europa de l'est també ha rebut sovint per totes bandes. És la història d'un pobre home jornaler, interpretat de forma magistral per Anthony Quinn en el cinema, que rep per totes bandes, durant la segona guerra mundial, i que no pertany a cap grup de res en concret, ni és jueu, ni és comunista, ni és nazi, ni és soviètic, ni patriota i tan sols intenta sobreviure com pot. Un antiheroi, vaja.\nGheorghiu, fill del seu temps, va ser també antisemita de jove i després ell mateix va admetre, sense negar el seu passat, que s'avergonyia de moltes de les coses que havia arribat a pensar, de gran va fer-se sacerdot de l'església ortodoxa romanesa. De fet L'hora 25 (res a veure amb una pel·lícula recent amb el mateix títol) no té res d'antisemita.\nEtiquetes de comentaris: Anthony Quinn, cinema, Constantin Vigil Gheorghiu, esdeveniments, guerres, política, revoltes\nuna novel·la que en va impresionar profundament.L'home desvàlid davant els esdeveniments, i coincideixo amb tu en la gran interpretació d'Anthony Quinn.\nës el que ens sol passar, ens colpeja la història sense ser-ne art ni part.\nAmén, Júlia. Res a dir perquè res sé. Una anècdota: l'altre dia, la Terribas estava contenta a la ràdio perquè havia aconseguit una trucada d'una veïna de Sants que parlava malament dels de Can Vives.\nNo he llegit la novel·la de Constantin Vigil Gheorghiu. La pel·lícula segur que l'he vista, però no la tinc present.\nLo que no se es porque con la ingente cantidad de sabios y genios que tenemos en este pais estamos como estamos. Debieramos ser la primera potencia mundial. Hay una tendencia a poner etiquetas al personal, a no escuchar nada más que en funcion del origen sin valorar el mensaje. En alguna ocasion en mi blog he puesto pedazos de discursos de gente no politicamente correcta y en muchos casos lo aplaudieron, cuando les mencionas el autor, echan humo. Hay que valorar las ideas sin etiquetas, esa es mi opinion.\nVolia dir "Can Vies".\nFrancesc, és trist però ha passat molt sovint.\nEnric, el que trobo a falta és un discurs una mica moderat, la veritat.\nTemujín, es así, por desgracia, aquí las etiquetas y los tópicos funcionan a maravilla.\nEl llibre ja el tenia el meu pare penso que era en la col·lecció Reno, on hi havia força novel·les interessants. El vaig llegir molt aviat i té bons moments, dels que no s'obliden.\nAra, això que reben els tercers, o els del mig, és una veritat del tot comprovada. No sé si els del mig són bons o dolents; la Bíblia diu que els tebis (ni freds ni calents) Déu els vomitarà de la seva boca. Aquests ni carn ni peix, i mitja figa mig raïm, no sé si defineixen el poble ras... tinc els meus dubtes.\nOlga,em referia més que res a la bona gent que en moments difícils de visceralitat enfrontada no vol ni pot prendre partit o que té amics a un costat i l'altre.


Màgia de prop | Esdeveniments d'empreses | Plus Arts\nEls espectacles de màgia de prop, són aquells on el mag realitza jocs de màgia molt a prop dels ulls dels espectadors. Com sempre diuen els mags, “realitzem la màgia a escassos mil·límetres dels ulls dels espectadors, perquè quan més miren, menys veuen els nostres trucs!”. Així doncs, és qüestió d’habilitat.\nLa màgia de prop es realitza amb materials i objectes petits, com les cartes, els mocadors, les monedes... i molt sovint, els mags realitzen la màgia de prop amb objectes quotidians, d’aquells que qualsevol persona pugui tenir a l’abast.\nDes de Plus Arts treballem al llarg de tot l’any amb tres mags, tots tres són mags professionals i disposen de premis nacionals i internacionals, i amb una llarga trajectòria artística dins del món de l’il·lusionisme.\nSón mags professionals amb experiència, que saben adaptar-se a qualsevol situació, i que sabem que seran capaços de fer-vos arribar la seva màgia i d’oferir-vos un espectacle divertit i valuós.\nTenim espectacles de màgia de tota mena, de màgia d’escenari, màgia de grans il·lusions... però en aquesta ocasió us presentem la màgia de prop, que és una de les màgies més difícils, ja que cal de molta habilitat, precisió i una gran capacitat de manipulació.\nLa màgia de prop és un tipus d’espectacle de màgia ideal per a festes d’adults o festes familiars on hi ha poc públic, o bé, on es pugui crear una situació molt íntima, i on tothom pugui veure la màgia que el mag realitzarà amb objectes petits, com per exemple, els jocs de cartes.\nUs convidem a gaudir dels nostres espectacles de màgia de prop amb els mags professionals més destacats del territori català.\nI si desitgeu un espectacle de màgia diferent i personalitzat, no dubteu en explicar-nos la vostra idea i de ben segur que podrem ajudar-vos i adaptar-nos a les vostres necessitats, per a fer de la vostra festa, un gran esdeveniment!


