Governança - Campus d'Excel·lència Internacional - Universitat Rovira i Virgili - Tarragona\nL'agregació estratègica del Campus d'Excel·lència Internacional Catalunya Sud (CEICS) se sosté per un sistema de govern en el que hi participen tots els agents del Campus.\nEl Campus l'integren 26 membres agregats promotors i 54 agregats col·laboradors:\n8 organismes públics d'investigació (Promotors)\n4 centres tecnològics\n4 parcs científics i tecnològics (Promotors)\n4 hospitals (Promotors)\n4 associacions i federacions sectorials (Promotors)\ni entitats del sector productiu, administracions locals i regionals, el sector financer, sindicats i patronal i institucions internacionals (Col·laboradors).\nEl model de govern s'assenta en la constitució d'una entitat amb caràcter jurídic propi, l'associació "Pol de Coneixement Catalunya Sud", que la integren els membres promotors, amb la participació dels agregats col·laboradors i òrgans consultius. També hi prenen part les administracions. Tots treballen per la consolidació d'un pol internacional d'impuls a la societat i l'economia del coneixement a través de cinc subcampus especialitzats.\nA aquests òrgans jurídics s'hi afegeix la creació d'un Senat, una comissió de treball on participen només els agregats promotors, que són les institucions acadèmiques i d'investigació. Els membres de ple dret són les entitats agregades promotores del CEICS, que integren l'assemblea general i trien a la junta directiva.\nL'associació complementa els seus òrgans amb tres tipus de Consells:\nConsell Consultiu: En el que hi participen els membres de l'associació de ple dret (els agregats promotors) junt amb les administracions.\nConsell Empresarial: Hi participen els membres de ple dret junt amb els agregats col·laboradors del sector productiu.\nConsell Internacional: En el que hi prenen part els membres de ple dret amb els agregats col·laboradors internacionals.\nLa governança del CEICS i el seguiment del compliments dels objectius es complementa amb un sistema de comunicació i d'informació que comparteixen els agregats i que garanteix la difusió internacional del CEICS i facilita la presa de decisions.\nAccés a Notícies\nDavid Basora (david.basora@urv.cat) Cap del Gabinet del Rector de la URV\nIgnasi Soler (ignasi.soler@urv.cat) Cap del Gabinet de Comunicació i Relacions Externes de la URV\nJosep Carbó (josep.carbo@urv.cat) Coordinador de la Unitat de Programació i Sistemes d'Informació de la URV\nIgnasi Salvadó (ignasi.salvado@urv.cat) Cap de l'Àrea d'Investigació, Transferència i Innovació de la URV\nLluís Ariño (dirsi@urv.cat) Director del Servei de Recursos Informàtics i TIC\nFrancesc Díaz reforça l'activitat de la presidència i té la funció de desenvolupar les relacions estratègiques necessàries perquè es compleixin els objectius de l'Associació. En el període inicial s'encarregarà del desenvolupament del projecte de les Escoles de Doctorat Temàtiques del CEICS.\nHa estat reconegut per la Institució Catalana de Recerca i Estudis Avançats dins el programa ICREA Acadèmia. És llicenciat i doctorat en Física per la UB. Professor de Física Aplicada a la URV, és cap del grup de recerca de Física i Cristal·lografia de Materials (FiCMA). Ha publicat més de 250 articles en revistes científiques de referència i és autor de dues patents registrades. Ha liderat 53 projectes de recerca i desenvolupament finançats en convocatòries públiques nacionals i internacionals i 24 projectes realitzats a través de contractes amb empreses privades.\nTambé ha estat professor visitant a la Universitat de Toronto i a la Universitat de l'Estat de Nova York. Ha rebut el premi d'Innovació Docent de la URV (2004), la distinció Vicens Vives de la Generalitat de Catalunya (2004), nomenat Professor Distingit de la URV (2006) i el premi d'Excel·lència Docent de la URV (2010).\nJordi Cartanyà assumeix la gestió administrativa, patrimonial i financera del CEICS i col·labora en les tasques d'organització i execució dels acords de l'Assemblea General i de la Junta Directiva. És doctor en Ciències Químiques per la Universitat de Barcelona, ha estat professor i investigador de Bioquímica i Biologia Molecular a la Universitat Rovira i Virgili (URV) i investigador postdoctoral a la Facultat de Medicina del Saint George's Hospital de la Universitat de Londres.\nEstà especialitzat en direcció estratègica d'universitats i ha ocupat llocs directius a la Rovira i Virgili i la Fundació URV on ha dirigit el gabinet tècnic del rectorat i la posada en marxa dels parcs científics i tecnològics vinculats a la universitat.\nEl 2007, es va incorporar al Departament d'Innovació, Universitats i Empresa de la Generalitat de Catalunya, on va ser responsable de l'elaboració del Pacte Nacional per a la Recerca i la Innovació i del Pla de Recerca i Innovació 2010-2013 com a Director general de l'Oficina de Coordinació en Recerca i Innovació del Govern. També ha estat responsable, com a secretari executiu, de la posada en marxa del Consell Català de Recerca i Innovació.\nJosep Anton Ferré Vidal és el rector de la Universitat Rovira i Virgili, escollit per votació de la comunitat universitària el 13 de maig de 2014.\nNascut a Vila-seca (1958), és catedràtic d'universitat de Mecànica de Fluids al Departament d'Enginyeria Mecànica de la URV des de l'any 2000. Ha participat en més de 60 projectes de recerca, dels quals n'ha dirigit 35 com investigador principal en l'àmbit de la mecànica de fluids, la transferència de calor i la turbulència. Ha publicat 45 articles en revistes científiques i monografies, i ha presentat 75 comunicacions a congressos. Fou director general d'Universitats en el govern de la Generalitat del 2006 al 2007 i ha estat director d'AQU Catalunya des de l'any 2009 fins al 2013.\nAbans de ser rector, a la URV ja havia estat responsable de diferents àrees acadèmiques, entre elles, vicerector de Transferència i Innovació i director general de la Fundació URV, vicerector de Personal Docent i Investigador, vicerector d'Economia i Organització, director del Departament d'Enginyeria Mecànica, director de l'ETSEQ i director de l'ETSE.\nPresident: Josep Anton Ferré. Rector de la URV\nVicepresident Primer: Joan Gómez Pallarès. Director de l'ICAC\nVicepresident Segon: Miquel Àngel Pericàs. Director de l'ICIQ\nSecretari: Sergi de Lamo. Director executiu de la Fundació Parc Tecnològic del Vi\nTresorera: Teresa Gomis. Presidenta del Tecnoparc, Parc Tecnològic del Camp\nCarles Prats. Gerent de l'IPHES\nRamon Garriga. Director general de l'IREC\nOriol Solà-Morales. Director científic de l'IISPV\nJosep Manel Ricart. President del CMCTUR\nJoaquim Brufau de Barberà. Director de Mas de Bover, IRTA\nSergi de Lamo. Director executiu del Parc Científic i Tecnològic de Turisme i Oci\nLluís Arola. Director del CTNS i president de l'AINS\nLluís Colomés. Representant de l'Hospital Universitari Sant Joan de Reus\nJoan Amigó. Director de l'Hospital Psiquiàtric Universitari Institut Pere Mata\nTeresa Pallarès. Directora de l'Associació Empresarial Química de Tarragona\nFrancisco Zapater. Societat Promotora del Parc Científic i Tecnològic de Tarragona\nAntoni Grau. ICS Tarragona i ICS Terres de l'Ebre\nDavid Batalla. President de la Federació Empresarial d'Hosteleria i Turisme (FEHT) de la província de Tarragona\nAnna Velázquez. Representant d'Innovi\nJoaquín Ruiz de Arbulo, nascut a Tudela el 1958. Catedràtic d'Arqueologia i Roma de la URV, coordinador del màster i del doctorat interuniversitari d'Arqueologia Clàssica URV/UAB/ICAC i cap d'estudis i de recerca de l'ICAC. Ha estat professor titular d'Arqueologia de Grècia i Roma a la UdL (1990-2010), coordinador docent del graduat superior en Arqueologia i subdirector de l'Institut d'Arqueologia de la URV (1996-99) . Ha coordinat els treballs d'inventari arqueològic de la ciutat de Lleida (1990-1991) i ha format part de projectes de recerca a Pompeia (1992), Ostia Antica (1988-89) i al Teatre Romà de Tarragona (1998-2000). Ha estat director de la Red Temàtica (Network) Arqueologia Urbana i Noves tecnologies 1999-2001.\nTambé ha dirigit o codirigit sis projectes d'investigació, algun d'àmbit europeu. Pertany al grup d'Arqueologia, Prehistòria i Historia Antiga de la Universitat de Lleida, grup consolidat de la Generalitat de Catalunya (SGR 2009-198).\nÉs autor, coautor o editor de 25 monografies, ha publicat 48 articles en revistes científiques i ha fet 77 ponències en congressos i reunions científiques. Ha estat vocal de les comissions territorials de Patrimoni Cultural de Lleida (1994-1997) i de Tarragona (1997-1999) de la Generalitat de Catalunya, i vocal de la Comissió Assessora del Servei d'Arqueologia, Generalitat de Catalunya (2002-05).\nÉs secretari de la Revista d'Arqueologia de Ponent, UdL, des de l'any 2003 i membre del Comitè Assessor de l'Arxiu Espanyol d'Arqueologia.\nFrancesc Díaz, físic de la Universitat Rovira i Virgili (URV) de Tarragona. Ha publicat 280 articles en revistes científiques internacionals, 4 llibres, 3 patents i 43 capítols de llibres. El seu treball de recerca se centra en la nanoestructuració dels materials, l'espectroscòpia i l'acció làser de ions de terres rares en matrius cristal·lines.\nHa estat l'investigador principal de més de 50 projectes d'R+D+I finançats per institucions públiques i ha dirigit més de 30 finançats per empreses privades. Ha estat guardonat per la Generalitat de Catalunya amb els premis ICREA Acadèmia (2010) i Vicens Vives (2004) i i per la URV, amb els d'Excel·lència Docent (2010) i de Professor Distingit (2006). Actualment investiga en en dos temes complementaris: nanopartícules i materials nanoestructurats per òptica integrada, i dispositius fotònics de tecnologia làser i òptica no lineal. Francesc Díaz també dirigeix l'Escola de Postgrau i Doctorat de la URV.\nSalvador Anton Clavé és catedràtic d'Anàlisi Geogràfica Regional a la Universitat Rovira i Virgili, degà de la Facultat de Turisme i Geografia i dirigeix el Parc Científic i Tecnològic de Turisme i Oci. Ha estat investigador visitant a les universitats d'Exeter i Nottingham (Anglaterra), a la Universitat George Washington University i a la Universitat Rutgers de Nova Jersey. La seva recerca se centra en l'anàlisi de la reestructuració de les destinacions turístiques litorals consolidades, la planificació turística local i regional, el desenvolupament d'activitats i instal·lacions d'oci i qüestions sobre turisme i desenvolupament local. Entre les publicacions destaquen els llibres The global theme park industry (2007) i, en col·laboració, Análisis territorial del turismo y planificación de destinos turísticos (2011).\nAlbert Bordons, nascut a Barcelona el 1951 i resident a Tarragona des del 1974. Llicenciat (1973) i doctor (1987) en Biologia per la Universitat de Barcelona. Catedràtic (2010) emèrit (2011) de Bioquímica i Biologia Molecular a la Facultat d'Enologia de Tarragona de la Universitat Rovira i Virgili, és membre del Departament de Bioquímica i Biotecnologia. Va dirigir el Departament (1996-2001), va ser coordinador de l'ensenyament de Biotecnologia (el va posar en marxa, 2005-08) i també degà de la Facultat d'Enologia (2008-11). Va obtenir el Premi del Consell Social URV a la qualitat docent (2004).\nHa participat en una trentena de projectes d'investigació i contractes de transferència, en 11 dels quals ha estat l' investigador principal. També ha publicat uns 50 articles científics d'investigació, dels quals 35 en revistes internacionals de prestigi, com Food Microbiology, International Journal of Food Microbiology, Journal of Applied Microbiology i altres.\nÉs membre del consell editor d'International Microbiology (Springer) i també és avaluador habitual d'articles de revistes internacionals indexades del camp de la microbiologia d'aliments i enològica. És avaluador habitual de projectes sol·licitats a l'ANEP i de beques de la Generalitat, i ha estat membre de tribunals de tesis doctorals (20) i avaluador de tesis de l'estranger (4).\nHa editat tres llibres, dos de docència de bioquímica industrial i un d'actualitzacions d'enologia. Ha escrit 14 capítols de llibre i ha presentat aproximadament 90 comunicacions a congressos. També ha coordinat de la 6a Reunió de la Xarxa Espanyola de Bacteris Làctics a Tarragona, 2012.\nLluís Arola, nascut a Tarragona el 1952. Doctor en Ciències Biològiques per la Universitat de Barcelona el 1978. Catedràtic de Bioquímica i Biologia Molecular de la Universitat Rovira i Virgili de Tarragona. Abans va ser professor titular a la mateixa Universitat i a les de Barcelona i de les Illes Balears.\nEspecialista en bioquímica de la nutrició, en els darrers anys la seva recerca se ha centrat en l'estudi de les proantocianidines i la interacció amb l'expressió gènica i el metabolisme cel·lular, i en els sistemes d'avaluació d'eficàcia dels aliments funcionals. Director del del grup de investigació en Nutrigenòmica, és autor o coautor de 200 capítols de llibres i articles publicats en revistes científiques i ha dirigit 11 tesis doctorals.\nVa ser degà de la Facultat de Química, director de l'Escola d'Enologia, vicerector i rector de la Universitat Rovira i Virgili. Actualment dirigeix el Centre Tecnològic en Nutrició i Salut i presideix el Consell Català de Recerca i Innovació.\nRobert Sala és professor de Prehistòria URV i investigador a l'IPHES, on treballa sobre l'evolució del comportament i de la tecnologia humanai la dispersió de les poblacions humanes. Els projectes actuals més destacats en què fa recerca són: Ocupació humana a la conca d'Orce i Patrimoni de la dispersió humana al Magreb. És responsable del doctorat internacional de Quaternari i Prehistòria Erasmus Mundus i ha dirigit quatre tesis doctorals. És autor de diverses publicacions internacionals entre les quals destaquen articles a Nature i Quaternary International.\nTambé du a terme una important tasca de difusió científica, amb la coautoria de llibres com Planeta humà (Empúries, Barcelona, 2000), amb Eudald Carbonell; Sapiens (Edicions 62, Barcelona, 2000), amb Josep Corbella, Eudald. Carbonell i Salvador Moyà, Encara no som humans (Empúries, Barcelona, 2002), també amb Eudald Carbonell.


