Porxos del Paral·lel - El Poble Sec\nAfegeix la teva entitat\nUna web feta per gent del barri dirigida a gent del barri\nPorxos del Paral·lel\nUna passejada particular. Recorrem la història d’aquestes curioses columnates.\nImagina’t que t’agafen per darrere del coll de la jaqueta i, com si fossis Pegman, el ninotet groc del Google Maps, et deixessin anar a l’atzar en un punt de Barcelona. Pot passar, si no coneixes la zona, que no tinguis ni idea d’on ets. Molt possiblement sabries almenys el barri en què estàs. Només en alguns casos, sense tenir cap més referència de com has arribat fins allà, sabràs exactament en quin carrer et trobes. A pocs carrers els hi passa. Són carrers especials, característics. El Paral·lel és un d’ells. Moltes coses poden diferenciar un carrer de la resta: la seva amplada, l’altura dels edificis, el color del remolinat o dels maons, l’angle que pren el sol, el tipus de comerç o si la gent posa roba o flors als balcons. El Paral·lel s’identifica a primer cop d’ull per moltes raons. Avui parlem només d’una d’elles: els seus porxos.\nSegur que us hi heu fixat. Al llarg del Paral·lel, de tant en tant apareixen unes columnates o porxos estranys. Perquè ens semblen estranys? Quina imatge ens ve al cap quan pensem en espais públics porxats? Associem ràpidament els porxos amb la plaça. Als cascos antics de molts pobles i d’algunes ciutats ens trobem aquest tipus de construcció. El dia de mercat els pagesos i pageses portaven els seus productes a la plaça per vendre. La necessitat de cobrir les mercaderies els dies de pluja feu construir estructures més o menys permanents per resguardar-les. En alguns llocs podien construir un edifici al centre de la plaça tipus llotja. La Porxada de Granollers en seria un exemple\nLa Porxada de Granollers Font: granollers.cat\nEls nostres mercats moderns d’estructura metàl·lica serien els rebesnéts d’aquestes estructures. En molts altres llocs la solució fou rodejar la plaça d’una corona de porxos. D’exemples n’hi ha centenars. Poden prendre el nom de plaça major, del mercat, del mercadal, del vi, del blat… però la idea és sempre la mateixa. A Barcelona tenim cinc exemples de places porxades: La plaça de la Boqueria, la plaça Reial i la plaça Vicenç Martorell al centre, i la plaça del Mercadal i la plaça Masadas a Sant Andreu.\nPlaça del mercadal de Vic Font: Wikipedia.org\nPlaça Major de Banyoles Font: radiobanyoles.cat\nI carrers porxats? No n’hi ha? Sí. A Barcelona en trobem dos exemples molt a prop un de l’altre. Un l’anomenen els Porxos Fonsterré, al passeig Picasso, entre Comerç i Marquès de l’Argentera. L’altre són els Porxos d’en Xifré, al passeig Isabel II, a on hi ha el restaurant Set portes. Però d’entrada hi ha una gran diferència amb els porxos del Paral·lel. Es fa evident que aquests dos exemples es van planificar i construir d’un sol cop. Ocupen tot un tram de carrer i tots els seus porxos tenen el mateix estil. El fet curiós dels porxos del Paral·lel és que s’ubiquen en un sol número o, com a molt, tres o quatre. Després desapareixen unes quantes illes fins que no trobem el pròxim porxo. Cada tram té un estil completament diferent. Pilars més austers, més rebuscats, de base quadrada o rodona. A més, i això és ben divertit, l’espai dels porxos no només acull els baixos, amb els seus comerços, sinó també els entresòls, alguns d’ells amb un petit balconet que sobresurt en aquest estrany espai cobert. Així que alguna cosa passa. I la nostra curiositat ens força a preguntar-nos per què. Quin és l’origen i la raó de ser d’aquests desconcertants porxos? L’explicació òbviament existeix. Ens la dóna Miquel Badenas en el seu llibre “El Paral·lel, història d’un mite”1.\nAquesta història ens remunta al mateix origen del Paral·lel i és interessant perquè ens connecta amb la nostra Barcelona actual, modelada en gran part pels interessos dels especuladors immobiliaris. Ni cal dir que el Paral·lel abans no existia. El seu traçat ve de la mà del Pla Cerdà. Badenas ens explica que quan Cerdà va planificar la trama del que seria l’eixample de Barcelona, al Paral·lel li assignà cinquanta metres d’amplada. L’Ajuntament estava molt interessada en què s’urbanitzés ràpidament el Paral·lel, però la iniciativa constructora depenia dels particulars. Els propietaris dels terrenys estaven descontents amb la normativa dels cinquanta metres perquè no els permetia construir edificis d’una superfície acord amb les seves expectatives econòmiques. Volien un carrer de quaranta metres i guanyar així deu metres més de rèdit econòmic. L’Ajuntament no cedia i l’alternativa dels propietaris va ser no construir. Només uns pocs es van decidir a edificar seguint la norma dels cinquanta metres. Després d’anys de no aixecar-se ni un maó, l’Ajuntament va cedir aportant una solució intermèdia. La nova norma la publicava a la Comissió de l’Eixample el 4 de desembre de 1883. Tots els edificis que es construïssin a partir de llavors s’aixecarien amb porxos fins al principal. D’aquesta manera la zona transitable de l’avinguda seria de cinquanta metres, però els edificis guanyarien, del principal cap amunt, els cinc metres que demanaven els propietaris. Aquí tenim l’origen dels porxos!\nL’estil dels porxos seria de lliure decisió dels propietaris.\nAlguns edificis es van construir, però les dificultats no s’havien acabat. La normativa establia com havien de ser aquests porxos. Havien de tenir set metres d’alçada, establia un espai mínim i màxim entre pilar i reglamentava l’estil de les columnates. Aquest seria de lliure decisió dels propietaris o els arquitectes, però s’havien de posar d’acord els d’una vorera i els de la d’enfront. Així hi hauria diversitat d’estils al llarg dels dos quilòmetres del Paral·lel, però coherència en cada tram. Sembla a ser que això de posar-se d’acord no anava amb la idiosincràsia dels propietaris del moment i la construcció se seguí ralentitzant. Per intentar desbloquejar la situació el consistori relaxà la normativa. El 29 d’abril de 1902 aprovà un dictamen que donava llibertat en la composició arquitectònica dels porxos, obligant a ser iguals únicament els de la mateixa mançana. Els d’una banda i l’altra del carrer podien ser diferents. No va ser suficient. El Paral·lel seguí construït a mitges. Entre 1860 i 1928 s’havien construït vint-i-tres cases! La solució final va ser accedir a la demanda original dels propietaris. Convertir el Paral·lel en una avinguda de quaranta metres. El 28 de gener de 1929 la Gaceta Municipal obria la veda. Les noves edificacions podrien ocupar els esperats cinc metres. Les antigues construccions porxades podien optar per conservar els porxos com fins llavors o bé tapiar-los.\nFins aquí la història. Ara us volem proposar un passeig virtual per aquests porxos. No cal que sigui virtual, el podeu fer caminant si voleu. No us farà mal. Un parell d’anotacions abans. El llibre de Badenas es va publicar per primer cop en castellà el 1993 i en català el 1998. Algunes cosetes han canviat. Inclús alguna s’ha deixat. Ara ho veurem. Hem dit que a partir del 29 es va permetre tapiar els porxos. Així que alguns edificis els veurem en el seu aspecte original, altres ens hi haurem de fixar una mica més. A l’estar tapiades, les columnes, convertides ara en pilastres, semblen tenir més una funció decorativa que l’estructural que tenien en origen. Comencem a plaça Espanya pels parells i tornarem pels imparells.\nBadenas explica que entre 1914 i 1915 es va aixecar al número 206-208 un dels edificis amb porxos. És on hi ha ara hi ha la mega-comissaria de plaça Espanya. El recorregut comença en realitat al tram 140-146, construït entre 1892 i 19002, on podem veure els porxos originals.\nParal·lel 140-146. 1892-1900 Font: elpoblesec.com\nEl 124 és el primer que trobem de porxos tapiats. Si no ho sabéssim, podríem pensar que són un element decoratiu. Una manera més d’acabar una façana.\nParal·lel 124. 1923-1924 Font: elpoblesec.com\nParal·lel 102-104. 1902-1909 Font: elpoblesec.com\nParal·lel 82-84 actualment tapiat, on hi havia hagut el bar Chicago. En aquesta foto podem veure el seu aspecte abans que els porxos es tanquessin.\nParal·lel 82-84. Font: barcelofilia.blogspot.com.es\nParal·lel 82-84. 1894 Font: elpoblesec.com\nDonem la volta i agafem els imparells:\nParal·lel 73-75-75bis. 1895-1900 Font: elpoblesec.com\nParal·lel 99. 1917 Font: elpoblesec.com\nEl 103, no sabem per què, Badenas no l’esmenta. Tot i estar solitari es veu ben clarament. El 111 és un dels porxos tapiats. Encara que d’una forma una mica més austera agafa l’estil del seu veí 103. Segurament per la normativa que obligava a unificar estils dintre la mateixa mançana.\nParal·lel 103. 1916 Font: elpoblesec.com\nParal·lel 111. 1914-15 Font: elpoblesec.com\nI aquest són tots els porxos. Tots? Ens surten alguns dubtes. No els hem resolt, però potser alguna de vosaltres teniu la resposta. Al fer aquesta passejada trobem façanes que recorden molt a aqueslls porxos tapiats que hem vist. Pilastres adossades, d’una altura similar, formen, conjuntament amb el balcó del principal, un espai rectangular que allotja baixos i entresòl. Un exemple en són els números 167 i 169.\nParal·lel 167 i 169. Font: elpoblesec.com\nParal·lel 167. 1931 Font: elpoblesec.com\nNo serien uns dels antics porxos actualment tancats? Les dates ens quadren. Segons el Cadastre el 167 és de 1931 i el 169 és de 1920. Tot i aquests onze anys de diferència les seves façanes són idèntiques. Un aspecte ens fa dubtar d’aquesta hipòtesi. Tots els porxos tapiats que hem vist fins ara comparteixen una característica. Les columnes estan més o menys treballades, cadascuna amb el seu estil. En canvi, les parets que les tanquen són molt senzilles. Van ser construïdes a posteriori. Parets llises. Com a molt una cornisa senzilla per separar els baixos de l’entresòl. Ho podem veure a les fotos dels números 111, 99, 73 o 124. El contrast és bastant evident. En canvi en els números 167 i 169 l’espai entre pilastres està molt elaborat. Només cal veure les columnes clàssiques dels portals. Tot el mur és de pedra. Sí que sembla doncs que es va construir totes les parts de la façana al mateix moment. Potser l’arquitecte o el mestre d’obres intentava imitar els altres edificis porxats, buscant una coherència amb la resta del carrer. De totes maneres si el 169 és de 1920, com va poder sortejar la normativa dels porxos? No ens queda clar.\nAquesta idea, que els constructors dels edificis posteriors a 1929 intentessin recordar amb la decoració als antics edificis porxats, casa perfectament amb el número 156. L’edifici és de 1945, és a dir ja força allunyat de la fi de la normativa dels porxos. I no us recorda les columnes d’altres porxos?\nParal·lel 156. 1945 Font: elpoblesec.com\nSi això és així, se’ns canvia la mirada. Comencem a veure edificis moderns al llarg del Paral·lel que evoquen els antics porxos i les seves columnes.\nParal·lel 179. 1983 Font: elpoblesec.com\nParal·lel 174. 1988 Font: elpoblesec.com\nParal·lel 56-58. 1968 Font: elpoblesec.com\nDireu que això és anar massa lluny, que hi ha molts edificis a Barcelona amb aquesta disposició. I és veritat. Però és casualitat que aquest patró es vagi repetint al Paral·lel? No ho sabem. Els hi hauríem de preguntar als seus constructors.\nEl Paral·lel, història d’un mite. Miquel Badenas i Rico. Pagès Editors. Barcelona 1998.\nAlgunes dates de construcció les hem obtingut del mateix llibre de Badenas. Altres les hem extret del web http://bigtimebcn.300000kms.net que basa les seves dades en el Cadastre de Barcelona.\n13 de June de 2017 Leave a reply\nPublica la teva entitat:\nPublica el teu esdeveniment:


Roigé reclama els trens Avant, l’aturada dels Euromed i més autobusos per a l’Ebre – Marfanta\nMeritxell Roigé ha reivindicat este divendres, a la reunió de la Taula de Mobilitat de les Terres de l’Ebre, millores en els serveis de transport públic. L’alcaldessa de Tortosa ha assenyalat, davant el secretari de Territori i Mobilitat, Isidre Gavin, la necessitat de recuperar les aturades dels trens Avant a l’estació de Tortosa, i que s’implanten les quatre expedicions a les quals es va comprometre el govern de la Generalitat per connectar l’Ebre amb Barcelona amb trens semiràpids. Roigé ha recordat que, d’estes quatre connexions, només va arribar a haver-ne una d’operativa, i que va deixar de prestar-se al cap de pocs dies, arran de la pandèmia.\nL’alcaldessa de Tortosa també ha posat damunt la taula la necessitat de recuperar les aturades dels trens Euromed. Un servei que va estar operatiu entre el 2016 i el 2020, i del qual la Generalitat va assumir la despesa per les aturades fetes a les Terres de l’Ebre. A més, Roigé també ha reclamat que el servei de trens regionals que connecta Tortosa amb Barcelona es realitze amb combois que oferisquen les comoditats necessàries i indispensables per als usuaris.\nA banda, Roigé també ha reclamat a la Taula de Mobilitat de les Terres de l’Ebre el reforç pel que fa al transport públic per carretera. En este sentit, ha demanat que es dupliquen les freqüències del servei de bus exprés entre Tortosa i Alcanar, que connecta també amb Amposta i amb la Ràpita: “És un model d’èxit que cal que potenciem”, ha explicat Roigé. A més a més, l’alcaldessa també ha reclamat la creació d’un altre servei de bus exprés que connecte Tortosa amb el Delta, tot passant per Amposta, Sant Jaume d’Enveja, Deltebre i Riumar.\nFinalment, Roigé també ha demanat la creació d’una línia de bus directe entre Tortosa i Reus, per atendre a les relacions comercials i d’estudiants entre les dos poblacions, així com una connexió de bus que arribe fins a l’estació de l’AVE del Camp de Tarragona i fins a l’aeroport de Reus, en els períodes de major demanda.\nTags: AvantBaix EbreEuromedGeneralitat de CatalunyaIsidre GavínMeritxell RoigéMobilitatPolíticaSocietatTaula de MobilitatTortosa\nL'enganxada dels calçotets entre Llopis i Codorniu al ple de pressupostos de Roquetes


El govern municipal fixa el seu primer pressupost en 226,6 milions d'euros | NacióSabadell\nCreix un 0,89% i la partida de residus s'emporta el gruix més gran amb 30 milions\nper Albert Hernàndez, Sabadell | 5 de març de 2020 a les 13:48 |\nEl primer pressupost del nou govern municipal, encapçalat per Marta Farrés, serà de 226,6 milions d'euros per aquest 2020. Una xifra un 0,86% més alta que el de 2019 i que bàsicament anirà a cinc àmbits: seguretat, neteja i espai públic; atenció a les persones; educació, cultura, salut i drets civils; ocupació i impuls econòmic i l'administració electrònica.\nAquesta crescuda per sota de l'1%, però, xoca amb l'increment del 2% dels impostos. Un fet que la tinenta d’alcaldessa de Desenvolupament Econòmic i Impuls Administratiu, Montse González, ha assegurat que "no té un vincle directe", ja que la font que alimenta els comptes municipals no és únicament per aquest via.\nEl contracte de residus torna a ser el que s'emporta un gruix important, 30 milions d'euros i ha garantit que es farà un "seguiment exhaustiu" per al seu compliment, ja que la voluntat és "posar al dia la ciutat". El segon bloc important, tal com ha dit González, és "l'atenció a les persones", amb 19,8 milions d'euros i en aquest apartat, els 9,44 milions d'euros per a la construcció d'habitatge protegit -hi ha una cinquantena en camí dels 500 projectats- i per a emergència social. Així com, una dotació reservada per a Merinals.\nLa tinenta d'alcaldessa repassant els principals punts del pressupost Foto: Ajuntament de Sabadell\nEn relació a l'administració electrónica, González ha assegurat que aquest 2020 és "clau" per fer la "transició" del paper al digital a l'administració i s'hi destinaran 400.000 euros "per fer-ho possible". Hi ha prevista la creació d'una plataforma. Un altre dels aspectes que ha destacat és que Sabadell impulsarà el sistema A-Porta en 500 habitatges de Can Puiggener.\nLes promeses, durant la campanya electoral sobre construcció i plans fetes pel PSC, es veuen reflectits en aquests comptes amb estudis per a la nova comissaria al nord de Sabadell, l'Escola de Música i Conservatori a l'Eix Macià, el poliesportiu a Merinals i l'escola bressol a la Concòrdia. D'altra banda, hi ha d'altres projectes culminants com la connexió, amb bicicleta, amb Terrassa i Sant Quirze -576.000 euros- i gairebé un milió d'euros per adequar els terrenys on ha d'anar l'Institut Can Llong. Una partida d'inversions xifrada en total en 14,2 milions d'euros.\nLa tinent d'alcaldessa, però, ha manifestat que "no és el pressupost que hauríem volgut 100%", ja que ve "condicionat" per executar el que en l'anterior mandat no es va fer. És a dir, tal com ha traslladat, "dels 25 milions d'euros que hi havia se'n van gastar quatre". Cosa que, com ha continuat, ha "limitat" les inversions i ha posat com exemple els 2,2 milions d'euros dels parcs infantils.\nPer això, ha posat l'accent en què els pressupostos que ha presentat són "reals" i es podrà dur a terme el que s'ha plantejat.\nEls comptes es duran aprovació aquest divendres al ple, que se celebrarà de forma extraordinària, però passaran el tràmit, ja que la portaveu de Junts per Sabadell (JxS), Lourdes Ciuró, va avançar el seu vot favorable i, per tant, la majoria suficient per donar-hi llum verda. Això sí, la proposta de l'Oficina Gran Via-Ripoll de JxS es traduirà amb la contractació de dues persones i una dotació de 50.000 euros per "començar a treballar propostes concretes", ha assenyalat González.\nPolítica, Montserrat González, pressupost 2020, pressupost sabadell, Ajuntament Sabadell


Les falles, en precampanya electoral - À Punt\nLes falles, en precampanya electoral\nAl·lusions al finançament, al corredor mediterrani i al vot de les dones en les visites d'Ana Pastor (PP) i Albert Rivera (Cs) a València.\nAna Pastor i Isabel Bonig, durant la seua visita a les Falles / Manuel Bruque (Efe)\n18 de març 2019 - 15:45\nL'actualitat política bota aquest dimecres des dels monuments fallers al balcó de l'Ajuntament de València. La presidenta del Congrés i cap de llista del PP per Pontevedra, Ana Pastor, i el líder de Ciutadans, Albert Rivera, visiten la ciutat en plena precampanya i no han perdut l'oportunitat d'abordar la realitat electoral, en vespres dels comicis autonòmics i generals del pròxim 28 d'abril.\nRivera, que s'ha acostat a les falles de la Mercé i del Pilar, ha promés un nou projecte de finançament autonòmic "just i transparent", que evidencie els ingressos i costos de totes les autonomies, així com fer realitat el corredor mediterrani. El líder de Ciutadans també ha valorat el "talent de la societat civil" que incorporen els últims fitxatges de la formació taronja, l'exdirectiu de Coca-Cola, Marcos de Quinto, i l'exadvocat del l'Estat, Edmundo Bal, i ha qualificat com un assumpte "resolt" les sospites de tripijoc a les primàries del partit a Cantàbria. Acompanyaven Albert Rivera els caps de llista per Ciutadans a la Generalitat i a l'Ajuntament de València, Toni Cantó i María Muñoz.\nTambé el Partit Popular fa campanya en Falles. La presidenta del Congrés, Ana Pastor, la candidata popular a la Generalitat Valenciana, Isabel Bonig, i l'aspirant del PP a l'Ajuntament de València, María José Català, han fet un recorregut per la falla Almirall Cadarso-Comte d'Altea. Les líders populars han destacat l'homenatge a la lluita de les dones pel vot i a la igualtat, temes als quals la comissió fallera dedica el monument. Durant la visita, Ana Pastor ha afermat que el vot de la dona és més meditat i menys manipulable que el de l'home. També ha alertat sobre la pèrdua de més de 60.000 ocupacions femenines durant la present legislatura.\nPer la seua banda, el president de la Generalitat i candidat a revalidar el càrrec pel Partit Socialista del País Valencià, Ximo Puig, ha assegurat que "mai plou a gust de tots", en al·lusió al malestar d'alguns membres de la federació socialista andalusa després de quedar exclosos de la llista de Pedro Sánchez. Puig s'ha mostrat "content" amb el resultat d'aquestes llistes, que entén "equilibrades" i que "miren la societat", i considera que "s'ha fet un esforç d'obertura amb la incorporació d'independents "que amplien el projecte més enllà de les fronteres del Partit Socialista".


Guatemala: dones a la guerrilla amb Yolanda Colom - Literal\nGuatemala: dones a la guerrilla amb Yolanda Colom\nAquests textos van ser publicats ara fa un any en el llibre “Literalment”.Guatemala: dones a la guerrilla\nConversa conduïda per Marta Molina. La veritat és que a vegades oblidem que els que ens fiquem en la lluita revolucionària, o política, o social som producte de la mateixa societat que comencem a qüestionar. I, com que som productes d’aquesta mateixa societat, encara que comencem a tenir una posició crítica, especialment a la dimensió social, la dimensió de l’educació, la salut, l’alimentació, etcètera, no significa que homes i dones (no importa la nostra extracció social, ni el nostre nivell d’estudis, de món) ja estiguem transformats en dones i homes noves al cent per cent dels aspectes. Llavors, el que he après és que el desenvolupament de cadascú, i el desenvolupament d’agrupaments són desiguals. O sigui, avancen o avancem segons, les dimensions de la vida, molt acceleradament a ser crítics i a transformar-nos, però en altres aspectes quedem com ancorats, com travats en els valors tradicionals de la societat. La Fira Literal vam voler dedicar el llibre dels 5 anys i també aquests textos a totes les persones que estan empresonades i o a l’exili per motius polítics, en especial a l’Anna Gabriel i al Jordi Cuixart.\nHi som perquè hi sou. La Yolanda, com sabeu, és exguerrillera guatemalenca, va estar militant durant molts anys, uns vint-i-cinc o trenta, a la selva, a les muntanyes de Guatemala, amb l’Exèrcit dels pobres de Guatemala. I en aquest llibre, Mujeres en la Alborada, relata com va ser aquesta vida a la selva, a la guerrilla; aquesta vida de lluita per la dignitat d’un poble, que és Guatemala. Exguerrillera, però avui dia encara és revolucionària, perquè les idees hi són, i la lluita continua. Yolanda, la primera pregunta que se’ns acudia, també amb les companyes quan comentàvem aquest relat de les entranyes de la selva, és, justament, de quantes tantes maneres es pot ser dona dins de la guerrilla. Com tu, des del teu testimoni i des de les teves vivències, vas poder veure aquestes diferents maneres de ser dona, ser dona guerrillera, ser dona indígena, ser dona camperola, ser dona ladina, i des d’aquí anar construint una idea de la lluita per la dignitat de la dona, fins i tot del patriarcat molt actual, que avui dia encara seria vàlida. Com és ser dona a la guerrilla?