Covid19 - visitcalvia\nSi està preparant un viatge a Mallorca, ha de saber que, a causa de la crisi sanitària del COVID-19, és obligatori emplenar un Formulari de Control Sanitari al qual es pot accedir des de la pàgina spth.gob.es. A partir de 48 HORES abans del viatge podrà enviar el formulari a les autoritats sanitàries. Una vegada enviat rebrà un correu amb un codi QR que li permetrà accedir a l’aeroport de destí. Ha de portar-ho imprès o en el telèfon mòbil.\nARRIBO A l'AEROPORT DE PALMA, RECULLO L'EQUIPATGE I SURTO AL VESTÍBUL PRINCIPAL D'ARRIBADES. A partir d'AQUÍ QUÈ PUC FER?\nA Mallorca, des del 13 de juliol és obligatori l’ús de màscara per a persones a partir de 6 anys, indepenentment de si es pot mantenir o no la distància de seguretat, als següents llocs: al carrer, a l’aire lliure, en els comerços i en els espais públics. La mascara no és obligatòria a platges, piscines, quan feim espport, quan consumim a un bar o restaurant.\nEs recomana anticipar les reserves online i realitzar els pagaments amb targeta o mitjançant aplicacions mòbils.\nTRANSPORT A MALLORCA. QUINES OPCIONS TINC?\nEl transport públic i privat, funcionarà amb total normalitat, segueix les instruccions i les mesures de protecció de cada proveïdor de servei.\nVehicle amb conductor: et recollirà a la porta d’arribada o en el punt de trobada, amb la reserva prèvia.\nVehicle propi: si prefereixes moure’t al teu aire, pots llogar un vehicle i recollir les claus en l’oficina de lloguer de cotxes corresponent.\nTaxi, pots desplaçar-te fins amb 3 membres de la teva família o 2 persones que no visquin en el mateix domicili.\nAutobús fins a Calvià. L’A11 et portarà directament fins al nostre municipi https://www.tib.org/es/web/ctm/autobus/linia/a11\nDes de l’estació principal de Palma, tens a disposició una àmplia xarxa de transport públic per a arribar a qualsevol dels 53 municipis de Mallorca. https://www.tib.org/es/web/ctm/mapa-simbolic\nHOTELS I APARTAMENTS TURÍSTICS PUC UTILITZAR ZONES COMUNES, PISCINES, BAR, GIMNÀS... ETC?\nComptaràs amb informació sobre l’ús i les mesures de seguretat establertes en cada instal·lació per a realitzar activitats, menjar en els restaurants o disposar de telèfons d’assistència sanitària, i el personal de l’hotel et mantindrà informat de qualsevol novetat.\nHi haurà punts amb solució desinfectant perquè puguis protegir-te en tot moment, recorda protegir també als menors d’edat que t’acompanyin. En cas de compartir ascensors, escales o banys, evita tocar polsadors, poms, baranes i altres superfícies d’ús comú.\nLes àrees comunes obertes al 75% de capacitat, piscines, gimnasos, etc. podrien tenir alguna norma específica que permeti el distanciament, el temps d’ús i la higiene dels elements d’ús comú.\nSi realitzes activitats col·lectives o grupals, com a activitats d’animació, grups màxim de 25 persones, evita els exercicis de contacte i intenta mantenir la distància de seguretat. Contacta amb l’establiment, també per a rebre informació sobre tovalloles de platja.\nEn el restaurant hi haurà normes d’ús per a protegir als usuaris i els aliments, procura seguir les instruccions del personal que t’atendrà. Podràs asseure’t amb la teva família, fins i tot amb amics, fins a un màxim de 25 persones en taules grupals, amb reserva prèvia.\nEls miniclubs, podrien tenir alguna limitació, es recomana contactar amb l’allotjament. Solen estar destinats a nens i joves d’entre 6 i 18 anys, i per a garantir les normes de seguretat actuals, es formaran grups màxims de 20 participants amb dos monitors, i sense contacte amb altres grups. L’ús d’àrees comunes es farà per torns. Les activitats es podran organitzar a l’aire lliure o en espais coberts amb ventilació constant, i amb un màxim de 100 participants.\nPUC REALITZAR VISITES TURÍSTIQUES, EXCURSIONS O ANAR A LA BIBLIOTECA?\nEls principals recursos turístics de Mallorca estan oberts al públic i es poden visitar. Per a informació concreta d’horaris i condicions, accedeix a la web del punt d’interès, es recomana reservar amb antelació i prioritzar el pagament amb targeta o amb aplicacions mòbils.\nEls espais públics i privats, disposaran de cartells visibles en els accessos, i el seu personal et donarà indicacions concretes de distanciament, aforament i accés als serveis. A les biblioteques pots sol·licitar préstecs i ocupar espai a la sala d’estudi fins al 75% de l’aforament.\nSi realitzaràs una visita turística amb guia, grups màxims de 30 persones, evita la salutació amb la mà, atén les seves indicacions i mesures de prevenció tant en interiors com en exteriors, també si uses mitjans de transport. Es recomana evitar llocs amb aglomeracions.\nPUC FER ESPORT A L'AIRE LLIURE, NÀUTIQUES, PISCINES O A INSTAL·LACIONS ?\nSí, es podrà realitzar activitat esportiva de manera individual o en grup fins a un màxim de 30 persones sense contacte físic, i de 20 persones amb contacte físic en instal·lacions esportives, i sempre sense superar el 75% de capacitat màxima, a més s’ha de mantenir la distància de 1,5 m. En activitats de turisme actiu, grups de fins a 40 persones.\nSi us plau, en la mesura que sigui possible, opta per la gestió telemàtica de la reserva, el pagament i atenció al client, així t’informaran amb antelació de les mesures d’ús i accés. Una vegada en la instal·lació, segueix les instruccions del centre esportiu, club nàutic, espai natural o instal·lació aquàtica i mantingues el distanciament social.\nSi ets un esportista professional pots practicar esport fins amb 20 persones en centres esportius que permetin un aforament màxim del 75%. També podràs usar els vestuaris amb limitació de temps. En breu també es permetran competicions esportives amb restriccions i previ permís de les autoritats esportives de l’illa, el teu proveïdor t’informarà sobre aquest tema.\nPots usar el material esportiu necessari, quan el personal de l’establiment o el proveïdor del servei te’l lliuri desinfectat.\nAls parcs naturals es permet asseure’s en les taules de les àrees recreatives.\nPUC ANAR A LES PLATGES O LES CALES?\nSí, les platges i cales estan obertes al públic, amb algunes limitacions.\nEn els accessos trobaràs cartells amb informació sobre les normes d’higiene i prevenció.\nPodria establir-se una limitació d’aforament, tant a la platja com en el pàrquing pròxim i serà obligatori un distanciament de 1,5 metres entre els teus estris col·locats sobre la sorra i els de la resta de banyistes.\nMantingues 6 metres des de la riba cap a la sorra lliures de tovalloles i els 1,5 metres de distància social.\nPractica esport de manera individual o en parella, i sense contacte físic. Es permeten grups de fins a màxim 25 persones.\nPUC ANAR A BALNEARIS, PISCINES, JACUZZIS, SAUNES, SPAS I ZONES DE JOC AMB AIGUA?\nLes autoritats científiques suggereixen que l’ús de clor en l’aigua podria inactivar el virus i, per tant, evitar els riscos de contaminació durant el bany.\nSegueix les instruccions del personal, per a complir aforaments i temps d’estada. Evita aglomeracions en espais comuns i permet la higiene d’elements comuns que hagis d’usar per a gaudir de la instal·lació.\nPUC ANAR A RESTAURANTS, BARS O CAFETERIES?\nSí, els bars, restaurants i cafeteries estan oberts en l’horari habitual. A l’interior del local i a les terrasses, hi haurà una separació entre taules i un aforament màxim del 75%. També està permès el consum en barra sempre que es garanteixi la separació mínima de 1,5 m entre clients o grup de clients. L’ocupació màxima serà de 25 persones per taula o agrupació de taules, respectant la distància mínima de seguretat.