Augmenten els incendis en els solars abandonats – Samarucdigital\nArticles 10 July, 2017\nLA UNIÓ de Llauradors denuncia una gran proliferació d’incendis en camps i solars abandonats de les poblacions i ciutats de la Comunitat Valenciana. L’organització agrària aposta per establir penalitzacions als propietaris que no els mantinguen en unes condicions mínimes i per incentius fiscals per a aquells que els cuiden i tinguen cultius en producció.\nRamón Mampel, secretari general de LA UNIÓ de Llauradors, assenyala que “no hi ha dia que els mitjans de comunicació no informen d’un incendi en alguna localitat originat en un camp o solar abandonat replet de mala herba i enderrocs”.\nAquests incendis provoquen en molts casos, a part de la deterioració en el paisatge i la inversió pública necessària per a l’extinció dels mateixos, un crebant econòmic important per a les finques adjacents que tenen cultius en producció i que es veuen afectades pels efectes del foc. Aquesta situació costa diners als llauradors que fan bé les coses i que s’han vist al mig dels interessos i l’especulació urbanística i de la deterioració d’uns terrenys que no són seus.\nPer aquest motiu LA UNIÓ insta als Ajuntaments a penalitzar a aquells propietaris que no tinguen els seus camps en unes condicions salubres i d’altra banda a incentivar fiscalment mitjançant una bonificació de l’Impost de Béns Immobles (IBI) de naturalesa rústica als que conserven la parcel·la amb cultius en producció. “Un camp en bones condicions amb el que comporta de tenir una activitat agrícola econòmica en el poble, mantenir el paisatge i evitar incendis i plagues hauria de tenir alguna recompensa”, afirma el secretari general de LA UNIÓ.\nLes nul·les condicions de neteja i salubritat exigibles provoquen, a més de la propagació d’incendis, la invasió de plagues de rosegadors, conills o caragols; així com també d’altres plagues o malalties en cultius de finques adjacents.\nCal assenyalar que la major part dels Ajuntaments afectats realitza un gran esforç mitjançant bàndols municipals o enviant cartes als propietaris d’aquests camps o solars per a reclamar-los la neteja, però si no existeixen mesures coercitives i penalitzadores s’ha demostrat que tal vegada no resulten tan efectives. En aquest sentit Mampel indica que “cal passar ja de l’avís, quan transcórrega el temps oportú i es localitze al propietari, a l’acció judicial”.\nRelated ItemsActualitatAgriculturaArticlescamps abandonatsCollita orgànicaIncendiosincendisLa Unió de LlauradorsParaula de SamarucRamón Mampel


Litres de Blues: Recomanacions de blues a Catalunya (setmana del 25 d'abril)\nRecomanacions de blues a Catalunya (setmana del 25 d'abril)\nConsulteu amb la banda o amb el teatre quins dies hi haurà el blues en directe, perquè no ho especifiquen.\nDimecres 27, 20.30h\nDijous 28, 20.30h\nDivendres 29, 20.30h\nDiumenge 1, 18h\nVERTERAMO & COSTALES A BARCELONA!\nFederico Verteramo (guitarra i veu) i Jorge Costales (harmònica i veu) són dos reconeguts bluesmen argentins, i aquesta setmana ens visiten amb la seva banda per fer-nos gaudir amb el seu blues, que combina els estils de Chicago i del West Coast!\nDijous 28, 22.30h - Harlem Jazz Club\nDissabte 30, 13h - Federico Verteramo Blues Company al Craft\nDissabte 30, 20.30h - Honky Tonk\nDiumenge 1, 13h - Jorge Costales & The Evil Blues Band al Craft\nCHASE GARRET A BARCELONA!\nAquesta setmana un gran pianista de blues i boogie visita Barcelona, en Chase Garret!\nNascut a Iowa (EE.UU.), en Chase porta tocant el piano des dels 9 anys (des dels 17 com a professional), i ja s'ha fet un nom al seu país.\nAra teniu l'oportunitat de veure'l en acció a Barcelona, i gaudir amb el seu estil que està influenciat per mites com Oscar Peterson o Otis Spann!\nDijous 28, 21h - Milano Cocktail Bar\nDivendres 29, 21h - Milano Cocktail Bar\nDiumenge 1, 20.30h - Honky Tonk\nRED MOSQUITOS AL CURTCIRCUIT!\nAquest dissabte podeu gaudir del blues-rock dels Red Mosquitos!\nLa banda encapçalada pel gran guitarrista Agustí Mas experimenta amb el blues-rock, al més pur estil dels anys 60 i 70, i us farà vibrar amb la seva intensitat interpretativa!\nPer cert, també us espera una bona dosi de rock'n'roll amb Ella Speed!\nLa cita és al Razzmatazz 3, i el concert forma part de la programació del Curtcircuit.\nDissabte 30, 21h - Red Mosquitos + Ella Speed al Razzmatazz 3 (BCN)\nBOOGIE WOOGIE TAP!\nAquest diumenge, per acabar molt bé la setmana, podeu gaudir de la combinació del boogie i el ball, amb el Lluís Coloma Trio i els ballarins de claqué Guillem Alonso i Roser Font!\nLa cita és al Teatre de Sant Hipòlit de Voltregà.\nDiumenge 1, 18h - Boogie Woogie Tap al Teatre (Sant Hipòlit de Voltregà)\nDilluns 25, 21h - Lluís Coloma Quartet al Milano Cocktail Bar\nEl Milano Cocktail Bar ha decidit fer d'aquest dilluns un dels millors dies de la setmana, i per això us ha preparat el concert del Lluís Coloma Quartet. (amb el gran guitarrista Balta Bordoy). Tant de bo totes les setmanes comencessin així de bé!\nDimarts 26, 19.30h - Jam session al Bar Línea Uno\nL'associació Santako Blues també té la seva jam de blues! Amb el títol de "Blues entre amics", cada dimarts (i divendres) podeu gaudir de blues i altres estils de la família al Bar Línea Uno (Santa Coloma de Gramenet).\nDimarts 26, 22.30h - Jam session al Harlem\nDimecres 27, 19h - BCN Swing al Daniel Cafe Restaurant\nAquest dimecres podeu gaudir d'una bona estona de swing, jazz i rhythm'n'blues amb BCN Swing! La cita és al Daniel Cafe Restaurant (BCN).\nDimecres 27, 20h - Jam session acústica a l'Espai Calàbria 66\nDimecres 27, 21h - Bernat Font Trio al Milano Cocktail Bar\nDijous 28, 19h - Cicle "Deep South" a la Biblioteca Vallcarca (BCN)\nLa Biblioteca Vallcarca i el Penitents ha preparat per als propers mesos un interessant cicle de conferències sobre la música i la literatura al sud dels Estats Units, que porta per títol "Deep South".\nAquest dijous teniu la segona sessió, "Country music: perdedors, whisky i cors trencats".\nDijous 28, 19.30h - August Tharrats a l'Hotel Havana\nDijous 28, 19.30h - Andrew-A Group al XXIII Guitarras\nEl XXIII Guitarras (BCN) rep dijous el grup d'un gran guitarrista italià establert a Barcelona, Andrew-A Group. A disfrutar!\nDijous 28, 20h - Sweet Marta & Johnny Big Stone a El Portal dels Encants\nEl Portal dels Encants (BCN) rep una gran harmonicista de casa nostra, Sweet Marta! Però la Marta no estarà sola, sinó que tindrà la companyia d'un gran guitarrista, Johnny Big Stone, i els dos us faran gaudir d'una gran sessió de blues acústic!\nDijous 28, 21h – Blas Picón & The Junk Express al Cafè Vienès\nDijous 28, 21h - Tota Blues Duo a la Cooperativa Cor de Marina\nLa Cooperativa Cor de Marina (Badalona) rep aquest dijous Tota Blues Duo, i amb ells gaudireu de bon blues de Chicago en format acústic!\nDijous 28, 21.30h - Pexsom Blues al Nou Quart\nAquest dijous podeu veure en acció Pexsom Blues, un duo format per dos bluesmen de casa nostra amb una llarga trajectòria en altres bandes, i que presenten el seu espectacle "la nit més negra". La cita és al Bar Nou Quart (Quart).\nDivendres 29, 18h - Queen Quartet al MEAM\nEl cicle "Nuestras Divas", que La Hora del Blues organitza al MEAM (Museu Europeu d'Art Modern), aquesta setmana us ha preparat una gran sessió jazz, blues i swing amb Queen Quartet (Esther Chamarro, Elena Montané, Queralt Camps, i Núria Perich)!\nDivendres 29, 19.30h - Jam session al Bar Línea Uno\nL'associació Santako Blues també té la seva jam de blues! Amb el títol de "Blues entre amics", cada divendres (i dimarts) podeu gaudir de blues i altres estils de la família al Bar Línea Uno (Santa Coloma de Gramenet).\nDivendres 29, 20h - Carrie Lewis al Renaissance Barcelona Hotel\nEl Renaissance Barcelona Hotel us ha preparat una bona sessió de jazz i soul amb Carrie Lewis! Let the good times roll!\nDivendres 29, 20.30h - Deadthumb Bastard al Bar Berenguer\nAquest divendres, al Bar Berenguer (Santa Coloma), podeu veure en acció Deadthumb Bastard, un bluesman "pura sangre" que us posarà els pèls de punta amb la intensitat i cruesa del seu blues! Per cert, corren rumors de que és un dels dos fugitius de The Blues Prisoners, però potser només són això, rumors...\nDivendres 29, 21h - Carlos Shelly R&B Band a La Sedeta\nAquest divendres us espera una gran sessió de blues elèctric a La Sedeta de Barcelona, amb Carlos Shelly R&B Band, la formació encapçalada per aquest gran guitarrista que ara presenta el seu nou disc. A disfrutar!\nDivendres 29, 22h - Jam session al Ratafia Cocktail Bar\nDivendres 29, 22.30h - Tori Sparks a The Philharmonic\nDivendres 29, 22.30h – BP & The Murris al Soul Pub\nAl Soul Pub (Terrassa) podeu gaudir d'una intensa descàrrega de rock i soul amb Bernat Pescaire & The Murris!\nDivendres 29, 23h - Chino & The Big Bet al Harlem Jazz Club\nChino & The Big Bet tornen al Harlem aquest divendres, però no és per dirigir una jam (com fan habitualment els dimarts), sinó per fer-hi un concert. En aquesta ocasió els podeu veure acompanyats per una secció de vents, i tots plegats és molt probable que aconsegueixin fer-vos aixecar de la cadira per ballar!\nDivendres 29, 23h - Pexsom Blues al Mas Pi\nAquest divendres podeu veure en acció Pexsom Blues, un duo format per dos bluesmen de casa nostra amb una llarga trajectòria en altres bandes, i que presenten el seu espectacle "la nit més negra". La cita és al restaurant Mas Pi (Verges).\nDivendres 29, 23.30h - Johnny Big Stone & The Blues Workers a El Paraigua\nDivendres 29, 23.30h - Txus Blues & Jose Bluefingers al Celler Berenguer\nTxus Blues & Jose Bluefingers seran aquest divendres al Celler Berenguer de Montgat, i amb ells podeu començar el cap de setmana de molt bon humor!\nDivendres 29, 23.30h - Acoustic Guiri al Craft Barcelona\nEl Craft Barcelona rep aquest divendres els Acoustic Guiri, un col·lectiu de músics ubicats a Barcelona, que us oferiran una sessió de jazz, swing i blues!\nDissabte 30, 12h - Alan Bike a la Biblioteca Vapor Vell\nEl gran bluesman Alan Bike visita aquest dissabte la Biblioteca Vapor Vell (BCN), amb el seu blues ple d'ironia i feeling, i amb el seu nou llibre sota el braç! Segur que passareu una molt bona estona!\nDissabte 30, 21.30h - Pexsom Blues a Can Pope\nATENCIÓ: sembla que s'ha cancel·lat, ja no surt la info al Facebook del duo, i tampoc al del local...\nDissabte 30, 22.30h - Mathilde Toussaint a The Philharmonic\nAquest dissabte The Philharmonic rep una gran cantant francesa establerta a Barcelona, Mathilde Toussaint! Amb la seva veu us farà gaudir d'una gran sessió de jazz, blues i swing.\nDissabte 30, 23.30h - Carlos Shelly R&B Band a El Paraigua\nAquest dissabte us espera una gran nit de blues elèctric a El Paraigua de Barcelona, amb Carlos Shelly R&B Band, la formació encapçalada per aquest gran guitarrista que ara presenta el seu nou disc. A disfrutar!\nDiumenge 1, 12.30h - Wax & Boogie a La Capella de Can Gambús\nLa Capella de Can Gambús us ha preparat un bon vermut musical per a aquest diumenge a càrrec de Wax & Boogie. Amb ells gaudireu del ritme del blues i el boogie!\nDiumenge 1, 19h - Jam session al Limerick\nDiumenge 1, 19h - Grateful Blues al Xantar Bar\nDiumenge 1, 22h - Xavi Malacara a L'Astrolabi\nL'Astrolabi de Barcelona us ha preparat una bona sessió de blues acústic, amb tocs de folk, amb Xavi Malacara. Una bona opció per acabar bé la setmana!