> Univers madur: La màgia dels números rodons\nFa tot just un mes vaig escriure el meu primer post «La primera vegada» en aquest bloc i en ell acabava dient que escriure un bloc ara no era una decisió qualsevol, sinó una una declaració d'intencions.\nBé, ja fa un mes! Val a dir que en faig una valoració personal molt positiva: ha estat intens però molt satisfactori; hi ha tants temes que voldria comentar, llibres, relats i poemes per penjar, que em costa decidir que posar. Però bé, he començat el camí i de mica en mica l'haurem (espero que amb la vostra companyia) d'anar dibuixant, fent i desfent. M'agraden els comentaris, saber que pensa l'altra gent; així que ja sabeu, deixeu la vostra opinió.\nPer postres, quan he entrat a actualitzar el bloc, he vist que ja havia tingut 1000 visites.\nquin número més rodó!\nI (gairebé em fa vergonya dir-ho) he caigut de ple en la màgia dels números rodons. Aquesta atracció inexplicable que, a l'hora de celebrar fites, sentim pels números acabats en zero o en cinc, pels múltiples de 25 o de 100, pels mesos, pels anys, pels segles. Ni un de més ni un de menys: no 29 dies (bé, si fos febrer, potser sí), sinó un mes; no 999 visites, ni tampoc 1001, sinó 1000. Una xifra rodona, perfecta.\nDiu Enrique Vila-Matas, al seu llibre "Para acabar con los números redondos" que se sent molest per l'injustificat i absurd prestigi del números rodons i que no entén perquè el número 100, per exemple, és més representatiu que el 101.\nI possiblement té raó. I fredament penso el mateix. Però a la pràctica...\nQuina il·lu! 1 mes! 1000 visites!\nTambé hem de dir que el nostre entorn, la societat, la premsa, les organitzacions, no ajuda gaire a que no sigui així. Igual que passa amb els "dies de", utilitzem els números rodons per recordar selectivament alguns fets, fins i tot els que no hauríem d'oblidar mai. I així, les catàstrofes, les injustícies, les guerres, les oblidem un cop deixen d'estar de rabiosa actualitat per tornar-les a recordar als 10 anys, als 25, o al resum del segle. També ho fem amb els artistes, els científics, els polítics i tot tipus de personatges que recuperen l'anonimat fins que el centenari del seu naixement o de la seva mort els fa protagonistes d'un munt d'actes i homenatges.\nClar que, què faríem sinó? Potser la memòria no ens donaria per tot.\nPersonalment jo tinc la propera setmana un dinar de 80è aniversari, al maig un de 75 i una festa de 50 anys; aquest any fa 25 que em vaig casar i, tot i que és el mateix que fer 24 -tret que és un de més-, els números rodons tenen la seva màgia i conviden a fer balanç, a celebrar-los diferents, a ser marcadors de fites que volem assolir o que ja hem aconseguit.\nI aquest bloc, que avui està de celebració -per allò dels números rodons- pretén continuar obert molts més dies, mesos, anys i tenir un munt de visites i comentaris.\nCom diu la cançó dels Esquirols, cada dia és un nou pas.\nEtiquetes de comentaris: Em ronda pel cap , Esquirols , números rodons


11/30/2020 02:19:45 AM\nL'obra "79 habitatges amb protecció al Saló Central de Sant Boi de Llobregat" ha guanyat el Premi FAD d'Arquitectura 2020 . El jurat del prestigiós guardó ha valorat la capacitat d'aquest projecte arquitectònic per investigar "sobre les maneres de transitar i habitar els espais comuns als edificis d'habitatges col·lectius" i "l'ambició de construir una comunitat i no només un edifici".\nVídeo del projecte guanyador\nARQUIN-FAD, la Asociación Interdisciplinaria del Diseño del Espacio del Fomento de las Artes y el Diseño (FAD) ha donat a conèixer aquest dimarts, dia 28 de juliol, el veredicte de la 62a edició dels Premis FAD, en el marc de la Setmana de l'Arquitectura 2020.\nL'obra guanyadora de la categoria d'Arquitectura, promoguda per l'I¡IMPSOL a Sant Boi, "incorpora patis i perforacions de volum que generen un espai comunitari obert , un bé molt preuat després del confinament", mitjançant una curosa arquitectura de "passarel.les, nuclis de comunicació creuats".\nEls finestrals sobre grans patis i terrasses intermèdies multiplica les trobades visuals i físiques entre les persones que viuen als habitatges, i també amb les places de l'espai públic exterior.\nEl projecte del Saló Central de Sant Boi també ha guanyat el guardó de la categoria Arquitectura dels Premis de l'Opinió , que s'atorguen en paral·lel mitjançant votació telemàtica amb la participació de persones sòcies d'ArquinFAD i finalistes dels Premis FAD de les anteriors edicions.\nUn total de 597 obres s'han presentat a les diferents categories dels Premis FAD 2020 (171 a la categoria d'Arquitectura). Els premis de la resta de categories han recaigut en projectes ubicats a les ciutats de Barcelona, Madrid, León i Buenos Aires .\nEls 79 habitatges del projecte premiat conformen una promoció d'habitatge públic amb protecció que es troba en l'etapa final de la seva construcció al Saló Central de Sant Boi (carrer de Baldiri Net i Figueres, 5-7), al peu de la carretera C-245.


Boye: Tornar a jutjar Otegi és la primera bufetada del Suprem a l’acord PSOE, Bildu, ERC\nGonzalo Boye i Salvador Cot a la Sala Crespi de Terrassa\nEl Suprem ha ordenat tornar a jutjar Arnaldo Otegi. Ho han demanat la fiscalia i una entitat pròxima a Vox, que no volen que es doni per bona l’anul·lació de la condemna impulsada per Estrasburg. L’advocat Gonzalo Boye ho té clar: El Suprem marca territori i és Estat. No hi ha separació de poders. És aberrant”. Però per quina raó ara es pren aquesta decisió s’ha preguntat. “Emet un missatge -el Suprem-: No ens agrada l’acord entre PSOE, Bildu i ERC en els pressupostos i fotem la primera bufetada. La capacitat d’ingerència dels jutges en la política no s’acceptaria si fos a l’inrevés”. Boye ha fet aquestes manifestacions en la presentació i debat del llibre ‘Así están las cosas”, una jornada moderada per Salvador Cot, president del Consell d’Administració del diari Món Terrassa i editor del grup El Món, i organitzada per Cants de Llibertat, Anc Terrassa i Omnium Terrassa. L’advocat ha reblat que quan Estrasburg torni a revocar la nova condemna espanyola, Otegui ja haurà complert una altra sentència”.\nGonzalo Boye i Salvador Cot a la Sala Crespi de Terrassa | Cristóbal Castro\nBoye ha atacat la justícia espanyola des de diferents fronts i ha criticat el costum de filtrar les resolucions a través dels mitjans abans de comunicar-ho als implicats i als seus advocats. “Això quina Justícia és? Es tracta d’una dinàmica d’eliminar drets”.\nTambé ha repartit contra els periodistes de Madrid: “Uns són bons i treballen a mitjans equivocats i altres són portaveus. Tot plegat, porta a una opinió pública “desinformada. I els importa molt poc. Se senten còmodes amb el relat establert, que té poc a veure amb el periodisme i molt amb el nacionalisme”.\nBon coneixedor de la UE, afirma que “cada cop és més evident pels jutges i polítics europeus que Catalunya no és només un problema d’Espanya. Saben que no hi ha ningú més europeista que els catalans”.\nPer a l’advocat de Carles Puigdemont, a Espanya el que més li molesta és que hagi aparegut una minoria capaç de respondre. I Europa, ha reblat, no entén, per exemple la condemna al president Quim Torra per penjar una pancarta. “Si Espanya no ha superat la desfeta del 1898, com ha de superar la de l’1 d’octubre?\nBoye ha remarcat que la inexistència de violència en el Procés és una carta comodí amb la que Catalunya juga a Europa. “Dona legitimació”. “El judici del Procés és Matrix”. Sí que ha reconegut errors de càlcul dels catalans: “Creure en el no gosaran a fer-ho. No s’ha mesurat la capacitat de reacció d’un estat que considera que Catalunya és seva”. Es manté viu el “una i grande, i no el “libre” perquè això no ho ha estat gairebé mai”.\nPer Boye, els catalans hi han posat tant aire a la pilota que han deixat al descobert les fissures del sistema, la mentida de la transició modèlica. “Qui pensava que els franquistes havien marxat. El relat imperant no es corresponia amb la realitat”.\nTambé li ha tocat rebre a la monarquia, “una institució anacrònica i en una situació actual inassumible. Aflora ara que no hi va haver canvi de règim, sinó retoc del franquisme.


Sessió 1: «Estic fet de temor i de meravella» | Espai Sagrat\nEls exercicis espirituals d’Ignasi ens porten a través d’un procés cap a la llibertat espiritual i la renovació, amb el compromís sincer de convertir-nos en amics i deixebles de Jesús.\nAprenem a veure la nostra vida i la nostra missió en el món amb la perspectiva de l'amor indestructible i incommensurable de Déu per a nosaltres. Existim en relació amb totes les coses que Déu ha creat per a ajudar-nos a convertir-nos en el nostre ésser veritable, que Ell ens ha donat.\nComencem la nostra pregària prenent consciència de la Creació que ens envolta i de nosaltres mateixos dins d’ella. A mesura que inhales i exhales, adona’t del regal de la vida que t’envolta.\nJesús anhela que el mirem i ens acostem a Ell fins i tot si no estem disposats a res més. El desig d’estar a prop de Jesús és un signe de que la gràcia ja està treballant dins nostre. Hi ha alguna gràcia o regal que desitgis ara mateix? Digues el teu desig a Déu, no perquè Ell no ho sàpiga ja, sinó perquè puguis reconèixer el regal que t’està oferint.\nIgnasi ens anima a aprofundir en el significat de les Escriptures a través dels nostres sentiments, posar-nos en contacte amb desitjos profunds a través de la immersió imaginativa en una escena de l’Evangeli. Fins i tot podem fer servir els nostres sentits corporals per a entrar directament com si fossin trobades amb Jesús en què podem parlar, preguntar i estimar. Ens familiaritzem amb «allò que hem sentit, que hem vist amb els nostres ulls, que hem contemplat, que hem tocat amb les nostres mans» (1Jn 1,1)\nConeixem a Jesús, aprenem a veure el món i reaccionem com Ell ho faria. Ens trobem cara a cara amb noves maneres de «veure-ho amb més claredat, estimar-lo amb més força i seguir-lo més a prop».\nIgnasi també ens anima a prendre nota de les direccions en què viatgen els nostres pensaments i sentiments, observant els moviments interiors del cor i seguint el lloc on ens condueixen. Llegeix ara la Paraula de les Escriptures.\nSalms 139, 1-14\nPer al mestre de cor. Del recull de David. Salm.\nho reconec amb tota l'ànima.»\nUna altra manera de prendre consciència de la presència de Déu és demanar el regal de veure la teva vida des del punt de vista de Déu. Els ulls misericordiosos i la comprensió de Déu et poden donar una perspectiva molt diferent de la teva realitat viscuda. Algunes coses que ens semblen de gran importància poden reduir-se a la grandària, mentre que d'altres que t’enlluernen poden assumir les seves proporcions correctes.\nA mesura que has escoltat el salm, com vas reaccionant davant d’aquest Déu que et cerca i coneix tots els aspectes teus?\nRes no et separa de l'amor del nostre Creador. Cap foscor teva és fosca per Déu. Com et sents quan escoltes això?\nIgnasi ens diu que la gratitud està al cor de sentir-nos criatures a la presència de Déu. Pots donar gràcies a Déu per la teva existència?\nPotser hi ha coses a la teva vida que et fan dubtar quan et trobes sota la mirada amorosa de Déu, o potser hi ha cors que donin gràcies per les dificultats de la vida.\nSigui positiu o negatiu, comparteix els teus pensaments i sentiments amb el teu Creador que estima, posant nom al que surti, allò pel qual vulguis pregar, penedir-te o agrair a Déu.