\nEn tot cas, s’eliminaran productes d’autoservei, prioritzant monodosis o altres formats de servei.\nEs mostrarà cartelleria informant el client de les pautes d’higiene i desinfecció. Els cambrers t’atendran l’arribada i t’indicaran la taula que has d’ocupar tant a l’interior com en l’exterior. Pot ser que trobis espais ben definits o amb elements que marquin el distanciament.\nSi acudeixes a un servei de bufet, hi haurà pantalles de protecció i l’emplatat serà fet de manera individual.\nESTARAN OBERTS ELS MERCATS A L'AIRE LLIURE?\nSí, els ajuntaments facilitaran els espais més adequats perquè gaudis millor l’experiència. Es manté la limitació d’afluència de clients, de manera que s’asseguri el manteniment de la distància social de 1,5 metres. Els clients no poden manipular els productes en venda.\nON PUC COMPRAR MASCARES I ALCOHOL O ELS PRODUCTES HIGIÈNICS?\nEn qualsevol farmàcia. La venda unitària de màscares quirúrgiques que no estiguin empaquetades individualment només es podrà realitzar en les oficines de farmàcia garantint unes condicions d’higiene adequades que salvaguardin la qualitat del producte. Els preus estan regulats per llei. D’una altra forma, també pots comprar els productes en grans superfícies. Aquí, disposes d’un llistat de farmàcies obertes a Mallorca.\nPUC ANAR DE COMPRES?\nSí, les tendes i els centres comercials estan oberts en l’horari habitual, amb un aforament màxim que t’indicaran a la porta de cada establiment i que s’adequa a l’espai per a garantir la teva seguretat i circulació a l’interior. Si hi ha zones comunes, l’aforament està limitat al 50% recorda mantenir les distàncies de seguretat.\nPUC ANAR AL CINEMA, AL TEATRE, AL CIRC O A LES BIBLIOTEQUES, O VISITIAR MUSEUS I SALES D'EXPOSICIONS?\nSí, estaran oberts en el seu horari habitual amb una capacitat del 75% d’aforament. Comprova els horaris, es recomana reservar prèviament i prioritzar els pagaments amb targeta o amb aplicacions mòbils. Les sales de cinema podrien pre assignar els seients.\nS’informarà sobre la forma de circulació per a evitar aglomeracions, tant a l’interior com en l’àrea de venda d’entrades.\nLes visites als museus, sales d’exposicions i monuments podran ser de grups de fins a 25 persones, sempre que es mantengui la distància de seguretat interpersonal de 1,5 m.\nPUC ANAR A CASINOS, SALONS DE JOC O LOCALS D'APOSTES O SIMILARS?\nSí, està permès, amb l’aforament limitat a 2/3 de la seva capacitat. També pots accedir a la seva cafeteries i bars fins al 75% de l’aforament. Segueix les normes de prevenció i distanciament social.\nPUC ANAR A GRANS ESPECTACLES O ACTIVITATS ESPORTIEVES, FESTES POPULARS I ATRACCIONS DE FIRA?\nSí, podràs anar a llocs tancats amb un aforament de fins a 300 persones assegudes i en llocs a l’aire lliure, fins a 1000 persones.\nEs permet la celebració de festes i esdeveniments populars a partir de l’1 de juliol. Obligatori portar màscara si no es pot mantenir 1,5 m de distància social. Segueixi les instruccions de seguretat indicades pel proveïdor per a ocupar les atraccions de fira, per a evitar aglomeracions i mantenir distància social de seguretat.\nPUC ANAR A MISSA O A VISITAR ESGLÉSIES?\nSí, està permès l’accés a llocs de culte fins al 75% de l’aforament.\nPUC ANAR A BODES I CELEBRAR-LES?\nSí, es poden celebrar noces en tota mena d’instal·lacions, tant en espais tancats com oberts, sempre que no se superi el 75% de la capacitat. L’aforament permès serà de fins a 250 persones en espais a l’aire lliure o de 150 persones en llocs tancats.\nPUC PARTICIPAR A CONGRESSOS, SEMINARIS O REUNIONS DE NEGOCIS?\nSí que pots, acudir a congressos, auditoris, trobades, reunions de negocis i conferències amb un màxim de 150 assistents o al 75% de capacitat.\nMALLORCA COMPTA AMB HOSPITALS I CENTRES DE SALUT SUFICIENTS?\nSí, si tens algun problema de salut, pots acudir a 4 hospitals públics i a 2 públic-privats. Mallorca compta amb més de 10 hospitals privats amb les seves unitats d’urgència repartits per tota l’illa. Més de 45 centres de salut públics i 86 unitats bàsiques de salut repartits per tots els municipis de l’illa.\nÉs recomanable viatjar amb una pòlissa amb cobertura mèdica contractada en origen, per a evitar costosos tractaments. Si tens dubtes, sobre què fer o si necessites assistència mèdica, consulta al teu hotel per a tenir informació més actualitzada.\nQUÈ HE DE FER SI APAREIXEN SÍMPTOMES ASSOCIATS AL VIRUS?\nQueda’t en el teu allotjament, i telefona al 902 079079 o al 971 437079 en cas de tos, febre o cansament, i al 061 en cas de necessitat d’atenció urgent, i espera instruccions. Pensa que quedar-te en el teu allotjament, contribueix a la no propagació del virus. En tossir o esternudar, cobrir-se la boca i el nas amb el colze flexionat.


Un equip d'experts estudiarà les alternatives per eradicar el musclo zebra\nEndesa ha creat un equip d'experts destinat a estudiar l'eradicació del musclo zebra, que es va detectar en aigües de l'Ebre l'estiu passat i que ha obturat part de les construccions hidràuliques, preses d'aigua, dipòsits i turbines de l'empresa situades en la riba del riu. L'adaptació d'aquest mol·lusc posa en perill la subsistència d'altres espècies protegides, com és el cas d'un altre mol·lusc, la "Margaritifera auricularia", que es troba a l'Ebre i que forma part d'un projecte Life de la Unió Europea.\nEl mol·lusc "Dreissena polyforma", una espècie originària del mar Caspi més coneguda com a musclo zebra, ha proliferat en el curs baix de l'Ebre i ha provocat "un desequilibri ecològic" a més a més "d'un problema en el normal funcionament de les centrals hidroelèctriques", segons que ha informat Endesa en un comunicat. Per estudiar el musclo zebra, que en edat adulta arriba als quatre centímetres de llarg, Fecsa ha constituït un equip de treball integrat per especialistes d'institucions com el Grup d'Investigació en Aqüicultura Marina de Sant Carles de la Ràpita o dels Grups de Física Aplicada de la Universitat de Lleida. L'equip d'experts, que es van reunir per primera vegada el passat 3 de juliol, ha acordat "centrar les seves actuacions en tres escenaris: les aigües interiors de les instal·lacions, les zones de captació d'aigua i les aigües del mateix riu", segons el comunicat de Fecsa. Els especialistes emprendran l'estudi pilot del mol·lusc el mes de setembre que ve i a partir de l'agost podran utilitzar les instal·lacions d'Endesa Generació a Riba-roja com a centre de treball.


Els més menuts celebren la festa de la música\nDins de l’extens programa d’actes organitzats per la Societat Musical d’Algemesí amb motiu de la festivitat de Santa Cecília, destaquen especialment els dirigits als alumnes de l’Escola de Música JMG.\nEl dijous 19 de novembre tindrà lloc una festa en la qual es convidarà a berenar a tots els alumnes de l’Escola de Música, a més s’han preparat tallers, projeccions i bona música per a gaudir tots junts d’una divertida vesprada.\nEl divendres 20 de novembre, es celebrarà la tradicional audició d’alumnes de Santa Cecília. L’acte començarà a les 19:30 h. al Teatre Jaume I i l’entrada és gratuïta. Actuaran alumnes d’Estimulació Musical I, de Llenguatge Musical, d’Instrument i la Banda Juvenil, que s’encarregarà de posar un gran punt final a aquesta audició. Us esperem!