Killzone: ShadowFall - Una guia para el espectador crítico\nInicio > Análisis Videojuegos > Killzone: ShadowFall\nDesprés dels esdeveniments dels anteriors lliuraments, la història transcendeix ara la mera aventura endinsant-se al delicat món de la segregació i l’odi de la postguerra. La ficció transcorre al planeta Vektan, on la fi de la guerra intergalàctica ha creat una terra de ningú, a les portes del gran mur que separa als refugiats Helgast de la resta de civilització Vektan.\nL’aparent pau entre grups socials no pot silenciar l’enfrontament civil entre faccions a un costat i a l’altre del mur. Lucas Kellan, ciutadà Vektan, la infància del qual va quedar marcada per l’odi entre les dues races, s’enrola en la guerrilla que pretén acabar amb l’ànsia llibertària Hellgan. Al mateix temps, els Hellgan lluiten per l’autodeterminació i el ressorgiment dels seus ideals imperialistes.\nImmers en aquesta crua situació, Lucas aviat comprendrà tot el que s’oculta més enllà del conflicte, i de com l’ànsia de poder d’uns pocs transcendeix tot element racial. Res ni ningú és com sembla.\nAvanç tecnològic next-gen\nDe nou trobem una història molt treballada en un joc que no deixa d’innovar dins de la saga, però que no ofereix res que no hàgim vist a hores d’ara. Evidentment, la cosa que més crida l’atenció és el motor gràfic next-gen en el ja colorit i espectacular món de Killzone. Si bé la interfície resulta millorable, Shadow Fall aconsegueix tornar a sorprendre’ns amb la nova ambientació, armament, però també amb un millorat multijugador que farà les delícies dels seguidors de la saga.\nMalgrat tot, l’essència és la mateixa de molts altres shooters. Avançar per escenaris enfrontant-nos a tot ser vivent que ens trobem. S’ha de destacar que els mapes són molt més amplis i, en general, permeten rutes alternatives per progressar, cosa que atorga certa varietat a l’apartat jugable. Ara bé, l’absència de puzles o situacions que atorguin certa originalitat al desenvolupament, és un llast. Amb això no volem dir que no sigui un bon joc, sinó que no aporta res de nou que no hàgim vist en els anteriors lliuraments. Mercenary (la versió de Vita), per exemple, ens permetia veure el conflicte des de totes dues perspectives, però aquí tot és més lineal.\nDe totes maneres, tant l’acabat gràfic, amb uns escenaris realment impressionants, així com l’experiència multijugador, per 24 usuaris, demostren l’experiència de la productora tant en el desenvolupament de la història principal com en l’apartat en línia.\nKillzone ShadowFall suposa el debut d’una veterana saga en PS4. El títol, sense ser dolent, ni molt menys, ofereix un desenvolupament lineal, molt similar al ja vist en molts altres shooters en primera persona. Malgrat tot, resulta llarg i intens –unes deu hores la campanya principal més l’online- i ple d’acció. Es troba a faltar algun puzle o element addicional que atorgui varietat al desenvolupament i una història que, en ocasions, no estigués tan subjecta a l’espectacle visual.\nRespecte al seu contingut, va dirigit a un públic adult donats els elements de violència i llenguatge, en alguns moments justificats, però que freguen el mal gust en uns altres. És cru en moltes situacions i, malgrat que aquestes són de ciència ficció pura, són clarament destinades a majors d’edat.\nFecha lanzamiento: 29/11/2013\nArriba el nou lliurament de la clàssica saga FPS. Després d’haver combatut en Ps2, PS3 i PS Vita, ara debuta en PS4, com a títol que abandera la nova consola de Sony. Espectacularitat gràfica i acció sense límits només recomanable per a majors d’edat.\nNúmero de jugadores: 1-24


Un tapís natural, el tap de cortí mallorquí - Fora Vila Verd\nEivissa ajuda la pràctica cinegètica\nAquests mesos d’estiu han servit per desconnectar i agafar forces, per encarar un segon semestre amb molts de reptes per a la pagesia mallorquina. El paisatge del camp mallorquí va variant depenent de les sembres i el cicle agrícola que toca.\nDins l’estiu esdevé la campanya del pebre de tap de cortí tant tradicional i alhora símbol d’identitat de la mallorquinitat rural. Però ara, en el setembre, és l’hora de fer balanç des d’una de les empreses tradicionals de la nostra terra: Agromart. Ubicada a Porreres però estesa per molts de llocs de la nostra geografia insular, la logística, excel·lència, qualitat, innovació i maquinària punta, marida a la perfecció amb la vida humana, la persona, els sentiments, l’educació i l’ètica que demostra Agromart en el seu dia a dia.\nAl cap i a la fi, el que veiem ara mateix i tenim a les mans, el pebre de tap de cortí, directament, sense cap tipus de mediació, arriba al consumidor a través d’una perfecta xarxa de tendes que, arreu de Mallorca, floreix amb gust i elegància.\nEl pebre de tap de cortí era una de les espècies més cercades pels pagesos de Mallorca, varietat tradicional i insular, per tal d’elaborar i fabricar el conegut pebre bord.\nA partir dels anys vuitanta i noranta del segle XX, el pebre de tap de cortí va anar perdent terreny davant el fenomen de la globalització que tant ha incidit dins els mercats tradicionals. Aquestes noves incursions vingueren especialment de Xina, Xile i el Perú.\nAl segle XXI s’ha recuperat el conreu del tap de cortí. (Foto: J. Serra)\nNo va ser fins la primera dècada del segle XXI quan es recuperà. Hem d’agrair a una entitat de la nostra comunitat autònoma anomenada Slowfood Illes Balears la que va començar una campanya, fa vuit anys, en què repartí 16.000 llavors de la varietat entre pagesos d’agricultura ecològica illenca i compromesos amb la recuperació de cultius autòctons que fessin surar la nostra identitat com a poble, enaltint tradicions i costums. El pebre de tap de cortí és un cultiu, ens expliquen els propietaris i conradors d’Agromart de Porreres, que suporta el clima feixuc de l’estiu, és fàcilment adaptable a la intempèrie que suposa esta a raser de qualsevol desavinença climatològica.\nTan sols, com totes les hortalisses i verdures de la finca mallorquina, requereix molta aigua, que no falti, durant tot el temps que la llavor es desenvolupa i creix.\nAnem a repassar les dades tècniques de la campanya. Al camp mallorquí, l’agricultura, les hortalisses, les fruites són elements essencials per a la nostra vida mallorquina i gràcies a persones com Rafel Figuera i tot el seu equip, no només nodreixen ca nostra amb els millors aliments, sinó que a més serven i llauren la terra de la nostra història.\nCollir un a un\nEl total de plantes sembrades han estat de 38.000 i la producció estimada 40.000 a 45.000 quilograms. D’entre les seves peculiaritats cal destacar que el pebre ha de ser ben madur i vermell, si no perd les propietats. S’ha de collir, per tant, d’un en un.\nSón collites llargues, ja que es pot passar per la mateixa planta durant el mes i mig de la campanya entre deu i catorze vegades per comprovar la maduració òptima del pebre.\nS’ha de collir a hores de sol fort per evitar les rosades matineres: aquest aspecte és molt important i, per tant, cal anar ben tapat per no tenir problemes dermatològics.\nUna vegada collit el pebre (entre 4.000 i 5.000 quilograms cada vegada) es duen a les instal·lacions de Pimentón Moll (Can Pinso) de Pòrtol, empresa que fa uns 200 anys que fa pebre bord.\nEn aquest sentit es segueix el fil de la història i no es deixen mai enrere els ensenyaments conreats pels nostres avantpassats.\nÉs important ressaltar la tasca tant profunda i l’esforç que fan Rafel Figuera i el seu equip a Mallorca pel fet que avui gairebé la totalitat del consum de pebre bord procedeix de varietats importades de la península, Marroc i Brasil.\nAnam recorrent lentament les 38.000 plantes de pebre bord que Agromart té distribuïdes en un total de dues hectàrees i mitja i la qualitat es veu a simple vista. El procés d’elaboració tradicional és complexa. Vegem.\nPel que fa al procés d’elaboració, el pebre de tap de cortí s’ha eixugat als eixugadors durant uns cinc dies. A continuació, ha patit una alteració amb el procés de torrat al forn amb llenya d’alzina una setmana més.\nLlevar capolls i llavors és la fase següent, conjuntament amb capolar. Tot seguit amb el producte acabat es duu a terme la fase final d’envasatge i distribució. D’entre els punts de venda més importants són les botigues d’Agromart.\nEns indiquen que també han sembrat unes 6.000 plantes de pebre coent per poder fer el pebre bord coent. Són entre 6.000 i 8.000 quilograms que es convertiran també en uns 700 quilograms de pebre bord coent. El procés és el mateix que el del tap de cortí.\nLa plantació va rotant cada any, ja que dins l’agricultura de producció integrada que practica Agromart balear també es fa rotació de cultius. L’any passat aquesta zona era cereal. La femada que s’empra són els purins de vaca d’una vaqueria veïna de Son Mesquida, que compra el cereal per alimentar les seves vaques i, després Agromart, compra el fems.\nL’olor intensa i profunda és característica d’aquest tipus de pebre. (Foto: J. Serra)\nQuan existeix i s’ofereix qualitat, el preu sovint no és el primer que pot returar una compra. És, en aquest sentit, que el pebre de tap de cortí és considerat un producte amb unes qualitats excel·lents, destacant per damunt de tot l’aroma.\nL’olor intensa i profunda d’aquesta varietat és una de les característiques més destacades per sobre d’altres tipus de pebre.\nUna altra qualitat és el color que dóna el pebre. L’ús més habitual del producte és condimentar i donar color a la sobrassada. El vermell intens del tap de cortí permet que se n’hi pugui afegir menys quantitat amb el mateix resultat de pigmentació.\nTambé és un producte antioxidant que ajuda a conservar els embotits de carn crua.\nTradicionalment es produïa el pebre vermell en els pobles de Pòrtol, Santa Maria del Camí, i Sant Jordi principalment, també a Llucmajor, Campos, Muro, Sant Joan, Felanitx i Manacor.\nLes façanes d’aquests pobles es caracteritzaven per cobrir-se amb centenars de enfilalls d’aquests pebres que s’assecaven al sol, un sol de justícia com deim a Mallorca, amb una seriosa finalitat.\nL’objectiu del sol era que el pebre no perdi els seus antioxidants o poder conservant. Encara podem veure fent una passejada els claus en algunes d’aquestes façanes.\nLa cultura popular que atresora Agromart l’impulsa a seguir fent feina per donar protagonisme a l’agricultor. Però també i amb gran sensibilitat a l’agricultura tradicional amb l’objectiu de satisfer el consumidor retornant aquest valuós patrimoni agroalimentari als nostres paisatges de l’interior de Mallorca, els nostres mercats i la nostra taula.\nRecentment, han posat en marxa tota una sèrie de noves tecnologies a les tendes que complementen de bon de veres el servei que donen amb els excel·lents productes. No obstant això fan feina per ser presents amb vocació històrica, sense perdre els costums. Per aquest motiu, Simó Tortella, del departament de comunicació d’Agromart ens recorda que, a finals del segle XIX, l’arxiduc Lluís Salvador d’Àustria (a l’obra “Die Balearen”), assenyalava que l’ús principal del tap de cortí estava destinat com a condiment, després de ser assecat al sol. També subratllava que la qualitat del pebrot local era molt superior al del pebrot forà. Doncs que per molts anys sigui així.\nLes hortalisses, madurant a diferent ritme. (Foto: J. Serra)\nBartomeu Martínez 13 setembre 2020