Muntatge audiovisual | Aracne fila i fila\nTag Archives: Muntatge audiovisual\nEl grec de #eleutheromania: ἐλεύθερος i μανία\nQuatre universitaris de la carrera de Publicitat i Relacions Públiques a la Universitat Pompeu Fabra han realitzat un projecte per a la seva classe d’ introducció a la realització de l`audiovisual publicitari.\nL’Aina Tro -una exalumna de l’institut Premià de Mar i també aràcnida-, l’Ane Santiago, la Júlia Xandri i en Marc Saludes són els autors del vídeo que actualment està tenint molt a dir a les xarxes.\nFaig aquest article per poder veure que el nom del seu treball audiovisual té origen grec: Eleutheromania prové del grec ἐλεύθερος “lliure” i μανία “obsessió, mania”, és a dir, significa “un fort desig de ser lliures”.\nAquí teniu una petita entrevista que he pogut fer als autors!\n–Què és el que feu exactament en aquesta assignatura?\nObservem alguns treballs publicitaris i comencem a saber utilitzar les càmeres, els focus, etc. Per poder fer les nostres pròpies creacions. Entenem com és el procés de producció d’un espot, des de la idea, el càsting, el rodatge, el muntatge i fins a la “presentació al client” (que en el nostre cas és la professora).\n-Com us va venir la idea de fer un spot sobre la independència?\nDoncs sabíem que volíem tocar un tema social i que volíem treballar amb el poema de Bukowski. Entre la professora i l’equip vam arribar a la conclusió que la llibertat de Catalunya era la millor manera d’enfocar el nostre treball.\n-Per què vareu decidir posar el nom d’eleutheromania com a títol del projecte?\nUn dels membres del grup coneixia la paraula i de seguida va veure una relació enorme entre el nostre treball i el significat de la paraula. A més el que vam fer després va ser convertir-la en hashtag, una tècnica que ha resultat ser molt efectiva en el nostre cas. La paraula ha estat una de les claus per fer entendre el missatge d’una manera clara, concisa i original.\n-Sabíeu que tenia origen grec? I en sabíeu alguna cosa del seu significat?\nLa primera vegada que la vam sentir no sabíem res de la paraula, però com que ens va agradar tant vam buscar l’origen i evidentment vam trobar les seves arrels en el grec.\n–La Vanguardia, Vilaweb i altres revistes us van publicar un article. Què en penseu que el vostre treball tingui tanta repercussió a les xarxes?\nNo ens esperàvem tantíssima repercussió, era un treball de classe que tenia un format viral, però la intenció era compartir-ho amb companys, amics i familiars. 48 hores després de penjar el vídeo ens acostàvem a les 30.000 visites. El dia anterior Pilar Rahola ens havia mencionat als seus perfils de Twitter i Facebook i 3 diaris online publicaven la notícia. Com és d’esperar no podíem parar de celebrar les bones notícies. Hem passat tot aquest cap de setmana passat contestant els comentaris i missatges que hem rebut de moltíssima gent que ha vist el vídeo i ens felicitava, estem assumint la situació encara.\n-Ara mateix el vídeo passa les 80.000 visites. Però realment a quin tipus de persones volieu arribar?\nVolíem arribar més enllà de les fronteres catalanes, però sabíem que els mateixos catalans eren els qui havien d’ajudar-nos a aconseguir-ho. Evidentment, l’acollida del vídeo a Catalunya ha estat increïble, però sabem que ha arribat a Itàlia, Portugal i segurament alguns llocs més que no sabem encara. Tot i així repetim que no ens esperàvem que les intencions amb que vam fer el treball es fessin realitat.\n-Teniu alguna anècdota interessant per compartir amb nosaltres?\nOstres!! Ens ho vam passar molt bé en general, però hi ha coses destacables!\nL’Ane, un dels membres del grup, es va haver de posar a la piscina per rodar l’escena que surt de l’aigua, es va gelar perquè a més era un dels dies de més fred.\nPer gravar la imatge de la Mussara, en Marc, també autor, va haver d’anar amb el seu pare d’excursió.\nLa Júlia, va gravar un noi corrent i a la primera pressa va caure!\nL’Aina va haver de posar-se un líquid als ulls per fer veure que plorava.\nEn conclusió, podem veure que no només treballem els referents clàssics a classe i que, fins i tot, el grec i el llatí el podem trobar a qualsevol lloc i utilitzar-los!\nCreieu que és bona idea la d’utilitzar el grec o el llatí? Sabeu d’algún anunci que tingui orígens grecs o llatins? Quin?\nMoltes gràcies per tot, i bona feina!\nThis entry was posted in Cultura Clàssica 3r, General, Grec 1r, Grec 2n, Llatí 4t and tagged eleutheromania, Grec, independència, Muntatge audiovisual, treball on 27 març 2014 by ramos.abril.\nGimcana visual sobre ceràmica grega\nPer practicar el que heu après sobre ceràmica grega en el tema Economia i treball, ve’t aquí un nou recull d’imatges que vull que comenteu des de tots els punts de vista, tant sobre el vas en si com sobre la decoració i les dades identificatives. D’uns en podreu dir més coses, d’altres menys, però les il·lustracions són prou clares per poder identificar-los. Algunes d’elles són pròpies i d’altres provenen de Wikimedia, per tant són de llicència lliure.\nThis entry was posted in General, Grec 1r and tagged Ceràmica, Economia i treball, Gimcana, Muntatge audiovisual, Vida quotidiana on 4 març 2012 by Teresa Devesa i Monclús.\nMeum carum animal\nSeguint el fil endegat pel Rubén i l’Oriol i seguit per l’Eric, l’Edgar nosaltres també farem un regal en llatí a la nostra mascota o al nostre animal preferit.\nLa Laia S. és d’intercanvi a Alemanya i s’ha afanyat a presentar-nos en Harry, el seu gos:\nThis entry was posted in General, Llatí 1r, Llatí 4t and tagged Animal, Llatí viu, Mascotes, Muntatge audiovisual on 30 gener 2012 by Margalida Capellà Soler.\nTelevisió Digitalis Premià de Mar\nSabina Cervero i Laura Torrent (imitant la Margalida Capellà)\nThis entry was posted in General, Llatí 1r, Llatí 4t and tagged Humor, Llatí viu, Llatinismes, Muntatge audiovisual on 17 gener 2012 by torrent.laura1220.


Domusa Teknik – FORN S.A.\nCalderes i sistemes de producció per a aigua calenta sanitària\nLa nostra activitat se centra en el disseny, la fabricació i comercialització de productes per a la climatització i el confort.\nOferim sistemes solars per a producció d’aigua calenta sanitària, calderes de ferro fos i acer usant com a combustible gas, gasoil, o biomassa, inter-acumuladors d’aigua calenta, calderes elèctriques, calderes murals a gas, termos elèctrics i cremadors de gasoil.\nTreballem per aconseguir posar al mercat la tecnologia més avançada, a un preu raonable. Ideem i desenvolupem productes amb sentit pràctic, senzills en el seu ús i fàcils d’instal·lar.\nUtilitzem materials i components d’alta qualitat que perduren en el temps, és per això que oferim una garantia inigualable als usuaris.\nSom eficients a nivell organitzatiu, comptant amb un model de gestió avançat, fiable, seriós i racional, bolcat en tot moment en atendre i resoldre les necessitats i suggeriments dels nostres clients.\nA Domusa Teknik comptem amb una àmplia xarxa de serveis tècnics, que ofereixen resposta immediata a tots els requeriments dels nostres clients.\nCaldera biomassa Bioclass HM\nCaldera biomassa per a pellets\nA Domusa Teknik hem aconseguit un producte tecnològicament molt avançat que ha obtingut, en el procés de certificació, la més alta qualificació possible a Europa (Classe 5 segons norma EN303-5) pel que fa a el rendiment, la seguretat i les baixes emissions de gasos i pols a l’atmosfera.\nCaldera gasoil baixa temperatura Jaka HFS\nCaldera gasoil baixa temperatura per a ferro colat\nCaldera de peu a gasoil Domusa Jaka HFS 30 de fosa, sense cremador ni kit de circulació i hidràulic i amb una potència tèrmica de 27.8 kW i facilitat de neteja.\nCaldera gasoil baixa temperatura Sirena HFD\nLa Sirena HFD és una gamma de calderes de gasoil de baixa temperatura amb cos de combustió en ferro fos i amb elevat nivell de rendiment de combustió (nivells superiors al 93% del PCI).\nAquesta gamma de calderes ha estat adaptada a les exigències i requeriments, quant a rendiment i etiquetatge, de la nova Directiva Europea ErP.\nLa gamma inclou 2 versions, només calefacció i calefacció + aigua calenta sanitària, amb potències de 29 i 40 kw. La versió només calefacció va equipada amb preses hidràuliques i elèctriques per poder connectar a un inter-acumulador d’aigua calenta sanitària.\nForn S.A. som distribuïdors Domusa Teknik\nSi vols més informació dels productes pots visitar la web oficial de Domusa Teknik\nAnar a www.domusateknik.com


Manual BÀSIC 3: El procés de passar llista Bàsic 3 - Configuracions prèvies\nBàsic 3 - Configuracions prèvies\nClickedu dóna la possibilitat d’incrementar el registre de la sessió amb altres qüestions que solen ser d’ús corrent en el dia a dia a classe, com ara controlar deures, fer preguntes als alumnes o registrar exclusions d’alumnes.\nPer tal de poder administrar aquests tipus de registres a Clickedu, caldrà anar a la pestanya Administració > Cursos > Modificar etapa > Parametrització.\nApareixerà aleshores una pantalla que ens permetrà seleccionar mitjançant checks si volem incloure els deures, la pissarra, l’activitat genèrica de la sessió, menjador, acollida o enviar correus electrònics als pares amb el resum de l'assistència diària. De tot això en donarem explicació a continuació.\nL’altra possibilitat és la d’afegir paràmetres per a cada etapa que ens siguin útils de registrar durant la classe. Per exemple, a infantil podem recollir informació sobre les menjades, les deposicions, les dormides o els objectes que calgui portar.\nExisteixen 4 tipus de resposta per als paràmetres: Text lliure, Sí/No, Indicador de 1 a 10, Múltiple o Hora Múltiple.\nText lliure: Crea un quadre de text per poder escriure lliurament.\nMúltiple: Permet qualificar el paràmetre amb quantificadors.\nHora múltiple: Permet introduir una franja horària (per exemple ha dormit de 12.30 a 13.45h).\nUn cop tinguem feta una parametrització, podem copiar o obtenir la parametrització per/a un altra etapa automàticament de manera que ens estalviem d’haver introduir-ho un altre cop.