Javier Cárdenas sorteja un pis que va comprar fa dos anys al Pla del Penedès per una causa solidària - El Cargol l El setmanari del Penedès\n30 Desembre, 2016, 13:37\nJavier Cárdenas sorteja un pis que va comprar fa dos anys al Pla del Penedès per una causa solidària\nEl mediàtic locutor Javier Cárdenas, actualment presentador de Levántate y Cárdenas a la cadena Europa FM i d’Hora Punta a La 1 de TVE, va sortejar el 22 de desembre un pis de la seva propietat ubicat al Pla del Penedès. Es tracta d’un habitatge de 69 m2 que va adquirir fa dos anys per passar les vacances.\nLa decisió la va prendre en conèixer, a través del programa Espejo Público d'Antena 3, el cas d’una nena valenciana de 13 anys afectada per la síndrome Idic 15, una malaltia rara, que el pare de la nena, de 36 anys, va voler investigar estudiant la carrera de Medicina després de quedar-se a l’atur. El pare necessitava 123.000 euros i el periodista no s’ho va pensar i va posar en venda la seva segona residència per aquesta quantitat. Segons va assegurar posteriorment a Vanitatis “jo puc viure sense la meva segona residència, però ell no pot viure sense saber com es pot curar la seva filla i vaig haver de fer-ho”. La guanyadora va ser una dona de Saragossa.\nTanmateix, el gest solidari de Cárdenas li ha passat factura perquè ha hagut de pagar la plusvalua del pis, xifrada en 70.000 euros. Cárdenas explicava que “la diferència amb altres sorteigs és que jo no ho he fet a través d’una fundació, com altra gent, amb la qual cosa m’hauria estalviat gairebé un 20% d’impostos. Jo ho he fet com a Javier Cárdenas perquè no hi havia temps per a fer-ho així, així que vaig preferir perdre un pis i pagar una mica més que no pas muntar una fundació perquè no era l’esperit de la campanya”.


MIA: P. Lafargue - El comunisme i els serveis públics\n"Le communisme et les services publics" - "L'égalité", 25 juin et 2 juillet 1882\nEn aquest moment hom prova de fabricar un comunisme per l'ús dels burgesos: és ben modest; s'acontenta amb la transformació de certes indústries en serveis públics; per damunt de tot és poc compromès; al contrari, aplegarà un bon nombre de burgesos.\nHom els diu, vegeu la posta, és un servei públic comunista, que funciona admirablement en profit de la comunitat, i a ho fa més barat que no podria si se la confiàs a una companyia privada, com era el cas anteriorment. El gas, el ferrocarril metropolità, la construcció d'habitatges obrers, etc., haurien d'esdevindre ells també serveis públics. Funcionarien en profit de la comunitat i beneficiarien principalment als burgesos.\nEn la societat capitalista la transformació de certes indústria en servei públic és la darrera forma d'explotació capitalista. És perquè aquesta transformació presenta avantatges múltiples i incontestables als burgesos, que en tots els països capitalista hom veu les mateixes indústries esdevingudes serveis públics (exèrcit, policia, posta, telègrafs, fabricació de moneda, etc.).\nCertes indústries monopolitzades, lliurades als apetits de les companyies particulars, esdevenen instruments d'explotació de les altres categories de la classe burgesa, tant potents que pertorben tot l'ordre burgès.\nVet ací uns exemples: els telègrafs elèctrics, des del llur inici a França, foren indústria de l’Estat; l’interès polític del govern ho exigia. A Anglaterra i als Estats Units, on aquest interès polític no existia, foren establerts per companyies privades. El govern anglès els hagué de rescatar en interès de tots i especialment dels especuladors, que, amb el rescat, trobaren el mitjà de pescar beneficis escandalosos. Als Estats Units, els telègrafs són encara indústria privada: els monopolitzen una banda d’especuladors que regenta tota la premsa del país. Aquests especuladors no comuniquen despatxos telegràfics més que als diaris que tenen infeudats i que els paguen una taxa tan feixuga que molts diaris, en no poder satisfer-la, passen de notícies telegràfiques. A Amèrica, les notícies telegràfiques són la part més important dels diaris, i en privar-los se’ls condemna a malviure i a morir. En aquesta República republicana, que els liberals prenen per l’ideal dels llurs somnis més enardits, la llibertat de premsa és a mercè d’un grapat d’especuladors, sense força governamental i sense responsabilitat, però que detenen els telègrafs.\nEl monopoli dels ferrocarrils és tan exhorbitant que una companyia pot arruinar a plaer una indústria o una ciutat amb tarifes diferencials, tarifes de favor. El perill al qual es troba exposada la societat per la possessió individual dels mitjans de transport és tan ben sentit pels burgesos que a França, a Anglaterra, als Estats Units hi ha burgesos que, en interès propi, demanen de transformar el ferrocarril en servei públic. Abans fins i tot que aquesta transformació siga acomplerta, l’Estat, en interès dels industrials i dels propietaris immobiliaris pressionats pels reis del railway, ha hagut d’intervindre en la fixació de preus, i establir quaderns de recàrregues. Per bé que aquesta manera de controlar l’acció de les companyies no siga gaire eficaç, és una ingerència de l’Estat en una indústria i és un estatge de la seva transformació en servei públic.\nEn la societat capitalista una indústria privada no esdevé servei públic més que per servir millor els interessos de la burgesia: els avantatges que en rep són de diferent natura. Parlàvem dels perills socials que presenten certes indústries abandonades a l’explotació individual, perills que són despareixen o són atenuats considerablement des que l’Estat els dirigeix. Però n’hi ha d’altres.\nL’Estat, en centralitzar les administracions disminueix les despeses generals, fa el servei amb una despesa menor. Hom acusa l’Estat de pagar tot més car que els industrials privats; no obstant, això no és pas sempre el cas quan es tracta de l’establiment de vies de comunicació, una de les empreses més difícils i més complicades de la indústria moderna: així els tramways que s’han construït a França, tret de rares excepcions, han costat una mitjana de 250 a 300 mil francs per quilòmetre de línia fèria per despeses de primer establiment; el ferrocarril d’Alais al Roina, ha menjat per quilòmetre de líniea fèrria una suma de vora 700.000 francs. El senyor Freycinet, que no és pas un dirigents burgès per les prunes, ha establert amb dades positives que l’Estat podria construir ferrocarrils a raó de 200.000 francs per quilòmetre.\nL’Estat pot doncs disminuir sensiblement els preus dels serveis públics que explota. Són els burgesos els qui es beneficien d’aquesta reducció, perquè són ells especialment els qui els usen. Mentre que els obrers no se serveixen de la posta més que una o dues vegades l’any, hi ha cases comercials i industrials que expedeixen de deu a vint lletres diàries.\nEls serveis públics esdevenen pels polítics un mitjà d’encaixar les llurs criatures i de donar bones i grasses sinecures als gendres de la burgesia. El senyor Cochery, per exemple, ha acordat les places lucratives de la posta a orleanistes, entre d’altres al fill del senador Laboulaye, l’home del tinter.