Catriona McKinnon - EverybodyWiki Bios & Wiki\nCatriona McKinnon (Manchester, 1970) és professora de teoria política a la universitat de Reading al Regne Unit.\nVa estudiar al University College de Londres i va obtenir el seu doctorat en filosofia a la Universitat de Reading, on actualment és professora de Teoria Política. Dirigeix un programa de doctorat en Justícia Climàtica amb el suport del Leverhulme Trust. Aquest programa té com a objectiu principal formar experts, des d'un enfocament multidisciplinari, per proporcionar-los els coneixements necessaris per permetre el desenvolupament i la implementació de polítiques climàtiques justes.\n1 Carrera d'investigadora\n2.1 Liberalism and the defence of political constructivism\n2.2 Climate change and future justice\n2.3 Issues in political theory\n2.4 Tolerance, a critical introduction\nLa Dra.McKinnon és la director principal del Reading Centre for Climate and Justice, una plataforma d’investigació per proporcionar solucions al canvi climàtic.\nLa Dra. McKinnon també forma part del Forum for Climate Engineering Assesment. Es tracta d'un centre de recerca i assessorament centrat en respondre al canvi climàtic des d'una dimensió multidisciplinària. McKinnon forma part del grup d'experts sobre governança global, els quals tracten principalment de qüestions de justícia i ètica en les respostes polítiques que es poden donar al problema. El centre forma part de l'Escola de Serveis Internacionals de la Universitat de Washington, DC.\nAlgunes de les seves àrees de recerca són el constructivisme polític, la justícia climàtica i la tolerància. El seu treball i plantejament està bastant inspirat en una perspectiva rawlsiana de la justícia. A més de diversos articles acadèmics, ha publicat 4 llibres sobre les àrees de recerca esmentades.\nLiberalism and the defence of political constructivism[modifica]\nAquesta obra és la tesi doctoral de McKinnon. El tema principal del treball és l'ús del mètode de justificació de John Rawls per a l'ordre polític. Això s'anomena constructivisme polític.\nSegons això, els humans com a éssers racionals han de poder dur a terme una deliberació col·lectiva en condicions d'igualtat, per tal d'establir una idea comuna de justícia que esdevindrà el principi fonamental de legitimitat en la societat. Aquesta justificació serà idea central que guiï les polítiques portades a terme. Com en la teoria de la justícia (social) de Rawls, també hi ha dues fases en aquest procés: primer, la concreció de la idea bàsica de la justícia per al disseny de l'ordre polític; i segon, una discussió sobre la viabilitat d'aquest disseny original i els problemes que pot afrontar.\nL'autora comença explicant quins temes ha de tractar la justificació política en les societats contemporànies:\n-Abast del marc de justificació: un districte local (estatal / comunitari) o cosmopolita (global / supranacional). Aquests són inclusius: totes les persones que viuen en aquesta societat es tenen en compte -si només els incapacitats mentals i els nens en queden fora-; o exclusiu: la deliberació es redueix només a "membres genuïns", com ara els ciutadans.\n-Diversitat en la deliberació: les societats actuals són de "diversitat profunda" en les què existeixen múltiples identitats i estatus -més enllà de les concepcions clàssiques: marxisme-classe, liberalisme-ciutadans, religió-practicants-.Per tant, hi ha un potencial que el constructivisme promou com una cosa beneficiosa per a l'ús de la raó:\n• acceptació en lloc d'estigma irracional.\n• La convivència desacredita les veritats úniques.\n• La diversitat fa que els individus lliures puguin trobar les seves identitats en les que millor encaixin.\n-Èxit i adequació dels arguments donats per la justificació en funció de si serien acceptables pels membres de la societat o, almenys, no ser rebutjats en la seva totalitat.\nL'autoestima de Rawls és un concepte clau en el desenvolupament d'aquest model: Cada individu busca i pot aconseguir l'excel·lència en el desenvolupament de tota la seva activitat vital. Implica la congruència entre la concepció que una persona té sobre ell mateix i la manera com s’expressa: crec que sóc una versió excel·lent de mi mateix, per tant, m’expresso en tot el que faig essent fidel a les meves virtuts.\nUna societat en la qual els seus individus desenvolupin al màxim la seva auto-estima podran aconseguir una justificació política molt més consolidada entre els seus membres. Al contrari, si els individus no tenen una concepció ferma de l'autoestima, aquesta "suma d'excel·lències" que constitueix una societat més justa no es produirà.\nEn aquest aspecte, l'autora critica la idea de Nozick respecte l'autoestima: "L'excel·lència en l’individu sempre es forma d'acord amb la resta de les excel·lències expressades entre els individus". Això significa, en certa manera, una mena de "mercat d'excel·lències": d'acord amb aquesta dinàmica, l’excel·lència social creixerà si hi ha una competència creixent entre excel·lències individuals cada cop més grans. McKinnon no nega la influència d'això, però no és determinant. Defensa que l'excel·lència individual està molt més relacionada amb les inspiracions i les expectatives de cada persona. Això fa que l'autoestima de Rawls sigui molt més central en el constructivisme que la categorització social de Nozick. En primer lloc, perquè l’autoestima rawlsiana significa autoavaluació individual i convicció en que el pla de vida individual és el desitjat (insubordinació); i segon, la confiança en la capacitat de l'individu de portar-lo a terme amb la màxima excel·lència que ell o ella pugui aconseguir (congruència). D'aquesta manera, aquest pla de vida és el resultat d'un procés racional i deliberatiu en el qual es tria en base a motivacions individuals i l'avaluació de les seves conseqüències. En definitiva, elogia la motivació i la raó individual, nega els incentius externs del "mercat d'excel·lència" que no guien un pla de vida satisfactori (des de la perspectiva individual) ni construeixin una societat justa.\nPer tant, per què és l’autoestima un bon mètode per raonar de forma pràctica sobre la justícia?\nEn primer lloc, la submissió ens obliga a pensar en base a prejudicis i idees preconcebudes, deslegitimant visions discordants amb la seva posició. En oposició, la deliberació col·lectiva de la justícia exigeix que cada persona constituent de l'ordre polític, estigui en condicions de jutjar de manera racional les propostes formulades per altres membres de la societat.\nPer contribuir a la deliberació col·lectiva amb propostes raonables sobre la constitució de l'ordre polític, aquestes han de ser percebudes per la resta de membres en congruència amb un ideal d'excel·lència social al qual aquestes propostes aspiren a arribar.\nEn resum, la idea plantejada per l'autor és que, per obtenir una justificació política coherent per a la societat, s'ha de construir sobre la base d'un ideal d'excel·lència. L'excel·lència social s'aconseguirà sempre que es permeti als membres exercir la seva excel·lència personal i així es faci. D'aquesta manera es podrà crear una visió constructiva de la societat.\nClimate change and future justice[modifica]\nAquest llibre és l'obra principal de la dra. McKinnon sobre com respondre al canvi climàtic. Quines haurien de ser bones mesures vers aquest problema.\nPrimerament es donen una sèrie de raons sobre la importància del canvi climàtic a partir de:\n-Serietat: possible extinció de la humanitat o almenys l'extinció de diverses espècies.\n-Immediatesa: punt de no retorn molt proper a la situació actual.\n-Duració: tot i la seva resolució, les millores poden trigar molt de temps a tenir efectes apreciables sobre la situació actual.\n-Complexitat: Es requereix encara més coneixement científic sobre el problema per preveure la seva dinàmica i efectes.\n-Abast: és completament global, res s'escapa, més que mai. També ho ha de ser la resposta.\nL'autora proposa un enfocament rawlsià al problema: si la generació actual té ara l'oportunitat de "salvar" l'espècie humana, la generació futura -malgrat aquesta tasca es resolgui millor o pitjor per la generació actual- patirà la situació més difícil. Això significa que hi ha un grup en millor i un grup en pitjor situació de partida, de manera que els majors esforços en donar resposta s'han de centrar en reduir la petjada ecològica actual que patiran les generacions vinents, fent que la seva situació sigui el millor possible.\nPer compensar els efectes de les generacions actuals i passades, l'autora explora l'exercici de la justícia intergeneracional vers el canvi climàtic. Així exposa tres punts claus:\n-Mitigació: la generació actual ha d'adoptar polítiques climàtiques preventives per minimitzar els riscos d'un dany greu que s'imposaria a les generacions futures.\n-Adaptació: la generació actual ha de crear un fons de reserva (econòmic, de recursos materials) al qual puguin accedir les generacions futures per poder compensar els efectes que el seu desenvolupament de les generacions prèvies ha generat.\n-Judici: S’ha d’establir a una idea de justícia comuna que porti a la cooperació social per tal continuar reduint la petjada ecològica i alliberant les generacions vinents del canvi climàtic.\nIssues in political theory[modifica]\nAquest llibre és un manual de teoria política dirigit per la Dra. McKinnon, publicat en el seu nom, i en col·laboració amb diversos acadèmics que tracten temes com ara els Drets Humans, la Tolerància, la Guerra i la Intervenció o la Justícia Social, entre altres. De manera didàctica, es van presentant els principals debats en la matèria i analitzant-los amb casos pràctics reals.\nTolerance, a critical introduction[modifica]\nAquest llibre principalment ofereix una base teòrica, amb referències concretes sobre la realitat, vers la tolerància com a principi polític. La primera part del llibre està dedicada a presentar els fonaments teòrics de la tolerància, relacionant-los breument amb casos contemporanis per debatre sobre la seva rellevància i validesa. Alguns dels fonaments exposats són l'exaltació del pluralisme, la raonabilitat en la tolerància i els límits de tolerància en relació amb "danys" a tercers per motius polítics. Així, l'autora cita les teories clàssiques de la tolerància, principalment des de la visió liberal, com John Locke, J.S. Mill o John Rawls.\nEn la segona part del llibre es tracta d’aplicar el marc teòric donat a qüestions específiques dels debats polítics actuals. Es discuteix sobre què s'hauria i què no hauria de permetre, i perquè; és a dir, sota quins termes es requereix la tolerància. Aquestes qüestions són les de cultura i ciutadania: els casos de la circumcisió femenina i l'ús del vel a l'esfera pública; expressió artística, pornografia i censura; i la negació de l'holocaust.\nL'autora no ha rebut moltes crítiques al llarg de la seva carrera com investigadora. L'únic tema controvertit en aquest moment podria ser el del canvi climàtic. Es probable que s’hagués d’enfrontar als arguments negacionistes del canvi climàtic. Segons aquests no hi hauria cap raó per portar a terme els seus plantejaments. Per la seva part, l’autora dedica bona part de treball a proporcionar evidències científiques per afirmar la importància del tema, justificant la vigència de la seva recerca.\n-Mckinnon, C. (2006) “Toleration, a critical introduction” London: Routledge\n-Mckinnon, C. (2011) “Issues in political theory” Oxford: OUP\n-Mckinnon, C. (2002) “Liberalism and the defence of political constructivism” London: Palgrave Macmillan\n-Mckinnon, C. (2011) “Climate change and future justice” London: Routledge\nThis article "Catriona McKinnon" is from Wikipedia. The list of its authors can be seen in its historical and/or the page Edithistory:Catriona McKinnon. Articles copied from Draft Namespace on Wikipedia could be seen on the Draft Namespace of Wikipedia and not main one.\nObtingut de «https://ca.everybodywiki.com/index.php?title=Catriona_McKinnon&oldid=1506»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 23 gen 2019 a les 22:00.