Preguntes freqüents sobre la matrícula dels graus - Facultat de Medicina - UAB Barcelona\nConsulta www.uab.cat/matricula tota la informació relativa a la matrícula i si la teva Facultat organitza una sessió de benvinguda per als estudiants de nou accés.\nQuan són els terminis de matrícula?\nQuan rebis el correu de la UAB donant-te la benvinguda i informant-te que has obtingut plaça a la universitat, mira la fitxa dels teus estudis per a consultar el calendari concret de matrícula.\nRecorda revisar acuradament la informació que hi ha publicada a www.uab.cat/matricula.\nEt recomanem que facis la matrícula el més aviat possible dins del termini assignat.\nSoc alumne de nou accés, si no faig la matrícula durant el període assignat, què pot passar?\nEs perd la plaça obtinguda. Si et trobes en aquest cas, i abans d’esgotar el termini, has de contactar urgentment amb la Gestió acadèmica de la facultat assignada.\nQuina documentació he d'enviar per la matrícula?\nTens la relació detallada pel teu estudi i situació a l'apartat de "Documentació" de la teva matrícula (www.uab.cat/matricula). La documentació l’has d’enviar a través d’un formulari web.\nSi soc família nombrosa he de fer algun tràmit abans de fer la matrícula?\nSi vas realitzar la matrícula de les PAU amb la condició de Família Nombrosa (FN), el títol de FN està expedit a Catalunya i està vigent no et cal fer cap tràmit, a la teva matricula apareixerà l’opció per escollir la deducció corresponent.\nEn el cas de títols de Família Nombrosa expedits a una altra Comunitat Autònoma sí que caldrà que ho presentis abans de fer la matrícula. Al web de matrícula trobaràs un formulari per a avançar una còpia, però recorda que posteriorment has de presentar l’original a la teva Gestió Acadèmica.\nQuan enviï documentació a través del formulari que hi ha al web, em confirmaran que l'han rebut?\nSí. A l'adreça de correu electrònic indicada al mateix formulari rebràs un justificant.\nQuè es el SEPA? Ho he de presentar obligatòriament?\nÉs el document d'ordre de domiciliació i és obligatori que l’enviïs a la teva gestió acadèmica a través del formulari habilitat. Quan facis la matrícula online hauràs d’introduir a la pantalla de pagament el número de compte per domiciliar la matrícula. Només cal que el tornis a presentar altres anys si fas un canvi de compte corrent per a domiciliar el pagament de la matrícula.\nPuc presentar còpia compulsada en comptes de documentació original?\nCom a norma general sí, excepte en algun cas puntual en el que hauràs de presentar el document original, com per exemple la sol·licitud del trasllat d’expedient de les proves d’accés a la universitat d’origen, si les has fet en una altra Comunitat Autònoma.\nTambé pots presentar una fotocòpia i ensenyar l'original perquè la teva Gestió Acadèmica compulsi la fotocòpia.\nHe cursat un CFGS que em dona dret a uns reconeixements d'assignatures, com ho haig de fer?\nConsulta la fitxa del Grau al qual acabes d'accedir i veuràs les indicacions que et dona la Gestió Acadèmica.\nTinc d'altres estudis universitaris previs que podria reconèixer, com ho he de fer?\nNo puc generar el NIU ni la contrasenya, què puc fer?\nRecorda que no pots generar-te el NIU fins que no hagis rebut el correu de benvinguda de la UAB.\nPer a incidències tècniques amb la matrícula, com ara dificultats per a obtenir el NIU, t'has d'adreçar al Centre d'Assistència i Suport (CAS).\nTelèfon de contacte: 935812100\nOn puc adreçar-me en cas de dubte o incidències informàtiques durant la matrícula en línia?\nPer a incidències tècniques, de caire informàtic, amb la matrícula t'has d'adreçar al Centre d'Assistència i Suport (CAS).\nQuè es el SAF?\nÉs el Servei d'Activitat Física de la UAB. Si contractes aquest servei pots utilitzar les seves instal·lacions, fer activitats esportives, participar en competicions... Pots consultar la informació a la seva pàgina web: https://saf.uab.cat/\nLa matrícula a l'escola d'idiomes quan i com es fa? Quins són els preus?\nPer a qualsevol gestió relacionada amb el Servei de Llengües de la UAB cal que t’adrecis directament a aquest servei: https://www.uab.cat/web/uab-idiomes-campus-1345809593065.html\nVull matricular-me com a becari condicional. Com ho he de fer?\nSi vols matricular-te com a becari condicional, quedant exempt del pagament dels crèdits matriculats per primera vegada fins a la resolució de la beca, és imprescindible que llegeixis amb calma la següent informació.\nTingues en compte que l’acreditació econòmica, la beca de Règim General i la beca Equitat són tres sol·licituds diferents. Si al curs passat ja vas ser becari de Règim General no has de tramitar l’acreditació econòmica, però sí que hauràs de tornar a fer la sol·licitud de beca de Règim General.\nMatricular-te com a becari condicional no implica tenir la beca sol·licitada, aquest és un tràmit que s’ha de fer expressament cada curs acadèmic.\nL'any passat no vaig ser becari i no tinc l'acreditació econòmica, puc matricular-me com a becari?\nNo, no podràs matricular-te com a becari. Hauràs de fer el pagament normal de la matrícula i demanar la beca. Posteriorment, quan es resolgui la beca, si és favorable la universitat et farà d’ofici el reintegrament que et correspongui.\nEn aquests casos, recomanem que es faci el pagament en tres terminis.\nHe rebut l'acreditació per a matricular-me com a becari condicional. Com ho indico a la matrícula?\nSi tens l’acreditació econòmica concedida, en el moment de fer la matrícula podràs marcar l’opció de becari de Règim General. D’aquesta manera no pagaràs les taxes acadèmiques dels crèdits matriculats per primer cop fins a la resolució de la beca. Si la beca es resol de forma favorable ja no ho hauràs de pagar. Si et deneguen la beca llavors hauràs de pagar l’import pendent.\nSi em matriculo com a becari i després em deneguen la beca, com i quan se'm cobrarà la matrícula?\nQuan es faci la resolució denegatòria de la beca la UAB procedirà al cobrament de la matrícula, en un únic termini i mitjançant domiciliació bancària al compte que indiquis a la matrícula. Abans del cobrament rebràs un avís per correu electrònic.\nTinc matricula d'honor a batxillerat, el descompte surt automàticament o he de fer algun tràmit?\nNo cal si vas cursar el Batxillerat a Catalunya, doncs ja ens ve donada la informació des de l’oficina de preinscripció, i la trobaràs en el moment de fer la matrícula. En el cas d’haver cursat el Batxillerat a una altra Comunitat Autònoma sí que caldrà que ho presentis abans de fer la matrícula. Al web de matrícula trobaràs un formulari per a avançar una còpia, però recorda que posteriorment has de presentar l’original a la teva Gestió Acadèmica.\nTinc MH a Batxillerat i demano beca. Marco que soc becari o no cal perquè ja tinc gratuïtat per MH?\nNomés has de seleccionar la opció de MH. La sol·licitud de beca seguirà igualment el seu tràmit.\nTinc Família Nombrosa i Matrícula d'Honor, puc sol·licitar la Beca de Règim General?\nSí, no són excloents. El títol de Família Nombrosa et garanteix un descompte o una gratuïtat en el cost de la matrícula. A més, en funció de les circumstàncies de cada estudiant, en concepte de beca, es pot rebre certes quantitats de diners per distància a la UAB, ajuts, etc.\nSi sóc membre d'una Família Nombrosa Especial, es paguen taxes?\nEn aquest cas únicament pagaràs els 70 € que paguen tots els estudiants en concepte de “Serveis específics i suport a l’aprenentatge” i l’assegurança escolar obligatòria.\nEl carnet de família monoparental té descompte?\nNo, aquesta condició familiar no suposa cap descompte en el preu de la matrícula universitària.\nSi trec una matrícula d'honor en una assignatura del grau tindré descompte?\nLa normativa acadèmica de la UAB regula el nombre màxim de matrícules d’honor que es poden concedir per curs i per assignatura.\nPots consultar aquí la deducció que suposa obtenir una matrícula d’honor en una o més assignatures.\nLa primera vegada que et matricules d’uns estudis de Grau has de matricular-te d’un mínim de 60 crèdits, o l’equivalent al primer curs complet en cas de dobles graus.\nA partir de la segona matrícula i successives, el mínim de matrícula és de 42 crèdits.\nEn tots els casos el màxim és de 78 crèdits.\nAquí pots consultar el mínim i màxim de crèdits a matricular cada curs en funció del règim de dedicació triat.\nPuc matricular-me només d'una part de primer o he d'incloure tots els crèdits de primer curs?\nEl règim de permanència de la UAB et permet estudiar amb dedicació a temps complet, però també amb dedicació a temps parcial.\nSi tries fer la matrícula a temps parcial, a la teva primera matrícula t’hauràs de matricular d’un mínim de 30 crèdits i fins a un màxim de 42. Si vols superar aquest llindar hauràs de fer la matrícula a temps complet i llavors el mínim serà de 60 crèdits.\nSi hi ha opció de torn de matí i de tarda, a quin torn aniré? Es pot triar?\nSi hi ha més d'un grup disponible podràs triar en el moment de la matrícula.\nÉs un servei que t'ofereix la Universitat que consisteix en una assegurança d'accidents i de responsabilitat civil.\nPer gaudir-ne cal, que en moment de formalitzar la matrícula, contractis l'assegurança complementària.\nEn algunes assignatures i titulacions és obligatori la contractació d’aquesta assegurança complementària (assignatures amb pràctiques a laboratoris, sortides de camp, etc). En aquest cas, en el moment de fer la matrícula ja apareixerà marcada la contractació d’aquesta assegurança.\nTrobaràs més detall d’aquesta assegurança aquí.\nSi aquest curs has estat acceptat per fer un programa d’intercanvi has de contractar l’assegurança complementària de mobilitat.\nSi no pago l'assegurança escolar, cal contractar alguna assegurança o l'assegurança complementària?\nEn aquest cas t'aconsellem que a la matrícula marquis la contractació de l’assegurança complementària, tot i que és possible que per les característiques dels teus estudis ja et surti marcada per defecte perquè sigui obligatòria.\nA l’enllaç trobaràs tot la informació, Assegurança complementària.\nPuc matricular ara les assignatures de 1r semestre i ampliar-la amb les del 2n en la modificació?\nLa matrícula a la UAB es fa per a tot el curs.\nSi has anul·lat la matrícula perquè l'Oficina d'Accés Universitari (OAU) t'ha reassignat a una altra plaça a la mateixa convocatòria, tens dret a la devolució dels diners, llevat de l'import abonat en concepte de gestió de l'expedient acadèmic.\nSi anul·lo la matrícula, em guarden plaça per al curs següent?\nEn el cas que hagis obtingut plaça de nou accés i anul·lis totalment la matrícula, només se't reserva la plaça per al curs següent en cas d'haver fet efectiu l'import de la matrícula.\nSí, es pot demanar anul·lar o modificar la matrícula.\nLa sol·licitud s’ha de presentar a la Gestió Acadèmica del centre, adreçada al Deganat o Direcció del centre, dins dels terminis establerts al calendari acadèmic-administratiu.\nPots veure totes les condicions que regulen aquestes sol·licituds en aquesta mateixa web.\nSi anul·lo assignatures em retornen el que he pagat?\nSi no selecciono la taxa de modificació de matricula, no la podré modificar posteriorment?\nEn el moment de fer la matrícula no has de seleccionar aquesta taxa.\nAquesta taxa només s’ha de pagar quan es modifica la matrícula.\nSoc Trans. Què he de fer per posar el meu nom sentit a l'expedient?\nLa UAB té un protocol de canvi del nom legal al nom sentit adreçat a les persones transsexuals, transgènere i intersexuals.\nContacta amb la teva Gestió Acadèmica i t’informarem com fer aquest canvi.\nAbans de contactar amb la teva Gestió Acadèmica o amb qualsevol altre servei de la Universitat, et recomanem que consultis la informació publicada a www.uab.cat/matricula. En cas de que no trobis el que necessites, o que tinguis algun problema durant el procés de matrícula, aquí trobaràs com contactar amb la teva Gestió Acadèmica o amb el Servei més adient per a resoldre el teu problema.


Dijous, 21 Gener 2021 16:30\nL'Ajuntament de Massamagrell ha ampliat el servei municipal per a labors de desinfecció en el municipi. Unes labors que porten realitzant-se de manera periòdica des que va començar la pandèmia, però que s'han vist intensificades en els últims dies davant el gran augment de casos positius de coronavirus en el municipi.\nEl grup de treballadors de la brigada municipal, ja està intervenint als carrers del poble, mobiliari urbà, entrades a edificis públics municipals, com el Centre de Salut, a més d'en les entrades als col·legis públics. Per a dur a terme aquests treballs, els operaris tenen el suport de motxilles de desinfecció i un turbotractor adquirit amb el romanent de 2020, a més dels productes químics adequats.\nL'alcalde de Massamagrell, Paco Gómez, ha aclarit “hem intensificat els treballs de desinfecció perquè és d'especial importància l'eliminació de la càrrega viral que puguen contindre les vies públiques. Però el més important és que la ciutadania prenga consciència de la situació que travessem i complisca amb les mesures implantades, tant les que va decretar l'Ajuntament de Massamagrell dissabte passat, com les que el dijous 21 implanta la Conselleria de Sanitat Universal i Salut Pública, a més de les del Govern d'Espanya”.


Comencen les obres per arranjar el camí de Cal Traper — Ajuntament de Sant Fruitós de Bages\nComencen les obres per arranjar el camí de Cal Traper\nComencen les obres per arranjar el camí de Cal Traper Els treballs afectaran la circulació viària a la zona durant 7 setmanes. https://www.santfruitos.cat/actualitat/noticies/comencen-les-obres-per-arranjar-el-cami-de-cal-traper https://www.santfruitos.cat/actualitat/noticies/comencen-les-obres-per-arranjar-el-cami-de-cal-traper/@@download/image/Diseño sin título(12).png\nEls treballs afectaran la circulació viària a la zona durant 7 setmanes.\nAquest dilluns 9 de maig s’iniciaran els treballs d’arranjament del camí de Cal Traper, que uneix l’avinguda Girona amb La Sagrera, per tal de dotar-lo de més seguretat per als vianants i convertir-lo en una zona més pacificada i amb més espais verds.\nEls treballs, que és previst que s’executin en 7 setmanes, implicaran afectacions a la circulació. Per una banda, el vial quedarà completament tallar a la circulació de trànsit rodat i en el carrer Sant Isidre també estarà prohibida la circulació en general, tot i que s’habilitarà el vial en ambdós sentits de forma provisional per tal de facilitar l’accés i sortida als veïns de la zona.\nTotes les afectacions a la circulació estaran degudament senyalitzades i s’informarà dels itineraris alternatius.\nRecordem que actualment aquest vial és d'una sola plataforma on conviuen vehicles, vianants i bicicletes, el que comporta riscos per a la seguretat dels usuaris. Amb els treballs que s’hi realitzaran, es diferenciarà l'espai per als vianants, de l’espai per bicicletes i vehicles de motor, transformant-lo en una zona limitada a 20 km/h.\nEs pavimentarà de nou les parts de vial per vianants i també s'instal·laran zones enjardinades amb arbres i plantes arbustives per tal de fer-lo més funcional i estètic.


Bonig critica a Pedro Sánchez per haver deixat les restriccions per a Nadal en mans de les autonomies - À Punt\nBonig critica a Pedro Sánchez per haver deixat les restriccions per a Nadal en mans de les autonomies\nLa presidenta del PPCV considera que és l’executiu central qui ha de fixar les normes.\nLa presidenta del PPCV, Isabel Bonig / À Punt NTC\n18 de desembre 2020 - 12:31\nLa presidenta del PP a la Comunitat Valenciana, Isabel Bonig, ha criticat que el president del govern central, Pedro Sánchez, no estiga assumint les competències que li pertoquen respecte de la pandèmia i les estiga delegant a les comunitats autònomes.\nBonig considera que és l’executiu central el que ha de ser l’encarregat de fixar mesures restrictives i no simples recomanacions com està fent. “Açò és un desastre. Hi haurà dèsset formes diferents d’afrontar Nadal a Espanya”, ha matisat.\n“Amb la llei a la mà, la Constitució, la coordinació és competència del senyor Sánchez”, ha reiterat Bonig que ha mostrat preocupació pels ciutadans perquè creu que aquests no tenen clar què fer a només una setmana de les festes nadalenques. “Així no es pot actuar”, ha sentenciat.\nCrítiques a Puig per la situació sanitària\nLa presidenta del PP ha reclamat al president de la Generalitat, Ximo Puig que informe sobre qui l’ha assessorat per a adoptar les últimes mesures i li ha demanat igualment que “diga la veritat”, perquè “últimament deia que érem la comunitat que millor estava”, fet que ha ocasionat que cree “falses expectatives als valencians”.\nSegons les dades del Ministeri de Sanitat, la Comunitat Valenciana és la que més hospitalitzacions per Covid-19 ha patit en els últims set dies, amb 414, també la que més ingressos en l’UCI ha registrat, 28, i la que té una taxa més alta de positivitat, amb un 15,8% enfront del 8% de la mitjana nacional.\nPer eixe motiu, Bonig ha lamentat que els hospitals de Sant Joan o de la Vila Joiosa estiguen col·lapsats i “això no millorarà”.\nBonig vol blindar per llei el pressupost de Sanitat\nD’altra banda, Bonig ha anunciat que el seu partit continuarà insistint en les Corts sobre la necessitat de “blindar per llei el pressupost de la Conselleria de Sanitat” i ha subratllat la necessitat de dotar amb més infraestructures sanitàries a la zona de la Ribera.\n“La Ribera Alta i Baixa tenen un únic hospital a pesar que és una de les zones més poblades de la Comunitat Valenciana, amb més de 300.000 habitants. Per això és necessari la construcció d’un complex sociosanitari a la Ribera Baixa per a descongestionar aquest hospital, i el compromís del PP és de fer-ho quan governe”, ha afirmat.