\nEls militants del partit obrer poden, i ho han de de fer en les polèmiques contra els publicistes i els polítics de la burgesia, servir-se d’aquesta transformació d’indústries anteriorment privades en servei públic, per mostrar com els mateixos burgesos són menats per la força de les coses a atacar els llurs propis principis, que demanen que la societat representada per l’Estat no deixe cap indústria a la iniciativa privada; però no han de desitjar ni encara menys reclamar la transformació de noves indústries en serveis públics, i això per diverses raons.\nPerquè és de l’interès del partit obrer, d’enverinar els conflictes que esberlen la classe burgesa, en lloc de cercar d’alleugerir-los; aquests antagonismes activen la desorganització de la classe regnant; perquè els obrers de l’Estat no poden com els obrers de la indústria privada fer vagues i entrar en lluita amb els llurs explotadors.\nL’única raó socialista que hom podria avançar per aquesta transformació és que potser simplificaria l’obra d’expropiació revolucionària del partit obrer. Ho examinarem en la propera Egalité.\nEn la darrera Egalité déiem que l’única raó socialista que hom podria donar per reclamar la transformació de certes indústries privades en serveis públics administrats per l’Estat o la comuna, seria que aquesta transformació simplificaria l’obra d’expropiació revolucionària que hauria d’acomplir el partit obrer, amo del poder. Aquesta raó no se sosté pas dreta. Els bons costats d’aquesta transformació serien lluny de compensar els nombrosos perills que presentaria i que ja hem esmentat breument.\nEl primer gran esforç revolucionari del partit obrer serà d’emparar-se del poder central; mentre aquesta plaça forta de la burgesia no siga conquerida, totes les reformes obreres seran refusades, fins i tot les més urgents, o si són acceptades, ho seran tan tèviament que seran il·lusòria i no resultaran en res més que benefici de la classe capitalista.\nAmb la classe burgesa expropiada del poder polític, el partit obrer podrà començar l’expropiació econòmica: els qui reclamen la transformació de certes indústries privades en serveis públics fins i tot en la societat capitalista diuen que la tasca del partit obrera seria menys feixuga, ja que la burgesia ja es trobaria expropiada d’una part de l’utillatge nacional. – Però no.\nEls grans organismes de comunicació i de crèdit, com els ferrocarrils, la Banca de França, el Crèdit immobiliari, etc., que hom voldria veure caure en les mans de l’estat són ja tan admirablement centralitzats, que per emparar-se hom no hauria més que donar un colp de peu als llurs directors, de cremar alguns llegalls de papers. Serà tan fàcil de prendre possessió de la Banca de França i de les seves sucursals de província, com l’oficina central de la posta del carrer Jean-Jacques Rousseau i de les oficines de províncies. No caldrà més que enviar quatre homes i un caporal, i tancar amb pany i forrellat els alts funcionaris per paralitzar les llurs intrigues i obtindre resenyes si cal fer-se sentir. Seria el mateix pels ferrocarrils. Sota la Comuna caldria veure com el senyor Rothschild i tots els grans senyors del Railway quedaven bocabadats i es feien petits quan parlassen a un delegat de la Comuna. Seria un plaer veure-ho. En sé quelcom.\nLa transformació en serveis públics no facilitaria en res l’obra revolucionària, sinó que donaria lloc a tripijocs financers i a una dilapidació paorosa del Tresor públic. En la segona Egalité i a la Revue socialiste he assenyalat alguns dels robatoris escandalosos de diners públics realitzats amb el rescat de petites línies de ferrocarril. Tots els ensarronadors polítics, els Gambetta, els Freycinet, els Wilson, que han obert boca amb el rescat de petites línies, demanen el rescat de grans línies fèrries.\nPer bé que a un grau inferior, l’expropiació de grans organismes de producció (alts forns, miners, filatures, telers, etc.), serà encara quelcom fàcil. No es tractarà més que de substituir i engarjolar si cal alguns patrons, directors, administradors. Però l’expropiació no és més que una part de la tasca històrica del partit obrer.\nTots els qui fan socialisme d’estat, és a dir que demanen la transformació de certes indústries en serveis públics administrats per l’estat o la comuna no s’ocupen de res de la sort dels obrers que hi treballen: si fins i tot admetessin que voldrien millorar-ne la sort, ho podrien fer? – Si ho poden que ho proven, que comencen per pal·liar la dura situació dels treballadors de la posta, de tabacs, del ferrocarril, de les forges de l’estat – Els tallers de l’estat i de la comuna són presidis tan paorosos, si no més, que els tallers privats.\nEls treballadors hi són explotats amb més rapacitat que en els tallers privats: els encorba una autoritat més potentment jerarquitzada; no poden coalitzar-se ni fer vaga. – No podria ser altrament, ja que l’estat i la comuna no són més que representacions oficials de la classe capitalista.\nPerò el poder revolucionari que nacionalitzarà els instruments de treball arrencats a la classe capitalista haurà de vetllar per l’interès general de la societat, servida per les indústries nacionals, i a l’interès particular dels obrers que les explotaran.\nSuposam que el partit obrer hagués enviat el senyor Rothschild a cercar a Jericó els orígens dels seus ancestres i que s'hagués emparat dels ferrocarrils del Nord; suposam que si no volgués o no pogués establir des del primer any la gratuïtat dels transports, podria aproximadament establir així els seus comptes:\n- Per cada 100 francs d'ingressos del ferrocarril del Nord, 10 francs es consagren a l'ús de material i en despeses generals; 60 francs són absorbits pels salaris dels obrers i dels empleats; 30 francs són distribuïts entre els accionistes i els obligacionistes. - En haver estat suprimits els accionistes i els obligacionistes, el govern revolucionari podria fer tres parts d'allò que s'embutxacaven sense fer res, un terç ho deixarien als obrers, un terç s'empraria a disminuir el preu dels transports, el darrer terç el prendria l'Estat a fi de substituir els impostos.\nAixí doncs, el govern revolucionari podria augmentar immediatament de prop de 16% els salaris dels obrers i dels empleats. Hauria de vetllar que els salaris fossen distribuïts altrament de com ho són avui, menys un administrador o alt funcionari, que fan menys i són més ben pagats. Per posar remei a aquest mal, no hauria més que deixar que els interessats es repartissen la suma que rebien proporcionalment als llurs serveis i talents. El govern revolucionari hauria de prendre garanties per a què els obrers als quals confia un instrument nacional presentassen totes les qualitats requerides pel seu bon funcionament, i a què no esdevingués un mitjà d'explotació de certes categories d'obres, com ha esdevingut amb els tallers cooperatius de la societat actual.\nAquest sistema d'explotació dels mitjans de producció nacionalitzats no serà més que un sistema transitori, imposat per les dificultats al mig de les quals el partit obrer s'haurà de debatre a l'endemà de la revolució: però entreveiem un període on les necessitats de consum i el poder de producció de la societat seran sàviament calculades, i així tant el consum com la producció seran gratuïts. No hi haurà llavors ni salaris, ni preu de mercaderies. La societat humana serà llavors tot just entrada en el període comunista.\nCal tindre tota la ignorància i tot el burgesisme d'un doctor possibilitat per donar com ideal comunista els serveis públics de la societat actual.