Escola Sadako – Infantil | Escola Sadako | Mamuts\n3-6 anys Educació Infantil Escola concertada/privada Projectes i tallers\nMatí de 8 a 9h\nOferim casal d'Hivern, Primavera i Estiu\nContacta amb Escola Sadako!\nHola. M'interessa l'activitat ESCOLA SADAKO – INFANTIL i voldria contactar amb vosaltres. Gràcies!\nL’escola ofereix un nou model pedagògic innovador, propi i basat en el foment de les 6C de l’aprenentatge:\nUn model educatiu que es fonamenta en l’ús de metodologies centrades en l’alumnat, que parteixen del foment de l‘autonomia i l’actitud proactiva per aprendre i ser.\nA l’Escola Sadako la formació abraça 3 grans dimensions educatives:\nL’aula, on s’han desplegat estratègies educatives pensant en les necessitats i interessos de l’alumnat\nL’escola, la més social i propera, un marc petit, segur i acompanyat, on es desenvolupen múltiples estratègies per aprendre a conviure en societat.\nL’entorn on viuen els infants, desenvolupant una actitud implicada i transformadora vers el món que coneixen.\nA l’escola entenem que cal propiciar espais per formular-se bones preguntes i donar temps per respondre-les. L’escola ha de generar l’anhel indispensable per continuar fent-se preguntes, per tal de desenvolupar el pensament crític, la creativitat i l’actitud proactiva per aprendre, que haurà de perdurar al llarg de la tota la seva vida.\nEls alumnes participen d’una metodologia pròpia basada en els núvols de preguntes i taulers de savis presents a tots els cursos de l’escola, a partir dels quals seleccionen les preguntes pròpies, que es convertiran en l’instrument per desenvolupar un aprenentatge competencial i transversal de molta qualitat.\nEl treball per racons o en espais és una proposta metodològica que proposa delimitar diferents espais on els alumnes puguin triar i realitzar de manera simultània diferents activitats de tipus cognitiu, manipulatiu i simbòlic en base als seus interessos.\nTots aquests espais d’aprenentatge són per a grups reduïts i internivells, és a dir són espais on alumnes de diferents cursos cooperen i comparteixen l’aprenentatge.\nEls alumnes d'Educació Infantil comparteixen racons i espais amb alumnes de 1r i 2n de Primària.\nRacons: Joc simbòlic, Llum i so, Musical, Experimentació, R2D2, Sóc Miró, Sóc Picasso, Let's play, Dóna la nota\nEspais: Els alumnes seleccionen cistells d'aprenentatge per desenvolupar competències lingüístiques, científiques, de raonament matemàtic i creatives, dedicant temps a la conversa sobre la presa de consciència d’allò que han après i extraient habilitats i valors posats en pràctica.\nLa conversa és l’espai en què des del llenguatge (vehiculat pel cos, la presència, el gest i l’expressió) l’infant coneix, problematitza, pensa el món i, sobretot, el seu lloc en el món en diàleg amb els altres. Per això, la conversa és l’espai privilegiat per fer aflorar l’experiència dels infants, els seus interessos, les seves preocupacions, les seves preguntes.\nA l’escola donem molt valor a aquests moments per tal que cada infant pugui expressar tot allò que li és rellevant, allò que li importa, el preocupa o l’entusiasma.\nEls projectes de filosofia 3/18, l’educació emocional i les estones de tutoria són moments definits per donar a l’alumne habilitats de pensament i esperit crític.\nTambé les rotllanes diàries d’infantil i cicle inicial o molts moments establerts en les dinàmiques de les aules de tots els cursos, són moments per a les rutines i les converses i el valor de les paraules, les emocions i el debat.\nA les estones de música es pretén desenvolupar les facultats creatives del nen i la nena, educar la veu mitjançant la cançó i sobretot fomentar el gust pel cant col·lectiu i individual. També es pretén crear l’hàbit de participació en l’audició, afavorir la curiositat i l’interès pel coneixement d’obres i instruments i expressar les opinions personals sobre una obra.\nL'alumnat s’introdueix en el món dels concerts tot assistint al Palau de la Música a diferents espectacles musicals. A través de classes dinàmiques i participatives els nens i les nenes tenen la possibilitat d’educar la seva oïda, conèixer les qualitats del so, viure el ritme i el moviment a través d’exercicis i de la dansa, aprendre cançons i iniciar-se en el coneixement i l’ús d’instruments.\nL’educació artística és un eix fonamental en el procés de desenvolupament cognitiu de l’alumnat de l’escola, que creiem afavoreix la comprensió del món i permet desenvolupar la capacitat d’expressió des de múltiples perspectives. L’educació artística fomenta l’experiència artística des de la vivència, conreant la sensibilitat, la creativitat i la cultura artística.\nLlenguatge corporal i natació\nEls nens i nenes utilitzen el cos i el moviment per a explorar el món que els envolta. Les estones de psicomotricitat dels més petits són molt importants per al seu desenvolupament físic, emocional i social. La psicomotricitat possibilita als alumnes expressar el propi desig i la vivència de plaer, prendre consciència del propi cos, jugar de forma natural i espontània, tot esdevenint els autèntics protagonistes de la seva activitat i desplegant la creativitat i l’organització lliure del temps i l’espai.\nAls mestres els permet d’observar la relació que estableixen amb els companys/es, com utilitzen el material i quin sentit li donen, quin tipus de joc prefereixen, aprendre el respecte cap a les normes, veure si són capaços de finalitzar el joc, de relaxar-se i, finalment, reflexionar sobre la seva pròpia activitat.\nL'activitat física de l'escola és complementa amb la inicicació a la natació que els alumnes practiquen fins a 2n de primària i les sessions d'esport setmanals, on els alumnes exploren les diferents disciplines esportives potenciant hàbits saludables, així com la integració de l’activitat física en el seu dia a dia, com espai de cura del propi cos i de benestar personal.\nL’activitat de natació a Educació Infantil 3 i 4 anys es realitza a la piscina de les Llars Mundet i a Educació Infantil 5 anys i Educació Primària, a la piscina de Can Caralleu.\nEls alumnes de l’escola, a més de la llengua catalana i castellana aprenen dues llengües estrangeres: l'anglès (a partir dels 3 anys) i el francès (a partir dels 12 anys).\nLes llengües s’aprenen fent-les servir. Així, els alumnes ja des dels 3 anys reben formació en grups reduïts de llengua anglesa en sessions amb gran presència de rutines, jocs i música. També als cursos d’educació infantil, un dels racons s’imparteix en llengua anglesa, de la mateixa manera que la professora d’anglès comparteix amb elles i ells alguna de les estones de menjador.\nC. Collserola, 42\n932 113 716\nAltres activitats de Escola Sadako


Els premis Caliu reconeixeran el treball d’igualtat a les Falles de València\nEls premis Caliu reconeixeran el treball d’igualtat i inclusió a les Falles de València\nLa primera edició d’els premis Caliu tindrà una dotació global de 7.000 euros\nAmb una dotació total de 7.000 euros, l’Ajuntament de València llança la primera edició dels Premis Caliu per a les falles grans de la ciutat integrades en la Junta Central Fallera. Un projecte conjunt de la Regidoria d’Igualtat i Polítiques Inclusives i de la Regidoria de Cultura Festiva que vol premiar les falles que tinguen un contingut que promoga la igualtat, la diversitat i que lluite contra l’exclusió.\n“Les falles tenen un gran potencial per a vehicular i per a fer partícip tota la ciutat dels valors d’igualtat, diversitat i convivència que volem promoure i visibilitzar des de l’Ajuntament”, ha exposat la regidora Isabel Lozano. Al mateix temps, el regidor de Cultura Festiva i president de la Junta Central Fallera (JCF), Pere Fuset, ha aprofitat l’ocasió per a “animar les comissions falleres i els mateixos artistes fallers perquè els seus monuments parlen de diversitat i d’inclusió”.\nL’objecte d’esta convocatòria és fomentar la creació de nous projectes que, pels seus elements, tractament dels temes i materials, tinguen un concepte igualitari i divers, contribuint amb això a la superació de barreres i estereotips. Es tracta d’escenificar el principi d’igualtat de tracte i no discriminació per motiu de sexe, d’orientació sexual, identitat de gènere, ètnia, cultura, procedència, religió, creença, situació de pobresa, diversitat funcional o qualsevol altra causa, contribuint a la prevenció de la intolerància, l’odi o qualsevol forma de discriminació.\nEl primer premi tindrà una dotació de 3.000 euros; el segon, de 2.000 euros; el tercer, de 1.000 euros, i el quart i el cinquè de 500 euros. Es podrà participar en els Premis Caliu des de l’endemà de la publicació de l’extracte de la convocatòria en el Butlletí Oficial de la Província fins al 9 de març de 2018. També es publicarà en les pàgines web de l’Ajuntament de València i de la JCF. Tota la documentació s’ha de presentar en la Secretaria de la JCF, en l’avinguda de La Plata, 117, en horari de 17.30 a 20 hores, de dilluns a divendres.\nEl jurat del premi estarà presidit per la regidora d’Igualtat i Polítiques Inclusives, Isabel Lozano, i tindrà quatre vocals, que seran professionals amb experiència en l’àmbit de la defensa de la igualtat i la diversitat de la societat valenciana, així com del àmbit de les falles. La reunió i decisió del jurat tindrà lloc el 16 de març i la convocatòria comptarà amb la col·laboració i participació de la nova Delegació de Solidaritat, Igualtat i Diversitat de la JCF.\nEl nom d’estos premis procedix d’una paraula valenciana de l’himne faller, que té tres accepcions que, segons la regidora Isabel Lozano, reflectixen el significat dels premis: “mescla de brasa incandescent i de cendra que queda en un foc quan s’apaga definitivament la flama”; “ambient agradable, d’afecte, de sentiment, de passió”; i al caliu d’algú o d’alguna cosa, que vol dir “al seu abric, sota la seua protecció”.\nBases dels Premis Caliu\nTags: FallesIgualtatinclusióJunta Central FalleraPremis Caliu\nRibó anuncia la construcción de un nuevo varadero en La Marina


crustacis | enciclopèdia.cat\nSistemàtica de la classe dels crustacis\nCranc, crustaci decàpode\nClasse d’artròpodes mandibulats, amb representants aquàtics, d’aigua dolça o salada, i terrestres.\nGeneralment el cos és format per dues regions: el cefalotòrax i l’abdomen; el nombre de segments que les integren és molt variat. Tant el tòrax com l’abdomen són dotats d’apèndixs, però, així com els toràcics són típicament locomotors, els abdominals poden acomplir diverses funcions. Els apèndixs del penúltim segment abdominal reben el nom d’uropodis, i a l’últim anell o tèlson n'hi ha, a molts grups, dos, que constitueixen la furca. En general els apèndixs són constituïts per tres peces: el protopodi, o peça basal, i, articulats sobre ell, l’endopodi, o peça interna, i l’exopodi, o peça externa. L’epiteli ectodèrmic dels crustacis segrega una cutícula quitinosa que sovint s’impregna de sals càlciques; quan s’esdevé això, la carcassa no és única, sinó que es divideix segons les diferents parts del cos i les divisions s’articulen entre elles. El tub digestiu consta de tres parts: estomodeu, mesodeu i proctodeu; la primera i l’última són d’origen ectodèrmic, i la segona, endodèrmic. La boca s’obre en posició ventral, i a la part anterior de l’aparell digestiu hi ha l’heptopàncrees o glàndula digestiva; l’anus també s’obre en posició ventral. El sistema sanguini és llacunar, amb el cor en posició dorsal; el pigment respiratori típic és l’hemocianina.\nAlguns crustacis tenen respiració cutània, i un grup, els isòpodes, tenen un sistema respiratori semblant al traqueal (traqueides), però en general el sistema més estès és el branquial. El sistema nerviós consta d’una doble cadena nerviosa ventral, de caràcter ganglionar, i una massa cefàlica formada per un protocervell preoral i un deuterocervell i un tritocervell postorals. Els òrgans dels sentits són constituïts principalment per ulls composts, que poden ésser sèssils o pedunculats, i per ocels, generalment situats en posició dorsal. A més a més, a vegades hi ha òrgans olfactius i tàctils. L’aparell excretor consta principalment de les glàndules antenals, anomenades així perquè s’obren a la base de les antenes; hom també les anomena glàndules verdes. La principal glàndula endocrina és la glàndula de la muda o òrgan Y, responsable de la creixença, de la muda i de la regeneració dels apèndixs locomotors. En general els sexes són separats, i sovint el mascle és més petit que la femella. En alguns casos es dóna l’hermafroditisme. Les glàndules sexuals són generalment dues, però a vegades es fusionen en una de sola. Són típicament ovípars, i és cosa normal que la posta resti fixada en l’adult. Passen per una fase larval, la de naupli, sense segmentar i amb tres parells d’apèndixs. La partenogènesi es dóna en dos ordres: els branquiòpodes i els ostracodes.\nEls crustacis es divideixen en dos grans grups: els entomostracis i els malacostracis. Els primers poden viure a la mar o també en aigua dolça. És un grup no gens homogeni (branquiòpodes, branquiürs, cirrípedes, copèpodes, ostracodes), amb formes d’un nombre variable de segments, i moltes vegades és difícil de reconèixer les diferents regions en els individus. La larva naupli hi és molt comuna. Els malacostracis o crustacis superiors (eucàrides, fil·locàrides, hoplocàrides, peracàrides, sincàrides) tenen el cos dividit en dues regions, perèon, amb vuit segments, i plèon, amb sis o set; a més a més hi ha el tèlson; tots els segments porten apèndixs. Tenen ulls composts i pedunculats i una closca sobre el tòrax. La larva naupli hi és molt poc freqüent.\nsubclasse dels branquiòpodes o fil·lòpodes ordre dels anostracis\nordre dels notostracis\nordre dels cladòcers\nsubclasse dels ostracodes\nsubclasse dels copèpodes\nsubclasse dels branquiürs\nsubclasse dels cirrípedes ordre dels toràcics\nordre dels acrotoràcics\nordre dels ascotoràcics\nordre dels àpodes\nordre dels rizocèfals\nsubclasse dels macostracis superordre dels fil·locàrides ordre dels leptostracis\nsuperordre dels sincàrides ordre dels anaspidacis\nsuperordre dels peracàrides ordre dels misidacis\nordre dels termosbenacis\nordre dels cumacis\nordre dels tanaidacis\nordre dels isòpodes\nordre dels amfípodes\nsuperordre dels hoplocàrides ordre dels estomatòpodes\nsuperordre dels eucàrides ordre dels eufausiacis\nordre dels decàpodes\nordre dels concostracis


ELS OSSOS DE L'AIRE. LOBEL, ARNOLD. 9788418187582 Llibreria Al·lots\nAA l'hivern, la primavera, l'estiu i la tardor, en Gripau i en Gripere sempre van plegats malgrat les seves discordants personalitats. Amb aquests contes podem ensenyar als nens la diferència entre l'optimisme i el pessimisme, a més de mostrar les joies i profits de l'amistat. Sens dubte, són històries atemporals: autèntics tresors. El text amb una lletra gran i fàcil d...