M. Assumpta Baig: EL DIA DEL MESTRE/A\nEL DIA DEL MESTRE/A\nJa fa temps que el dia 27 de novembre, a les escoles, és un dia de treball com qualsevol altre. Anys enrere, celebràvem el Dia del Mestre (curiosament en masculí malgrat ser una professió majoritàriament de dones), i era considerat dia festiu pel sector. Aquest fet, sens dubte era contraproduent ja que obligava a les famílies a tenir els fills i filles a casa, havent de cercar solucions d’emergència si el pare i la mare treballaven.\nMalgrat les dates, no tinc cap intenció de parlar o enyorar aquell dia festiu. Ben al contrari, avui la meva intenció és reivindicar el prestigi social que es mereix la feina de “fer de mestre”, d’exercir com a tal en la societat del segle XXI, anomenada, també, la societat del coneixement, on les tecnologies de la comunicació ens demanen i ens reclamen una nova definició de l’escola com institució, on cal redefinir el paper del mestre davant l’alumnat i el compromís de les famílies i la societat en l’educació dels ciutadans i ciutadanes del demà.\nAquest estiu, en el marc de la 40 Escola d’Estiu de Rosa Sensat, es va proclamar la Declaració “PER UNA NOVA EDUCACIÓ PÚBLICA”. En aquesta declaració, el seu apartat setè defineix el nou paper dels mestres, professors i/o professionals de l’ensenyament com el d’educadores i educadors” que acompanyen els infants i joves en tot el procés de l’escolarització. Uns educadors i educadores que actuen com intermediaris entre els alumnes i el projecte social i global de l’educació, recercant de manera contínua la metodologia més adient que permeti a tots els infants i joves a apropiar-se dels sabers, i de fer-los partícips d’una societat compromesa socialment en la realitat de l’avui i, sobretot, en la del demà.\nTanmateix, però, per assolir aquest nou rol, no n’hi ha prou en una declaració d’intencions. Cal, també, que se li garanteixi una bona formació inicial, una excel·lent i permanent formació contínua, -tant en la teòrica com en la pràctica- i, sobretot, se’ls ha de considerar socialment i laboralment. La consideració social és el que hom pot anomenar l’autoritat moral i de dret de l’educador i de l’educadora. Autoritat -que no autoritarisme- basada en la complicitat i el respecte per cercar els acords normatius del paper de cadascú dins el projecte educatiu, amb el compromís, seguiment i exigència adequada a cada capa de l’estament social que participa del projecte educatiu: els alumnes, els mestres, les famílies, els medis de comunicació, la classe política i la ciutadania en general.\nPer arribar a la consideració laboral, cal establir lligams que reconeguin, dignifiquin i valorin econòmicament i social la feina d’educar. Aquesta tardor, tan moguda en termes educatius, ha vist l’acord del govern central amb els representants sindicals dels docents del sistema públic i del sistema concertat. Entre aquests acords, hi ha un nou complement econòmic vinculat a la innovació i investigació educativa d’aquell professorat que participi en activitats i tasques que es determinin. És una bona notícia. Aquest complement pot servir per animar a tants mestres, homes i dones, avui en l’anonimat, que fan una excel·lent feina d’investigació i recerca dins de la seva aula, al mateix temps que pot esperonar, també, als equips pedagògics a posar en paper moltes d’aquelles metodologies que la saviesa dels anys els ha donat i que no han tingut mai la facilitat de donar-les a conèixer.\nNo és amb un dia festiu com s’ha de donar o reivindicar reconeixement social a la feina de fer de mestre, però em satisfà que cada any, per aquestes dates, -potser per celebrar el dia del mestre i de la mestra- els Moviments de Renovació Pedagògica del Garraf i del Baix Penedès ens convoquen a un sopar xerrada, per gaudir de la reflexió conjunta i del plaer del mestissatge de les idees. Enguany, amb el Jaume Cela i en Juli Palou, parlarem sobre Fer de mestre avui i reflexionarem sobre el significat, el valor i la pràctica de l’educació.\ntots i totes els homes i les dones estem molt contents i contentes que hagis obert aquest blog/bloga Assumpte.\nEls ciutadans i loes ciutadanes de Catalunya, així com els pedres i les pedres ens en congratulem.\nBenvinguda Assumpta al món dels blogs!\nLa tasca dels i les mestres és a vegades poc agraïda, per sort tenim un govern que com diu, la millor inversió és l'educació!\nI educació en falta a molts i moltes, des d'aquests espais de la xarxa també cal aprofitar i dir més que mai que fer política és necessariament fer pedagogia, com deia en Campalans, i no caure en l'insult i la crispació.\nUn bon comentari... els mestres, hem perdut tot el respecte, tot i aíxí cada dia donem models d¡educació. Gràcies pels teus comentaris.\nEMOCIONS I SENSACIONS EN EL DEBAT DE L’ESTATUT


Elter, el portal d'Osona - IMBÈCILS\nPerdoneu que us ho digui, però som imbècils! I per què som imbècils, us preguntareu. Per molts motius. Aquí en teniu uns quants:\nSom imbècils perquè som incapaços de crear una sola veu per defensar els interessos del nostre país: Catalunya.\nSom imbècils per creure que els polítics miren pel bé dels ciutadans i no pel seu propi benefici. I som imbècils per tornar a anar a votar el dia 22 de maig esperant que alguna cosa canviï. Sincerament, jo ja he perdut tota esperança.\nSom imbècils per creure que l’any que ve sortirem de la crisi. Quantes vegades ho hem sentit ja?\nSom imbècils per no sortir al carrer per protestar pel preu dels carburants. I som imbècils perquè fa només tres anys, amb la benzina més barata que ara, hi va haver una vaga de transportistes que va paralitzar el país durant tres dies. I ara què passa? Que els camions van sols? Que els cotxes gasten menys?\nSom imbècils per creure que anant a 110 Km/h a les autopistes reduirem el consum de carburant. I ens prenen per imbècils si es pensen que no sabem que és una mesura recaptatòria. A la vegada que som imbècils de creure que és una mesura temporal. De moment, al juny ja no ho treuen.\nSom imbècils de ser una de les poques comunitats autònomes que paga peatges.\nSom imbècils perquè deixem que ens retallin drets bàsics mentre els bancs sanegen els seus comptes amb els nostres diners i segueixen sense donar-nos crèdit.\nSom imbècils perquè permetem que els ajuntaments continuïn pagant els seus proveïdors a 3 mesos, o a 6, o no paguin. Què passa, que els proveïdors no mengen?\nSom imbècils perquè amb els diners que Catalunya dona a Espanya podríem tenir superàvit a la Sanitat, enlloc d’estar en fallida. I som imbècils per permetre que ens segueixin dient que hem de retallar mentre ens deuen 1.450 euros del fons de competitivitat.\nSom imbècils per estar en contra del copagament a la Sanitat, quan amb un euro per pacient segurament s’evitarien moltes cues innecessàries als CAPS. I som imbècils per no permetre que la gent es desgravi les mútues, quan podria ser una fórmula per descarregar la sanitat pública.\nSom imbècils perquè permetem que els nostres millors científics marxin a l’estranger per manca de futur laboral.\nSom imbècils perquè tot Europa està sortint de la crisi mentre nosaltres seguim amb un 20% d’atur… i pujant. I som imbècils perquè continuem confiant en el turisme per sortir-ne. Economia de sol i platja.\nSom imbècils perquè permetem que hi hagi dues classes de societat: els qui tenen la feina assegurada i els qui viuen en precari. I justament són sempre els primers els qui es queixen de les condicions de treball. Lamentable!\nSom imbècils per permetre que agències com “Moody’s”, determinin el valor dels nostre deute i condicionin tota la nostra política econòmica.\nSom imbècils perquè ens comprem el llibre “Indigneu-vos” per Sant Jordi, però un cop llegit no fem res.\nSom imbècils perquè mentre a Catalunya ens estrenyem el cinturó, a Castelló inauguren aeroports sense avions i a Vila-real biblioteques sense llibres.\nSom imbècils perquè permetem que s’impugnin llistes al País Basc per presumpte vinculació amb ETA, mentre el PP es presenta amb llistes plenes d’imputats.\nSom imbècils perquè permetem que els bancs ens prenguin les cases per la meitat del seu valor quan no podem pagar la hipoteca. I també som imbècils per signar hipoteques que no podem pagar.\nSom imbècils per permetre que se’ns tanquin molts portals d’Internet en defensa dels drets d’autor, mentre l’SGAE continua augmentant els seus beneficis.\nSom imbècils perquè alguns eurodiputats continuen volant en primera classe per anar a un Parlament que no serveix per res. I ningú els obliga a no fer-ho.\nI sobretot, sobretot. Som imbècils perquè l‘únic que ens fa sortir al carrer sense dubtar ni un moment són les victòries del Barça.\nI el pitjor de tot és que jo sóc el més imbècil, perquè un cop acabat i enviat aquest article, tancaré l’ordinador i només pensaré en que el Barça arribi a la final de la Champions per poder sortir a celebrar-ho.\nEl que us deia. Som imbècils!


1951 Hilari Raguer. Missatge als estudiants - Museu d'Història de Catalunya\nEl passat 2018 l’historiador i monjo de Montserrat Hilari Raguer acomplí noranta anys, fecunds humanament i fèrtils editorialment. La Societat Catalana d’Estudis Històrics, l’Institut d’Estudis Catalans i la Diputació de Barcelona van fer-li ofrena, al mateix Monestir benedictí, del volum Escrits dispersos d’història aparegut precisament els dies del seu aniversari. L’obra conté textos d’història, assaigs i una selecció d’articles periodístics de temàtica històrica.\nUn dels textos és un imprès clandestí, el text d’una octaveta. Escriu el mateix Hilari Raguer: «Aquest és el primer escrit meu que vaig veure imprès. El gran activista Pere Figuera m’havia demanat un text breu per a una octaveta, en protesta per la manipulació franquista de la història de la universitat de Barcelona. Pere Figuera el va fer imprimir i el va difondre copiosament. Me’n sentia tan orgullós que en duia sempre un exemplar a la cartera. Quan em van detenir, el 1951, me’l van trobar i ara és incorporat al sumari, però no van sospitar que en fos l’autor.»\n1450 – 1950. En ocasió del 500 aniversari de la Universitat de Barcelona\nEls estudiants catalans proclamem la nostra fe indestructible en Catalunya i aixequem la nostra protesta – que no serà ofegada per l’amenaça ni per la repressió – contra aquells que en oprimir calculadament la nostra Pàtria, intenten desnaturalitzar-la i corrompre-la en el terreny cultural.\nEntenem que la Universitat és l’organisme a través del qual els pobles elaboren una cultura pròpia i espontània, inspirada en llur tradició. I, per a que aquest postulat sigui una realitat a Catalunya com ho és arreu del món, treballarem i lluitarem, si cal, fins al sacrifici de la pròpia vida.\nPer Catalunya i per la llibertat.\nGener del 1951. Barcelona


La Biblioteca incorpora l'anglès en la seva Hora del Conte\nIniciInformacióLa Biblioteca incorpora l'anglès en la seva Hora del Conte\nL'any 2013 la Biblioteca Pública Terra Baixa va iniciar el projecte adreçat als nens "Un viatge pel món", amb l'objectiu de donar a conèixer diferents àrees i cultures del món. Es va iniciar amb el Japó i, cap al començament de l'any 2015, es reprèn amb un nou viatge, aquest cop al Regne Unit.\nTal com es va fer amb el Japó, s'ambientarà la Sala Infantil, hi haurà activitats relacionades amb aquesta àrea geogràfica i s'hi exposarà material bibliogràfic i audiovisual. La novetat respecte al viatge al Japó és que, en aquest, la Biblioteca incorpora l'anglès en la seva Hora del Conte.\nPer poder programar aquestes sessions, la Biblioteca obre les seves portes a totes aquelles empreses, entitats, associacions, acadèmies, professors particulars, etc. que utilitzin l'ensenyament de l'anglès en les seves activitats professionals i vulguin venir a realitzar una Hora del Conte en anglès a la biblioteca. D'aquesta manera, els nens i les nenes poden assistir a sessions en anglès i els professionals poden donar a conèixer els seus serveis. La Biblioteca facilitarà a tots aquells interessats l'ús de l'equipament amb un mínim de requisits. Els interessats es poden posar en contacte o bé anant a la biblioteca o bé a través del telèfon 977 66 21 18.\nCom a prova pilot, el dissabte 8 de novembre de 2014 l'acadèmia Kids&Us va oferir una petita obra de teatre, en dues sessions, anomenada Under the sea, amb l'actriu Carme Jariod. La prova va ser tot un èxit: hi van assistir 160 nens i pares.