Inici » Notícies de visitants internacionals » Notícies de viatges a Seychelles » Les Seychelles ara estan connectades a Bucarest\nCent seixanta-dos passatgers, la majoria procedents de Bucarest, Romania, van aterrar a Seychelles amb una carta especial d’Air Seychelles aquest divendres 30 d’abril de 2021 a l’aeroport internacional de Pointe Larue.\nEl conseller delegat de Seychelles dóna la benvinguda a la primera carta d'una sèrie que connecta els passatgers amb la nació insular.\nAproximadament 500 passatgers arribaran en les properes 4 setmanes a mesura que les illes tornin a obrir el turisme.\nEntre el 15 de març i el 15 d'abril de 2021, Seychelles ha registrat 15,465 visitants desembarcant a les seves costes.\nEl xàrter, el primer d’una sèrie, s’espera per a les properes 4 setmanes i connectarà uns 500 passatgers amb la petita destinació de l’illa, que ha reobert les seves portes al turisme des del març del 2021.\nEls passatgers van desembarcar de l'avió A320Neo, Pti Merl Dezil assolellat Seychelles i van ser entretinguts per un grup de ballarins locals vestits amb vestits tradicionals interpretant danses i cançons culturals.\nPer fer memorable la seva arribada al paradís, els visitants van rebre un petit testimoni de la Junta de Turisme de Seychelles (STB) mentre esperaven que els agents de salut i immigració processessin els seus documents.


Una vida més senzilla - maresme360 - Portal de notícies del Maresme\nInicioOpinióUna vida més senzilla\nEra l’any 1233, però és probable que l’oreneta no n’estigués al cas, ni d’això ni de la naturalesa reial del lloc. I així, quan els cavallers catalans i aragonesos es van llevar, van descobrir que una oreneta havia fet niu a la tenda del rei, plantada aquell vespre mateix. Jaume I, sentimental com eren els medievals a més de cruels, va ordenar que deixessin la tenda parada “fins que [l’oreneta] hagués marxat amb els seus fills, ja que buscant la nostra empara havia vingut”. Va quedar una única tenda al campament, doncs, mentre els cavallers feien retrunyir el ferro d’armadures i espases camí de les muralles de Borriana, ocupats com estaven en la conquesta del Regne de València.\nÉs clar que poc hi devia haver de destacable en l’anècdota del rei Jaume I vista pels ulls de l’oreneta. I això em fa sospitar que no la té gens present la cuereta blanca que ens ha fet niu al balcó de casa. Per nosaltres, en canvi, la tribulació és similar a la que devia sentir el rei: reguem les plantes quan la femella ha emprès el vol per proveir-se de plomes o branquillons que facin confortable el niu i, mentre hi és, l’observem a través de les persianes entreobertes per no destorbar-la, ja que ha volgut fer niu a casa nostra.\nPerò què l’ha portat a niar en el test d’un balcó enmig de la petita ciutat atapeïda de Calella? De fa poc, uns focus plantats a terra d’un jardí veí han disparat la contaminació lumínica. El turistam baladreja dia i nit pel carrer Església, amic de repicar portes metàl·liques quan es fa fosc. El Maresme és una terra eixuta i encara malgastem l’aigua i continuem colonitzant-la amb noves cases, incapaços de limitar-nos a l’espai que ja ocupem. Asfaltem el Montnegre, escampem plàstics, enverinem el mar, contaminem l’aire. Desgavellem —com tots els humans— el clima. Comprometem el futur.\nI mantenim, malgrat tot, el mateix racó de tendresa dels medievals amb les bestioles que no ens volen mal. Ens fascina la delicadesa fràgil dels éssers que viuen lliures entre nosaltres, conscients que ells són la resposta al que més ens inquieta: què hi fem aquí? Doncs mireu, ja sabem que la vida és bella i terrible. És hora de comprendre que hauria de ser, també, sostenible i senzilla.\nEl temps al Maresme: diada de Sant Jordi amb temps variable\nEl temps al Maresme: avui temps variable\nImaginem que algú volgués introduir l’os de les cavernes al Maresme (després d’haver aconseguit clonar-lo a partir d’una mostra d’ADN). Com s’ho podria fer? Bé, jo crec que tindria dues possibilitats: la primera seria encarregar un estudi aprofundit de l’àrea …


Kvart-inn Apartment at Savushkina 4/1 Astrakhan Rússia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nKvart-inn Apartment at Savushkina 4/1ApartamentUlisa Savushkina 17/2, Leninski, Astrakhan, Rússia, 414000 - Veure al mapaExcel·lent8,8Basada en2comentarisKvart-inn Apartment at Savushkina 4/1Veure més fotosVeure més fotosVeure totes les 25 fotos\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Astrakhan, no busqui més enllà de Kvart-inn Apartment at Savushkina 4/1. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Kvart-inn Apartment at Savushkina 4/1 també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Astrakhan. L'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, transport hotel/aeroport, servei de llançadora per garantir el més gran comfort possible als seus clients. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, escriptori, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Kvart-inn Apartment at Savushkina 4/1 és una selecció idònia per a la vostra estada a Astrakhan.


La pacificació de l’entrada principal del Park Güell haurà d’esperar al 2020 | Gràcia TV\nLa pacificació de l’entrada principal del Park Güell haurà d’esperar al 2020\nEn aquest punt del carrer de Larrad estava previst que hi hagués una pilona. L’objectiu era evitar l’arribada de vehicles per pacificar l’entrada principal del Parc Güell. Finalment, però, la restricció del trànsit haurà d’esperar a l’any vinent. Els veïns preveuen un altre estiu amb col·lapse de taxis, que hi tenen parada.\nSílvia Rodríguez, veïna\n“Aquest estiu seguirà sent caòtic com sempre i ja veurem l’any que ve què passa. Pel que fa a veïns, ens anirà de conya, perquè clar, hi ha dies que aquí no podem ni amb les motos i llavors, per descongestionar una mica a nivell turistes, jo crec que anirà bé.”\nLa pacificació, que arribarà el 2020, preveu traslladar la parada de taxis a la rambla de Mercedes. Per alguns veïns, aquest canvi només servirà per traslladar el col·lapse uns carrers més avall. Per això demanen restringir el trànsit fins a la travessera de Dalt.\nMaria bruna, veïna\n“Lo único que están haciendo, sí modificarlo, pero una calle más abajo, con lo cual el colapso se va a formar igual, o sea el problema va a ser el mismo, pero en vez de una calle más arriba, una más abajo, creo que se debería haber hecho antes o incluso cambiarlo de calle y hacerlo más abajo, a travessera de Dalt.”\nEl trasllat de la parada de taxis és una de les actuacions que s’han de fer abans de restringir el trànsit. També falta posar fibra òptica i canviar el sentit dels carrers de Marianao i de Larrard. Segons l’Ajuntament, són aquestes actuacions pendents les que han endarrerit la pacificació de la zona. Un cop s’hagin fet, es posaran les pilones i, per aquest carrer, només hi podran circular els veïns.