Optimus - Pupitres microfònics\nPupitre microfònic, flexo 35 cm, sortida 0 / -60 dBm, gong. Polsador amb prioritat\nPupitre microfònic amb flexo de 35 cm, gong inicial seleccionable i polsador per parlar amb possibilitat d'enclavament electrònic. Prioritat de paraula i indicador lluminós parlar/gong. Alimentació local o remota des amplificador...\nPupitre microfònic amb flexo, gong i polsador amb prioritat\nPupitre microfònic amb flexo de 342 mm, gong i polsador per parlar amb possibilitat d'enclavament. Prioritat de paraula i indicador lluminós bicolor de funcionament. Alimentació local (font inclosa) o remota des de l'amplificador...\nPupitre microfònic de 12 zones. Gong 4 notes. Retrucada\nPupitre microfònic de sobretaula amb 12 tecles de selecció de zona, trucada general, tecles d'avís amb gong, avís sense gong i de repetició de l'últim avís. Disposa de compressor intern, gravació automàtica de l'últim avís ...\nMicròfon electret tipus llàpis, 45 cm, amb conector XLR\nMicròfon electret tipus llapis. Alimentació phantom 9 -52 V. Supercardioide. Impedància de sortida 220 ohm. Resposta de freqüència 80-18.000 Hz Connexió XLR. Muntat en suport flexible per inserir en base adequada...\nMicro Desk. Micròfon de sobretaula amb prioritat d'avisos\nPupitre microfònic amb flexo. Incorpora tecla per parlar i ajust de sensibilitat. Alimentació 24 V CC. Consum màxim 90 mA. Nivell nominal de sortides d'àudio 4,4 Vpp (+6 dB)...


El Suprem diu que no cal permís d'obra per exhumar Franco\nLa sentència permetria traslladar ja les restes del dictador, com vol el govern espanyol\nRedacció 30/09/2019 - 20.22 Actualitzat 01/10/2019 - 00.53\nS'aplana el camí per a l'exhumació de Franco: les obres per treure'l del Valle de los Caídos no necessiten llicència municipal, ja que ha estat acordat pel Consell de Ministres. Ho diu el Tribunal Suprem en la sentència que avala el trasllat de les restes del dictador al cementiri d'El Pardo-Mingorrubio. Això permetria tirar-ho endavant al més aviat possible, com vol el govern de Pedro Sánchez.\nLa decisió del Suprem es va saber la setmana passada, però ara n'ha donat a conèixer la sentència amb els motius pels quals ha rebutjat el recurs presentat pels nets de Franco.\nL'alt tribunal deixa clar que no considera que sigui una obra complexa:\n"Al cap i a la fi, es tracta d'aixecar una llosa, extreure'n les restes i reposar el terra original, per revertir, així, el paviment de la basílica al seu estat anterior a 1975."\nFaçana principal del Valle de los Caídos\nLa resolució marca el camí al jutge de Madrid que va deixar en suspens la llicència d'obres. Assegura que el projecte presentat per Patrimoni Nacional no viola la legalitat urbanística, ni contradiu les normes subsidiàries de l'Ajuntament de San Lorenzo de El Escorial, que va informar favorablement a l'exhumació.\nDesprés d'analitzar el projecte tècnic, el Suprem no hi veu problema:\n"No s'adverteixen especials problemes de seguretat en l'execució dels treballs que no poden ser previnguts sense necessitat de recórrer a mitjans excepcionals ni tampoc risc de danys als elements ornamentals que no puguin ser restaurats, en cas que s'arribessin a produir."\nEl dret de la família no és absolut\nEl tribunal no creu que s'hagi infringit cap dret fonamental de la família ni hi veu tracte "discriminatori". El Suprem diu que els drets de la família no són absoluts i que es poden veure limitats per l'interès públic.\n"No tenen els familiars una facultat incondicionada d'elecció del lloc d'enterrament dels seus familiars. No forma part ni del dret a la llibertat religiosa ni del dret a la intimitat personal i familiar tenir sempre l'última paraula sobre el lloc de sepultura dels parents."\nEls magistrats tampoc no atenen les peticions de la família per traslladar les restes del dictador a la catedral de l'Almudena per qüestions de seguretat i per evitar que es transformi en un lloc d'exaltació del franquisme.\nFrancisco Franco Tribunal Suprem Memòria històrica Franquisme\nEl Suprem diu que per exhumar Franco no cal llicència urbanística i, per tant, hi dona via lliure


Emotiu acte en record de Frederic Roura, amb motiu dels 10 anys de la seva mort — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / Emotiu acte en record de Frederic Roura, amb motiu dels 10 anys de la seva mort\nEmotiu acte en record de Frederic Roura, amb motiu dels 10 anys de la seva mort\nL'homenatge, que s'ha dut a terme a l'estació d'esquí nòrdic d'Aransa, ha comptat amb la presència de nombrosos amics i de bona part del poble d'Arànser. Una escultura recordarà la seva tasca a favor de l'esquí de fons\nL'estació d'esquí d'Aransa ha acollit aquest dilluns, 18 de juliol, un emotiu acte en record de Frederic Roura, amb motiu dels 10 anys de la seva mort. L'homenatge ha comptat amb la presència de nombrosos dels seus amics i de bona part del poble d'Arànser, que li han dedicat una escultura, dissenyada per Joan Ganyet i elaborada per Josep Martí. L'obra reflecteix els conceptes de muntanya, esquí i neu, i compta amb una inscripció en què es recorda la tasca ingent de Roura com a impulsor del nòrdic i de la posada en marxa del domini esquiable d'Aransa.\nJordi Mas ha introduït l'acte d'homenatge, que ha anat seguit dels parlaments de l'exalcalde de la Seu, Joan Ganyet, i de la presidenta de l'EMD d'Arànser, Montse Gasch. També s'hi ha pogut escoltar una intervenció musical dels joves acordionistes Eva Campi i Aleix Besolí.\nEl 'Fede' Roura (1952-2006) va ser regidor de Progrés de l'Ajuntament de la Seu d'Urgell del 1987 al 2003, on va assumir la responsabilitat de la regidoria de Via Pública i, posteriorment, de la d'Obres Públiques i Urbanisme, essent tinent d'alcalde durant els seus darrers quatre anys al consistori. L'exalcalde Joan Ganyet ha volgut destacar la seva gran sensibilitat urbanística i la feina desinteressada feta a la Seu i també en d'altres àmbits, com el de l'esquí nòrdic.\nDedicat professionalment a la banca, Roura va morir el 29 de juny del 2006 marcant el pas de la línia elèctrica que havia de portar l'electricitat a l'estació. Així ho ha recordat també Montse Gasch, que ha volgut remarcar que era "una persona estimada per tothom" i que va fer possible l'estació i l'impuls de l'esquí nòrdic a la zona.\nL'acte en record de Frederic Roura s'ha fet coincidir amb el seu sant, que era també el dia del seu aniversari. L'homenatge s'ha tancat amb un berenar.\nActe en record de Frederic Roura


Caos al servei de Rodalies per una avaria en el Sistema de Control de Trànsit Ferroviari | Mataró Ràdio\nDij, 21/05/2015 - 09:20\nCaos circulatori a la mobilitat ferroviària. Una avaria generalitzada al Centre de Control de Trànsit Ferroviari de l’estació de França ha obligat a aturar la circulació de trens entre ¾ de 7 i les vuit del matí. La xarxa de trens de rodalies i regionals de tot Catalunya ha quedat aturada com a mesura de seguretat. Tot i que a aquesta hora comencen a circular alguns combois acumulen molts retards. L’avaria s’ha produït per primera vegada a 2/4 de 7 del matí amb incidències intermitents i deu minuts després s’ha reproduït de forma permanent i els trens han quedat aturats a les estacions. Des de les vuit s’ha recuperat el funcionament del Sistema de Control de Trànsit Ferroviari però els trens acumulen molts retards. Des de RENFE recomanen utilitzar serveis de transport alternatius.\nRENFE, trens, mobilitat ferroviària


Formació sobre dinamització i gestió d’horts urbans a Paiporta - Nou Horta\nFormació sobre dinamització i gestió d’horts urbans a Paiporta\nDilluns, 26 abril 2021 14:40\tEscrit per Redacció Publicat en Paiporta-VAL Vist 193 vegades\nL’Ajuntament de Paiporta ofereix tallers de dinamització i gestió d’horts urbans per als usuaris i usuàries d’aquesta infraestructura pública, situada a les afores de la localitat, al final de l’avinguda Montgó. La formació mostra nocions bàsiques per a treure-li partit al cultiu per a autoconsum a través del disseny de l’hort, la fertilització, claus bàsiques per a l’èxit i sanitat vegetal.\nL’activitat d’aquest cap de setmana s’ha centrat en la fertilització orgànica en agricultura ecològica, amb nocions sobre la forma de prescindir de productes químics a l’hora d’afavorir el creixement dels conreus.\nEn aquest sentit, és fonamental l’ús de deixalles orgàniques habituals a casa, i la col·laboració de certs tipus de llombrígols que són capaços de produir compost ric en nutrients per a la terra.\nEn la primera sessió, a finals del mes de març, es va tractar el disseny de l’hort i la planificació dels cultius d’acord amb cada època de l’any. Els tallers són gratuïts i estan destinats a les usuàries i usuaris dels horts.\nLes pròxims sessions seran el 29 de maig, amb les claus per a l’èxit de l’hort d’autoconsum, i el 26 de juny, sobre sanitat vegetal i agricultura ecològica. Els tallers estan oferits per la Regidoria d’Urbanisme, Medi Ambient i Sostenibilitat, amb l’assessorament de l’associació Sembra en Saó.\nMés en esta categoria: « ‘Nietas de la Memoria’ posa el punt i seguit a les V Jornades de Memòria Històrica de Paiporta\tNova edició de l’Agenda Jove de Paiporta amb dibuix artístic, oci educatiu, valencià i recursos per a treballar la diversitat sexual »


Rialles, protagonista del programa 'Amb Identitat' d'Olot Televisió - Olot TelevisióOlot Televisió\nRialles, protagonista del programa ‘Amb Identitat’ d’Olot Televisió\nEl cicle d’espectacles familiars de Rialles ja es troba en marxa: la darrera obra dirigida als infants d’aquest cicle va ser ‘Un altre intríngulis’, de la olotina Produccions Trapa, que va tenir lloc aquest diumenge. Precisament, Rialles és l’entitat protagonista d’aquesta setmana del programa ‘Amb Identitat’ d’Olot Televisió.\nFes clic aquí per veure el programa ‘Amb identitat’\nRialles és una entitat sense ànim de lucre que promou i organitza espectacles dirigits al públic familiar, amb l’objectiu d’acostar cultura catalana de qualitat als infants. Per a aquesta temporada de tardor, Rialles Olot té previst gaudir de cinc espectacles fins a finals d’any.\n‘Un altre intríngulis’, de la companyia olotina Produccions Trapa, és un espectacle on dos pallassos es plantegen fer un espectacle de varietats, on pot passar de tot. Es tracta de la segona obra del cicle, que continuarà el proper 10 de novembre amb ‘Contes al terrat’, de la Companyia Anna Roca. Aquesta setmana Rialles és l’entitat protagonista del programa ‘Amb Identitat’ d’Olot Televisió, on podran conèixer més a fons la història i els objectius de Rialles.