Hotel Sunhill Katunayake Negombo Sri Lanka - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nLlac Negombo - A 2,6 km de l'allotjament\nTemple Abhayasekararama - A 5,86 km de l'allotjament\nPort de Negombo - A 7,12 km de l'allotjament\nKatunayake Entrance, Negombo , Negombo, Sri Lanka, 11450 - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Hotel Sunhill Katunayake?\nExcel·lent 8,0 (190 comentaris)\nBarri Negombo Negombo Katunayake Platja de Negombo Katunayake Platja de Negombo\nMés informació sobre Hotel Sunhill Katunayake\nBen posicionat a Negombo , Hotel Sunhill Katunayake és un lloc ideal d'inici d'excursions a Negombo. Tota l'emoció del centre de la ciutat és només a 3.5 km. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Hotel Sunhill Katunayake asseguren una estada plaentera als seus clients. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara tovalloles, penjador de roba, televisió de pantalla plana, accés a internet (sense fils), aire condicionat per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Hotel Sunhill Katunayake.


La fiscalia es querella contra dos alcaldes de Puigdàlber per destruir nius d'orenetes protegides\nVan permetre durant l'època de nidificació l'enderroc d'una nau industrial abandonada\nACN/ Pol Solà Puigdàlber 09-04-2019 18:06 Lectures 2373\nLa Fiscalia de Medi Ambient de Barcelona ha presentat al jutjat de guàrdia de Vilafranca del Penedès una querella contra els dos últims alcaldes de Puigdàlber per haver permès la destrucció d'uns nius d'oreneta que hi havia a una façana d'un edifici que va ser enderrocat. L'acusació pública atribueix a David Masdeu Vallès i Miguel Vallès Esteve un delicte contra la fauna, un altre de prevaricació administrativa i un últim de falsedat documental.\nSegons la querella del fiscal Miquel Àngel Pérez de Gregorio, avançada per 'El Periódico de Catalunya' i confirmada per l'ACN, el 2016 els Agents Rurals van elaborar un cens de nius d'un tipus d'oreneta ('Delichon urbicum') en aquesta població, constatant l'existència de 32 d'aquests refugis a la façana del magatzem de Cal Ferran, al camí de Bellavista. Aquesta colònia d'aus era controlada pels agents des del 2012 fins al punt que, al gener del 2018, fora del període de nidificació, van fer un reportatge fotogràfic dels nius.\nL'oreneta de l'espècie avió comú està protegida per la llei. Aquesta situació comporta que no es pot realitzar cap actuació que pugui perjudicar aquestes aus en el seu període reproductiu, com retirar o destruir nius. Per poder fer-ho es requereix una autorització de la Generalitat.\nEl 27 de març del 2017, després dels informes de l'arquitecte municipal sobre despreniments espontanis al magatzem de Cal Ferran, l'alcalde de Puigdàlber en aquell moment, David Masdeu, va signar un decret pel qual es declarava l'immoble en ruïna. Mesos després, al novembre, la junta del govern local, "sense tenir en compte i amb el ple coneixement que necessitaven l'autorització de la Generalitat", va aprovar adjudicar l'execució de l'enderroc de la finca a una empresa, relata el fiscal.\nEls agents van efectuar els dies 9 i 12 de gener del 2018 una inspecció ocular de la façana i van comprovar que hi havia nius. Però mesos després, el 18 d'agost, van poder observar que el magatzem s'havia destruït. Arran de la seva investigació, es va poder determinar que les obres s'havien realitzat el 17 i 18 d'abril, "en plena època de nidificació i cria de pollets", detalla l'acusació. Quan els Agents Rurals van demanar explicacions, el successor de Masdeu, Miquel Vallès, va respondre a través d'un document oficial que la demolició es va fer "fora de l'època de cria" i a la fi del 2017, "amb ple coneixement d'estar faltant a la veritat ", subratlla el fiscal.


El Punt Avui - ▷ Totes les necrològiques de L'Esquirol\nDifunts a la zona de L'Esquirol\nPilar Barcons Vila 91 Sant Esteve d'en Bas (la Vall d'en Bas) 23/05/2022 Ampliar informació(+)\nVa morir ahir, als 91 anys. Era natural de Joanetes i vivia a Sant Esteve d'en Bas. Vídua de Lluís Padrosa Verdaguer i deixa dos fills. Exèquies, avui, a les 5 de la tarda, a l'església de Sant Esteve d'en Bas.\nMargarita Roqué Plana 87 Olot 23/05/2022 Ampliar informació(+)\nVa morir abans-d'ahir, als 87 anys. Era natural de la Pinya i vivia a Olot. Casada amb Ramon Pujol Marcé i deixa dues filles. Exèquies, avui, a les 10 del matí, a la capella del cementiri municipal d'Olot.\nXevi Ayats Vila 61 Santa Eugènia de Berga 23/05/2022 Ampliar informació(+)\nVa morir als 61 anys. Exèquies, avui, a les 10 del matí, a la parròquia de Santa Eugènia de Berga.\nManuel Nuez García 86 Taradell 24/05/2022 Ampliar informació(+)\nVa morir als 86 anys. Exèquies, demà, a les 10 del matí, a la sala de cerimònies del tanatori de Taradell.\nPepita Rivera Hoyo 85 Ripoll 23/05/2022 Ampliar informació(+)\nVa morir als 85 anys. Exèquies, avui, a les 5 de la tarda, a l'oratori del tanatori de Ripoll.\nPere Boix Jordà 87 Tona 23/05/2022 Ampliar informació(+)\nVa morir als 87 anys. Exèquies, avui, a les 6 de la tarda, a la parròquia de Sant Andreu de Tona.


Ozon 7 Vershin Terskol Rússia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nTerskol, Terskol, Terskol, Rússia, 361605 - Veure al mapa\nAl visitar Terskol, vosté es sentirà com a casa a Ozon 7 Vershin, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nOzon 7 Vershin ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de sauna, piscina coberta, esquí, massatge, parc infantil. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Ozon 7 Vershin no troba competidors en cap categoria.\nTots els tipus de viatgers (126) Parelles (51) Viatgers en solitari (18) Famílies amb infants petits (23) Famílies amb infants grans (2) Grups (32)


SOBIRANIA I PROGRÉS: Catalans, Catalunya!\n(Publicat al bloc d'en Pedró Morón)\nLa pugna Catalunya-Espanya, es redueix a una mera qüestió econòmica. Res de nou sota el sol. Els mateixos líders del bipartidisme espanyol fent promeses a tota vela. Allò noticiable d'aquestes noves eleccions (9 de març) és que alguns partits polítics catalans fan veure que es creuen (encara) les promeses d'aquests mediocres imitadors del personatge de conte anomenat Pinocho.\nDe nou han sortit a la palestra les famoses Balances Fiscals i la seva consegüent promesa de publicació, promesa que ja feu el popular Felipe González, el mateix que encara ve a Catalunya en olor de multituds i que apareix i desapareix (com mag Merlín) de l'escenari públic coincidint, casualment, amb les convocatòries de comicis. El mateix líder socialista que va modernitzar la seva ciutat (Sevilla) a cor què vols , i mai millor dit. Els prohoms del Sud poden escombrar per a casa tot el que els hi vingui de gust i també les dones, llegeixi's AVE de Màlaga de Magdalena Álvarez o el ja projectat tren d'alta velocitat de la ciutat de Granada. Res a objectar, Andalusia forma part de l'Estat Espanyol i té tant dret com qualsevol altra comunitat a tenir les seves infraestructures. Clar que, pensant-lo bé, hi ha coses que no quadren, no surten els números. Possiblement per aquest motiu es van passant de president en president el tema de la publicació de les maleïdes Balances Fiscals, no sigui que se sàpiga la veritat.\nPer tot això no és d'estranyar que fins i tot els partits nacionalistes i independentistes andalusos, que també n'hi ha i molts, es busquin arguments a propòsit de les falsedats que ens inventem els catalans pel que fa al dèficit fiscal, imitant en aquest cas concret als Acebes, Zaplanas i Rajoys de torn, sense oblidar-nos dels barons Ibarra, Bono i Don Manolo Chaves, amén de l'habitual Alfonso Guerra i de l'omnipresent Felipe, heroi de les masses populars de l'Hospitalet i del Baix Llobregat, de qui tiren mà els d'aquí (PSC) perquè no es veuen capaços de donar arguments netament espanyolistes i demanen l'ajut dels de fora per a fer la feina bruta.\nPer a fer veure que els andalusos no tenen pas res contra la gent de l'Est (o sigui nosaltres), anuncien que permetran fer classes de català en les escoles d'idiomes andaluses. Vergonya em dóna, com andalús de naixença , que sigui precisament en l'any 2008 (segle XXI) quan hagin caigut en el compte...\nNo obstant això els meus paisans i altres antics immigrants, "nous catalans" (després de 50 anys!) seguiran escoltant la lliçó de sempre, la dels vells mestres. Quan vagin a votar el dia 9 de març seguiran preguntant com és la papereta amb la qual es vota a Felipe i si ningú l'hi diu, buscaran el puny i la rosa vermella. Així seguirà sent mentre no passem a millor vida la "generació del Sevillà", entre la qual em trobo. Tot això esclafadorament legítim. Les opcions polítiques sorgeixen de l'interior de la ment i l'ànima. El vot és personal i intransferible. Però permetin-me que els digui que en el cas que tractem, diversos milions d'andalusos i extremenys amb les seves corresponents proles nascudes aquí, no és de rebut, no és coherent, que continuïn amb aquest suport incondicional a uns líders als quals el seu propi partit (PSOE) ja ha jubilat fa temps per desfasats, i que només treuen a la palestra quan arriben eleccions. Clar que podríem començar a entendre'l si esgarrapem només una mica la superfície; els meus paisans els "nouvinguts" es veuen obligats a escollir entre Felipe González (no Zapatero) o el PP de Rajoy. El seu vot és per a la Catalunya Espanyola, no per a la Catalunya que el PSC de Maragall propugnava...\nAra bé, aquesta forma d'actuar, contrària a tota lògica, pot tornar-se en contra de les capes més desfavorides de la societat catalana. Precisament en contra dels barris perifèrics on vivim i treballem i les seves infraestructures. Està bé que de tant en tant ens reposin la sèrie "Curro Jiménez", aquell bandoler de Sierra Morena que robava als rics per a donar-se'l als pobres. Aquí es tracta d'AVE's, llibres gratuïts, modernització de les vies de comunicació, cobertura de l'atur, ordinadors, etc. No d'una simple borsa farcida de doblers d'or. Es tracta que en algunes autonomies espanyoles ja estan a la mitjana Europea, mentre els quals més paguem (els d'aquí) estem inaugurant un AVE molt després dels qui reben les ajudes solidàries. No sé si m'explico amb claredat... Són despeses que paguem amb el nostre full de salari, el nostre IRPF, IVA's i més impostos. Diners que es van a Madrid i ja no tornen. No cal ser expert en economia per a saber on van a parar.\nNo obstant això, com ja dic més enrere, les autonomies més desfavorides de l'Estat Espanyol i fins i tot els partits independentistes d'aquestes, s'inventen les mil i una piruetes. Estructuren quaranta mil arguments que això no és veritat, i arribarà el dia que la qüestió sigui tan evident que no podran ocultar-la ni als votants de Felipe i Guerra. Quan falta el pa, no importa que hagi oli...\nParlant clar: de Catalunya surten més de 50 milions d'euros diaris que no tornen a retornar ni en forma d'infraestructures, ni en forma de prestacions, ni en forma de res.\nCasualment coincideixen a desmentir aquestes dades els dos partits espanyols majoritaris, PP i PSOE, quan el precursor dels estudis sobre el dèficit fiscal català, i un dels primers a legitimar les tan reivindicades balances fiscals, és ni més ni menys que l'actual Conseller de Finances de la Generalitat de Catalunya Antoni Castells (PSC).\nEm consta que els seguidors del Partit Popular de Catalunya han desmentit i desmenteixen de continu el que queda ressenyat més a dalt. Les seves excuses no passen de mers passatges literaris o assajos sobre el sexe dels àngels. Són rutines apreses d'Aleix Vidal Quadras, el millor Piqué o de l'inefable guerrer de l'antifaç, José Maria Aznar. No crec que a hores d'ara ningú copiï el discurs de Don Mariano, ni els del seu propi partit.\nEl titular d'aquest article (catalans, Catalunya!!) va per tots, ja siguin oriünds o nous catalans. Tots som iguals davant l'Agència Tributària Espanyola. Uns no paguen més que uns altres pel seu origen. Fins i tot els nouvinguts del nord d'Àfrica, Sudamerica o dels països de l'Est. Tots col·laborem en els AVE's de Sevilla, Valladolid, Màlaga o Barcelona. Tots hem col·laborat que Madrid hagi quadruplicat les seves vies interurbanes i el seu metro, mentre aquí tenim els trens de rodalia més "carcas" i destartalats d'Europa (havent estat dels primers i pioners). És clar que, davant la dissort, alguns s'apunten als que manen, uns altres fan el que els ordenen, la majoria segueix rumiant el "què farem" i els nouvinguts d'altres països s'allisten en coordinadores i col·lectius a la manera antiga, amb el beneplàcit dels que aposten per aplicar les mateixes fórmules dels anys 60 del segle passat. Compte amb la dada; certs d'aquests anomenats col·lectius ja reivindiquen els seus drets amb les sigles de partits polítics que tenen seu en el seu país d'origen. Però d'això ja en parlarem en una altra ocasió.\nPedro Morón, president de Catalonia Acord\nPublicat per Moisès Rial Medina a 10:48 p. m.