La situació a Ucraïna està portant al món al límit d’una guerra nuclear. Independentment de la propaganda que un es cregui, Estats Units i Rússia tenen més de 10.000 armes nuclears entre tots dos. Mai no oblidem que una guerra…\nReflexions sobre la vellesa\n(Imatge d’Alain Audet) Per Cloty Rubio La vellesa és aquesta etapa de la vida en la qual, decididament, s’està més a prop de partir d’aquest món. Un bon moment, també, per preguntar-se per un mateix i la seva identitat essencial.…\n24.09.21 Redacción Barcelona\nCalàbria 66 acollirà, el dia 29 de setembre d’enguany, una taula rodona sobre l’eutanàsia i la relació del servei públic com garant de l’exercici d’un dret individual i de l’objecció de consciència. La Llei Orgànica 3/2021 ha introduït en el…


ESCOLA VALL DE NÉSPOLA: de febrer 2019\nUn dia a la tarda vam anar al poble a fer passejada artística i vam pintar cases amb aquarel·la. Cadascú havia de triar la que volgués i jo vaig fer l’església.\nCares expectants esperant l'arribada d'un expert, perquè quan en Dani entra per la porta deixa de ser el pare de la Lhasa, passa a ser l'expert que ens parlarà de dibuix, de retrats. Amb la seu somriure sempre a punt i el seu encant innat que hipnotitza a grans i petits, en Dani obre aquella carpeta, que de ben segur portava anys guardada dalt d'un armari o en algun amagatall a les goles. Mentre desfà els llaços observo la mirada dels nens on s'hi amaga una barreja d'intriga, il·lusió i entusiasme. Es va fa el silenci… i de sobte apareixen d'aquella carpeta fantàstics autoretrats, fets amb tècniques diverses. Els nens no poden parar de fer preguntes, comentaris… Dani, tenies molt cabell… En aquest retrat estaves enfadat?? Tots sense descans observen el seu talent i en aquell moment, quan tots estan embadalits ens etzibà un...\n“jo no sé dibuixar”. deixen d’observar els dibuixos i el miren directe els ulls, esperant veure en ell un somriure còmplice, però no, ho repeteix i argumenta que cada cop que un dibuixa en sap una mica més i és que la pràctica ens fa ser cada cop més bons dibuixant… i en totes aquelles mirades descobreixo uns ulls, foscos, brillants, rodons, uns ulls que sovint espurnegen d’alegria i optimisme, uns ulls que sovint parlen sols, però no pas en aquest moment… uns ulls que denoten por, vol dibuixar al seu company tal i com és, tal i com el veu, però el dibuix no és com ella el projecta, perquè les seves expectatives són molt altes i no es permet equivocar-se, però la vida és frustració, por, assaig i error i pràctica, així doncs… Practica i practica, prova, assumeix l'error com a part de l'aprenentatge.. Tan sols així podràs créixer!\nEva de las Heras ( mestra d'art )\nDimecres 30 de gener vam voltar pel poble tot buscant les lletres del nostre nom: a matrícules, noms del carrer, botigues, cartells... Les vam recollir amb la càmera fotogràfica i en vam fer un muntatge. Mireu-ne el resultat!\nEl dimecres 7 de febrer vàrem anar al bosc a descobrir l'hivern. Vàrem fer activitats per grups de deu persones amb tota l'escola pel bosc. Hi havia cinc activitats. La primera pel meu grup va ser la de la Sheila. L'activitat anava que tots érem flocs de neu. Quan ens trobàvem amb un altre floc de neu, fèiem "pedra, paper o tisora." Qui guanyava passava a ser neu. Si perdies seguies igual i si empatàveu seguíeu igual però amb una altra persona. Després de neu eres una bola de neu, després a pingüí. El segon era el de la Gisel·la. Eren dos experiments. Un que posaves aigua calenta en una cassola i aigua freda en una altra i li tiraves colorant a les dues. I l'altre experiment era que agafaves un glaçó i li ficaves una cosa a sobre i sal. I ens va demanar què creiem que passaria. Si ho fas ho descobriràs. La tercera era la de l'Eva. Havíem de fer Land art. Land art és fer art amb elements naturals. Nosaltres vàrem fer un mòbil. La quarta era la de la Clara. L'activitat era que un l'atrapava i els altres s'escapaven. Si el que atrapava tocava a algú, el congelava. Per descongelar-se algú li havia de fer una abraçada. L'últim era el de l'Elia. L'activitat era que l'Elia ens llegia un conte i havíem d'endevinar el final. Després vàrem tindre una mica de joc lliure. Més tard vàrem marxar tots cap a casa.\nEtiquetes de comentaris: bosc, sortida conjunta\nDimarts a bosc vam anar a la mina d’aigua. A mig camí vam parar a veure la Blanquera. Després vam veure gel i moltes estalactites. Més tard vam anar a veure la mina d’aigua. El Sergi ens va explicar que obac és quan no hi toca el sol i hi ha gel i solell és quan hi ha sol i no hi ha gel. I més tard vam tornar a l’escola.\nEtiquetes de comentaris: cantata, ZER\nEl dimecres 20 de febrer el nens i nenes d'infantil de les\nescoles de Calders, Monistrol de Calders i Mura anirem a\nNavarcles a veure l’espectacle de titelles:\nEl transport el subvenciona la Diputació de Barcelona\ni l’Ajuntament de cada poble.\nPer tant, només caldrà pagar l’espectacle.\nCal arribar a l’escola puntuals i esmorzarem abans de marxar.\nLa funció és a les 11h, tornarem pels volts de quarts\nd’una del migdia.\nEtiquetes de comentaris: Infantil, teatre\nEl dimarts vam anar a davant de l’escola i allà vam posar unes taules ,uns fulls ,un llapis i un regle. Més tard vam anar per tot el voltant de l’escola a mesurar i copiar les mesures en un full. Per exemple, si la porta mesurava 8m. això volia dir que en el full dibuixàvem una porta de 8cm. i amb tot el que mesuràvem fèiem servir aquesta escala. El procés era per parelles agafàvem cada una un full i dibuixàvem l’escola en un full i hi posàvem totes les mesures de l’escola que mesuràvem amb un metre. Si la finestra mesurava x al full havies d’apuntar la mesura on hi havia dibuixada la finestra i així amb tot. Més endavant construirem una maqueta.\nPublicat per Escola de Mura a 7:33 Cap comentari:\nEl dia 1/2/2019 vam fer assemblea. A assemblea vam fer una ronda de paraules boniques, positives, etc, per exemple si tu creus que una persona és riellera o té un cor molt gran ho escrius. Llavors ho retallaves i la persona ho anava a agafar, s'ho emportava i ho enganxava en un full. A mi em va semblar una cosa molt bonica i crec que a la majoria de la classe també.\nEli, Mariona i Vera\nPublicat per Sergi a 8:28 Cap comentari:\nA classe d'art estem fent dues cases de nines en miniatura pels petits. A una de les cases li hem fet un tipi, una prestatgeria amb llibres, una catifa, un tapís en miniatura, un cavallet per pintar i hem folrat les parets amb papers de colors. Hem comprat els mobles a través d'Internet i ens arribaran per correu.\nL'altra caseta l'estem fent amb fustes i troncs, li hem posat un gronxador i, al pis de dalt, hi ha la taula amb les cadires. Encara l'hem d'acabar, ens falten dos pisos.