Joan Soler (bisbe) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nJoan Soler (bisbe)\nJoan Soler (Caldes de Montbui, Vallès Oriental, 1405 - Barcelona, 10 de novembre de 1463) fou un humanista i eclesiàstic català.\n10 novembre 1463 (Gregorià) (57/58 anys)\nCursà la carrera a l'Estudi General de Barcelona, nova institució d'ensenyança que no tingué el títol i categoria d'Universitat fins trenta anys més tard. I cal fer menció que fou per la seva intervenció es va aconseguir aquesta reial concessió.\nA Montpeller (França) perfeccionà els estudis de les lletres clàssiques i la jurisprudència. La seva capacitat intel·lectual, la seva bondat i fermesa de caràcter, el van portar a ocupar llocs preeminents. El primer fou de rector de Tamarit, més tard canonge i ardiaca de Solsona i vicari general del bisbe d'Urgell. Durant el papat de Nicolau V, molt difícil per la guerra contra els turcs, Joan Soler fou nomenat penitencier de l'esmenta't Papa. Del 3 de gener de 1455 fins al 4 d'octubre de 1458 en què fou nomenat bisbe de Barcelona, fou bisbe de l'Arquebisbat de Monreale (Sicília). L'any 1456, durant el soli pontifici de Calixt III. Fou nomenat ambaixador apostòlic davant Alfons V d'Aragó.\nDesprés de la mort del bisbe de Barcelona Jaume Girard el desembre de 1456, el succeí Joan Soler al cap de dos anys. El 1458, des del seu lloc el bisbe Soler negocià la reconciliació de la Generalitat de Catalunya amb Joan II, amb motiu de l'empresonament del príncep de Viana, fet que fou rebut amb desgrat per tots els estaments de la Corona d'Aragó.\nPer la seva tasca al llarg de la seva vida, duent a terme gestions diplomàtiques --ensems que exercia de bisbe— i calmant els ànims de molts exacerbats, en arribar-li la mort la seva absència fou molt sentida, ja que Joan Soler va intentar per tots els mitjans donar i posar pau arreu on passava.\nEditorial Barcanova Recull d'històries dels noms dels carrers de Caldes de Montbui, escrits de Raimundo García Carrera, pàg, 20-21 (ISBN 84-7533-185-8)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Joan_Soler_(bisbe)&oldid=20211569»\nDarrera modificació: 17 ago 2018 a les 11:01


Godella s'omplirà de pintors dissabte amb motiu del XIIIé Concurs de Pintura Ràpida | Valencia Extra\nA partir de les 8.30 fins a les 16 hores els godellencs es trobaran arreu del poble amb pintors i pintores que inmortalitzaran els racons més emblemàtics, amb la finalitat d’aconseguir algun dels premis que ofereix l’Ajuntament i els comerços participants.\nLa regidoria de Cultura de l’Ajuntament de Godella organitza el Concurs de Pintura Ràpida «Godella i el seu entorn» , que enguany arriba a la tretzena edició. Durant tot el matí del dissabte 10 de setembre, pintors de tota Espanya ompliran Godella amb els seus cavallets i les seues pintures per tal de fer-se amb els premis que ofereix tant l’Ajuntament com algunes de les empreses participants del municipi. El consistori abonarà 1500 euros a la persona que el jurat declare guanyadora. A més, atorgarà altres 500 euros al millor artista local i 150 euros per a adquisició de material en la tenda El Almacén, situada al carrer Abadia. Els altres premis estan finançats per la Masia Xamandreu, Ricardo Caballer, la cerveceria Fernández Pons i Restaurante Castillo.\nLa decisió del jurat al voltant dels premiats en el concurs es farà pública a les 20 hores del mateix dissabte 10 de setembre. Totes les obres, s’exposaran al Centre d’Art Villa Eugènia del 12 de setembre al 2 d’octubre.


Víctor Panyella i Bassó - Plataforma de Projectes Culturals\nVíctor Panyella i Bassó\ncultura + educació\nAquí podeu veure una selecció de projectes realitzats els darrers anys\nOra et vince\nEl despertar de les fonts\nEl secret d’Aleks Andhrea\nProgramació d’actes educatius “Enxicmarxant”\nOrganització de tallers-jornades juvenils d’àmbit social\nContrabaix de pera català\nCoral de Ciutat Vella de Barcelona\nFormació de mediadors escolars\nConcerts benèfics d’orgue a Santa Maria del Pi\nTEVERB, Torneig Escolar\nConcert de la Concòrdia\nLlicenciat en Física, màster en Matemàtica, i amb l’experiència de quinze anys de docència, la feina que més m’agrada és engegar projectes culturals.\nDes de l’any 1999 amb el nom de 'Enxicmarxant', els projectes van començar a sortir, tots ells al voltant de la cultura, i sovint adreçats al món educatiu.\nActualment, tot el ventall de projectes el trobareu a www.basso.cat\nEls projectes poden ser propis o bé per encàrrec.\nOmple el següent formulari o escriu-me a vp@basso.cat\n2017 © Víctor Panyella i Bassó\nAntigament els sofistes eren capaços de convèncer a través del do de la paraula, sense que importés la posició a defensar ni la seva veracitat. Aquest campionat d’oratòria té per objectiu potenciar la capacitat d’expressió i de comunicació del coneixement a través del discurs, de la oratòria. Perquè tan important és tenir coneixements com saber-los transmetre, els participants han de defensar davant d’un tribunal de savis i sàvies i en un temps limitat, un tema científic o humanístic depenent de la seva branca d’estudi.\nEl projecte va ser encarregat per la Secretaria per a la Inmigració de la Generalitat de Catalunya. Pels volts del 2002 la relació entre el poble palestí i jueu era una mica més difícil que la que és habitual. Per aquest motiu, la Secretaria per a la Immigració va voler fer un concert que tingués un missatge de pau i concòrdia per als pobles palestí i jueu. Així doncs, es va organitzar el Concert de la Concòrdia a la Basílica de Santa Maria del Pi on van actuar tres grups musicals: un de palestí “Nur Amal”, un de jueu “Tikun” i un de català “La Coixinera”. El concert va ser un èxit, amb més de vuit-cents assistents.\nEn els centres escolars, com en tots els altres centres socials, hi apareixen conflictes de caire comunicatiu. Una forma de resoldre un problema es mirar d’evitar que succeeixi. Per aquest motiu, l’Ajuntament de Santa Coloma de Gramenet va oferir dins de la seva programació anual d’accions pedagògiques a les escoles unes jornades per treballar l’aspecte comunicatiu.\nEl projecte treballava els diferents canals que tenim per comunicar-nos i quines són les possibles causes dels conflictes provinents d’un mal ús d’aquests. Aquestes jornades adreçades a l’alumnat de la població, es van dur a terme a l’Escola de música i a un centre cívic de Santa Coloma de Gramenet.\nAquest projecte va ser encarregat pel Museu Etnològic de Barcelona. Constava de l’elaboració de dos tallers escolars sobre la cultura japonesa, per a alumnes de primària i secundària, i en l’organització d’un concert per a la pianista vinguda del Japó, Mieko Takizawa ( 17 de gener de 2003 ). El programa del concert tenia peces de Granados, Albéniz, Mompou i compositors japonesos.\nAquestes dues accions anaven englobades dins d’una exposició que es duia a terme en el mateix museu amb el nom “Tradició i modernitat al Japó”. Els dos tallers, de títols “La societat japonesa a través dels seus vestits” i “Fem un bon paper”, volien apropar la cultura japonesa i mostrar la importància que aquesta dóna a la tradició. En els tallers, els assistents havien de fer manualment, per exemple, un quimono o objectes de papiroflèxia, tot veient quin paper hi juga la tradició a la cultura japonesa.\nLa Residència d’Investigadors de Barcelona és un centre de divulgació científica compartit pel CSIC, la Generalitat i l’Ajuntament de Barcelona situat al raval barceloní. El projecte va consistir en una setmana de conferències científiques adreçades als estudiants de batxillerat. L’objectiu era apropar als estudiants d’aquesta franja d’edat el coneixement de temes científics punters i actuals, conscients que en aquesta edat preuniversitària hi ha grans decisions a prendre per definir el camí laboral.\nEls ponents van fer exposicions en un llenguatge entenedor de temes tan complexes com els forats negres, la clonació, la Sida, la incertesa a la mecànica quàntica, els aliments transgènics, entre d’altres.\nLa ment és l’òrgan més potent que tenim. Amb un pes relatiu al voltant del 2,5%, consumeix prop del 20% de l’oxigen que respirem. Així i tot, la societat actual fa que la ment no participi com ho hauria de fer en els nostres actes de decisió. I com qualsevol múscul del cos que no s’utilitza la ment es pot tornar mandrosa i perdre les seves facultats, i nosaltres amb ella: pèrdua de decisió, de seguretat, una capacitat de resposta baixa, entre altres aspectes negatius.\nMentalgim són tallers per a totes les edats que tenen per objectiu la millora de les capacitats de memorització, de càlcul mental, de creativitat i de comprensió lectora. Totes elles afavoreixen un augment de la capacitat de decisió, de la seva rapidesa, i, posteriorment, la millora de l’assertivitat, i l’obtenció d’un enfortiment de la personalitat. El resultat és una millor salut mental.\nAquest projecte va ser dut a terme per Màrius Serra. TEVERB, acrònim de Torneig Escolar de Verbàlia, era un torneig que constava de diferents proves verbívores, de continguts lingüístico-lúdics.\nEls participants havien de superar proves basades en el llibre Verbàlia, d’en Màrius Serra. El torneig va tenir una gran participació d’escoles de secundària de Catalunya.\nEl projecte consistia a fer una campanya per a Josep Quer i Agustí ( Vilafant 1943 ), contrabaixista de l’Orquestra del Gran Teatre del Liceu. Tenia per objectiu fer conèixer tant el músic com compositors de música per a contrabaix de pera, com ara Josep Cervera i Bret ( Peralada 1883-1969 ). Principalment el treball es va basar en l’elaboració d’una campanya de marxandatge per a Catalunya i també per a una gira de Josep Quer a Nova York, així com de l’organització de quatre concerts a Catalunya.\nEl sistema educatiu sovint és massa teòric i a vegades sembla allunyat del món laboral. Amb l’objectiu d’apropar els estudiants al món del treball i a la realitat cultural es va oferir a les escoles de secundària una programació anual d’actes pedagògics. Els actes es duien a terme a espais de Barcelona com el Museu Frederic Marés, la Residència d’Investigadors, la Sala d’Art Santa Mònica, el Palau Robert, el Museu Marítim, el Pati Llimona, entre d’altres. A cada programació anual hi varen assistir prop de dos mil assistents.\nEl programa constava de recitals musicals o de poesia, xerrades científiques o literàries, totes elles amb una clara voluntat pedagògica. Els assistents participaven de forma activa en l’acte, en col·laboració amb els ponents. Aquests eren entre d’altres: Màrius Serra, David Jou, Maria Mercè Roca, Gemma Lienas, Montserrat Abelló, Enric Casassas, Francesc Romeu i Carles Santacana.\nAquest projecte complementava el joc Clausdelectura. Anava dirigit als alumnes d’infantil i primària que estan aprenent a llegir. Els usuaris prenien el paper d’un ratolí o ratolina que tenia com a missió alliberar les lletres de l’abecedari. Aquestes es trobaven tancades en un castell i no se les deixava formar paraules per a ser llegides. Per alliberar-les, els i les usuàries havien d’aprendre a llegir ensenyant a les lletres el seu ús correcte. El joc constava de tres mil exercicis avaluatius i vuit nivells de dificultat.\nEl grafisme el va dur a terme el dibuixant Roger Olmos.\nLa mediació entre iguals té dos avantatges que no tenen altres vies de resolució de conflictes com poden ser, per exemple, el judicial o el geràrquic. Un primer avantatge és que resolent els conflictes amb l’establiment de diàleg basat amb la norma win-win, les dues parts hi guanyen. El segon avantatge és que és el mateix alumnat que resol els seus conflictes, ja que al formar mediadors entre iguals, cap persona adulta intervé en el procés. Això fa als joves estudiants més conscients, més reponsables de tot el procés i els fa créixer com a persones.\nEn aquest curs, els assistents adquirien un títol de mediadors entre iguals i els facultava per resoldre conflictes entre els seus companys de l’escola. El curs tenia diferents formats, facilitant així la seva insersió dins de la programació dels centres educatius, en horari escolar. Durant el període 2002-2005 es van formar prop de tres-cents mediadors escolars entre iguals. El formadors eren l’Eva Carulla i en Fer Acosta.\nAquest projecte anomenat “El despertar de les fonts”, té per objectiu mostrar la poesia com a eina per excel·lència en la comunicació dels sentiments. Aquest projecte poètic es divideix en cinc àmbits: eròtic, amorós, humorístic, avantguarda, i de revolta.\n“El despertar de les fonts” se situa en un itinerari que lliga cada tema amb una de les cinc fonts de Ciutat Vella de Barcelona: la de la Casa de l’Ardiaca, la de la Catedral, la del Verger del Museu Frederic Marès, la del Palau del Lloctinent i la de la Plaça de Sant Felip Neri. Els oients, passejant de font a font, seguiran un recorregut poètic amb un personatge femení principal: l’aigua.\nEl projecte de la Coral Infantil de Ciutat Vella, amb més de dos-cents cantaires, nens i nenes de 3 a 12 anys d’edat i de vint-i-dues nacionalitats diferents, provinents d’escoles de Ciutat Vella de Barcelona, tenia dos objectius: mostrar la diversitat de Ciutat Vella com a valor cultural i oferir als infants del barri la possibilitat d’accedir a una activitat musical gratuïta.\nEl cost del projecte va ser subvencionat en dues terceres parts per Caja Madrid i en una tercera part per la Secretaria per a la Inmigració de la Generalitat de Catalunya. Durant el temps que va existir, el 2003, 2004 i 2005, la coral va fer quatre concerts amb gran èxit i satisfacció dels cantaires.\nA la Basílica de Santa Maria del Pi de Barcelona, hi trobem un orgue de gran qualitat que degut als avatars històrics va quedar bastant malmès. L’aleshores mossèn de la Basílica, Josep Maria Vidal i Aunòs, conscient de la qualiltat d’aquest instrument i del cost de la seva restauració, va encarregar l’elaboració d’una campanya de concerts per a orgue i altres instruments amb l’objectiu de recaptar fons.\nAquesta programació va durar cinc anys, i durant aquest temps es van fer uns quaranta concerts, per on van passar els millors organistes del país, així com molts músics de l’Orquestra del Gran Teatre del Liceu.\nAquest projecte va ser meritori del premi per a la Innovació de la Fundació Caixa de Catalunya. Clausdelectura era un joc a Internet per a alumnes del segon i tercer cicle de primària i per als de primer cicle de secundària. L’objectiu del joc era promoure la lectura de llibres en format de paper i millorar la comprensió lectora. Els usuaris, abans de participar al joc a Internet, havien de llegir els llibres triats per l’escola. Posteriorment, entraven al joc amb una contrasenya personal per a alliberar el llibre de la incomprensió lectora a la qual estava sotmès per una bruixa. En aquest procés el programa avaluava la comprensió lectora de l’usuari i li donava consells individualitzats per tal de millorar-la.\nEl grafisme el va dur a terme el dibuixant Roger Olmos. Durant la difusió del joc hi van participar més de vuit mil estudiants de primària i secundària i es van llegir més de seixanta títols diferents de novel·la infantil i juvenil en català, fet que comportà unes quinze mil lectures de llibres.\nEl projecte va ser encarregat per l’Ateneu Barcelonès. Aquest va ser un joc dissenyat per a la xarxa Intranet de l’Ateneu. Tenia per objectiu fer millorar la recerca bibliogràfica i a Internet. Els usuaris/es fent recerca bibliogràfica havien de seguir pistes que es trobaven amagades als llibres de la biblioteca els quals els adreçaven a la xarxa d’Internet en busca d’informació, i viceversa. Tot plegat per descobrir un misteri amagat en una sala secreta a l’Ateneu Barcelonès. El grafisme el va dur a terme el dibuixant Roger Olmos.