L’autogovern dels pobles i els costums | UPAYA\nUn exemple clar del que afirmo és el càrrec que es troba al capdavant de l’administració política d’un poble o vila. A la Catalunya medieval aquest poder estava fragmentat, el batlle (alcalde) era el representant del rei o senyor jurisdiccional dins d’una vila o poble, no era el representant del poble com ens diuen avui tan cínicament i no tenia el suficient poder per imposar-se. Els veïns d’una vila tenien diferents òrgans de govern a la universitat (els actuals ajuntaments), el principal era l’assemblea de veïns o concejo que en el que avui s’anomena Catalunya tenia diferents noms segons el lloc: assemblea general, consell general, vesiau (Val d’Aran) o comú. L’assemblea triava una sèrie de càrrecs, normalment amb caràcter anual, que en la seva gestió havien de ser assessorats sempre per ella. Van rebre noms, com a jurat, conseller, cònsol, paer o procurador.\nDes del segle XIII per a la defensa dels interessos de la comunitat local a les institucions supralocals, l’assemblea veïnal d’una vila reial triava els anomenats síndics que per regla general no tenien qualitat de representants, ja que estaven subjectes al mandat imperatiu, és a dir que eren portaveus que rebien instruccions precises de l’assemblea veïnal, estant sota el seguiment de la mateixa que l’obligava a una correspondència permanent i castigava la desobediència. Avui els que s’erigeixen com els nostres suposats representants van decidir que el mandat imperatiu havia de ser prohibit per la seva Constitució espanyola (i recolzat pel seu Estatut d’Autonomia català en tant que assumeix la Constitució) i així apareix en l’article 67.2. A l’edat mitjana catalana els síndics de totes les viles reials formaven el braç popular a les Corts i consells de Catalunya, juntament amb el braç laic i el braç eclesiàstic. En les corts el rei no podia decidir res sense comptar amb els tres braços i el braç popular no era gens fàcil de doblegar.\nJa en l’Alta Edat Mitjana a les viles dels comtats catalans es vivia en un sistema social caracteritzat per les llibertats de les classes populars que s’autogovernaven per assemblees locals. A partir del segle XI s’iniciarà un període d’inestabilitat on els nobles intentaran imposar-se als pobles per treure-li llibertats, però la resistència d’aquests, de vegades armada*, obligarà a la creació d’un primer òrgan supralocal anomenat Assemblees de Pau i Treva on intervenen les classes populars, aquestes assemblees seran l’origen de les Corts catalanes. La primera Assemblea de Pau I Treva es dona l’any 1027 a Toluges.\nAixò que explico era un fet diferencial respecte a l’actualitat, ja que estava clar el que era poble i el que no. Cada poble era responsable del seu propi destí, almenys més que avui on fins i tot podem arribar a assegurar que el poble com a tal ha desaparegut i ha donat pas a les masses, incapaços d’autogovernar-se.\nLes normes de convivència del poble no seguien el dret positiu actual que és imposat per l’Estat, sinó que es basava en un concepte que va ser tremendament important en l’autogovern de les comunitats medievals, parlo del sistema d’usos i costums, que Edward Palmer Thompson incloïa dins del que deia la cultura plebea o consuetudinària. Cada poble es regia per les seves pròpies normes que podien ser lleugerament diferents respecte als pobles limítrofs. Joaquin Costa que va estudiar el dret consuetudinari dels pobles de la península ibèrica i que va saber entendre la seva vàlua deia al respecte, «els costums no neixen de les lleis, sinó al contrari, que les bones lleis s’engendren dels bons costums.». Avui dia, per contra, les lleis són imposades per modificar conductes i és molt comú que en lloc de resoldre problemes, els empitjoren.\nLa medievalista Regine Pernoud en el seu llibre «Per acabar amb l’Edat Mitjana» tracta breument sobre el costum però ja es pot entendre el que representava en aquell temps:\n«El poder antany concentrat en un lloc precís, expressió d’una voluntat determinava, ja no existeix. Només regnen els poders locals; el que s’anomena el poder públic s’ha fragmentat i disseminat en una multitud de cèl·lules que podríem qualificar d’independents si aquest terme no signifiqués per a nosaltres la facultat d’actuar segons el caprici individual. Ara bé precisament, tota voluntat individual es troba limitada i determinada pel que va ser la gran força de l’Edat Mitjana: el costum. Mai es comprendrà el que va ser aquesta societat si es desconeix el costum, és a dir aquest conjunt d’usos nascuts de fets concrets i que reben el seu poder del temps que els consagra, la seva dinàmica és la de la tradició: quelcom donat, però viu, no petrificat, sempre susceptible d’evolució sense estar mai sotmès a una voluntat particular…… Una vegada vaig trobar aquesta perla en un estudi d’un professor d’història: » a l’edat mitjana, les lleis es diuen costums». No captar la diferència que hi ha entre la llei, emanada d’un poder central, i per naturalesa fixa i definida, i el costum, conjunt d’usos nascuts de la terra i que evoluciona sense parar, és no comprendre res de l’època… … Els usos s’introdueixen sota la pressió de les circumstàncies, entre els quals alguns cauen en desús, altres són immediatament combatuts i altres, finalment, són acceptats o només tolerats pel conjunt del grup i aviat adquireixen la seva força de costum…… El costum, l’ús viscut i tàcitament aprovat, regia la vida del grup humà i oposava les seves barreres als capricis individuals. Sens dubte, sempre hi ha hagut individus que intenten franquejar les barreres que el grup o la societat els oposen, però llavors es col·loquen en estat d’infracció i, si no hi ha un poder que pugui sancionar els infractors, aquests són rebutjats pel grup, el que ve a ser el mateix, sobretot en uns temps en què la vida és difícil per al que està aïllat.» (Regine Pernoud – «Per acabar amb l’Edat Mitjana»*)\n*No cal oblidar que a les cases, els veïns tenien armes ja que formaven part de la milícia popular en defensa de la seva comunitat local, aquestes milícies van tenir noms com sagramental, host, etc. És a dir els senyors no eren tan poderosos com ens han fet suposar avui.\n*Régine Pernoud, amb segura erudició, enorme lucidesa i fina ironia, desmunta un per un el cúmul de tòpics que oculten el veritable rostre de l'època. L'autora demostra la falsedat de les acusacions d'ignorància, barbàrie, misogínia, intolerància, etc. que solen llançar-se contra l'Edat Mitjana.(Ressenya del llibre "Per acabar amb l'Edat Mitjana")\nEntrada anteriorEl refranyer perdutEntrada siguientePerdedores y ganadores\nUn comentario sobre “L’autogovern dels pobles i els costums”\nPingback: L’autogovern dels pobles i els costums – Independència sense Estat


Blanes demana a Comerç ampliar la Trama Urbana per "legalitzar" zones comercials - Diari de Girona\nBlanes demana a Comerç ampliar la Trama Urbana per "legalitzar" zones comercials\nEl ple fa l'aprovació provisional per unanimitat d'una modificació del Pla Especial del port que comporta una redistribució de diversos espais\nblanes | jordi vera 28.09.2012 | 02:00\nL'Ajuntament de Blanes va aprovar ahir per unanimitat demanar a la Direcció General de Comerç que iniciï els tràmits per modificar la delimitació de la Trama Urbana Consolidada de la localitat per tal d'incloure diverses àrees amb concentracions comercials existents, que amb la llei òmnibus han quedat fora de la llei. "Fer legal el que és real", va afirmar l'alcalde de la localitat, Josep Marigó.\nSegons va recalcar el batlle, la llei òmnibus "ha deixat fora" algunes tipologies de zona i el consitori podria tenir problemes si se sol·licités una nova llicència perquè no la podria donar. Per això, es va instar a Comerç que inclogui el sector industrial nord; el sector Industrial de la carretera de l'Estació; un sector confrontant amb la carretera Blanes i Lloret de Mar GI-682 (a ambdós costats), entre l'hospital comarcal i el sector Valldolitg.\nL'alcalde va voler destacar que no es demana ampliar les zones comercials, sinó modificar la Trama per poder incloure aquestes zones comercials ja existents. Per la seva part, la regidora de CiU, Ramona Marcó, va explicar que en un inici aquests sectors havien estat pensats "com a industrials", però que han acabat sent comercials i per això calia incloure-les en la Trama urbana, perquè són "realitats existents". ICV-EUiA també es va mostrar a favor de la modificació: "Sí és per crear llocs de treball, doncs endavant", va comentar el regidor Víctor Catalan.\nMarigó va agrair el suport de tots els grups i es va mostrar esperançat a què Comerç faci la modificació: "Esperem que amb aquesta força del ple, la Generalitat acabi fent la modificació".\nPer altra banda, com avançava Diari de Girona dimecres, el Govern municipal ha enviat un escrit a la Direcció General de Comerç per demanar que faci una excepció a la llei amb poblacions com Blanes, que exerceixen un paper de capitalitat malgrat no ser-ho, per poder acollir grans zones comercials fora de la Trama Urbana Consolidada. De moment, només ho poden fer les poblacions que són capital de comarca o que tinguin més de 50.000 habitants.\nEl ple també va aprovar per unanimitat una modificació del Pla Especial del port, que comporta una redistribució de la zona de les casetes de pescadors i que venia proposada pel departament de Ports de la Generalitat. En concret, es reubicarà a l'espai l'edificació per a restauració, una zona per a activitats subaquàtiques, sanitaris i dutxes i s'ampliarà l'espai destinat a magatzems. També es farà la reubicació de la rampa que donarà accés a la part alta del nou dic, que es podrà utilitzar com a passeig per als vianants.\nFinalment, també es va aprovar una modificació en les retribucions del treballadors municipals quan estan de baixa perquè ho insta l'Estat. Ara, els tres primers dies de baixa cobraran el 50% del sou, des del quart al vintè el 75% i a partir d'aquí el 100%. I es faran excepcions en llargues malalties o casos especials, tot i que caldrà definir-ho amb els sindicats.\nICV-EUiA va presentar una moció d'urgència proposant que se celebri un referèndum d'autodeterminació perquè els ciutadans puguin expressar el seu posicionament, que es va aprovar amb els seus vots i els del PSC i CiU i l'abstenció del PP, que havia donat llibertat de vot. "Els pobles ens hem de poder expressar", va comentar el portaveu d'EUiA, Joan Salmeron. I el portaveu del PP, Salvador Tordera, va assegurar que "el dret a decidir és una part molt important de la democràcia", però que la moció era "oportunista". I va afirmar que cal modificar la Constitució per resoldre el problema de Catalunya amb Espanya.