Àtoms i lletres: de juny 2018\nI si Déu fos un hacker?\nEntre aquestes preguntes existencials que de vegades ens fem, n'hi ha dues que podrien tenir relació si considerem la hipòtesi d'un creador hacker:\nPer què hi ha tants planetes a l'Univers?\nPer què és tan difícil trobar les condicions perquè un planeta tingui vida intel·ligent?\nPosem per cas que hi ha un creador que vol crear vida intel·ligent. Val a dir que els nostres científics estan buscant vida a altres planetes sota els criteris que permeten la vida al nostre planeta, que probablement no siguin els únics. Però aquests criteris són molt restrictius. A uns planetes fa massa calor, a d'altres massa fred, uns altres estan massa exposats al vent solar, uns altres no tenen atmosfera, els altres no tenen aigua...\nL'equació de Drake fa una estimació de la probabilitat de comunicar-nos amb espècies alienígenes. Font.\nSe suposa que un creador totpoderós seria capaç de crear els planetes que volgués com volgués però aleshores, quin sentit té crear tants planetes deshabitats i inhòspits a la vida? Móns de roca gelada o de gas verinós que mai cap criatura viva habitarà i, per tant, gaudirà? Sistemes planetaris sencers que mai cap explorador de cap espècie descobrirà.\nPotser ens trobem davant d'un creador que actua com un hacker que vol accedir a una clau d'accés per força bruta. En què consisteix aquest mètode?\nPosem per exemple, que volem obrir un cadenat amb combinació numèrica de 3 dígits. Si heu estudiat una mica de mates sabreu que hi ha 1000 combinacions possibles. Per tant, si no sabem la combinació, amb paciència podem anar provant aquestes 1000 diferents possibilitats fins a trobar la que obre el cadenat.\nEn entorns informàtics, la potència de càlcul dels ordinadors pot donar la possibilitat de provar milions de combinacions cada segon. (Per això molts sistemes incorporen com a mesura de seguretat que es bloquegi l'accés després d'uns quants intents fallits.)\nBé, doncs potser la manera de descobrir la clau de la vida va ser que l'Univers tingués una quantitat exageradament gran de planetes. La majoria no "servirien" per res, igual com els intents fallits d'encertar una contrasenya. Només serien proves en el camí de trobar un planeta amb vida.\nEtiquetes de comentaris: aliens, filosofia, vida intel·ligent\nTots els que heu estudiat a l'escola catalana coneixereu de sobres qui va ser Narcís Monturiol. Com és natural en un sistema d'adoctrinament nacionalista, qualsevol català que hagi destacat mínimament se'l venera com si fos un semidéu.\nBé, bromes a part, la figura de Monturiol donaria per molt com a personatge. De fet, fa poc es va publicar una novel·la gràfica amb Monturiol de protagonista. He de dir que em va decebre perquè no em va semblar que s'aprofités el potencial del personatge. Va començar estudiant medicina però ho va deixar per fer dret, però després es va dedicar a l'activisme social. Va participar en les bullangues, que eren una mena de CDRs tumultuosos del segle XIX.\nDesprés d'això es va fer editor i va fer una revista més o menys feminista que es deia "La madre de familia". També en va fer una altra que es deia "El padre de familia".\nEl protagonista de "Padre de familia" en un submarí.\nVa haver de fugir d'Espanya (que abans se'n deia anar a l'exili) a causa de les seves idees polítiques i, poc després de tornar, se li va prohibir editar revistes. Aleshores es va fer pintor a Cadaqués on va descobrir la perillositat de la professió dels recol·lectors de corall i va ser aleshores quan es va interessar per la navegació submarina. Amb l'ajut d'uns amics va recaptar una petita fortuna per construir el seu submarí.\nFins aquí, dues conclusions:\n1. Monturiol era una mena de DaVinci o de McGiver del s.XIX. S'atrevia amb tot.\n2. Les decisions econòmiques que va prendre no eren gaire assenyades.\nCom vam dir en posts anteriors, l'Ictineu no va ser el primer submarí inventat per l'home. Però els submarins d'en Monturiol van presentar dos grans avenços respecte a la competència;\n1. No eren trampes mortals pels passerells que acceptaven provar-los.\n2. Es va aplicar un sistema de propulsió autònoma (ja no anaven a pedals).\nAmb tot això es va despertar un cert interès governamental que no endevinareu com va acabar, oi? Exacte: amb la ruïna econòmica de l'empresa d'en Monturiol. A partir de llavors, en Monturiol es va dedicar a la política. Després d'això va fer diversos invents, diverses publicacions i finalment va morir arruïnat.\nAixí que, com deia al principi, la vida d'en Monturiol dona per fer novel·les, llibres o sèries. I a més poden ser de qualsevol tema (ciència, política, costumisme, art...). Fins i tot de temes paranormals. Sabíeu que el 1972 (90 anys després de morir) va viatjar des de Barcelona fins a Figueres?\nPD: No he parlat gaire de l'Ictineu. Si us interessa, faré un post una mica científic sobre el submarí.


Divendres Divins torna el 5 de juliol amb la visita a Miravet i la música de Marta & Gregori Divendres Divins torna el 5 de juliol amb la visita a Miravet i la música de Marta & Gregori - Denominació d'Origen Tarragona\nDivendres Divins torna el 5 de juliol amb la visita a Miravet i la música de Marta & Gregori\nMarta i Gregori és el nom artístic del duet format perJoan Farnós i Marc Sendra, dos músics ebrencs amb una dilatada trajectòria musical a les seves esquenes i que des de fa uns anys, compaginen la seva feina com a mestres de música a l’escola primària, amb la passió per fer concerts en directe. Fruit d’aquestes dues facetes va néixer l’espectacle “Del cap ençà”. La seva participació al Divendres Divins de la DO Tarragona consistirà en una visita guiada al Castell de Miravet, i un maridatge entre els vins de la DO Tarragona i la música d'aquest grup de la Riberea d'Ebre.\n“Del cap ençà”, com el seu nom indica, és un espectacle en el que Marta i Gregori ens proposen un viatge per la història de la música popular del nostre país, des de principis dels anys 60 fins a l’actualitat. Un recorregut que va des de la Nova Cançó fins al Nou Pop Català, passant pels cantautors galàctics, el “boom” del Rock Català o la música de revetlla, amb l’afegit que cada època es contextualitza amb anècdotes i històries sobre les obres i els autors.\nLes entrades anticipades es poden adquirir al mateix Castell de Miravet al preu de 5 euros o reservar també al 977-217931 i a info@dotarragona.cat