Estrenes de la setmana 04.06.2021\nSUEÑOS DE UNA ESCRITORA DE NEW YORK\nL’estrena més destacada de la setmana és el drama ‘Karen’ que suposa el retorn a la interpretació de la cantant Christina Rosenvinge, 24 anys després de ‘La pistola de mi hermano’. En el film, dirigit per Maria Pérez Sanz i presentat en la darrera edició del Festival de Sevilla, la cantant dóna vida al personatge del títol: l’escriptora Karen Blixen, autora danesa que firmava amb el seu pseudònim Isak Dinesen, que va viure el Colonialisme de principis del segle XX a Àfrica on mantenia una peculiar relació amb el seu criat somalí, Farah Aden.\nArriben tres pel·lícules més de factura europea. La comèdia francesa ‘Dios mío ¡los niños han vuelto!’ és el segon film del director Michèle Laroque i està protagonitzada per un matrimoni en crisi, format per Yann i Catherine, que porten temps distanciats. Just en el seu pitjor moment reben la visita de la seva filla i el seu novi que s’instalen a casa seva ja que els han fet fora del pis on vivien. I dues procedents de Dinamarca: la proposta d’acció ‘Shorta, el peso de la ley’ i el drama ‘The good traitor’. La primera és l’òpera prima del tàndem format per Frederik Louis Hviid i Anders Olholm. El guió, obra dels mateixos codirectors, se situa en un gueto immigrant de Svalegarden. Dos policies s’hi troben durant una patrulla rutinària quan s’anuncia la mort d’un dels seus habitants, Talib, a mans de la policia; fet que desencadena una allau de disturbis. L’altra, escrita i dirigida per Christina Rosendahl, s’ambienta a Washington l’any 1939 i està protagonitzada per l’ambaixador danès al país. L’esclat de la Segona Guerra Mundial amb l’ocupació nazi de Dinamarca complica moltíssim les relacions diplomàtiques.\nTenim dues propostes de producció canadenca. El drama ‘Sueños de una escritora en New York’, escrit i dirigit per Philippe Falardeu, trasllada a la gran pantalla la novel·la autobiogràfica ‘Mi año con Salinger’ de Joanna Rakoff i va ser l’encarregat d’inaugurar la darrera edició del Festival de Berlín. Margaret Qualley dóna vida a la protagonista, Joanna, que somnia en convertir-se en escriptora però que treballa com a assistent de la directora d’una agència literària, interpretada per Sigourney Weaver. El documental ‘Errantes sin retorno, una historia rohingya’ se centra en el campament de refugiats més gran del món; el de Kutupalong que acull 700.000 refugiats de Myannar (Birmània).\nS’estrenen dues pel·lícules més de diversa procedència. De Palestina el drama ‘Gaza mon amour’ va ser guardonat amb els premis a millor pel·lícula i guió en la darrera edició de la Seminci de Valladolid. El protagonista és Issa (interpretat per Salim Dau), un pescador de 70 anys que està secretament enamorat de Siham (a qui dóna vida Hiam Abbass), una dona que treballa amb la seva filla al mercat. L’australiana ‘Un pequeño contratiempo’ és el segon film escrit i dirigit per Josh Lawson, 7 anys després del seu debut ‘The little death’. El protagonista és Teddy (Rafe Spall) que s’acaba de casar amb Leanne (Zahra Newman). Quan es desperta després de la nit de noces descobreix que ha passat un any que no recorda haver viscut i es troba amb la seva dona a punt de donar a llum al seu primer fill.\nCompleta les novetats de la setmana la tercera entrega de la saga protagonitzada pel matrimoni Warren, expert en fenòmens paranormals. Després d’ ‘Expediente Warren, the conjuring’ (2013) i Expediente Warren, el caso Enfield (2016) s’estrena ‘Expediente Warren, obligado por el demonio’ amb un canvi significatiu darrera de la càmara: Michael Chaves pren el relleu de James Wan, creador de la franquícia i director de les dues anteriors. L’acció se situa ara als anys 80′, els Warren (novament interpretats per Patrick Wilson i Vera Farmiga) investiguen el cas d’un home acusat d’assassinat que afirma haver estat posseït pel diable.\n« Estrenes de la setmana 28.05.2021\nEstrenes de la setmana 11.06.2021 »


El Alevi Femení del Handbol Ribes guanya la Copa Catalana i aconsegueix el doblet – handbolribes.cat\nBy handbolrib\tin Alevi Femení\nEl Ribes arribava a aquesta final després d’haver eliminat en semifinals al Molins de Rei i l’Ascó havia superat al St Joan Despí.\nConsiderant el gran talent de les jugadores de tots dos equips s’intuïa que el partit estaria igualat i així va ser, emocionant fins al final.\nSortida fulgurant de les jugadores de José Serrano i Anna Pinar en el primer quart que va deixar a les de la Ribera d’Ebre desconcertades. Van ser sobretot espectaculars parades de la portera ribetana Foix Coll, intercepcions de pilota de Lucia Arrau i atacs letals de Maria Grande i Elsa Raventos des de l’extrem que van donar la victòria a les de Garraf per 10-5.\nQui pensava que la resta de l’enfrontament seria similar, s’equivocava ja que l’Ascó va aconseguir recompondre l’equip. Segon quart molt igualat amb intercanvi de gols. Cap dels dos equips aconseguia imposar el seu joc. El resultat va ser un just empat (6-6).\nEn el tecrer quart la defensa del Ribes no va estar encertada. Una mala col·locació i poca intensitat van provocar que l’Ascó perforés una vegada i una altra la porteria del Ribes. A això es van sumar imprecisions en atac i una bona actuació de la portera rival. En el minut 4 l’Ascó guanyava per 1-5 i en el minut 7 per 3-7. Les miniguerreres del Ribes que sempre lluiten i mai es rendeixen van intentar la remuntada però es van quedar a un gol. L’Ascó va guanyar el tercer quart per 7-8.\nCada equip havia guanyat una part i havia empatat una. Això significava que qui guanyés l’últim quart seria campió de copa.\nLes ribetanes ja havien demostrat en el passat molta força mental. Els feia molta il·lusió guanyar el doblet i així ho van demostrar en l’última part.\nIntercepcions i assistències precises de Clara Tesouro que van posar un 3-0 en el minut 3 a favor del Ribes. Es va arribar al minut 7 amb un 6-3 en el marcador. En aquest moment Nerina Barba va recuperar una pilota i va marcar en contraatac. Servei de centre del camp imprecís i una altra vegada Nerina es va llançar a l’atac i va marcar el seu segon gol en només 15 segons. Amb 8-3 el partit ja s’havia decidit. Al final un 9-5 que li donava el títol al Handbol Ribes.


Cerca totes les ofertes d'hotels a Rio Caldo Entrada:\nCasa Poula...Habitacions per nit per només Casa da Terra - Gerês...Habitacions per nit per només775 EUR Quinta do Caneiro...Habitacions per nit per només448 EUR Casa de Pichoses...Habitacions per nit per només904 EUR 1 ComentarisHotel S. Bento Da Porta Aberta...Habitacions per nit per només385 EUR Brown House...Habitacions per nit per només Cantinho do Geres...Habitacions per nit per només Casa de Beiral...Habitacions per nit per només Campismo Rural Rio Caldo Geres...Habitacions per nit per només Casa dos Santos Alojamento...Habitacions per nit per només Quinta da Carvalha...Habitacions per nit per només Cubo Macedo...Habitacions per nit per només Pála dos Mouros...Habitacions per nit per només Residencial Do Rita...Habitacions per nit per només Casa da Ficheira...Habitacions per nit per només Casa lima...Habitacions per nit per només Casa D'Aldeia...Habitacions per nit per només Més zones a Terras De Bouro\nMés de 1.175.000 propietats en tot el móns - cada dia n'afegim més Amb la confiança de més de 31.000.000 clients satisfets Garantia de preus més baixos 12 milions i més resenyes de clients d'Agoda Amb disponibilitat a més de 58.000 ciutats en tot el món Llocs històrics de Rio Caldo Monuments i llocs històrics\nRio Caldo és en dels molts llocs de Terras De Bouro que els viatgers gaudeixen de visitar. És reconeguda per les molt desitjades atraccions com ara Sao Bento da Porta Aberta. Rio Caldo té molt a oferir: llocs famosos, bons restaurants i una gama d'entreteniment emocionant. Gaudeixi de les millors ofertes d'Agoda.com quan decideixi estar a Terras De Bouro. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Per trobar les millors ofertes d'hotels a Rio Caldo, simplement entri les seves dates de viatge a la pestanya de recerca.\nHotels destacats a Rio Caldo, Terras De Bouro\nÀrea Rio Caldo\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Geres, no busqui més enllà de Casa Poula. Des...\nConvenientment situat a Geres, Casa da Terra - Gerês és una base ideal des d'on explorar aquesta...\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Geres, Quinta do Caneiro és...\nDissenyat tant per oci com per negoci, Casa de Pichoses està situat idealment a Geres; una de les...\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Geres, Hotel S. Bento Da Porta Aberta...\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Geres, no busqui més enllà de Brown House. Des...\nConvenientment situat a Rio Caldo, Cantinho do Geres és una base ideal des d'on explorar aquesta...\nConvenientment situat a Rio Caldo, Casa de Beiral és una base ideal des d'on explorar aquesta...\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Campismo Rural Rio Caldo Geres és una...\nConvenientment situat a Rio Caldo, Casa dos Santos Alojamento és una base ideal des d'on explorar...\nDissenyat tant per oci com per negoci, Quinta da Carvalha està situat idealment a Geres; una de les...\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Cubo Macedo és una elecció...\nConvenientment situat a Geres, Pála dos Mouros és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat...\nHotels a Rio Caldo: Brown HouseCampismo Rural Rio Caldo GeresCantinho do GeresCasa da FicheiraCasa da Terra - Gerês\nLlocs d'interès a Rio Caldo: Sao Bento da Porta Aberta